ВЪВЕДЕНИЕ

CZU 811.163.2+821.163.2.09(073.3)
Б 78
Aprobat: la şedinţa Consiliului Naţional pentru Curriculum, proces verbal nr.10 din 21 aprilie
2010; prin ordinul Ministerului Educaţiei nr. 244 din 27 aprilie 2010
Elaborat în cadrul Proiectului „Modernizarea şi implementarea curriculumului din învăţămîntul secundar general şi dezvoltarea standardelor educaţionale din perspectiva şcolii prietenoase copilului”, finanţat de Reprezentanţa UNICEF în Republica Moldova.
Editat în cadrul Proiectului „Educaţia de calitate în mediul rural din Moldova”, finanţat de
Banca Mondială.
Преработване на курикулума:А. Никитченко, координатор; Кирилка Демирева; Надежда Кара; Елена Рацеева.
Създаване на курикулума:Н. Дерменжи, координатор; Кирилка Демирева; Надежда Кара.
Corector: Tatiana Bolgar
Redactor tehnic: Nina Duduciuc
Machetare computerizată: Anatol Andriţchi
Copertă: Vitalie IchimÎntreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa,str. Academiei, nr. 3; MD-2028, Chişinău, Republica Moldova;
tel.: (+373 22) 73-96-16; fax: (+373 22) 73-96-27;
e-mail: prini@stiinta.asm.md
Descrierea CIP a Camerei Naţionale a Cărţii
Български език и литература: Курикулум в 10–12 клас / Min. Educaţiei al Rep.
Moldova. – Ch.: Î.E.P. Ştiinţa, 2010 (Tipografia „Elena V.I.” SRL). – 52 p. – (Curriculumnaţional)
Bibliogr.: p. 51–52 (20 tit.)
ISBN 978-9975-67-669-4
811.163.2+821.163.2.09(073.3)
Imprimare la Tipografia „Elena V.I.” SRL, str. Academiei, 3;
MD-2028, Chişinău, Republica Moldova

ISBN 978-9975-67-669-4© Ministerul Educaţiei al Republicii Moldova. 2010© Întreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa. 2010Курикулумът по български език и литература за лицейските класове имастатут на организационно-методически документ, разработен в съответствиесъс стандартите за предмета. Докато в стандарта се извеждат базовите компетенции, до които следва да достигнат лицеистите на изхода на своето обучение,то курикулумът има за цел да конкретизира образователните задачи и направления поетапно, т. е. по класове. Специфичните компетенции, произтичащи отстатута на предмета в учебния план и от познавателно-възпитателните му възможности, се разписват на равнище знания, способности (умения) и отношение. Приоритетната роля на компетенциите в образователния процес поставя
учебното съдържание в позицията на средство за тяхното постигане. Ето защов раздел VІ. „Разпределение на темите по класове и по брой урочни единици”,темите, чрез които следва да се постигнат речево-комуникативните и литературните компетенции, имат нормативен, задължителен характер, доколкото тепредставят учебната дисциплина в нейната характерологичност и по отношение типа познание на научната област.
Функционално курикулумът се обвързва с изработването на годишен учебен план от всеки учител по български език и литература. Учителят изработва
своето основно ръководство за работа, ръководейки се от курикулума, като избира от предписанията максимално съответстващите на условията, при коитотой работи: езикова среда, статут на предмета български език и литература вконкретното училище, наличие или отсъствие на непрекъснатост и последователност на работата за формиране на езиковата личност. В двусъставността напредмета (език и литература) се отчита спецификата на съставящите го: по-голямата определеност на езиковата система като знание, безусловно необходимоза знаенето на езика като реч (писмена и устна), от една страна, и знаковата
същност на литературното произведение, предполагаща разнообразни подходиза изява и моделиране на литературното възприятие на лицеистите. В курикулума се разписват максимум от възможности и варианти на целите и пътищатаза постигането им, което не само не ограничава творческия подход на учителя,но и предполага творчество в избора на стратегия за преподаване и учене въввсяка конкретна ситуация. Учителят има право да фиксира своето внимание
върху онези дейности на учениците, които са целесъобразни от гледна точка навладеене на езика, духовните потребности и формиращите цели на предмета.
Негово право е разумно да планира равнището на постигане на стандартите ведин реализуем процес на педагогическо сътрудничество с лицеистите.
Казано обобщено, курикулумът е отправна точка към една добре осмислена ипланирана дейност на учителя и неговите ученици. Заедно с това той е и документза администриране на предмета български език и литература. Успешното ръководене на образователния процес предполага познаване на този и други документи по предмета от училищното ръководство с оглед на своевременна помощ иконтрол. Той е основата и за доказване на професионална пригодност при защитана квалификационна степен. Чрез него се проверяват основанията за успехитеили неуспехите на лицеистите във всеки етап от тяхното обучение, както и наизхода на лицейското образование при полагане на изпит за степен бакалавър.
3Така курикулумът се превръща в основния документ за легитимиране на всяка
образователно-възпитателна дейност по предмета български език и литература.

Основната цел на обучението по български език и литература в лицейските
класове е да се постигнат компетенции, произтичащи от типа познание и развиващите цели на лицейското образование. Под компетенции следва да се разбира
интегрирана съвкупност от знания, умения, навици и ценностни отношения,хармонизирани с възрастовите особености и познавателните възможности научениците. Понятието компетенции насочва още към действения характер напостигнатите способности, готови да се проявят резултативно при решаване напроблеми, възникващи в реалната действителност. Базовите компетенциите сазаложени в стандартите, а всеки лицейски клас е „стъпката” към тяхното постигане. Затова е необходимо да бъдат посочени някои обстоятелства около статутана предмета български език и литература в лицейските класове.
Български език и литература в лицейските класове по учебен план има статута на предмет в училищата, където се обучават ученици, принадлежащи къмбългарския етнос в Молдова. В учебния план са предвидени 4 часа седмично захуманитарен профил и 3 часа – за реален профил. Предопределените времеви
възможности до голяма степен диктуват организационния модел, който обаче
следва да бъде съобразен с типа хуманитарно познание на науката, която стои восновата на учебната дисциплина и формиращия характер на нейните цели.
В какво се състои образователната ценност на предмета български език илитература в лицейските класове в Молдова? От какво се определя необходи-мостта лицеистите с българско самосъзнание да общуват на книжовен български език и с класическата и съвременната българска литература? Кои са традиционните и съвременните реалии, налагащи един или друг модел на осмислянена духовното достояние на българския народ от неговите потомци в Молдова?
В съвременния свят традиционните екзистенциални ценности непрекъснато се проблематизират. Разрушаването на едни и създаването на други сеоказва сложен и динамичен процес, в който отделната личност е подложена наразлични, често пъти противоречиви въздействия. Движението на обществатакъм световна цивилизация води и към универсализация във всички сфери начовешкия живот. Този факт има двояк смисъл за ценностните системи, на които се подчиняват както обществото, така и отделната личност. От една страна
универсализацията осигурява масов достъп преди всичко до материалното благополучие, до прогреса, постигнат от човешкия опит. От друга страна, в духовен план, ерозират традиционните култури. Застрашен е оня културен фонд, вкойто се проверяват устоите на националната душевност и самопознанието наличността. Проблемът е да се открие дълбоката индивидуалност в спецификата на онези културни съвкупности (народ, род), които съхраняват проверенитевъв времето ценности.
Езикът (езиците), като същностен знак на културната обособеност, е средство за непрекъснато преосмисляне, пресътворяване и обновяване на националната култура. Той е средство за общуване и градивен елемент на художествената литература, която в своите най-добри образци изрича нещата от живота,изразявайки народната душевност в нейните базови представи.
В контекста на казаното предметът български език и литература в лицейските
класове има потенциал да възпроизвежда в различните времена ценностните модели на етносистемата. А това е необходимо за формиране на духовно устойчива
личност пред предизвикателствата на универсализираните общества. Казано сдруги думи, отстояването на българското самосъзнание в условията на полилингвизъм и тотално доминиране на материалната култура е и средство на личностно
самоопределение и оцеляване в противоречивия глобализиращ се свят.
Казаното по-горе звучи като аксиома, истинността на която се проверява въввсяко конкретно време от последните 20 години на демократични промени. Теостро засягат и училището, а в условията на неговото динамично развитие ясната представа за адресата на всеки документ е от особено значение. Затова настоящият текст прави опит преди всичко да очертае профила на лицеиста, койтоще изучава предмета български език и литература. Необходимо е той да бъдеочертан в социокултурен и в психологопедагогически аспект.
Кои са общовалидните дадености на социокултурната среда в Молдова, откоято произтича и мотивацията на лицеиста да изучава този предмет?
Институционално учебният план адресира предмета към лицеистите, принадлежащи към българския етнос в Молдова. Преобладаващата част от тях владеят разговорен български език на равнище диалект, което е и главното основание за тяхната (само)етноидентификация. Диалектът решава проблемите накомуникацията в битова среда, което често се припознава като достатъчно да сеизлезе към по-широки общности, разбирано например като успешно вписване

4

5Български език и литература (хуманитарен профил)Количество часове за Общ брой на часовете заседмыца
годината по учебен планкласБългарски Българска Български Българска
езиклитература
езиклитература
задължителен Език и общуване Х
1
3
34
102
задължителен Език и общуване ХI
1
3
34
102
задължителен Език и общуване ХII
1
3
34
102
Статус напредмета

Курикулумна
областна знанието

Български език и литература (реален профил)Количество часове за Общ брой на часовете заКурикулумна
седмыца
годината по учебен планСтатус наобласт
класпредмета
Български
Българска
Български Българскана знанието
езиклитература
езиклитература
задължителен Език и общуване Х
1
2
34
68
задължителен Език и общуване ХI
1
2
34
68
задължителен Език и общуване ХII
1
2
34
68

І. ДИДАКТИЧЕСКА КОНЦЕПЦИЯ НА ПРЕДМЕТА БЪЛГАРСКИ ЕЗИК И ЛИТЕРАТУРА В ЛИЦЕЙСКИТЕ КЛАСОВЕ.

в българското общество в метрополията. Макар и инцидентен, опитът (посещение в прародината) опровергава този вид традиционно закрепено мислене,особено когато личността се включи в образователната система на България.
Този факт работи по посока на необходмостта от усвояване на българския езикв неговата книжовна форма. Все повече лицеисти от български произход свързват своето бъдеще с получаване на образование в българските висши училища – значим практически аспект на мотивацията за учене на български език. Небива да се пренебрегва обаче духовно-нравственият аспект, свързан с понятия
като гордост от онаследената култура, гордост, която включва в себе си и отговорността тази култура да бъде овладяна, оличностена и предадена на поколенията. Именно към това трябва да се стреми лицейското образование, отговорноне само за възпитаването на успешната личност в условията на пазарна икономика, но и за формирането на духовно единна нравствена личност с ревностно
отношение към своите корени. В същото време динамиката на процесите в еднополиетнично общество, каквото е молдовското, налагат съобразяване с някои
реалии, имащи пряко отношение към профила на лицеиста, а оттук и към избора на целесъобразни образователни модели. Все повече потомци на българите вМолдова изпитват ерозиращите по отношение на етноидентификацията фактори, които в обобщен план могат да се сведат до следното:• Смесване на етномоделите в смесените бракове и установяването на руския език като доминиращ в семейното общуване;• Руският език като език на междуличностно общуване в училището;• Овладяването на един или два чужди езика, необходими за удачното вписване в глобализиращия се свят;• Ускореното усвояване на молдовския език като държавен – необходимо инеотменимо условие за самочувствието на личността с различна от молдовската (само)етноидентификация като част от народа на Молдова.
Посочените фактори до голяма степен са определящи за градската среда, където българското население не живее компактно и където етническото многообразие е наложило руския език като език на общуване. Може да се каже, че втози случай изучаването на български език се осъществява в неродна езикова
среда. При тези обстоятелства на учителя по български език и литература ще мусе наложи да прилага методи, характерни за чуждоезиковото обучение. Задачата е да се постигне образователен минимум, разбиран като система от знания заезика, комуникативноречеви умения, идейно-светогледни възгледи за българския език и българската литература.
По друг начин следва да се постави въпросът за изучаването на български
език и литература в диалектна среда (интуитивно владеене на езика), наречена сизвестни уговорки „родна”. Работата в училище се насочва към т. н. рационално
учене на езика, при което придобитият речев опит в условията на диалектна средасе насочва по посока на овладяване и усвояване на неговата книжовна форма.
При това по-високата от двете степени (овладяване, усвояване) е усвояването,т. е. когато езикът става „собствено” притежание в процеса на общуването. Притези условия задачата на учителя е да преубразува, развива и обогатява езика чрезнови социолекти, регистри и кодове в съответствие с книжовната норма и сти-ловете, в които той функционира. Това предполага предварително учителят да енаясно с отсъствието/наличието на стереотипи на книжовния български език ибългарската култура в идеолекта на всеки лицеист.
От психологопедагогически аспект следва да се отчетат следните реалности:• Сред учениците и в обществото доминира нагласата, че съвременното
училище е изгубило традиционния си образ на водещо в усвояването назнания и умения;• Ползата от ученето не се вписва в представата на много от лицеистите катопът към житейски просперитет;• Доминиращо хедонистично (стремеж към насладите в живота) отношениекъм школското битие дотолкова, доколкото то не се оказва на висотата насвоето същностно предназначение поради консервативните модели на педагогическо взаимодействие.
Тези, на пръв поглед със знак минус, констатации могат да придобият знакплюс, когато се осъзнаят като основание за коренна промяна в образователната
парадигма, имаща за цел да помогне за преодоляване на деструктивното, в голяма степен, отношение на лицеистите към учебния процес. Тук предлагаме научителя по български език и литература някои от принципите на конструктивизма като нова, съвременна педагогическа парадигма:• Ученето е търсене и конструиране на значения, което означава, че лицеистите трябва да бъдат провокирани и мотивирани сами да конструират
значения;• Процесът на учене се фокусира върху основни понятия в тяхната взаимосвързаност и обусловеност, а не върху изолирана и самоцелна фактология;• Съобразяване с менталните модели, които лицеистите ползват, ориентирайки се в света;• Формиране на мотивация за учене чрез очертаване на пътища за самостоятелно достигане до значимото в противовес на традиционното натрапване на „правилните” отговори.
Поставени в контекста на предмета български език и литература, тези принципи насочват към необходимостта учителят да се откаже да демонстрира подлежащото на усвояване, а да организира активно участие на учениците. Целта езнанията, уменията, способностите да бъдат значими, нужни, важни за самите
тях. Обобщено казано конструктивизмът в образованието се разбира като „учене
чрез участие”. Необходима е добре промислена и организирана работа върху текста (от различните функционални стилове) с цел проникване, разбиране и усвояване на всички езикови равнища. Погледнато в контекста на предмета български
език и литература следва да се заложи на интерактивните методи на обучение.
Очертаните по-горе социокултурни и психологопедагогически реалии, в контекста на които се полага предметът български език и литература в лицейските
класове, поставят проблема за търсене на пътища за повишаване на интереса имотивацията за урочна работа. Такава възможност дава културологичният подход, който следва да се приеме като водещ ориентир както за езиковото, така иза литературното обучение. Ако приемем определението, че културологията изучава зараждането, функционирането и развитието на културата като специфична

6

7

дисциплина, особено актуална сред лингводидактическите науки днес. Счита
се, че културологията служи за теоретична основа на лингвокултурологията.
С последната се свързва разглеждането на редица въпроси на интеркултурната
комуникация, сред които и мястото и ролята на речевокомуникативните способности и на литературната образованост. Като имаме предвид динамикатав статуса на предмета български език и литература в Молдова, приемаме, челингвокултурологичният подход при изучаването му има място в лицейските класове. Изхождаме от определението, според което лингвокултурологията изучава национално-културната семантика на езиковите единици с целразбирането им в пълнотата на тяхното съдържание и оттенъци, в степен
максимално близка за възприемане от носителите на даден език и дадена култура. (В.В. Воробьов). Основното тук е диалогът между езика и различните
прояви и форми на културата. Изследванията са в областта на триадата „език –национална личност – култура”. В задачите на лингвокултурологията влиза изучаването на езика и културата, езика и етноса, езика и народния манталитет,материалната и духовната самобитност на етноса. Българският етнос в Молдоваима двестагодишна история по тези земи. Езикът и обичаите са съхранили неговата самобитност, но условията на етнокултурно взаимодействие са се е отразили и върху езика, и върху обичаите. В същото време в прародината същопротичат специфични процеси в езика и културата. Изучаването на книжовния
език и на литературата следва да бъде построено на общото, което работи заединението на българския етнос. Опирайки се на лингвокултурологията обучението в лицейските класове може да засили интереса към предмета, като потърси отговори на въпросите: „Как българският език „кодира” модела на българската национална култура (в диаспората и в метрополията)?”; „Как културата набългарите „тук” и „там” е образно представена в езика им?” Въпросите поставят
проблема амбивалетно (двусъставно), което всъщност е настояване за сливанена обучението по български език и литература с обществения и културния живот на носителите на езика.
Така представените възможности на лингвокултурологичния подход зауспешното придвижване на обучението към целите му могат да се конкретизират по следния начин:проява на човешката дейност, то изучаването на български език и на българска
литература би било мотивационно по-организирано, ако се постави в контекстана културата на българите в конкретните й проявления в диаспората и в метрополията. Например лингвистичният анализ на диалекта в различните села на Молдова, населени предимно с българи, трябва да се постави в контекста на времетона изселване и района в българските земи, откъдето е станало изселването (дае свързано с историята). При осмисляне на факторите за формирането на книжовния език през Възраждането наблюденията могат да се организират около
личностите на будителите и тяхното демократично по своята същност дело. Целесъобразно би било литературното образование да се организира около общ естетически модел, който се приема като културен контекст на литературния факт– типът литературен бит, литературни групи, кръгове и техните издания, естетически манифести, театър, живопис, архитектура, книжовни (литературни) центрове и пр. В българската литература са добре очертани няколко основни културни модела – възрожденският, модернизмът, културната ситуация от 20-те годинина ХХ век... Преди да се впише литературната творба в тези модели лицеистите
трябва да осмислят общите им културни граници, които ще бъдат своеобразен
ключ към прочита на творбата. Българската литература, създадена в Бесарабия,ще бъде възприета в нейната значимост, ако се разгледа в контекста на времето иобстоятелствата на възникване; на социокултурните влияния върху личностите,които са я създали, на общото и различното в съпоставка с литературата, създадена в България. Особено внимание в посочените примери заслужава понятието контекст, което „може да се оприличи на свръхсложна мрежа от смислови
свързвания, включващи вътрешната безкрайност на смисловото пространство, вкоето е поместено произведението.” (Алипиева). При всички случаи трябва да сеакцентува върху етническата самобитност на българската култура и в частност налитературата, което работи в полза на етническата самоидентификация.
Ако литературата е една от формите на културата, то методите на културологията могат да бъдат приложени и тук, разбира се, адаптирани към школските
реалии:• Изучаване на литературните факти диахронно, т. е. в тяхната хронология.
В методиката на литературното обучение това е историколитературният
подход;• Изучаване на литературните факти синхронно, т. е. сравнително изучаванена литературните факти от един времеви период, от един тематичен кръг,от един жанр и др.;• Изучаване на литературните факти в съпоставителен план: на литература,създадена в Бесарабия и литература, създадена в България. Установяванена закономерности, сходства, различия;• Изучаване на литературните факти чрез биографичния метод: тълкуването на творбата се обвързва с авторовата биография и особеностите наличността му.
Културологията е интегрална наука, формирала се на границата на социалното и хуманитарното знание за човешката култура. Във връзка с нейната
предметна област се намира и лингвокултурологията – научна филологическа

1.1. Наблюдение над лексикалните, морфологичните и синтактичните особености на книжовния език в стиловите му разновидности. На тази основа усвояване на езика на равнище способност да се конструира реч в съответствиесъс социокултурните сфери на общуване. Изучаване на езика в съвкупносттаму от изразни форми, обслужващи обществения и културния живот както набългарите в Молдова, така и на българите в България.
1.2. Наблюдение и овладяване на лексеми със знакова същност за българската менталност (миросъзерцание, съединяващо в категории и форми интелектуалните, духовните и волевите качества на националния характер в типичнитему проявления). Формиране на умения за адекватно използване на тези лексемив различни форми на речта.

89Български език

1.3. Наблюдение и овладяване на фразеологични единици като семантика илексикален състав и осмислянето им като знак на езикотворчеството, нравствените модели и ритуали на традиционното в живота на българите. Съпоставкас фразеологични единици на други етноси, откриване на общото и различното.
Изводи за интеркултурното взаимодействие.
1.4. Овладяване на лексикалната многозначност в съвременния книжовен
български език и адекватната й употреба в различни стилове и контексти. Приоритетно – анализ на публицистични текстове и изводи за влиянието им върху
съвременната езикова личност.
1.5. Съпоставка на лексеми и фразеологични единици от диалекта на българите в Молдова с тези от книжовно-разговорния български език с цел откриване на общото и различното при назоваване на едни и същи обекти. Изводи завъзможните влияния при функционирането на езика.
1.6. Изучаване на бесарабския български диалект, от една страна, и книжовната реч, от друга, за да се проникне в начините, чрез които българският езиквъплъщава в своите единици, съхранява и транслира културата. Откриване намоделите на функциониране на българската култура в езика в различни времеви периоди. Например опозициите „свое-чуждо”, „горе-долу”, „добро-зло” и др.
Особено плодотворна може да се окаже работата с такива прецедентни текстове, каквито са фразеологичните единици. По своята природа те са източникна познание за духовния свят на човека, който ги използва, и на народа, който гие създал, знак за интелектуалните качества, за морално-етичните норми на етноса, които човекът, принадлежащ към него, оличностява. В лексикалния състав нафразеологизмите влизат абстрактни понятия като душа, сърце, ум, мъка, лъжа,инат, воля, дума и др., както и конкретни понятия: зооними (названия на животни), фитоними (понятия от растителния свят), названия на предмети от бита и др.
Проникването в тяхната метафорична семантика означава те да бъдат възприетии усвоени като антропоморфен (отнасящ се към човека и всичко човешко) код,който означава и българската национална менталност, т.е. да се осмисли културната конотация (допълнителните смисли и значения или новите значения, които
придобива думата, явлението в даден контекст). Интересни изводи могат да сенаправят, ако се проследи лексикалната вариативност на едни и същи фразеологични единици, записани в Бесарабия и в България. Тези изводи могат да сесвържат с дълбинните проявления на езика, с промените в бита или с културните
взаимодействия. Съпоставката пък с фразеологични единици на другите етноси,живеещи в Молдова, би спомогнало за интеркултурната комуникация.
Изучаването на стиловата разслоеност на съвременния български книжовен
език би било ефективно, ако се постави в атмосфера максимално близка до естествената. Така например теоретичният модел на публицистичния стил трябвада бъде максимално кратък, а акцентът да се постави върху текстове от съвременни български издания – вестници, списания, телевизионна реч и пр. Неминуемо живата реч на тези текстове влиза в известно противоречие с възприетия
книжовен език чрез изучаването му като система в неродна езикова среда. Затова една от водещите практически цели на изучаването на книжовния български
език, а именно удачното вписване в съвременното българско общество, би сепостигнала в максимална степен чрез многоаспектното осмисляне на публици-стичните текстове: употребата на турцизми, пресемантизиране на думи и изрази, нетрадиционна структурно-семантична организация на словосъчетанието иизречението; исторически, политически, културни алюзии и пр.
Целта на обучението по български език съвпада с целите на хуманитарното
образование изцяло и се конкретизира на нивото на задачите. Тази цел е формирането на духовно богата, нравствено ориентирана, творческа личност с развито чувство за национално самосъзнание, с осъзнаване на отговорността предобществото, с адаптивност към променящите се социални условия, със стремежкъм личен успех.
Задачи на езиковото обучение в лицейските класове:• Приобщаване на учениците към духовното богатство и красотата на родното слово чрез писмените паметници на националната българска култура, художествените произведения, образцовите текстове на устната и писмената реч.
• Развитие на способностите за възприемане, разбиране и интерпретация насъдържанието на текста като условие за възпитаване на любов към родната реч, за формиране на национално самочувствие.
• Формиране на личността като носител на езика, която усеща националнатаи общочовешката му ценност.
• Овладяване на речевата дейност:а) на рецептивно ниво, помагаща за усвояване на общочовешката култура;б) на продуктивно ниво, развиваща творческия потенциал на езиковата
личност.
• Възпитание на отговорно отношение към думата, осъзнаване на красотатаи изразителността на родната реч.
• Изучаване на езика като средство за развоя на лингвистичното мислене,езиковия усет, за по-добро овладяване на езиковата компетенция.
• Формиране на би- (полилингвална) и поликултурна личност въз основа народния български език и българската култура.
• Усвояване в националното училище (в лицейските класове) на сложното
структурно, функционално и естетическо ниво на родния език, а чрез негона съответното ниво и на другите изучавани езици – текст, стил, художествена реч.
• Формиране на психологически предпоставки за възприемане на другите
национални езици и култури.

1011Българска литература

2.1. Наблюдение над езика на програмните произведения и автори, представители на различни периоди, с цел осмисляне на развойните тенденции в езикаи стиловите предпочитания. На тази основа – конструиране на модел на езиковата личност от съответното време, естетически кръг, група и пр.
2.2. Наблюдение над езика на литературните герои в епически произведенияи формулиране на изводи за типа езикова личност, конструирана от писателя всъответствие с идеологически, нравствени, художествени и пр. авторски търсения и послания. Съпоставка с поведението и постъпките на героя.

2.3. Наблюдение над езиковата многозначност в лирически произведения,над синтактични обрати и пр. и обвързването им с естетически модели, характерни не само за литературата, а и за другите изкуства от съответния период.
С помощта на лингвокултурологичния подход може да се проникне в дълбинните смислови пластове на всяка литературна творба. Изхожда се от постановките, че:• като единица на културата художественият текст дава информация за неяи е средство за предаването й на следващите поколения;• възприемането на литературния текст също е естетическа дейност, кактои създаването му, и разчита на определени способности на езиковата личност сама да открива нови значения, тълкувайки творбата.
Практически погледнато, този подход настоява за вглеждане в смислопораждащата функция на назованото: как конкретната творба изгражда българската етнопредстава, например, за любов, семейство, деца, щастие, хармония;каква символна роля имат антропонимите (имената на човека), топонимите (географски названия), фитонимите, зоонимите и др. за означаване на културнияи емоционален опит на българския народ, на неговия ментален свят; как авторът превръща индивида в личност, представена в единението му с общността, всъдействието с националното и общочовешкото битие.
Лингвокултурологичният подход би бил ефективен в съчетание с литературоведския анализ. Ето защо не на последно място се поставя филологическият
подход в лицейските класове, особено в класовете с хуманитарна насоченост.
Понятието филологическа насоченост не трябва да се приема в неговите академични измерения, когато се говори за лицейското образование. Снето на равнище цели и задачи на лицейското образование, то настоява за постигане на
по-голямо единство и взаимосвързаност на двете съставки – български език ибългарска литература.Основание за подобна насоченост се открива в:• Наличието в учебната програма на предмети, които са част от хуманитарното познание и културата на етносите, живеещи съвместно в Молдова.
• Универсалната същност на езика като средство за общуване в различни
сфери.
• Полилингвалната насоченост на образованието в лицейските класове.
• Наличие на единни понятийни ядра в науките за езика и за литературата:текст, структура на текста, стил и др.
• Възможностите за развитие на речевокомуникативните умения на лицеистите едновременно на уроците по език и литература.
Филологическата насоченост получава опора в следните принципи:• Анализ на стилово маркираните думи и изрази в текстове от различни стилове и създаване на собствени текстове, принадлежащи към даден стил.
• Откриване на „случването” на художествения стил чрез анализ на функционирането на езика в художествената творба на фонетично, морфологично, лексикално и синтактично равнище.
• Използване на възможността лексикалната, синтактичната и пр. синонимия да бъде практически овладяна от лицеиста на равнище, достатъчно дасе себеизрази по най-точния и въздействащ начин.

• Запазване на хронологичния принцип при изучаване на автор и произведения със засилено присъствие на монографичния подход, особено в хуманитарните класове.
• Внимание към личностното изграждане и развитие на лицеиста, видяно
през призмата както на етническото самоопределение, така и през призмата на интеркултурното взаимодействие.
При правилно конструиран учебен процес и при успешна мотивация на лицеистите за съзнателно и партниращо участие в учебния процес може да се очаква да се проявят възможностите на езиковото и литературното образованиеза формиране на ценностни ориентири и поведенчески модели, адекватни наизискването на съвременния живот за успешна личност – ценна за самата себеси чрез обществената реализация на нейните способности и компетенции. Зацелта е необходимо предметът български език и литература да битува в лицейското образование като сфера, която непрекъснато да поставя формиращата селичност в условията на активно взаимодествие с екзистенциалните ценности.
Взаимодействие, което предполага усвояване на тези ценности и превръщането им в действена личностна позиция. Знаенето на родния език и литература
приближава личността до хуманитарното познание, което от своя страна прави
възможна срещата с различни култури, а личността става духовно устойчива всвоята етноидентификация.
Конкретиката на ситуацията в Молдова налага да се изведе като важно концептуално положение равнопоставеността между урочна и извънурочна
дейност. Опитът показва, че при участие в извънкласни дейности – празници,вечери, посветени на фолклорен празник или писател, драматизациите, работапо проекти и пр. лицеистите се ангажират активно, много по-уверено и амбициозно да докажат себе си.Така естествено, непринудено и в пълнота се изявява
езиковата и литературната личност – понятие, което концептуализира желаните резултати от родноезиковото и литературното образование.
Литературното образование, като част от хуманитарното, предполага натрупване на знания, които формират ценностна система, изграждат култура наобщуване. Литературното образование обогатява социалния опит, а следователно и социалната активност на личността. В този смисъл то преследва и общообразователни цели – чрез осмислянето на устойчивите универсални ценности
личността изгражда свое критическо отношение към стойностите на човешкото
битие. А отношението предполага и съответните поведенчески модели, социално необходими и потребни на личността.
Литературно-културните цели произтичат от спецификата на предметната
област. Минимумът литературна компетенция, която следва да придобие лицеистът, се свързва с:• Възприемане и оценяване на фолклора и литературата като национално
българско достояние; изграждане на готвност то да бъде усвоено, съхранено и предадено на поколенията.
• Изграждане на умение за четене и възприемане на художествен текст адекватно на вложените в него идейно-художествени характеристики.
• Овладяване на знания за литературната творба като «моделиращ специфичен условно създаден свят».

1213• Възприемане на литературното произведение като естетически обект, катознак на литературните вкусове на епохата и авторите, като възможност заоткриването на културни универсалии.
• Формиране на грамотна личност, с усет и отношение към съвременната
хуманитарна проблематика.
• Формиране на личност, способна да възприема нравствената проблематика на литературната творба като път към самопознание.
• Изграждане на адекватно читателско поведение спрямо художествената
литература и на способност за активно гражданско поведение.
• Изграждане на естетически вкус и високи художествени критерии приобщуване както с произведения на художествената литература, така и створби на другите изкуства.
• Изграждане на способност за сравнение и откриване на интертекстуални
връзки между творби от българската литература, на универсални символив българската, руската и румънската литератури.
• Култивиране на стремеж към творческа изява чрез българското слово.
ІІ. БАЗОВИ/ТРАНСВЕРСАЛНИ КОМПЕТЕНЦИИ
Компетенции – цялостна интегрирана съвкупност (система от знания, умения, навици и ценностни отношения), използвани при възникване на необходимост от тяхното приложение, адаптирани към възрастовите особености ипознавателните възможности (равнище) на ученика за решаване на проблемите
(задачите), с които той може да се сблъска (срещне) в реалната действителност.
Разграничават се базови компетенции и специфични компетенции.
Базовите компетенции имат висока степен на обобщеност и сложност и сепостигат в цялата продължителност на лицейското образование. Конкретизирани за предмета български език и литература, те произтичат от спецификатана двете съставляващи предмета, които следва да бъдат изучавани в неразривно
единство. Пряко отношение има и понятието езикова и литературна личност,реализацията на която следва да се прояви в различни аспекти:• От социална гледна точка: изграждане на личност, способна да се интегрира в полиетничното общество на Молдова и в Европа и да вложи компетенции в съответствие с националните и европейските ценности; изгражданена личност с българско етносъзнание, способна да съхрани, развие и предаде на поколенията духовната и материалната култура на българския етнос.
• От психологическа гледна точка: изграждане на личност, способна да използва адекватно всички свои ресурси (знания, умения, действия) в многообразието от ситуации, които ще предложи животът.
• От педагогическа гледна точка: формиране на личност, мотивирана даучаства в различни форми на учебния процес, отворена към партньорствои иновации.
Базовите компетенции по предмета включват ценностната ориентация, познавателните възможности и задачи, методическа и технологическа област, комуникативна и социална област и др. А именно:14

1. Общоречеви: да умее да общува (да овладява речевата културата на слушане и говорене);2. Общопознавателни: да открива, да възприема, да осмисля, да запомня и давъзпроизвежда нова информация; да анализира понятия, явления, закономерности; да сравнява; да да систематизира; да обобщава и да клнкретизира; да отделя главно от второстепенно; да се опитва да синтезира и даформулира определения и закономерности;3. Творчески: словесно да описва предмети и явления; да фантазира въз основа на възприетото; да прогнозира развоя на ситуация, да открива и даформулира проблемите си, а и на другите, и да предлага варианти на решението им; да формулира и аргументирано да отстоява мнението си;
4. Компетенция етнокултурна и интеркултурна: да възприема и да цени ценостите на своята култура и на културите на другите народи и да създава
стойности;5. Етично-естетически и морални: да открива и да цени естетичното и красивото в езика, природни и ръкотворни явления и предмети, включително произведения на изкуството; отговорно и критично да оценява своите
постъпки в контекста на общоприетите морални норми, да проявява готовност за толерантност към другите;6. Компетенция за оценка и самооценка: да оценява процеса и резултата насвоите действия и на другите, да внася необходимите корективи в процесаи след завършването на работата;7. Компетенция за сътрудничество и екипна работа;8. Технологическа и техническа компетенция. Да умее да прилага технически средства за търсене и презентация на информацията.
Български езикПосредством посочените в раздел VІ. теми, насочващи към необходимия
минимум знания в областта на хуманитарното познание по предмета български
език и литература, основните речеви умения и навици в лицейските класовесе обвързват със следните речеви компоненти:Слушане
Разбиране на информацията, дадена за слухово възприемане.
Възпроизвеждане на слухово възприета информация от учителя, от електронните медии и др.
Говорене
1. Монологична реч:1. Умение да се възпроизвежда възприетият текст слухово или чрез самостоятелен прочит (преразказ);2. Умение да се прави съобщение по дадена тема пред аудитория;3. Умение да се разказва за себе си, за преживяното и т.н. във вид на монологописание, монолог-повествование, монолог-разсъждение.
2. Диалогична реч:1. Умение да се влиза в диалога на различни теми;2. Умение да се използва речевият етикет;3. Умение да се води дискусия.
15Писане
1. Умение да се пишат диктовки, преразкази, съчинения (в учебно-научен стил);2. Умения да се състави план и конспект на текст, анотация;3. Умение да се съставят някои видове делови документи.
Всички тези знания и умения водят до социализацията на личността, защотой дават възможност за самоизразяване и влизане в диалог в различни социални
сфери: учебна, обществена, личностна, битова.
Познанията в областта на езиковата и речевата система водят до езикова рефлексия, която означава осъзнаване особеностите на собствената устна и писмена реч, а също така критично отношение към чуждата реч.
Уменията за построяване на монолог, както и тези за водене на диалог, пораждат потребност от общуване. Лицеистът е способен да прояви активност всъздаването на собствени текстове (продуктивни по своята същност). Това епряк начин на изразяването на социална активност на личността.
Лицейската възраст, по психофизическите показатели и интелектуалните
възможности на възрастта дава възможност в по-голяма степен да се овладеят сложни научни категори въз основа на по-голяма способност за абстрактно
мислене. Придобитите знания и умения по български език могат да се издигнатна по-високо равнище и като речеви умения, и като средство за усвояване нанаучната информация по другите дисциплини.
Като форма на съществуването и изразяването на човешката мисъл езикът есредство за фиксация и запазване на придобитите знания, за предаването им от поколение на поколение. Той е универсален. В същото време езикът е първоелемент нахудожествената литература, изучаването на която помага да се разбере значениетона думата в художествения текст, задълбочава знаенето на българския език.
Владеенето на български език дава възможност за постигане на следните базови/трансверсални компетенции:• Свободно комуникиране в различни ситуации, където е потребен българският език в условията на отвореност на социалните системи;• Притежаване на лингвистична култура, достатъчна за овладяване и надруги езици, т. е. стимулиране развитието на полилингвалната личност;• Пораждане на чувство на задоволство и гордост от своята българска самоидентификация;• Пораждане на чувство на отговорност пред поколенията българи за съхраняване на духовните ценности на народа;• Проява на уважение към езиковата същност на другите етноси в Молдова,за толерантно отношение към етнохарактеристиката им.
Българска литература

Общуването с българската литература дава възможност за постигане наследните базови/трансверсални компетенции:• Разбиране на литературата като част от общохудожествената култура и натази основа разширяване на духовния кръгозор;• Осъзнаване на основните принципи на общочовешката морална система истремеж те да бъдат овладени като житейски принципи на личността;16• Разбиране на идейния патос и художественото своеобразие на българската
литература като знак на конкретното историческо време и възникналите внего естетически модели;• Възприемане на българската литература като единство на национални и общочовешки идеи; като път към (етно)самопознание и разбиране на другостта;• Овладяване на различни аналитични подходи към литературното произведение и на тази основа развиване на уменията за анализ и синтез, като сеосъзнава спецификата на тези мисловни операции в съпоставка с другите
учебни дисциплини;• Формиране на читателска култура и библиографски познания.
ІII. МЕЖДУПРЕДМЕТНИ КОМПЕТЕНЦИИ ПО ОБРАЗОВАТЕЛНИ СТЕПЕНИ
(ГИМНАЗИАЛНА, ЛИЦЕЙСКА)Целите и задачите на предмета български език и литература в лицейските
класове произтичат от поставените и достигнати цели в гимназиалната образователна степен. Именно тук езикът като система се изучава в по-голяма дълбочина и на тази основа се развиват речевите умения. Литературното образование е свързано с изграждане на умения да се разбира художествената условностна литературата като изкуство, структурата на литературната творба, образнатай система. Познанието в лицейските класове стъпва на спираловидния принцип,задълбочавайки и развивайки навиците и уменията чрез надграждане в познавателната област. Хронологическият принцип на изучаване на автори и произведения в гимназиалната образователна степен се заменя с историколитературнияи (или) типологическия принцип в лицейските класове. Създава се относително
пълна картина на литературното време, на авторовото творчество в неговото тематично, идейно и жанрово многообразие.
В лицейските класове намират своето продължение принципите на обучение, заложени в езиковото и литературното образование в периода 5. – 9. клас.
Предвид на тяхната валидност в лицейските класове следва да се изредят найважните. За улеснение при осмисляне на относителната самостоятелност на езиковото и литературното образование принципите на преподаване и обучение сепредставят диференцирано:Български език• Използване на речевата практика на лицеистите (диалектен вариант набългарския език) като основа за изучаване на книжовната норма и формиране на умения за общуване на книжовен български език.
• Изучаване на езика като система дотолкова, доколкото лингвистичната
информация е необходима за правилна книжовна българска реч.
• Формиране на усет за стилистичното разслоение на езика и създаване наумения за изразяване в определен функционален стил.
• Изучаване на езика като първоелемент на художествената литература посредством работа предимно с художествени текстове.
17• Теоретико-практическо овладяване на видовете текстове (повествование,описание, разсъждение).
• Формиране на умения за възприемане (анализиране) и създаване на текст.
Българска литература

• Изучаване на класически произведения и автори, подбрани на хронологически принцип.
• Извеждане на достъпни за възрастта на учениците идеи от произведенията и формиране на естетическо отношение към тях.
• Задълбочаване на представата за литературата като художествена условност.
• Разширяване ролята на културологичния подход при интерпретация налитературната творба – приоритет на т.н. външен анализ.
• Съпоставителен анализ на творби от българската, румънската и руската
литератури с цел идентификация и разбиране на „другия” и „другостта”.
• Формиране на мотивация и потребност от себеизява чрез различни форми на словесната комуникация в урочната и в извънурочната дейност.
Ключов момент в литературното обучение е постъпателното овладяване на теоретико-литературните понятия и осмисляне на ролята им във всяко конкретно произведение. Усвояването на нови аналитични подходи в лицейските класове
може да бъде успешно само като се продължи тенденцията от гимназическите класове за системно овладяване значението на литературните понятия и поставянетоим в нов контекст. Заедно с това се овладяват и нови понятия. В съпоставителен
план този процес може да бъде онагледен със следната таблица.

Стихосложение. Стих, строфа, ритъм.
Символизъм. Индивидуализъм. (ПоняЕпитет,постоянен епитет. Сравнение. От- тие за модернизъм). Развитие на понярицателно сравнение. Образен паралели- тието за сатира. Сарказъм. Художествен
зъм. Метафора. Хипербола, разказ, бала- метод. Обогатяване на понятията от нада.
родопсихологията.
VII клас
XII клас
Тема, идея, сюжет, композиция на литера- Развитие и задълбочаване на понятията затурна творба. Хумористично и сатирично историколитературен процес, за романтипроизведение. Риторичен въпрос. Похва- зъм и реализъм, за литературен род и вид.
ти за изграждане на образ на литературен Психологизъм в литературата. Експресигерой. Романтичен образ. Символ. Ино- онизъм. Понятие за традиция и новаторсказателност в литературата
ство. Понятие за условността в изкуството
(литературата). Езопов език. Гротеска.
VIII клас
Обогатяване на понятието за анализ наЛитературни родове и видове. Повест.
епическа и лирическа творба. Лирически
Гротеска. Ирония. Поетическа сатира.
Пътепис. Химн. Автор и повествовател. герой, лирически говорител. Понятие задрама и комедия. Задълбочаване на поняЛирически герой. Антитеза.
тията за език на художествената литература. Обогатяване на понятията от народопсихологията.
IX клас
Развитие на понятието за литературни
родове и видове. Историческата личност
като худ. образ в литературата. Обогатяване на понятието за анализ на лирическаи епическа творба. Начални понятия отнародопсихологията. Лирическо отклонение. Публицистично отклонение. Анафора. Комедия.

V–IX клас
X–XII класV клас (на емпирично равнище):Х клас: Мит, митология. Първоначално
Българско народно творчество, фолкпонятие за историколитературен процес.
лор и фолклористика, народен разказвач. Жанрове на старобългарската литератуЛично словесно творчество. Литературен ра: житие, похвално слово. Първоначалгерой. Диалог, монолог, реплика. Епиче- но понятие за литературно направление.
ско и лирическо произведение. Епитет,Романтизъм, реализъм. Развитие на поолицетворение, алегория. Фантастичното нятията за лирическа и епическа творба,в литературата. Приказен мотив. Народ- за тема, идея, сюжет и композиция на лина приказка. Народни предания и леген- тературно произведение, за език на худоди. Пословица,поговорка, гатанка. Басня, жествената литература.
разказ.
VI клас
XI клас
Изкуство. Видове изкуство. Литературата Развитие на понятието за историколитекато изкуството на словото. Българско на- ратурен процес. Понятие за текст и литеродно творчество Народен певец. Наро- ратурна творба. Развитие на понятието заден епос. Лично словесно творчество. Пи- реализъм. Роман. Развитие на понятието
сател, автор. Литературен герой. Похвати за литературен характер, за автор и поза изображение на герой в епическо про- вествовател. Понятие за литературен тип.
изведение; пряка и косвена характеристи- Лирически герой. Мемоари. Понятие за
ка; реч на автора и реч на героя.
художествен образ-символ.

Специфичните компетенции (ключовите цели) се намират в по-тясна
връзка със спецификата на научната област, която стои в основата на предмета
български език и литература и се съотнасят с конкретните теми, предвидениза овладяване в определен период от време. Ключовите цели се явяват етап отреализацията на общите цели. Доколкото предметната специфика предполага
определянето на конкретни цели и задачи, вастоящият курикулум ги представя диференцирано за двете съставки – български език и българска литература – на предмета български език и литература. Настояваме при реализациятана специфичните компетенции да се отчитат и приоритетно постигат пресичащите се кампетенции:• постигане на равнище на владеене на българското слово, позволяващо
адекватно изразяване на дълбочината на литературното възприятие;18

19

IV. СПЕЦИФИЧНИ КОМПЕТЕНТЕНЦИИ ПО БЪЛГАРСКИ ЕЗИК И ЛИТЕРАТУРА В ЛИЦЕЙСКИТЕ КЛАСОВЕ.

• познаване на системата на езика до степен да се откриват и интерпретират
елементите й като функциониращи в системата на литературното произведение;• владеене на характеристиките на видовете текстове и структурата на съчиненията за създаване на писмен модел на личностно интерпретиран литературен или общокултурен процес и пр.
Като се има предвид, че с курикулярната област на предмета български език илитература кореспондира и предметът история, култура и традиции на българския народ, необходимо е индивидуалното планиране да включва пресичащи сеключови компетентности, отнасящи се до историческа обосновка на езиковитеи литературните факти, до паметници на материалната култура с пряко отношение към българската духовност и пр. Именно тази е една от посоките, в които сеочаква да се прояви творчеството на учителя в индивидуалното му планиране.
Какви специфични компетенции следва да се постигнат диференциранопри обучението по български език и българска литература?
1. БЪЛГАРСКИ ЕЗИК: Лицеистът следва да:
1.1. Възприема пълноценно различни видове съобщения, слушайки: придиректен контакт, по радио, телевизия, телефон и т.н. Оценява прослушан текст от правоговорен аспект; оценява изразително изпълнение налирически и епически текст.
1.2. Говори свободно, спазвайки българския етикет и нормите на съвременния български книжовен език (правоговорни, лексикални, граматически и стилистически); ориентира се в речевата ситуация и сам създава
ситуации на общуване; осъзнава особеностите на текстове, предназначени за различните социокултурни сфери на общуване; използва уместно езиковите средства с оглед на речевата ситуация, отчитайки тематаи целта на изказването. Изгражда своите изказвания логично и коректно спрямо събеседника.
1.3. Чете бързо и изразително текстове от всички стилове на българския
език, коментира информацията от прочетения текст, резюмира, водибележки и коментира съдържанието на текста.
1.4. Оформя писмени текстове в съответствие с изучените правописни,граматически и пунктуационни правила.
1.5. Разпознава стиловомаркираните средства. Коментира по кои езикови
средства се различават текстове от различни функционални стилове.
Открива и редактира стилови грешки. Осъзнава и използва възможностите за стилистичен ефект.
1.6. Използва синоними, антоними, думи за родови и видови понятия с огледна стиловото разслоение на езика. Разбира отношението между книжовната и диалектната реч. Контролира речта си при официално общуване,като заменя диалектизми със синонимните книжовни варианти.
1.7. Владее лексикалните и граматичните средства на езика, уместно използва контекстуални синонимии антоними, служи си с разнообразни
синтактични конструкции – словоредни варианти, обособени части,вметнати изрази, активни и пасивни конструкции, изпозва синонимни
20синтактични средства за свързване. Анализира и коментира спазването на граматичните и лексикалните норми в текстове от различни информационни източници.
1.8. Трансформира изречения и фрагменти от текст в зависимост от промените в речевата ситуация и условията на общуване (официално/неофициално, устно/писмено).
1.9. Участва пълноценно в диалог, полилог, дискусия: придържа се към темата и организира логически своето изказване; може да оспори чуждо
мнение, като проявява толерантност; следи хода на диалога, позовавасе на вече казаното; четливо формулира теза, защищава я с аргументи,обобщава разсъжденията си.
1.10. Създава писмено текстове от аргументативен тип – отговор на научен,литературен или житейски въпрос, пише есе, като спазва основните мужанрови характеристики:• защищава теза въз основа на собствен опит;• подбира и логично подрежда аргументи съобразно с осмисления материал и асоциациите си.
1.11. Планира и създава текстове от различни жанрове (тезиси, резюме, реферат, доклад, интерпретативно и литературнопублицистично съчинение, есе по литературни и нравствено-етични проблеми).
1.12. Осъзнава отношението между език и общество, език и личност, езики култура. Осъзнава ролята и значението на родната словесност катокултурен феномен, като възможност за съпричастност към духовния
гений на българския народ, като средство за изграждане и запазване наетнокултурната си идентичност – важно условие за развитие на пълноценната гражданска идентичност.
2. БЪЛГАРСКА ЛИТЕРАТУРА. Лицеистът следва да:
2.1. Разбира българската литература като неделима част на българската исветовната култура; осъзнава спецификата на художествената литература и нейното социокултурно значение.
2.2. Осъзнава, че системата на българските литературни образи е средство заопознаване на своя народ, неговата менталност, история, спецификата наетнокултурното му пространство. Възприема художествените образи набългарската литература типологически: от идеала до антигероя.
2.3. Осъзнава основните принципи на общочовешката морална система;възприема литературата като средство за саморазвитие на личностната
духовност и за самореализация в социума, като учебник за изгражданена хармонични отношения с другите хора, като контекст за осмислянена личностно-значимите проблеми.
2.4. Разбира особеностите на идейния патос и художественото своеобразиена българската литература в различни моменти от нейното развитие.
Познава основните автори и произведения на българската литература.
Обяснява ролята на най-значимите автори и техните творби от всеки
период на историята на българската литература за цялостния литературен процес и културно-историческото развитие на българския народ.
21

2.5. Открива и коментира в различни по жанр творби връзката между ценностите на личността, ценностите на българския род и универсалните
човешки ценности; чрез съпоставката на различните им проявления визучаваните творби открива трайните етнически ценности и тяхната
интерпретация в съвременния свят.
2.6. Разбира и обяснява функцията на изразните средства в художествения
текст и на връзката между различните структурни елементи на художествения текст с оглед на емоционалното въздействие и цялостното
възприятие на смиловите внушения на творбата.
2.7. Познава основните принципи в жанровата система на литературата;обяснява основните жанрови белези на художествената творба; определя жанровата принадлежност на художествен текст по основните мухарактеристики.
2.8. Осъзнава разликата между художествен текст и анализ на художествения текст, владее анализа и синтеза като логически операции за тълкуване на художествения текст.
2.9. Анализира художествен текст, като определя и коментира тема, идея,композиция, сюжет, хронотоп, система на образите; характеризира
разказвача, или лирическия герой, лирическия говорител.
2.10. Прави комплексен анализ на литературен текст като художествен феномен, отчитайки историята на създаване на творбата, личността и позицията на автора, социално-историческия контекст на епохата, особеностите на художествения език на произведението, ролята на тропитеи стилистичните фигури.
2.11. Обсъжда различни варианти на анализа на изучаваните творби, представени във фрагменти от литературно-критически материали, катосъпоставя и коментира различни гледни точки, отговаря разгърнато напроблемен въпрос. Формулира оценъчно съждение и го защищава вдискусия или в писмен аргументативен текст (литературно-интерпретативно съчинение; есе, съдържащо разсъждение по нравствено-етични проблеми).
2.12. Служи си с библиотечни каталози, справочна литература, Интернет идруги източници на информация. Разпознава основните видове издания
(избрани съчинения, събрани съчинения, антология, тематична поредица). Умее да си състави впечатление за книгата и съдържанието й последните ориентири: заглавие, жанр, име на автора, бележки по корицата,анотация, съдържание, предговор, послеслов, рецензии и анонси.
2.13. Съпоставя произведения от различни култури и епохи , като открива в различни културни модели общото и различното в представитеза добро и зло, красиво и грозно, свобода и робство, справедливо инесправедливо и т.н. Осъзнава различни проявления на отношенията
«свое-чуждо», «българинът и другите».

22

V. РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА УЧЕБНОТО СЪДЪРЖАНИЕ ПО БЪЛГАРСКИ ЕЗИК ИЛИТЕРАТУРА ПО КЛАСОВЕ И БРОЙ УРОЧНИ ЕДИНИЦИ.
Разпределение на учебното съдържание по български езикПосочените по-горе цели и задачи на обучението по български език се конкретизират в отделните лицейски класове на равнище учебно съдържание, както следва:X клас – ТЕКСТОЛОГИЯ
• Осмисляне на текста в неговото единно цяло, разбиране на елементите муи стремеж към създаване на текст по зададени параметри и в съответствиес основната текстова характеристика.
• Задълбочаване и издигане на по-високо ниво компетенциите, достигнати
в 9. клас по отношение на текстовата структура.
• Овладяване на езиковата страна на текста, илюстрираща различни аспекти на граматическата му система с оглед развитие на речевокомуникативните способности на лицеистите.
• Развитие на уменията за създаване на различни видове текстове.
XI клас – СТИЛИСТИКА
• Усвояване на нови знания по стилистика.
• Умения за разпознаване на текстове от различни стилове и на стилово
маркираните думи и изрази.
• Практическо овладяване на отделни жанрове на функционалните стиловес акцен върху официално-деловия стил.
ХII клас – СТИЛИСТИКА, ЗАДЪЛБОЧАВАНЕ И ЗАТВЪРДЯВАНЕ НАЗНАНИЯТА И УМЕНИЯТА ЗА ЕЗИКА КАТО СИСТЕМА ВЪЗ ОСНОВА НАТЕКСТОВЕ ОТ РАЗЛИЧНИТЕ СТИЛОВЕ.
Предполага се, че учениците от XII лицейски клас обобщават получените
знания и използват на практика знанията за езика като система и социо-психо-културно явление. Те продължават да развиват уменията си за създаване ивъзприемане на текстове от различни жанрове; правописните умения; пунктуационните умения.
• Приоритетно се овладяват жанровете на аргументативните текстове – отнаучен и публицистичен стил.
• Задълбочаване на уменията да се прави резюме, конспект, план, записки;да се води дискусия по определени проблеми с оглед на развиването на интелектуалните и деловите качества на учениците, необходими за тяхната
социална реализация.
• Укрепване на правописните и пунктуационните навици на лицеистите.
• Приоритетна работа с художествени текстове по отношение на:- думата и нейния контекст;- метафорична употреба на думата;- отношение между книжовно и диалектно;- начини на свързване на текста;- лексикална омонимия, синонимия, антонимия и паронимия;- съвместна употреба на глаголните времена и наклонения и пр.
23• Развитие и затвърдяване на уменията за устна и писмена реч; участие вдискусии, презентации и пр.
Заложеното учебно съдържание от текстологията и стилистиката не изключва, а предполага осмисляне на знанията по фонетика, морфология, синтаксис илексикология на практическо равнище. Акцент трябва да получат речевокомуникативните и правописните умения.
Клас

Теми

X
1. Текст. Общуване и текст. Езикови средства за създаване на текста.
клас Повторение и разширение.
Комуникативна ситуация: участници в общуването, цел и предмет наобщуването.
2. Функционално-смислови типове текст: повествование, описание,разсъждение. Монолог. Диалогично единство (въпрос – отговор).
3. Композицията на текста. Абзац. Микротекст. Микротема. Макротекст. Макротема. Тематична мрежа и ключови думи на текста. Смислова и езикова свързаност на текста. Основниначини за постигане насвързаност на текста:лексикално повторение, синонимизация, употреба на местоименни думи, съюзи, синтактичен паралелизъм.
4. Видове съкращения на текста: план, тезиси, конспект, реферат, анотация.
5. Изисквания за изработване на литературно съчинение. Подобряване на текста (редактиране). Видове редактиране (повторение и разширение). Правописни и пунктуационни правила, изучени в гимназиалния курс (V–IX клас).
XI 1. Речева ситуация. Повторение и разширение.
клас Стил. Стилистична норма в речта. Стилове на съвременния български
книжовен език. Понятия «писмено-книжовен» и «устно-разговорен»стил. Функционални особености. Нормата във всеки стил. Стилистичната грешка като нарушаване на нормата. Стилистична синонимия.
2. Фонетика и стилистика. Стилове на произнасянето: книжовен, разговорен. Стилистични функции на ударението.
Лексика и стилистика. Стилистическа разграниченост на думите в съвременния български език.
Фразеология и стилистика. Фразеологизми – разговорни и книжовни.
Експресивността на фразеологизмите.
Словообразуване и стилистика. Словообразувателни морфеми от разговорен и книжовен стил.
Морфология и стилистика. Стилистика на служебните части на речта. Синтаксис и стилистика. Синтактична синонимия. Функционални
стилове на речта.
3. Сфера на употребата и основни черти на официално-деловия стил.
Жанрове на официално-деловия стил: закон, указ, заявление (молба),характеристика, автобиография, пълномощно, протокол и т.н.
Езикови признаци на официално-деловия стил.
24Бройчасове
6
6

10

6
6
6

4. Разговорен стил: Сфера на употребата. Основни черти на разговорния стил. Жанрове: беседа, неслужебен телефонен разговор, частно писмо, личен дневник. Активна употреба на експресивна лексика и други езикови средства (междуметия частици и др). Разговорни
синтактични средства ( непълни изречения, свободен ред на думите
и др.).
5. Стил и художествената литература. Понятие за стила на художествена литература. Основни черти на художествената реч: образни езикови средства, стилистично разнообразие (отразяване на различни
функционални стилове). Свобода в използването на всички езикови възможности на българския език, индивидуален стил на автора.
Звукови средства на изразителността в художествената литература.
Преносна употреба на думите. Тропите в езика на художествената литература (епитети, алегория, олицетворение, перифраза, хипребола,ирония, метафора, метонимия и др.). Стилистична роля на синтактичните фигури (анафора, градация, инверсия, паралелизъм, епифора и др.).
XII 1. Научен стил на речта. Сфера на употребата Жанровете на научния
клас стил: монография, статия, рецензия, анотация, реферат, учебник, лекция, научно съобщение. Езикови признаци на научния стил: думи сотвлечено значение, научни термини и изрази.
2. Публицистичен стил. Сфера на употребата му. Жанрове на публицистичния стил: информация, репортаж, очерк, фейлетон, интервю,реклама.Езикови признаци на публицистичния стил: обществено-политическа лексика и фразеология, научни термини от различни области на производството и икономиката, културата и спорта; неологизми, експресивна лексика, чужди думи, стилистични фигури.
3. Преговор. Подготовка за изпита за степен бакалавър.

4

6

8
12

10

12

Разпределение на учебното съдържание по българска литература

10На какви принципи се опира подборът на литературните произведенияза текстуално изучаване?
1. Подбор на автори и текстове от българската литература с оглед на емблематичния им характер за съответния период от историколитературния процесили за съответното литературно направление.
В съпоставителен план се изучават български бесарабски автори, чието творчество е в проблемно-тематична връзка с литературата, създадена в метрополията.
2. Естетическият критерий е водещ при подбора на литературните произведения, нравствено-етичните им внушения и художествената им сила се използват при формиране на литературна култура/литературна компетентност; приобщават към националните и общочовешките проблеми, формират ценностна
система и екзистенциални модели на поведение.
3. Жанрово многообразие.
Подборът на разнообразни по жанр произведения обогатява представата занеизчерпаемостта на възможностите за литературна организация на словото.
25

4. Монографичното изучаване на автор с цел изграждане на обща представаза мястото му в литературния процес предполага подбор на емблематични заавторовия стил литературни творби.
5. Проблемно-тематичен подбор на литературните произведения дава възможност да се обединят творби на един автор или на няколко автора, с цел литературните произведения да се възприемат и да се осмислят като културологични стойности.
6. Страноведчески/културологичен/лингвокултурологичен/принцип.
Изучаването на българска литература в лицейските класове се поставя в поширок културен контекст. Литературният текст трябва да даде знания за традициите, народопсихологията, историята, материалната и духовната култура набългарския народ. Включването на текстовете от румънската и руската литература, от българските автори от Бесарабия подпомага процеса на националнатаи личностната идентификация. Нарастват възможностите за интеркултурна
комуникация.
Посочените в таблиците по-долу автори и произведения за задължително
текстуално изучаване са съобразени с определеното по учебен план време. Захуманитарното направление са посочени допълнително произведения.
Задачата в тези класове е не толкова разширяване на обема, колкото задълбочаване на литературните компетенции. Учителят е в правото си да привлече
произведения и от посочените за извънкласно четене.
Дали монографичен, текстуален или тематичен подход към учебното съдържание ще избере учителят, зависи от педагогическите, социалните и психологическите фактори на обстоятелствата, при които той работи. В таблиците имаследните обозначения :• * – Текстове, предназначени за изучаване в хуманитарен профил;• ** – Текстове, изучавани в гимназиалната образователна степен, чиито мотиви, идеи и образи следва да бъдат актуализирани в нов контекст.
КласТеми, автори и произведения
Брой часове
Х
1. Българско народно творчество. Мит, митология. Народна при- 3 хум./2 реалклас казка. Народни песни. Легенди и предания. Пословици и поговорки.
Български национален литературен процес ІХ – ХХ век. Периодизация.
1. Старобългарска литература:Обща характеристика и жанрови особености.
45 хум./30Славянските първоучители Кирил и Методий.
реал*Панонски легенди.
Климент Охридски, Похвално слово за Кирил Философ
Книжовният кръг на при цар Симеон.
Черноризец Храбър, За буквите
*Константин Преславски, Азбучна молитва
*Апокрифна литература – особености. Видение Исаево
Книжовното дело на Патриарх Евтимий.
Григорий Цамблак, Похвално слово за Евтимий

2. Българска възрожденска литература:Българското възраждане като исторически и културен процес. 54 хум./36Паисий Хилендарски, История Славянобългарская
реал*Софроний Врачански, Житие и страдания грешното Софрония.
Добри Чинтулов – революционни песни.
П.Р. Славейков:*Не пей ми се, *Жестокостта ми се сломи
Изворът на Белоногата
Любен Каравелов, Българи от старо време
Христо Ботев:Живот и творчество
**Майце си, До моето първо либе, Елегия, Борба, **На прощаване, **Хаджи Димитър, **Обесването на Васил Левски, Моята
молитва
*Публицистика, Смешен плач.
ХІ
1. Българската литература от Освобождението до Първата
клас световна война – обзор.
50 хум./2. Иван Вазов в българската литература. Биография.
35 реал
Обща характеристика на творчеството му.
На майка ми, На България
Епопея на забравените (Левски, Кочо)**Една българка, **Иде ли?, Дядо Йоцо гледа, Под игото (Гост,*Отново у Маркови, Радини вълнения, Представлението, *Силистра-Йолу, Пиянството на един народ, *Победителите угощават победените)**Немили-недрагиПри Рилския манастир
**Българският език10 хум./Новото гробище над Сливница
6 реал
*Елате ни вижте
Моите песни
3. Алеко Константинов. Биография.
8 хум./**Пази, боже, сляпо да прогледа.
6 реал
*Фейлетонът СтрастБай Ганьо
12 хум./Пенчо Славейков. Биография. Кръгът „Мисъл”.
**Луд гидия, **Неразделни, *Во стаичката пръска аромат, Ралица 8 реал4. Елин Пелин, Биография. **На браздата, **Андрешко, Ветрената мелница, Косачи, Задушница, Сиромашка радост, *Гераците.
12 хум./5. Български символизъм – обзор.
8 реал
6. Пейо Яворов. Биография. Градушка, На нивата, май, Хайдушки песни, Арменци, Заточеници.
Интимна лирика: Две хубави очи, На Лора7. Димчо Дебелянов, Помниш ли, помниш ли, Скрити вопли, Аз 10 хум./5 реал
искам да те помня все така, Един убит, *Сиротна песен.

26

27

Ключови понятия,които следва да бъСубкомпетенции
Препоръчителни дейностидат овладени въз
X класза обучаване и оценяване
основа на съдържанието
І. Знания
1. Текст. Общуване и На ученика трябва да се дадеУченикът трябва да определи текст. Комуникатив- възможност на нивои назове:ната ситуация: учас- І. Знания:1. – признаците на речевата
тници в общуването, 1. Да определи признаците наситуация (участници, форма цел и предмет на об- речевата ситуация, предложена общуването, начин, цел, об- щуването.
на от учителя или в текста;становка);2. Функционално– да открие признаците насмислови типове
книжовната или разговорната
текст: повествование, реч в текста;2. – признаците на текст опи- описание, разсъжде- 2. – да определи вида на текста
сание, повествование, разсъж- ние. Монолог. Диало- по цел на създаване; (повестгично единство (въ- вование, описание, разсъждедение;ние);– признаците на диалогичното прос – отговор).
3. Композиция– да отделя в текста монолоединство;та на текста. Абзац. гичната и диалогичната част;3. – тематично-структурните части на текста: микротекст Микротекст. Микро- 3. – да отделя частите на текста
тема. Макротекст.
– смисловите и структурните;(абзац), тематичен блок;– за смисловите части на те- Макротема. Тематич- – да открива ключовите думи;кста: микротема, макротема; на мрежа и ключо- – да открива начините насвързването на текста (основ– начините на свързването на ви думи на текста.
текста: ключови думи, лекси- Смислова и езикова но – художествения);кално повторение, синоними- свързаност на текста. 4.- да умее да възпроизведе
зация, синтактичен паралели- Основни начини за или да разбере съдържанието
постигане на свър- на текста по план, по тезиси,зъм;
4. – вида на съкращението на заност на текста: ле- по анотация;текста: реферат, тезиси, план, ксикално повторе- 5. – да пише съчинение по дание, синонимизация, дена литературна или свободанотация;5. – начини на редактирането употреба на местои- на тема;менни думи, съюзи, – да редактира собствен ина текста;синтактичен парале- чужд текст.
– правилата за създаване нализъм.
добър писмен текст.
4. Видове съкращения на текста: план,тезиси, конспект, реферат, анотация.
5. Изисквания за изработване на литературно съчинение.
Подобряване на те- На ученика трябва да се дадеІІ. Способности (умения)1. Ученикът трябва да може: кста (редактиране). възможност на нивоВидове редактиране ІІ. Способности (умения):– да отчита речевата ситуация при създаване на собствен (повторение и раз- 1. – да измисля различни ретекст или при устно общуване ширение). Правопис- чеви ситуации или да дава(участници, форма на общува- ни и пунктуационни пример от живота, като съснето, начин, цел, обстановка); правила, изучени в тавя текст в съотстващ стил и
2. – да използва при създаване гимназиалния курс жанр;2. – да съставя ралични видовена собствен текст знанията за (V–IX клас).
текст по цел на изказване в съпризнаците на текст описание,ответствие с речевата ситуаповествование, разсъждение;ция и тема;– признаците на диалогичнотода съставя диалози с използединство;ване на етикетни формули в
3. – да използва знанията си засъответствие с речевата ситутематично-структурните части
ация;на текста: микротекст (абзац),тематичен блок;28

29

ХІІ 1. Българската литература между двете световни войни – обзор. 7 хум./6 реалклас 2. Христо Смирненски. Биография
7 хум./4 реалДецата на града: Зимни вечери, **Братчетата на Гаврош, Цветарка, *Стария музикант, *На гости у дявола, Приказка за стълбата.
3. Септември 1923 г. в българската литература. Гео Милев и
9 хум./5 реалбългарския експресионизъм Септември.
*Никола Фурнаджиев, Пролетен вятър.
4. Български модернизъм през 20-те години на ХХ век.
9 хум./5 реал5. Атанас Далчев. Поезия на вещния свят. Стопанинът заминаза Америка, Съдба, Молитва, **Родина
6. Елисавета Багряна, Стихосбирката „Вечната и святата –**Потомка, Кукувица, Унес, Младост
7. Йордан Йовков. Биография
24 хум./**По жицата, **Серафим,** Другоселец, Песента на колелетата, 20 реалАлбена, Шибил, Индже.
8. Мишо Хаджийски. **Козя гайда, Кръчмата на Мънзула
5 хум./3 реал9. Никола Вапцаров. Биография. Вяра, *Писмо (Ти помниш
10 хум./ли...), Песен за човека, **Пролет, Прощално, Предсмъртно.
5 реал
10. Съвременната българска литература:3 хум./3 реалДимитър Талев, Железният светилник
9 хум./7 реалДимитър Димов, Тютюн
9 хум./7 реал11. Съвременна българска поезия – обзор. Автори и произве- 4 хум./2 реалдения по избор
12. Български поети от Бесарабия – обзор. Автори и произве- 4 хум./2 реалдения по избор.
VІ. СУБКОМПЕТЕНЦИИ, СЪДЪРЖАНИЕ, ПРЕПОРЪЧИТЕЛНИ ДЕЙНОСТИ ЗАОБУЧАВАНЕ И ОЦЕНЯВАНЕ.
Български езикХ клас

3. – да съставя текст по дадена
тема и ключови думи;да използва синонимизация заразнообразяване на текста и засмислово разширяване и уточняване;4. – да пише реферати по дадена тема;да прави анотация на текста;да предава съдържанието насобственото съобщение чрезтезиси;5. – да редактира свой и чуждтекст.

–за смисловите части на текста: микротема, макротема;–начините на свързването натекста: ключови думи, лексикално повторение, синонимизация, синтактичен паралелизъм;4. – да използва знанията сиза вида на съкращението натекста: реферат, тезиси, план,анотация;5. – да използва знанията си заначини на редактирането натекста;– правилата за създаване надобър писмен текст.
ІІІ. Отношения
1. Ученикът трябва да формира у себе си:– личностно мотивирано положително отношение къмуроците по българския език;– стремеж към обогатяванена речта си чрез попълване насобствения речник и четене надобри образци на художествената, учебно-научната и публицистичната литература;– да съпоставя родния си езикс езика на другите етноси вМолдова – да открива общото;– да се стреми да овладее нормите на книжовния език в устна и писмена форма;2. Ученикът трябва да проявява:– уважение и почит към роден
език и готовност да съхрани
изконните му особенности ибогатството;– уважение и почит към езицитена другите етноси в Молдова;– разбиране и толерантносткъм различието,произтичащоот спецификата в типа менталност на всеки народ.

На ученика трябва да се дадевъзможност на нивоІІІ. Отношения:– да изрази свое мнение относно избора на стратегия за учене, стимулирана и подкрепянаот учителя;– да изрази искрено мнение
относно своите представи забългарския език като роден;– да изпитва чувство на удовлетворение и самоуважениеот овладяването на книжовния
български език;– да участва в празник, инсценировки и пр., в които показва
овладяването на съвременния
книжовен български език;– да прави учебно-научни публични съобщения (доклади) ида се изказва публично по различни обществено-социални
проблеми;– да прояви толерантно отношение към „другостта”на носители на другите езици в Р.
Молдова, като изрази емоционално съпричастие и готовност за помощ и съдействие.
30ХІ клас

Български езикКлючови понятия,които следва да бъдат Препоръчителни дейности
Субкомпетенции XI класовладени въз основа за обучаване и оценяванена съдържаниетоНа ученика трябва да се
1. Речева ситуация.
І. Знания
Ученикът трябва да опреде- Повторение и разши- даде възможност на нивоІ. Знания:рение.
ли и назове:1. – да определи признаците
1. – стилови форми на раз- Стил. Стилистичнана разговорната реч в текста
норма в речта. Стиговорната реч: разговори в живото общуване;но-книжовна, просторечна, лове на съвременния
2. – да открива стилистичдиалектна; – функционално- български книжовен
стилистичната принадлеж- език. Понятия «писме- ните езикови особености на
но-книжовен» и «уст- текста;ност на текста;– адекватно да възприема
2. – стилистичните призна- но-разговорен» стил.
ци на съответния текст на Функционални особе- значението на специална иности. Нормата във все- експресивна лексика;различни езикови нива;ки стил. Стилистичната – да анализира лексикалните
–лексикални и граматични
признаци на текстове от раз- грешка като нарушава- особености на различни вине на нормата. Стилис- дове текст (повествование,личен стил;описание, разсъждение)?
–да разбира ролята на худо- тична синонимия.
2. Фонетика и стилис- – да открива лексикални ижествения детайл в литетика. Стилове на про- граматични стилови признаратурното произведение,използвайки знания за стесня- изнасянето: книжовен, ци на текстове от различен;3. – да различава жанрове наване и разширяване на лекси- разговорен. Стилискалното значение на думата; тични функции на уда- официално-деловия стил: закон, указ, заявление (молба),рението.
3. – жанрове на официално-деловия стил: закон, указ, Лексика и стилистика. характеристика, автобиогразаявление (молба), характе- Стилистическа разгра- фия, пълномощно, протокол
ристика, автобиография, пъл- ниченост на думите в и т.н.;съвременния българ- 4. – да различава и да реагиномощно, протокол и т.н.;ра съответно на устни рече4. – сферата на употреба и ос- ски език.
новните черти на разговор- Фразеология и стилис- ви жанрове: беседа, неслутика. Фразеологизми - жебен телефонен разговор,ния стил;– жанрове: беседа, неслуже- разговорни и книжов- частно писмо и т. н.;бен телефонен разговор, част- ни. Експресивността на 5. – Съпоставка на лирически
текстове с мажорна и мифразеологизмите.
но писмо, личен дневник;норна емоционална доми– употреба на експресивна ле- Словообразуване инанта; откриване на връзките
ксика и други езикови средства стилистика. Словомежду художествен детайл иобразувателни мор(междуметия частици и др);феми от разговорен и характеристика на образа.
– разговорни синтактични
книжовен стил.
средства;Морфология и стилис5. – езиковите признаци нахудожествен и публицисти- тика. Стилистика на случен текст, като отделя експре- жебните части на речта.
31Синтаксис и стилисти- На ученика трябва да се
ка. Синтактична сино- даде възможност на нивоІІ. Способности (умения):нимия.
Функционални стилове 1. – Участие в беседа на своІІ. Способности (умения)бодна тема в неформална об1. Ученикът трябва да може: на речта.
– да използва стилови фор- 3. Сфера на употреба- становка;ми на разговорната реч: раз- та и основни черти на – в дискусии, в извънкласно
общуване в диалогична форговорно-книжовна, просто- официално-деловия
стил. Жанрове на офи- ма; поддържане и поставяне
речна, диалектна;2. – да използва при създава- циално-деловия стил: край на диалога;не на собствен текст знанията закон, указ, заявление – да съставя диалози с изза признаците на текст описа- (молба), характерис- ползване на етикетни форние, повествование, разсъж- тика, автобиография, мули в съответствие с речепълномощно, прото- вата ситуация;дение;
2. – да съставя ралични ви– признаците на диалогично- кол и т.н.
Езикови признаци на дове текст по цел на изказвато единство;не в съответствие с речевата
3. – да използва знанията си официално-деловия
ситуация и тема;стил.
за тематично-структурни3. – да създава текст от раз4. Разговорен стил:те части на текста: микротекст (абзац), тематичен блок; Сфера на употребата. лични жанрове на официалОсновни черти на раз- но-деловия стил: закон, указ,за смисловите части на теговорния стил. Жанро- заявление (молба), характекста: микротема, макротема; начините на свързването ве: беседа, неслужебен ристика, автобиография, пълномощно, протокол и т.н.;на текста: ключови думи, ле- телефонен разговор,4. – да създава текстове вксикално повторение, сино- частно писмо, личен
нимизация, синтактичен па- дневник. Активна упо- различни устни речеви жатреба на експресивна нрове: беседа, неслужебен
ралелизъм;4. – да използва знанията си лексика и други езико- телефонен разговор, частноза вида на съкращението на ви средства (междуме- писмо и т. н.;текста: реферат, тезиси, план, тия частици и др). Раз- 5. – да пише есе по лирически
говорни синтактични текстове с мажорна и миноранотация;5. – да използва знанията си средства (непълни из- на емоционална доминанта;за начини на редактирането речения, свободен ред – да коментира в собственно
съчинение връзките междуна текста; – правилата за съз- на думите и др.).
даване на добър писмен текст. 5. Стил и художествена- художествен детайл и характа литература. Понятие теристика на образа.
за стила на художестве- На ученика трябва да се
ІІІ. Отношения
1.Ученикът трябва да фор- ната литература. Основ- даде възможност на нивони черти на художест- ІІІ. Отношения:мира у себе си:– да изрази свое мнение от– личностно мотивирано по- вената реч: образни
езикови средства, сти- носно избора на стратегия
ложително отношение къмуроците по българския език; листично разнообра- за учене, стимулирана и подзие (отразяване на раз- крепяна от учителя;– стремеж към обогатяванена речта си чрез попълване на лични функционални – да изрази искрено мнение
собствения речник и четене стилове). Свобода в из- относно своите представи заползването на всички българския език като роден;на добри образци на худо-жествената, учебно-научната езикови възможности – да изпитва чувство на удои публицистичната литера- на българския език, ин- влетворение и самоуважение
тура;дивидуален стил на ав- от овладяването на книжов– да съпоставя родния си език тора. Звукови средства ния български език;с езика на другите етноси вна изразителността в– да участва в празник, инМолдова – да открива общото; художествената литера- сценировки и пр., в които
– да се стреми да овладее нор- тура. Преносна употре- показва овладяването на съмите на книжовния език вба на думите. Тропите в временния книжовен бълустна и писмена форма.
езика на художествена- гарски език;2. Ученикът трябва да про- та литература (епитети, – да прави учебно-научни
явява:
алегория, олицетворе- публични съобщения (докла– уважение и почит към роден ние, перифраза, хипре- ди) и да се изказва публично
език и готовност да съхрани бола, ирония, метафо- по различни обществено-соизконните му особенности
ра, метонимия и др.).
циални проблеми;и богатството; – уважение и Стилистична роля на – да прояви толерантно отнопочит към езиците на други- синтактичните фигу- шение към „другостта”на ноте етноси в Молдова; – разри (анафора, градация, сители на другите езици в Р.
биране и толерантност към инверсия, паралелизъм, Молдова, като изрази емоциразличието,произтичащо от епифора и др.).
онално съпричастие и готовспецификата в типа менталност за помощ и съдействие.
ност на всеки народ.

32

33

сивните и изобразителните
езикови средства.

ХІІ клас
Субкомпетенции
XII клас

Български езикКлючови понятия, Препоръчителни дейности закоито следва да бъдат
обучаване и оценяване
овладени въз основана съдържанието
І. Знания
1. Научен стил наНа ученика трябва да се дадеУченикът трябва да определи речта, сфера на упо- възможност на нивои назове:треба; – жанровеІ. Знания:1. – признаците на текста от те на научния стил: 1. – да определи кой от преднаучен стил;монография, статия, ложените за анализ текстове е– особености на някои от жан- рецензия, анотация, от научен стил;ровете на научния стил – ста- реферат, учебник,– да назове темата на текста,тията, рецензията, анотацията, лекция, научно съ- целта на създаването, тип текст;реферата;общение; – езикови – да определи жанра на текста;– езиковите признаци на науч- признаци на научния – да открий езиковите признания стил;стил: думи с отвлече- ци на текста от пнаучния стил;2. – признаците на текста от но значение, научни 2. – да определи кой от предлопублицистичния стил;термини и изрази.; жените за анализ текстове е от
– особености на някои от жан- 2. – публицистичен публицистичен стил;ровете на публицистичния
стил, сфера на упо- – да назове темата на текста,стил – очерк, интервю, инфор- требата му;целта на създаването, тип текст;мационна бележка, репортаж;– да определи жанра на текста;– езиковите признаци на пуб- – жанрове на пуб- – да открий езиковите призналицистичния стил: ци на текста от публицистичлицистичния стил.
информация, репор- ния стил.
таж, очерк, фейлетон, интервю, реНа ученика трябва да се дадеІІ. Способности (умения)възможност на ниво1. Ученикът трябва да може: клама;– да използва стилови форми – езикови призна- ІІ. Способности (умения):ци на публицистич- 1. – да създава самостоятелно нана текста от научен стил;учно-учебни текстове в устна и– съставя текстове от някои ния стил: обществено-политическа писмена форма, като спазва езижанрове на научния стил –статията, рецензията, анота- лексика и фразеоло- ковите нормите на научния сти;гия, научни термини – да създава научно-учебни
цията, реферата;– използва уместно езиковите от различни области текстове от различен жанър,на производството и като спазва съответните струкпризнаци на научния стил;2. – да използва при създаване икономиката, култу- турно-тематични признаци
(абзац, микро- и макротема,на собствен текст знанията за рата и спорта;признаците на текст от публи- – неологизми, екс- ключови думи);пресивна лексика, – в дискусиите, в урочното обцистичния стил;– да съставя текстове от жан- чужди думи, стилис- щуване в диалогична форма
тични фигури.
да спазва нормите на учебноровете на публицистичния
научния стил и на съответния
стил – очерк, интервю, инфоржанър;мационна бележка, репортаж;2. – да създава собствен текст
– да използва уместно езикоот публицистичния стил;вите признаци на публици– да спазва езиковите норми
стичния стил при създаванетона публицистичния стил, катона собствен текст.
се съобразява с жанра на създаван текст – очерк, интервю,информационна бележка, репортаж;– да използва знанията за публицистичния стил пр написване на есе по литературна тема.
ІІІ. Отношения
1. Ученикът трябва да формира у себе си:– личностно мотивирано положително отношение къмуроците по българския език;– стремеж към обогатяванена речта си чрез попълване насобствения речник и четене надобри образци на художествената, учебно-научната и публицистичната литература;На ученика трябва да се дадевъзможност на нивоІІІ. Отношения:– да изрази свое мнение относно избора на стратегия за учене, стимулирана и подкрепянаот учителя;– да изрази искрено мнение относно своите представи за българския език като роден;– да изпитва чувство на удовлетворение и самоуважение
34– да съпоставя родния си езикс езика на другите етноси вМолдова – да открива общото;– да се стреми да овладее нормите на книжовния език в устна и писмена форма.
2. Ученикът трябва да проявява:– уважение и почит към роден
език и готовност да съхрани
изконните му особенности ибогатството;– уважение и почит към езиците на другите етноси в Молдова;– разбиране и толерантносткъм различието, произтичащоот спецификата в типа менталност на всеки народ.
Х класот овладяването на книжовния
български език;– да участва в празник, инсценировки и пр., в които показва
овладяването на съвременния
книжовен български език;– да прави учебно-научни публични съобщения (доклади) ида се изказва публично по различни обществено-социални
проблеми;– да прояви толерантно отношение към „другостта”на носители на другите езици в Р.
Молдова, като изрази емоционално съпричастие и готовностза помощ и съдействие.

Българска литература

Ключови понятия,които следва да бъдат Препоръчителни дейности
овладени въз основа за обучаване и оценяванена съдържанието
І. Знания
Мит, митология.
На лицеиста трябва да сеЛицеистът трябва да познава: Първоначално подаде възможност:Основните жанрове и загла- нятие за историко- Да интерпретира идейноемовия от българското народно литературен процес. ционалното съдържание натворчество.
Жанрове на старо- фолклорен жанр.
българската литера- Да наблюдава: словото въвОсновните приказни мотиви и тура: житие, похвал- фолклора и да прави изводи
видовете народни песни.
но слово.
относно типичните изразни
Първоначално поня- средства; изводи за значениетие за литературно то на зооморфните образи.
направление. Роман- Да съпоставя мотиви, образи
тизъм, реализъм. Раз- и идеи във фолклора на разПериодите в българския лите- витие на понятията личните етноси, като извежда
ратурен процес.
за лирическа и епи- специфичното и общото.
Времето и мястото на създава- ческа творба, за тема, Да посочи периодите в бълне на старобългарската лите- идея, сюжет и компо- гарския литературен процес
ратура.
зиция на литературно Да коментира проявата наМирогледните и жанрови осо- произведение, за език християнския мроглед в стабености на старобългарската на художествената
робългарската литература.
литература.
литература.
Субкомпетенции
X клас

35Да използва житийната литеДелото на слвянските първо- Мит, митология.
Първоначално поратура като източник на знаучители Кирил и Методий.
Книжовните школи и книжо- нятие за историко- ние за личностите на Кирил ивниците по време на първата и литературен процес. Методий.
втората българска държава. Жанрове на старо- Да приведе примери от стила
българската литера- на старобългарската творба вЛичността на старобългартура: житие, похвал- подкрепа на своето виждане
ския писател.
за същността на старобългарРазвойните тенденции в ста- но слово.
робългарските литературни Първоначално поня- ския писател.
тие за литературно Да съпоставя и прави извожанрове;Разпространението на старо- направление. Роман- ди за ролята на християнския
българската литература сред тизъм, реализъм. Раз- мироглед при подбора на изславянския свят и значение- витие на понятията разните средства в българза лирическа и епи- ската иконопис, църковна арто й.
ческа творба, за тема, хитектура, старобългарските
идея, сюжет и компо- ръкописи.
зиция на литературно Да подбере самостоятелно фаБългарското възраждане
като исторически и културен произведение, за език кти, разкриващи разпространена художествената
нието на старобългарската липроцес.
тература през Средновековието.
Подпериодите в развитието на литература.
Да прави исторически преглед
възрожденската литература.
на празника на българската азНоваторската същност на Исбука и славянската писменост.
тория славянобългарская и ПаДа създава литературно-пубисий като личност от нов тип.
лицистичен текст по идеи иПросветителските и революобрази от старобългарската
ционни идеи, определящи милитература.
рогледната същност на бълДа съпоставя на идеите нагарските възрожденци.
Българското възраждане с евроБиографиите на програмните
пейските просветителски идеи.
автори като пример на родоДа свързва жанровите предлюбие.
почитания с идеите на ВъзОсобеностите на лирическираждането.
те и епическите жанрове презДа назове лирическите и епиВъзраждането.
ческите жанрове през ВъзТемите и проблемите в литерараждането.
турата през Възраждането.
Да открие и назове темата иЛицеистът трябва да научи
идеята на литературното пронаизуст: Текст от Чинтулов
изведение.
по избор, откъс от „ИзворътДа наблюдава и прави изводина Белоногата” от П. Р. Слаза стилно-езиковите особевейков, „Хаджи Димитър” иности на произведенията и да„Обесването на Васил Левски”определя функцията им.
от Христо Ботев.
Да подбере и представи произведения от съвременната
литература, в които се интер36

ІІ. Способности (умения)Лицеистът трябва да може:1. Да коментира текста натворба от народното творчество, извеждайки идеи за изконните български добродетели.
1. Да чете и възприема адекватно произведенията, предназначени за текстуално изучаване.
2. Да определя вярно принадлежността на автора и литературния текст към съответния литературноисторически
период.
3. Да определя жанра на литературното произведение.
4. Да анализира фрагменти оттекста и да постига концептуално осмисляне на художественото произведение в цялост.
5. Да съпоставя текстове отедин автор или от група автори на концептуално равнище
6. Да разбира и интерпретира конкретно-историческите иобщозначимите идеи на старобългарската литература
7. Да обосновава аргументирано значението на старобългарската литература за българския
народ и за славянския свят.
8. Да разбира спецификата наБългарското възраждане катоисторически и духовен процес.
9. Да мотивира жанровите
предпочитания през Възраждането. Да мотивира законо
мерността в последователното появяване на лирическите иепическите жанрове през Възраждането.
10. Да мотивира творческата
история на творбите с идеитена времето и със социално-естетическата позиция на автора.

претират възрожденски идеии личности.
На лицеиста трябва да седаде възможност:Да коментира основните мотиви в приказка или народна
песен.
Да прочете изразително откъс от приказка или народна
песен.
Да съпостави лексиката навъзрожденска творба със съвременния български книжовен език.
Да коментира автора и неговото творчество в контекстана литературното време.
Да наблюдава и прави изводиза композицията на лирическаи епическа творба.
Да сравнява и коментира спецификата на лирическите иепическите образи във възрожденските творби.
Да наблюдава и осмисля героико-романтичното в литературата на Възраждането.
Да извежда народо-психологически идеи от литературните текстове.
Да прослуша и анализира изразително изпълнен текст,като даде оценка.
Да извърши наблюдение надинтонационните особености вразличните типове реч, в различните стилове и жанрове.
Да участва в разговор, дискусия.

37Да извърши наблюдение и самонаблюдение над правоговорните и интонационните
особености на авторска реч.
Да разработи устен аргументативен текст.
Да използва овладян алгоритъм на интерпретативно съчинение.
Да се упражни в създаванетона микротези и микротекстове като основа за създаване наинтерпретативно съчинение.
Да оразличи темите за литературнонаучно и литературнопублицистично съчинение.
Да пише есе.
Да резюмира писмено литературнокритическа статия.
Да пише информационна бележка и репортаж.

11. Да се ориентира в композиционните особености и образната система на творбата.
12. Да разбира и интерпретира
текст от общ характер – споменза (на) автор, статия, изказване.
13. Да задава и отговаря на въпроси, свързани с различни аспекти на литературната творба.
14. Да създава устен текст поповод на самостоятелно възприета литературна творба.
15. Да разработва литературнонаучно съчинение и литературнопублицистично съчинение.
16. Да създава аргументативен
текст като отговор на литературен въпрос.
17. Да съставя план-конспектна литературнокритическа
статия.
18. Да резюмира писмено литературнокритически текст итекст от друга научна област
29. Да създава основните публицистични жанрове (информационна бележка, репортаж).

На лицеиста трябва да седаде възможност:1. Да инициира творческо
участие в урочната и извънурочната дейност.
2. Да покаже чрез слово идействие овладени поведенчески модели в духа на нравствените ценности на българския етнос.
3. Да покаже чрез слово идействие уважително отношение към самобитната културана другите етноси.

ІІІ. Отношение
Лицеистът трябва:1. Да е убеден в необходимостта от познаване на духовното
наследство на своята прародина.
2. Да е убеден във възможността чрез литературата даобогати емоционалния си свят.
3. Да е убеден във възможността и необходимостта даусвои поведенчески модели отлитературата.
4. Да цени духовното богатство на различните етноси.
5. Да има потребност да се себеизрази чрез родното слово.
38ХІ клас

Българска литература

Ключови понятия,които следва да бъдат Препоръчителни дейности
овладени въз основа за обучаване и оценяванена съдържанието
І. Знание
Развитие на поняти- На лицеиста трябва да сеЛицеистът трябва да познава: ето за историколите- даде възможност :Да покаже ориентация в спеСпецификата на литературния ратурен процес.
период, обхващащ времето от Понятие за текст и цификата на изучавания литеОсвобождението до Първата литературна творба. ратурен период.
Развитие на понятие- Да съпостави отделните подпесветовна война.
риоди по определени критерии.
Спецификата на подпериодите. то за реализъм.
Да преразкаже откъси от ВаЛитературните направления: Роман.
реализъм, индивидуализъм, Развитие на поняти- зови творби. Да назове именаето за литературен та на Вазови герои и мястото
символизъм
Основни теми, идеи и жанрове характер, за автор и им в повествованието.
Да съпостави Вазови лиричев творчеството на Иван Вазов повествовател.
Особеностите на Вазовото раз- Понятие за литерату- ски и лироепически творби порен тип. Лирически дадени критерии.
казваческо изкуство.
Да съпостави естетическиЕстетическите възгледи на Ва- герой.
зов и основния метод на него- Лирически говорител те възгледи на Вазов и Пенчо
Мемоари.
Славейков.
вото творчество.
Понятие за художест- Да сравни и коментира символистични и експресионистичСпецификата на модернистич- вен образ-символ.
ните идеи в българската лите- Символизъм. Инди- ни творби.
ратура и пътищата за тяхното видуализъм. (Поня- Да различи символистичнитие за модернизъм). творби и представи такива отпроникване в литературата.
Имена на автори модернисти и Развитие на понятие- руската литература.
основните им произведения. то за сатира. Сарказъм.
Да определи жанровата специОсобеностите на историческо- Художествен метод. фика на Алековите творби.
то време, когато твори Алеко Обогатяване на поня- Да разкаже за прототипите наКонстантинов и произведени- тията от народопси- Бай Ганьо.
Да подбере и интерпретираята му, в които то е пресъзда- хологията
Поемаролята на фразеологичните
дено.
Балада
единици в „Бай Ганьо”.
ЕлегияДа преразкаже откъси от разкази на Елин Пелин.
Тематичното многообразие вразказите на Елин Пелин.
Да подбере и опише природни
Композиционни и стилови
картини от разкази на Елинособености на разказите наПелин.
Елин Пелин.
Личността на Пенчо СлавейДа подбере изказвания на съвков като модернист и ролята
ременници на Пенчо Славейму в кръга „Мисъл”.
ков за личността му и за списание „Мисъл”.
Субкомпетенции
XI клас

39Да наблюдава и интерпретира
спецификата при изгражданена образите в Ралица.
Да разкаже за гражданската
позиция на Яворов, като я обвърже с творчеството му.
Да изложи факти от животана Яворов, имащи пряко отношение към психографията натворчеството му.
Да назове социалните мотивив поезията на Яворов.
Да открие и назове философските мотиви в поезията наЯворов.
Да сравни лирически мотиви вразлични творби от интимната лирика на Яворов.
Да съпостави лирически мотиви в различни творби на Дебелянов.

Сюжета, композицията и образите в поемата „Ралица” отПенчо Славейков.
Мястото на Пейо Яворов вобогатяване на българската
поетическа традиция
Творчеството на Пейо Яворов в единството на неговите граждански и интимни мотиви.
Елегиите на Димчо Дебелянови спецификата на лиричното втворчеството му.
Биографиите на писателите.
Лицеистът трябва да знае наизуст: откъс от „Епопея на забравените”, „Българският език”от Вазов, „Две хубави очи отЯворов”, „Скрити вопли” наДебелянов.
ІІ. Способности (умения)Лицеистът трябва да може:1. Да чете и възприема адекватно произведенията, предназначени за текстуално изучаване.
2. Да осъзнава и ползва контекстуалното значение на думата в художествения текст.
4. Да съотнася автор и литературна творба към съответния
литературен период.
5. Да типологизира литературните текстове по отношениена жанр и мотиви, свързвайкиги с естетическите възгледи написателя, направлението, духовния кръг.
6. Да проследява темите, идеите, мотивите в българската литература в тяхното историческо развитие и изменение.
7. Да характеризира – индивидуалния авторски стил в контекста на литературното на-На лицеиста трябва да седаде възможност:Да чете и отговаря на въпросипо съдържанието, конфликтите образите и поетическите
мотиви на литературното произведениеДа коментира значението надумите – като основно значение и като контекстуална употреба.
Да назовава автори и творбиот съответния литературен
период или направление.
Да прави анализ на епически илирически творби.
Да извърши наблюдение надхудожествената реализация напостоянните теми и мотиви впроизведения от различни периоди и автори.
Да прави лингвостилистичен
анализ.
40Да открива типичното и индивидуалното в образ на литературен герой.
Да наблюдава и анализира поетически мотиви и образи.
Да наблюдава и анализира повествователните техники вепическа творба.
Да коментира отношението естетически и нравствен
идеал.
Да извърши наблюдение надспособите за изявяване на лирическо съзнание, лирически
герой, лирически «аз», лирически говорител.
Да съпостави български текстове, създадени от автори вБългария с текстове на българи от Бесарабия, с текстове отрумънската и руската литература.
Да съпостави и коментира класически и съвременни
литературни произведения,близки по тематика.
Да извърши наблюдение надстилистичните особености насимволистични творби и гисъотнесе към естетиката насимволизма.
Да участва в дискусии.
Да напише интерпретативно
съчинение от различни жанрове.

правление или духовния кръг,към който той принадлежи.
8. Да прави анализ на епическа
творба; да прави анализ на лирическа творба.
9. Да анализира произведението в съответствие с жанроватаму специфика.
10. Да различава герой от повествовател и автор в епическа
творба.
11. Да прави изводи за естетическия и нравствения идеал наавтора, осмисляйки творбата.
12. Да извежда народопсихологически и културологични
проблеми от литературната
творба.
13. Да съпоставя идеи, мотивии образи в произведенията набългарските класици и произведенията на бесарабските български автори; на български класици с румънски ируски автори.
14. Да различава лирически герой от поет в лирическа творба.
15. Да съпоставя общочовешки
идеи, образи и мотиви, интерпретирани от различни автори.
16. Да прави обобщена оценказа мястото на литературните
явления в българския литературен процес и в духовния
опит на българския народ.
17. Да съпоставя литературни
произведения с творби от други изкуства.
ІІІ. Отношение
Лицеистьт трябва:1. Да проявява интерес към художественото литературно наследство на българите.
2. Да изявява стремеж къмтворческа изява в писмено илиустно слово.

На лицеиста трябва да седаде възможност:1. Да разкрие своя емоционален свят при възприемане налитературна творба.
2. Да изразява личностно отношение към обсъжданите
литературни проблеми.
3. Да участва в планирането иреализацията на извънкласна
41

Ключови понятия, които следва
Субкомпетенции
Препоръчителни дейностида бъдат овладени
X класза обучаване и оценяваневъз основа на съдържанието
І. ЗнанияНа лицеиста трябва да сеЛицеистът трябва да познава:Развитие и задъл- даде възможност:Основните характеристики на ли- бочаване на поня- Да покаже ориентация в спетературния период, обхващащ
тията за истори- цификата на изучавания ливремето между двете световни
колитературен
тературен период.
войни, както и след Втората све- процес.
Да съпостави отделните подтовна война.
Романтизъм и ре- периоди по определени криализъм
терии.
Основните автори, произведения, Литературен род Да работи с литературна пелитературна периодика.
и вид. Психологи- риодика с конкретна цел.
Литературните стилове и направ- зъм в литература- Да назове характеристиките наления.
та. Експресиони- литературните направления.
зъм.
Да чете и анализира произвеМястото на Смирненски в поети- Понятие за тра- дения на Смирненски в конческата традиция.
диция и новатор- текста на определена тема.
Основните творби на Смирнен- ство.
Да съпостави естетически
ски, разкриващи тематиката наПонятие за услов- възгледи, изразени в литеранеговата поезия.
ността в изкуство- турната периодика.
то (литературата). Да прави лингвокултуролоОсобеностите на българския ли- Езопов език. Гро- гичен анализ на поемата Септературен модернизъм през 20-те теска.
тември с оглед откриване
години на ХХ век.
Обогатяване на особеностите на експресиоЕстетическите възгледи и граж- понятието за ана- нистичната естетика.
данската позиция на Гео Милев. лиз на епическа и Да извърши наблюдение надлирическа творба. образната система в тихотвоОсновните характеристики на екс- Лирически герой, рения на Далчев.
пресионизма като литературно
лирически гово- Да изброи основните мотиви
направление.
рител.
в поезията на Багряна. СимПоетиката на вещния свят в твор- Задълбочаване на волни образи на българската
чеството на Атанас Далчев.
понятията за език менталност у Багряна.

Новото поетическо светоусещане на художествената Да преразкаже епизоди отразкази на Йордан Йовков.
във Вечната и святата на Багряна. литература.
Обогатяване на Да наблюдава и коментира
Развойните тенденции в реалис- понятията от на- проявленията на общочовешродопсихологията кото в конкретното поведетичното направление.
Знакови за творчеството на Йор- национално само- ние на Йовковите герои.
дан Йовков творби: сюжет, герои. съзнание, наци- Да представи символната
Особеностите на Йовковия есте- онално достойн- роля на зооморфните образи
ство, самобитност у Йовков; на опозициите „готизъм и хуманизъм.
нравственост,ре-долу”, „свой-чужд” и др.
Спецификата на разказваческия душевност.
Да опише нравствено-етичталант на Мишо Хаджийски; осоните норми на българина пребеното в световъзприемането населник, отразени в езика и вбългарина преселник.
пространсвения модел на неговото битие.
Мястото на Вапцаровото творДа съпостави Йвкови герои счество в българската поетическа
тези на Мишо Хаджийски.
традиция.
Да анализира поетически
творби на Вапцаров в контеЕкзистенциални идеи вкста на определена тема.
поезията на Вапцаров.
Да сравни поетически текстове на Смирненски и Вапцаров
Нормативният характер на литеи да открои стилистичните иратурната естетика по времето наидейните им особености.
тоталитаризма и отражението муДа се запознае със случая
върху творчеството на авторите,„Тютюн”.
създали своите произведения следДа назове особеностите на реполитическите промени в Бългаалистичното изображение врия от 1944 г.
изучаваните романи.
Образци на българския историчеДа посочи тематичното мноски роман от съвременната българгообразие в съвременнатаска литература – сюжети, образи,българска поезия.
идеи.
Да систематизира лирическиЛирически мотиви и идеи в съврете мотиви в поезията на бълменната българска поезия; автори
гарските автори от Бесарабияи стихотворения.
и Таврия.
Лирически мотиви и идеи в поеДа избира аналитичен подход
зията на бесарабските българскипри анализ на художествено
поети; автори и творби.
произведение.
Основните аналитични подходиза анализ на лирическа и епическа
творба.
На лицеиста трябва да седаде възможност:ІІ. Способности (умения)Да открива в текста особеноЛицеистът трябва да може:стите на литературнотоДа анализира художествени

42

43

3. Да уважава и споделя общочовешките ценности, които
художествената литература утвърждава.
4. Да участва съзнателно в урочната и извънурочната дейност.
ХІІ клас

дейност, свързана с българската литература.

Българска литература

текстове от всички литературни
родове.
Да осмисля развойните тенденциив българската литература и мястото на всяка творба в литературния
процес.
Да определя особеностите на авторския стил, на литературното
направление, група.
Да разбира и интерпретира образната система, темите и идеите налитературната творба.

направление, естетическия
кръг.
Да коментира творбата с оглед на културологичната йстойност.
Самостоятелно да се ориентира в темите, идеите, проблемите и образната система налитературната творба.
Да прави частична и пълна
характеристика на образ налитературен герой.

Да съотнася поетическите мотивии естетическите насоки в българската поезия с европейските (културни универсални модели.)Да определя конкретно-историческото и общочовешкото в художественото произведение.
Да съотнася емоционалното въздействие на текста с идейно-естетическата концепция на произведението.
Да прави оценка на творчествотона писателя (поета) в контекста насъвре менната ценностна система.
Да откроява непреходните ценности.
Да осмисля писателското творчество като единство на традицияи новаторство.
Да интерпретира понятията национално самосъзнание, национално
достойнство, самобитност нравственост, душевност, в контекстана изучените произведения отбългарската литература, създадена в България и в Бесарабия.
Да проучва развойните тенденциив характеристиките на жанра.
Да открива механизмите на изграждане на литературното произведение.
Да прилага адекватни аналитични
подходи към творбатаДа открива и назовава похватите за характеристика нагерой.
Да заяви естетическа и нравствена позиция по повод налитературна творба.
Да съпоставя теми, идеи ипроблеми от българската, румънската и руската литература.
Да съпоставя теми, идеи, мотиви между произведенияна литературата, създадена вБългария и тази на бесарабските автори.
Самостоятелно да анализира:лирическа творба; епическа
творба.
Да анализира неизучаван литературен текст.
Да изследва и интерпретира
характеристиките на опозицията свое/ чуждо в дадено
произведение или литературен период.
Да коментира научен текст.
Да анализира прослушан
текст от правоговорен аспект.
Да прави изпълнителски анализ.
Да подготви публично изказванена литературна или общокултурна тема.
44Да създава интерпретативен
текст (фрагмент от текст илицялостен писмен текст) налитературна и общокултурна
проблематика.
Да проучи литературен иликултурен проблем и да създаде доклад, реферет и др.
Да подбере и синтезира текстов материал от Интернет позададен проблем или критерии.
Да анализира публицистични
материали откъм тематика,език и стил.
Да създаде публицистични
материали за училищно издание или за местния печат.

Да съпоставя литературна творбас произ ведения от други изкуства.
Да осмисля литературната творба
като изкуство на словото и катокултурологична стойност.
Да открива модерните тенденциив съвременната българска проза ипоезия.
Да интерпретира опозицията
свое/чуждо в българския литературен процес.
Да оценява изразително изпълнение на лирически и епически
текст; да чете изразително литературна творба.
Да създава монологична реч в съответствие с целта и речевата ситуация; да участва пълноценно вдиалог, дискусия.
Да се изразява на книжовен български език.
Да владее екстралингвистичните средства за въздействие върху
слушателите.
Да пише есе по литературни,нравствени естетически, исторически и философски теми и проблеми.
Да разработва доклади и реферати по проблеми с изследователски
характер.
Да създава публицистични жанрове – очерк интервю, автоинтервю, статия.
ІІІ. Отношение
Лицеистът трябва:1. Да изразява уважение към българската литература като изява набългарската духовност.
2. Да уважава българския духовен
гений и есте­тическите постижения на другите етноси и народи.
3. Да възприеме положителни поведенчески модели отлитература­та.

На лицеиста трябва да седаде възможност:1. Да изрази отношението сикъм духовните достиженияна българския народ и в частност към литературата.
2. Да дискутира, свързвайки
житейски и литературни проблеми.
3. Да коментира чужди и своиповеденчески прояви, прово45

4. Да има потребност от общуване с други образци на българската
литературна класика или с произведения от съвременната литература.
5. Да възприема литературата
като средство за себеутвърждаване в социума, за изграждане нахармонични отношения с другите.
6. Да изгради у себе си мисловна иемоционална нагласа за толерантно отношение към етническата
другост.
7. Да има изградена читателска
култура.

кирани от литературни примери.
4. Да разкрие читателските сипредпочитания и да ги аргументира пред съучениците си.
5. Да сподели наблюденията си върху менталността надругите етноси, изразена влитературата, като покаже
разбиране и уважение към самобитността им.

VІI. ДИДАКТИЧЕСКИ СТРАТЕГИИ: ОБЩИ МЕТОДИЧЕСКИ НАСОКИ.
Дидактическите стратегии в преподаването на българския език и литература като предмет в лицейските класове са пряко свързани с целите и задачите напредмета.
Български езикОбучението следва да дава възможност за изява на индивидуалността наученика, чрез учебното съдържание да се осъществява познавателна дейност.
Оттук нараства ролята на разнообразните видове самостоятелна работа. Напърво място – работата с текста. Тази работата започва от структурната, формалната му страна (структура, композиция, тип) към съдържателната. От анализа на чужд текст учениците минават към създаването на собствен текст (поплан, предложен от учителя, после по собствен план). Творческите работи сепишат в различни жанрове – есе, очерк, разказ и други. Особено място се отделяна работата с художествен текст. Тук учениците се запознават с естетическата
функция на словото.
Междупредметната връзка се реализира чрез навлизането на научния стилв речта, който учениците могат да изучават по учебно-научни текстове от различни предмети. Този момент способства за теоретическото овладяване на стиловете на речта: през частно-стилистични прояви се откриват общи закономерности във функционирането на езика.
При преподаването на българския език в лицейските класове трябва да сеспазват два основни принципа:а) системноструктурният;б) комуникативноречевият.
Като се опираме върху системноструктурния принцип, създаваме условияза по-леко преодоляване на отклоненията от книжовно-стиловите норми. Активизират се получените знания за езиковите единици от всички нива. При това46езиковите единици се отделят и осъзнават в действие, в процеса на построяването на текста.
Комуникативноречевият принцип предполага изучаването на езиковите
явления с оглед функционирането им в речта. Този принцип изисква акцентътда се сложи върху развитие на речевите способности и словесно-творческите
възможности на учениците.
Коммуникативността предполага и функционалностилистична насоченост.
Учениците трябва да се включват в различни речеви действия, при това те да сесъотнасят с основните етапи при създаване на текст: ориентиране, планиране,реализация и контрол:а) ориентирането в ситуацията на общуването означава да се притежава
умение за осмисляне на темата на изказването, да се избира най-подходящата
форма на изказване;б) планирането предполага лицеистите да подбират материал, да съставят програма, да се съобразят със стила, типа, вида, формата, жанра на изказването;в) (само)контролът предполага наличието на редакторски умения, чрез които се усъвършенствува речта.
Комуникативно-речевият принцип в най-голяма степен стои в основата намеждудисциплинарността език и литература. На уроците както по български
език, така и по литература трябва да присътствуват активните диалози, дискусии; да се дава възможност за индивидуални и групови изяви на учениците.
Личността на ученика се обога­тява интелектуално, морално и естетически, обогатяват се чувствата й, като активно се работи с художествени и научни текстове като цяло. Тези текстове се дават за рецептивна, репродуктивна и, главното
– продуктивна, творческа, мисловна, речево изразена дейност. Акцент в работата получават особеностите на художествения текст (общото и различното) –естетическата му страна, изразена в езиковите особености. Основните задачи,съдържанието, препоръчителните методически подходи са насочени към реализацията на образователния стандарт.
Българска литератураЗа възприемане на българската литература като непрекъснат процес, осъществен в тясна връзка със социално-историческото развитие на българския народ, влицейските класове се прилага историко-литературният, историко-типологичният подход. Литературните явления се представят в конкретно-исторически
контекст, в тясна връзка с хуманитарните възгледи на времето. Както вече бешеказано, водещо място заема културологичният подход при изучаване на литературните явления. Извежда се общото и специфичното в художественото пресътворяване на националната съдба в литературата, създадена в метрополията и вбългарската диаспора в Молдова. Наред с това, чрез съпоставка с румънската ируската литератури, се откриват общи културни символи и форми на словесността в контекста на съответната културна епоха. Водеща цел в този процес е етнокултурната идентификация, мислена като принадлежност към българския народи българската прародина. Приобщаване към изконните български ценности истремеж те да бъдат съхранени за поколенията.
47

Литературната програма се възприема не просто като съвкупност от текстове, а като възможност за откриване на културни универсалии. Полилингвистичният и поликултурният характер на учебната програма предполага диалога
като възможност за разбиране и толериране на етнокултурите.
В лицейските класове съществено условие за резултатност е преодоляването на манипулативния характер на обучението, при който лицеистът е обектна въздействие. Постигането на литературна компетентност изисква равнопоставеност на участниците в образователния диалог в съответствие с описаните по-горе принципи на конструктивизма като съвременна образователна
парадигма.
В контекста на казаното е и препоръчителният методически апарат. Тойтрябва да отчита промените, настъпили във възприемателните и интелектуалните възможности на лицеистите. Доминиращата роля на емоционалното съпреживяване в 5.–9. клас отстъпва място на приоритетната роля на рационалното отношение към литературния текст 10.–12. клас. При това между двата типавъзприятие следва да се намери разумен баланс.
От известните литературно-дидактически методи в лицейските класове се давапредпочитание на продуктивните: творческо четене и евристичен метод.
Чрез съответните задачи се развива абстрактно-логическото и творческото мислене. Преследват се резултати на развиващото обучение, а именно: изменения у личността в сферата на интелекта, съзнанието, способностите, емоционално-волевите качества, ценностните ориентации. В организацията налитературното образование значение имат всички известни урочни ситуации –въвеждащи, мотивационни, реализиращи урочната тема, затвърдяващи новото
знание, творчески, обобщаващи. Приоритетна роля се дава на творческите ситуации, реализирани чрез:• дидактически (проблемни въпроси);• работа по групи върху задачи от различен тип;• интерактивни методи;• игрови ситуации;• литературоведски анализ;• самостоятелна интерпретация на непознат текст;• изразително четене и декламиране на текст;• защита на реферати;• участие в проект/създаване на проект.
Беседата, дискусията, илюстративното четене като методи запазват
своето значение в лицейските класове. Значение придобива и проблемната
лекция за изясняване на глобални въпроси, свързани с литературно-историческия подход. Възприемането на литературната творба като изкуство насловото е свързано с формирането на интерпретаторски способности. Лицеистите трябва да получат знания за интерпретативни модели, които творческида прилагат в зависимост от вида текст. Това става възможно например в XII
клас (за предпочитане в хуманитарния клас), когато са придобити знания потеория на текста.
48

Адекватното операционализиране на целите на урока, което е право и задължение на учителя, предопределя и съответния избор на методи и подходи.
Правилността на този избор е път към желаните резултати.
VIІI. СТРАТЕГИИ НА ОЦЕНЯВАНЕТО. (ПРЕПОРЪЧИТЕЛНИ КРИТЕРИИ ЗАПРОВЕРКА НА ЗНАНИЯТА, УМЕНИЯТА И ЦЕННОСТНИТЕ ОТНОШЕНИЯ,ФОРМИРАНИ В ПРОЦЕСА НА ОБУЧЕНИЕ ПО БЪЛГАРСКИ ЕЗИК И ЛИТЕРАТУРА)По-долу се предлагат критерии за оценка на писмен ученически текст в научно-учебен или публицистично-учебен жанр:• съответствие между тезата и зададения проблем;• логическо извеждане на ред от подтези;• цитати и уместно позоваване на литературния текст;• преразказ с функция на илюстрации.
Оценяване на умения за композиране и структуриране на ученически текст:• формулиране на адекватен спрямо темата увод;• изложение;• логично изведено заключение;• смислово обвързване на композиционните и структурните елементи наученическия текст.
Оценява се спазването на книжовните и стиловите норми в езика (в писмената реч).
Оценяват се умения за графично и езиково оформяне на ученическия текст:• графично отделяне на смисловите части в абзац;• употреба на система от глаголни форми;• синтактично правилно построяване на изреченията;• лексикална съчетаемост на думите;• стилова уместност на думите;• аргументирано преминаване от един стил в друг стил;• умения за предаване на звуковия изказ в буквен запис (компетенции заправопис);• пунктуационни умения.
Предлагаме критерии за оценка и на комуникативно-практическите уменияза устни изказвания на лицеистите:• умения за ориентация в комуникативната ситуация;• разбиране на вложения в текста смисъл;• умение да се спазва съответствие между комуникативното намерение иезиковата структура (стил, композиция).
При оценяването на ученическите писмени текстове, както и устните изказвания, трябва да се спазват не само външните, но и вътрешните критерии спрямо ученическия текст, доколкото той е уникален и съдържа неповтори­мосттана личния опит на своя създател. Ученическите текстове разкриват личностни,49

възрастови, социокултурни особености, а също така интелектуалното развитиена авторите си.
Учителят трябва да отчита и личностния напредък на ученика в създаванетона оригинални текстове (с оглед на школски жанрове – съчинения).
Предлагат се три равнища на критерии за проверка и оценка на литературните компетенции, формирани в процеса на общуване с художествената
литература.
Първо равнище. Проверка на основни знания, предхождащи работата слитературен текст:• Знания за българския литературен процес в единство на литературните
периоди;• Знания за автори и за литературни произведения и отнасянето им към литературните периоди;• Знания за основните литературни направления;• знания за основните литературни родове и видове;• знания за различните форми на устна и писмена реч.
Второ равнище. Проверка на основни знания и умения за литературния
текст, необходими за адекватното му възприемане:• проверка на познаването и разбирането на съдържанието на литературния текст; проверка на умението да се преразкаже текстът цялостно илипо фрагменти;• ориентиране в общия идеен смисъл на произведението;• умение да се назове и аргументира идейният смисъл;• проверка на умението да се определи епохата и мястото на произведениетои автора в нея;• проверка на уменията за анализ на епически текст;• проверка на уменията за анализ на лирически текст;• проверка на степента на владеене на лингвистичните средства за изявяване на знанията в устна и писмена форма.
Трето равнище. Проверка на основнии умения за разбиране на худо­жествената същност на литературния текст:• Разбиране на връзката между художествената структура на епически и лирически текст и идейно-естетическия смисъл; умение да се обоснове тазиструктура с оглед на авторовия стил и стила на епохата или литературното
направление;• Умение да се открият, назоват и проследят принципите на построяване насюжета и фабулирането в епическата творба; умение да се обосноват тезипринципи от гледна точка на авторовия замисъл (или да аргументират авторовия замисъл);• Ориентиране вобразната система в епическа творба; умения за откриване иназоваване на идейните внушения чрез героите; изразяване на лично отношение към екзистенциалните проблеми, на които са носители героите;• Умения да се свързва теоретико-литературното знание с идейната и въздействената стратегия на произведението;• Ориентираност в различните типове изказвания в художествената тъканна епическо произведение – описание, повествование, диалог, лирически
монолог, авторовото отстъпление;• Умение да се оцени националната литература в контекста на европейската.
• Умение да се съпоставят и коментират общи и различни мотиви в българската литература, създадена в България и в Бесарабия.
Критерии, удостоверяващи способността за самостоятелно учене и ценностно отношение:• умения да се откриват и да се назовават водещи хуманитарни идеи, вложенив творбата, в творчеството на автор, в литературен период, направление;• разбиране на връзката автор – герой – читател и изразяване на лична позиция на лицеиста като част от триадата;• способност да се изрази мотивирано отношение към литературната проблематика, като се построяват съобщения (устни и писмени ), адекватнина замисъла и потребността на слушателя (читателя);• Мотивирано активно участие в класни и извънкласни дейности, в обществени прояви, свързани с изявата на българското като мисловна и душевна
нагласа.
Практическото замерване и оценяване на резултатите се извършва от учителя в зависимост от конкретните условия на работа. При текущо оценяване илипри изпит към операционализирането на критериите се подхожда диференцирано.
Постигането на основните цели на обучението по български език и литература, заложени в стандарта, се удостоверява чрез формата на изпита за степен
бакалавър.

50

51

ПОЛЗВАНА ЛИТЕРАТУРА
1. Алипиева А. Литературата като култура в училищния образователен дискурс. В сп.
Български език и литература, № 4, 1998.
2. Быстрова Е.А., Черкезова М. В. О филологическом образовании в школе. В: «Педагогика», № 6, 1997, с. 43–49.
3. Базовый куррикулум. Нормативные документы. Кишинэу: ИППИ, 1998.
Воробьов, В. В. Културологичната парадигма на руския език. 1994.
4. Гадамер Х.Г. Значение на хуманистичната традиция в науките за духа. В: Истина иметод. ЕА, Плевен, 1997.
5. Гуцу В., Крчжан А., Проектирование базового куррикулума (Методическое пособие). Кишинэу, 1998.
6. Гуцу В. Основы национального куррикулума. Кишинэу, 2007.
8. Дамянова А. Конструктивизмът – новата образователна парадигма? В сп. Български език и литература, № 5, 2005.
9. Демирева К. Обучението по български език и литература в Молдова. Български
език и литература. София, 2002 №1.
10. Демирева К., Рацеева Е., Кара Н. Гид за приложение на курикулума по български
език и литература в лицейските класове. Кишинэу, 2007.

11. Демирева К. Интертекстуалност, мултикултурно образование, критическо мислене. В сп. Български език и литература, № 4, 2008.
12. Димитрова Г. Лингвокултурологията – наука от постнекласическата епоха. Електронно издателство LiterNet. 2008.
13. Гейхман Л.К. Интерактивное обучение как модель межкультурной коммуникации./ Вестник МГУ. Сер.19. Лингвистика и межкультурная коммуникация. 2003. N3.
14. Кара Н. Български език в Молдова./ Българи в Северното Причерноморие. Изследвания и материали. Том осми. Велико Търново, 2004.
15. Караулов Ю. Н. Русский язык и языковая личность. Москва, 1997.
16. Маслова В. А. Лингвокультурология. Москва, 2001.
17. Милков Л. Конструктивизмът като образователна идея. Сп. Педагогика, бр. 1, 2006.
18. Узнаем друг друга лучше. Межкультурное воспитание посредством литератур
этносов совместно проживающих в Республике Молдова (румын, украинцев, русских,гагаузов, болгар), Кишинэу: Cartier, 2005.
19. Рацеева Е. Писателят Мишо Хаджийски//Българи в Северното Причерноморие.
Изследвания и материали. Том осми. Велико Търново, 2004, с. 119–131.
20. Рикьор Пол. Универсална цивилизация и национални култури. В: История и истина. София, 1993.

52