MINISTERUL EDUCAŢIEI, CULTURII ŞI CERCETĂRII
AL REPUBLICII MOLDOVACURRICULUM NAȚIONALCHIMIE
CLASELE X-XII• Curriculum disciplinar• Ghid de implementareChişinău, 2020
1

CURRICULUM DISCIPLINAR
Aprobat:–– Consiliul Național pentru Curriculum, proces-verbal nr. 22 din 05.07.2019–– Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019
COORDONATORI:••Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC••Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular••Mariana GORAȘ, șef adjunct Direcție învățământ general, MECC, coordonator al grupului de lucru
EXPERȚI-COORDONATORI:••Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general••Anatol GREMALSCHI, dr. hab., prof. univ., Institutul de Politici Publice,
expert-coordonator pe ariile curriculare Matematică și științe și Tehnologii
GRUPUL DE LUCRU:••Elena MIHAILOV (coordonator), grad did. superior, LT „Academician
Constantin Sibirschi”, Chișinău
••Maia CHERDIVARA, grad did. superior, IPLT „Ion Vatamanu”, Strășeni
••Violeta DRUȚĂ, grad did. superior, LT „Mihai Eminescu”, Chișinău
••Tatiana LITVINOVA, grad did. superior, LT „Titu Maiorescu”, Chișinău
••Eduard COROPCEANU, dr., prof. univ., US Tiraspol, Chișinău
••Rita GODOROJA, dr., grad did. superior, Liceul de Limbi Moderne șiManagement, Chișinău
••Iulia BAERLE, grad did. superior, IPLT „Principesa Natalia Dadiani”,Chișinău

Chimie : Curriculum naţional : Clasele 10-12 : Curriculum disciplinar : Ghid de implementare /Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova ; coordonatori: Angela
Cutasevici, Valentin Crudu, Mariana Goraș; grupul de lucru: Elena Mihailov (coordonator)[et al.]. – Chişinău : Lyceum, 2020 (F.E.-P. "Tipografia Centrală"). – 132 p. : fig., tab.
Referinţe bibliogr.: p. 130-132 (39 tit.). – 2000 ex.
ISBN 978-9975-3436-1-9.
373.5.091:54(073)
C 42

2

GHID DE IMPLEMENTARE
Elaborat în conformitate cu prevederile Curriculumului disciplinar, aprobatla ședința Consiliului Național pentru Curriculum, prin ordinul Ministerului
Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019
COORDONATORI:••Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC••Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular••Mariana GORAȘ, șef adjunct Direcție învățământ general, MECC,
coordonator al grupului de lucru
EXPERȚI-COORDONATORI:••Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general••Anatol GREMALSCHI, dr. hab., prof. univ., Institutul de Politici Publice,
expert-coordonator pe ariile curriculare Matematică şi științe și Tehnologii
GRUPUL DE LUCRU:••Elena MIHAILOV (coordonator), grad did. superior, LT „Academician
Constantin Sibirschi”, Chișinău
••Maia CHERDIVARA, grad did. superior, IPLT „Ion Vatamanu”, Strășeni
••Violeta DRUȚĂ, grad did. superior, LT „Mihai Eminescu”, Chișinău
••Tatiana LITVINOVA, grad did. superior, LT „Titu Maiorescu”, Chișinău

3

Preliminarii
Curriculumul la disciplina Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a, alături de manualulșcolar, ghidul metodologic, softuri educaționale, etc. face parte din ansamblul de produse/documente curriculare și reprezintă o componentă esențială a CurriculumuluiNațional. Elaborat în conformitate cu prevederile Codului Educației al Republicii Mol­dova (2014), Cadrului de referință al Curriculumului Național (2017), Curriculumului debază, sistemului de competențe pentru învățământul general (2018), dar și cu Recoman­dările Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene, privind competențelecheie din perspectiva învățării pe parcursul întregii vieți (Bruxelles, 2018), Curriculumul
la disciplina Chimie pentru clasele a X-a - a XII-a reprezintă un document reglator, careare în vedere prezentarea interconexă a demersurilor conceptuale, teleologice, deconținut și metodologice, accentul fiind pus pe sistemul de competențe ca un nou cadru de referință al finalităților educaționale.
Curriculumul la disciplina Chimie pentru ciclul liceal, profilurile real, umanistic, arteşi sport, fundamentează și ghidează activitatea cadrului didactic, facilitează abordarea
multidimensională a demersurilor de proiectare didactică de lungă durată și de scurtă
durată, asigurând dezvoltarea eficientă a procesului de predare – învățare – evaluare.
Disciplina Chimie pentru clasele a X-a - a XII-a, prezentată în plan pedagogic în Curriculumul dat, are un rol important în formarea și dezvoltarea personalității elevilor, în formarea unor competențe necesare pentru învățarea pe tot parcursul, integrarea într-osocietate bazată pe cunoaștere.
În procesul de proiectare a Curriculumului la disciplina Chimie pentru clasele a X-a - a
XII-a s-a ținut cont de:• abordările postmoderne și tendințele dezvoltării curriculare pe plan național și
cel internațional;• necesitățile de adaptare a Curriculumului disciplinar la așteptările societății, lanevoile elevilor, dar și la tradițiile școlii naționale;• valențele disciplinei în formarea competențelor transversale, interdisciplinare și
specifice;• necesitățile asigurării continuității și interconexiunii dintre ciclurile învățământului
general: educație timpurie, învățământul primar, învățământul gimnazial șiînvățământul liceal.

4Curriculumul la disciplina Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a cuprinde următoarele
componente structurale: Preliminarii; Repere conceptuale; Administrarea disciplinei;
Competențe specifice disciplinei; Unități de învățare, formate din unități de competență,unități de conținuturi, activități de învățare; Produse școlare; Repere metodologice depredare – învățare – evaluare, Bibliografie. Curriculumul la disciplina Chimie include și
finalități prezentate pentru fiecare clasă care reprezintă competențele specifice disciplinei, manifestate gradual la etapa dată de învățare și care au funcția de stabilire a obiectivelor de evaluare finală. Totodată, Curriculumul la disciplina Chimie orientează cadrul didactic spre organizarea procesului de predare – învățare – evaluare în baza unităților deînvățare (unităților de competență – unităților de conținuturi – activităților de învățare).
Curriculumul la disciplina Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a are următoarele funcții:• de conceptualizare a demersului curricular specific disciplinei Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a;• de reglementare și asigurare a coerenței dintre disciplina dată și alte discipline dinaria curriculară; dintre predare – învățare – evaluare; dintre produsele curriculare specifice disciplinei Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a; dintre competențele
structurale ale Curriculumului disciplinar; dintre standardele și finalitățile curriculare;• de proiectare a demersului educațional/contextual (la nivel de clasă concretă),de evaluare a rezultatelor învățării etc.
Curriculumul la disciplina Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a se adresează cadrelor
didactice, elevilor de la profilurile real, umanistic, arte şi sport, părinților, autorilor demanuale, evaluatorilor, metodiștilor și altor persoane interesate.

5

I. Repere conceptuale
Curriculumul la disciplina Chimie sincronizează abordarea psihocentrică și sociocentrică, prioritizarea finalităților educaționale; integralizarea predării – învățării – evaluării
etc. Cunoașterea conceptelor, principiilor, legilor, metodelor de obținere, proprietăților
și utilizării substanțelor, înțelegerea impactului chimiei asupra calității vieții, reprezintă
componente de bază ale competenței pentru științe. Această competență transversală
se manifestă prin abilitatea de a utiliza substanțele chimice într-un mod inofensiv, de afolosi informațiile științifice pentru rezolvarea problemelor și a deduce concluzii, manifestând curiozitate și interes pentru carieră în domeniul științelor. Pentru reprezentarea
substanțelor și proceselor chimice se utilizează limbajul chimic, ce constă din simboluri,
formule, scheme, ecuații, termeni, noțiuni, teorii, legi, modele.
Sistemul de competențe în cadrul Curriculumului disciplinar la Chimie este format dincompetențe – cheie/transversale, competențele specifice disciplinei, unități de competență.
Competențe – cheie/transversale sunt o categorie curriculară importantă cu ungrad înalt de abstractizare și generalizare, ce marchează așteptările societății privind
parcursul școlar și performanțele generale, care pot fi atinse de elevi la încheiereașcolarizării. Ele reflectă atât tendințele din politicile educaționale naționale, precizate în
Codul Educației (2014), cât și tendințele politicilor internaționale, stipulate în Recoman­dările Comisiei Europene (2018). Competențele – cheie/transversale se referă la diferite
sfere ale vieții sociale și poartă un caracter pluri-/ inter-/ transdisciplinar.
Competențele specifice disciplinei derivă din competențele – cheie/transversale, sunt prezentate în Curriculumul disciplinar respectiv și se preconizează a fi atinsepână la finele treptei de instruire. Raportate la Chimie, acestea sunt vizate în cadrul
celor 5 competențe specifice ale disciplinei, a unităților de competență, a unităților deconținut, a activităților de învățare și a produselor școlare recomandate. Competențele
specifice disciplinei, fiind proiectate pentru tot parcursul claselor liceale, reperează
proiectarea de lungă durată la disciplină. Proiectarea didactică anuală a disciplinei serealizează conform datelor din Administrarea disciplinei, ținând cont de Repartizarea
numerică a orelor pe clase.
Sistemele de unități de competență proiectate pentru o unitate de învățare suntprevăzute integral pentru evaluarea de tip cumulativ la finele respectivei unități deînvățare și selectiv – pentru evaluarea formativă pe parcurs. Aceste sisteme reperează
proiectarea didactică a unităților de învățare și proiectarea didactică de scurtă durată.
Sistemele de unități de competență sintetizate la finele fiecărei clase sunt prevăzute
pentru evaluarea sumativă.
6

Unitățile de competență sunt constituente ale competențelor și facilitează formarea competențelor specifice, reprezentând etape în achiziționarea/construirea acestora. Unitățile de competențe sunt structurate și dezvoltate pentru fiecare dintre claselea X-a-a XII-a pe parcursul unei unități de învățare/a unui an școlar, fiind prezentate înCurriculumul disciplinar respectiv.
Unitățile de conținut constituie mijloace informaționale, prin care se urmărește realizarea sistemelor de unități de competență proiectate pentru unitatea de învățare
dată. Respectiv, se vizează valorificarea competențelor specifice disciplinei, dar și a celor transversale/transdisciplinare. Unitățile de conținut includ temele și listele de termeni specifici disciplinei (cuvinte/sintagme care trebuie să facă parte din vocabularul
activ al elevilor la finalizarea respectivei unități de învățare). Pentru realizarea eficientă
a procesului de învățare și susținerea motivației elevilor sunt importante: abordările
interdisciplinare ale conținuturilor, noutatea, aplicabilitatea și flexibilitatea lor.
Conținuturile curriculare pentru clasa a X-a vor crea un suport pentru percepereachimică de către elevi a lumii înconjurătoare: mediul - substanțele anorganice - trans­formările substanței - legitățile acestor transformări - beneficiile personale/sociale - pro­
blematica utilizării/producerii - utilizarea corectă pentru sănătatea personală/socială protecția personală/a mediului.
În clasa a XI-a elevii vor dezvolta un sistem de cunoștințe despre substanțele organice și proprietățile lor, conform axei cognitive: natura ca sursă de materii prime chimice- hidrocarburile și derivații lor - proprietăți/obținere/utilizare - legături genetice; proble­
matica utilizării/producerii - compușii organici în viața și activitatea cotidiană - utilizarea
corectă pentru sănătatea personală/socială - protecția personală/a mediului.
În clasa a XII-a elevii vor integra „tabloul chimic” al lumii înconjurătoare: compușii or­
ganici cu importanță vitală; compușii organici cu importanță industrială; reacțiile chimi­ce în producere; analiza chimică; diversitatea și unitatea chimică a lumii înconjurătoare;chimia în viața societății.
Cadrul didactic va corela conținuturile cu activități de învățare relevante, astfel încât
acestea să contribuie în mod eficient la formarea competențelor specifice Chimiei.
Activitățile de învățare și produsele școlare recomandate prezintă o listă deschisă
de contexte semnificative de manifestare a unităților de competență proiectate pentru
formare/dezvoltare și evaluare în cadrul unității respective de învățare. Cadrul didactic
are libertatea și responsabilitatea să valorifice această listă în mod personalizat la nivelul proiectării și realizării lecțiilor, dar și să o completeze în funcție de specificul clasei
concrete de elevi, de resursele disponibile etc. Se va pune accentul pe abordări flexibile ce încurajează interacțiunea pozitivă, motivarea și implicarea elevilor în procesul

7

propriei formări, valorificând în mod judicios elementele de învățare dincolo de clasă
în contexte de învățare prin cercetare, învățare bazată pe proiect, învățare bazată pe
sarcini/probleme, învățare prin colaborare etc.
Învățarea în baza proiectului le va oferi elevilor o experiență durabilă, dezvoltândule creativitatea și gândirea critică, inițiativa și perseverența, abilitățile de colaborare.
Titlurile proiectelor propuse în activitățile de învățare sunt orientative și pot fi modificate în funcție de necesitățile comunității și interesele elevilor. Prin elaborarea proiectelor elevii vor reuși să perceapă integritatea chimică a lumii, să identifice caracteristicile substanțelor și proceselor chimice din mediu și organism, să utilizeze substanțele
conștient și responsabil evaluând critic produsele chimice utilizate în diferite domenii
ale activității umane, valorificând cunoștințele, abilitățile specifice Chimiei. Integrarea
în Curriculum a proiectelor transdisciplinare (de exemplu, STEM – Science, Technology,
Engineering and Mathematics; STEAM – Science, Technology, Engineering, Art and Mathematics; eTwinning – proiect european) asigură calitatea educației pentru viitor pe următoarele dimensiuni: a învăța să cunoști, a învăța să faci; a învăța să fii, a învăța să devii.
Curriculumul la Chimie vizează un proces complex de formare la elevi a competențelor
prin rezolvarea problemelor, investigarea experimentală și caracterizarea substanțelor
și proceselor chimice, studierea acțiunii unor produse și proceselor chimice asupra
mediului. Efectuarea experiențelor de laborator și lucrărilor practice realizate de către
elevi va dezvolta abilitățile metodologice ale elevilor: de a planifica experimente, a observa, a interpreta și a evalua datele obținute, a deduce concluzii. Aceasta va contribuila formarea unui comportament ecologic în utilizarea substanțelor și a produselor chimice în diverse situații cotidiene, prevenind factorii de risc. Realizarea experimentelor
digitale, activitatea în cadrul proiectelor vor stimula utilizarea corectă, critică și responsabilă a tehnologiilor digitale, comunicarea și colaborarea în mediile digitale, crearea deconținuturi digitale, care pot fi utilizate în continuare în calitate de resurse educaționale
deschise.

8II. Administrarea disciplinei
Statutul
disciplinei

Aria curriculară

Disciplină
obligatorie

Matematică șiȘtiințe

Real

Disciplină
obligatorie

Matematică șiȘtiințe

Umanist, arte,sport

ProfilClasa

Nr. de ore pesăptămână

Nr. de ore
anual

X
XI
XII
X
XI
XII

3
2
3
1
1
1

102
68
99
34
34
33

III. Competențe specificedisciplinei Сhimie
CS 1. Operarea cu limbajul chimic în diverse situații de comunicare, manifestând corectitudine și deschidere.
CS 2. Caracterizarea substanțelor și proceselor chimice, manifestând curiozitate și
creativitate.
CS 3. Rezolvarea problemelor prin aplicarea metodelor specifice Сhimiei, demonstrândperseverență și responsabilitate în luarea deciziilor.
CS 4. Investigarea experimentală a substanțelor și proceselor chimice, respectând normele de securitate personală și socială.
CS 5. Utilizarea inofensivă a substanțelor în activitatea cotidiană, cu responsabilitatefață de sănătatea personală și grijă față de mediu.

91.1. Exprimarea opiniei proprii
privind influența chimiei asupra vieții omului și a mediului;
importanța studierii Chimiei.
1.2. Explicarea și operarea cunoțiunile și legile fundamentale
ale chimiei în situații de comunicare orală și scrisă.
1.3. Caracterizarea comparativă areacțiilor chimice de diferite tipuri.
1.4. Elaborarea și aplicareaalgoritmilor de rezolvare a problemelor: a) în baza corelațiilor
dintre masa substanței, volumul, cantitatea de substanță,numărul de particule; b) în bazaecuațiilor chimice.
1.5. Investigarea teoretico-experimentală a unor contexte
problematice reale/modelate
legate de tipurile de reacții
chimice; de aplicare a calculelorîn baza formulelor și ecuațiilor
chimice, a regulilor generale aletehnicii securității în proceselede utilizare a substanțelor.
1.6. Elaborarea și prezentarealucrărilor/schemelor creative,
privind corelarea noțiunilor debază ale chimiei.

Unități de competență

Activități și produse de învățare recomandate

10
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:numărul de particule, numărul lui Avogadro;sistem de noțiuni; sistem de mărimi fizice.

Chimia – factor esențial al raportului om –activitate umană – mediu. Domeniile pro­fesionale legate de chimiei.
Regulile generale ale tehnicii securității în
procesele de utilizare a substanțelor.
Sistemul noțiunilor chimice utilizate
pentru a caracteriza: a) atomul/elementul
chimic (masă atomică relativă, valență,electronegativitate, gradul de oxidare);b) substanța (moleculă, formulă chimică, masă molară); c) reacția chimică
(ecuația chimică, reacția de combinare, dedescom­punere, de substituție, de schimb;
exoter­mă, endotermă; reversibilă și ireversibilă, catalitică și necatalitică).
Clasificarea și nomenclatura substanțelor
anorganice.
Sistemul mărimilor fizice utilizate pentru
caracterizarea substanței:a) în baza formulei chimice (corelareaîntre ν, m, V, Nparticule);b) în baza ecuației chimice (ν, m, V).
Sistemul de legi fundamentale ale Chimiei – suport pentru caracterizarea/argumentarea transformărilor substanțelor:a) Legea constanței compo­ziției;b) Legea conservării masei substanțelor;c) Legea lui Avogadro.

Activități creative:• Elaborarea și prezentarea schemelor de corelare anoțiunilor de bază ale chimiei; de aplicare a nomenclaturii
substanțelor anorganice; de argumentare a importanței studierii chimiei.
• Prezentarea CV-ului unei substanțe uzuale, utilizând unnumăr maximal posibil de noțiuni chimice.

Rezolvarea problemelor:• Aplicarea pe exemple de substanțe/procese cu utilizări
cotidiene a legilor fundamentale ale chimiei pentru:
calcule în baza corelației între ν, m, V, N; calcule în bazaecuațiilor chimice (ν, m, V substanței).
Activități experimentale (E – experiență de laborator):
E: Cercetarea mostrelor de substanțe anorganice utilizate în
activitatea cotidiană (metale, nemetale, baze, săruri, oxizi,
acizi etc.).
E: Investigarea reacțiilor de diferite tipuri (exemple: stingerea sodei alimentare cu acid acetic, descompunerea prafuluide copt/apei oxigenate, substituția cuprului din soluția desulfat de cupru etc.).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice, care se referă laatom/element chimic, substanță, reacție chimică.
• Alcătuirea și compararea formulelor chimice, denumirilor
substanțelor, ecuațiilor reacțiilor chimice de diferite tipuri în
baza parametrilor indicați, corelând cu exemple de utilizare/realizare practică în bucătărie, medicină etc.

Instructaj: Tehnica securității în laboratorul școlar de chimie.

1. Chimia – știința despre substanțe

Unități de conținutPROFIL REAL, CLASA A X-A, CHIMIA GENERALĂ ȘI ANORGANICĂ

IV. Unități de învățare

11

2.1. Explicarea și operarea, în
situații de comunicare orală și
scrisă, cu noțiunile ce se referă
la compoziția/structura atomului, la periodicitate, seriile
genetice ale metalelor și nemetalelor.
2.2. Elaborarea și aplicareaalgoritmilor de caracterizare
a elementului chimic și acompușilor lui conform poziției
în Sistemul Periodic.
2.3. Modelarea pentru elementele chimice: a compoziției
izotopilor; a configurațiilor electronice ale atomilor și ionilor; aseriilor genetice ale metalelor și
ale nemetalelor.
2.4. Aplicarea Legii periodicității
pentru argumentarea
corelațiilor dintre poziția elementului chimic în SP, tipul elementului, structura învelișului
electronic al atomului, caracterul oxidului și hidroxidului acestui element chimic.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
izotop, nivel energetic, subnivel, orbital/nor
electronic, elemente s, p, d, configurație
electronică a atomului/ionului.

Atomul – parte constituentă a materiei.
Compoziția și structura atomului (electroni, protoni, neutroni). Izotopii.
Structura învelișurilor electronice(scheme electronice, nivele energetice,subnivele, orbitali, elemente s, p, d).
Configurațiile electronice ale atomilor elementelor din perioadele I – IV
Valențele și gradele de oxidare posibile,configurațiile electronice ale ionilor (pentru elementele din subgrupele principale).
Legea periodicității. Cauza periodicității.
Importanța Legii periodicității.
Proprietățile elemente­lor chimice (dinsubgrupele principale) în corelare cupoziția lor în Sistemul Periodic (electronegativitatea, proprietăți metalice/nemetalice, de oxidant/reducător).
Schimbarea periodică a proprietăților
acido-bazice ale oxizilor și hidroxizilor
elementelor chimice din subgrupele
principale.
Seriile genetice ale metalelor și nemetalelor.

Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Reflectarea fenomenului periodicității în natură, societate,
în viața cotidiană.
• Elemente chimice cu importanță vitală.

Activități creative:• Elaborarea/completarea/realizarea seriilor genetice pornind de la o informație – cheie sau în baza unui parametru
indicat.
• Planificarea activităților de elaborare/prezentare a unuiproiect; a criteriilor de evaluare a proiectelor/lucrărilor creative.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice ce se referă lacompoziția și structura atomului.
• Elaborarea algoritmului de caracterizare a elementuluichimic după poziția în Sistemul Periodic.
• Caracterizarea comparativă a elementelor chimice, dinperioadele I – IV, conform algoritmului elaborat.
• Modelarea și compararea configurațiilor electroniceale atomilor/ionilor elementelor din perioadele I – IV (dinsubgrupele principale).
• Deducerea proprietăților substanței simple și ale
compușilor după poziția elementului în SP.
• Compararea structurii și proprietăților atomilor și ionilor;
proprietăților elementelor și compușilor în baza SP.

2. Compoziția și structura atomului. Legea periodicității

12

3.1. Explicarea și operarea
cu noțiunile ce se referăla compoziția și structura
substanței în situații de comunicare orală și scrisă.
3.2. Modelarea formulelor
electronice și de structură ale
substanțelor cu diferite tipuri
de legătură chimică.
3.3.Compararea:a) tipurilor de legături chimicedupă compoziția substanței,influenței tipului de legătură/tipului de rețea cristalină asupraproprietăților substanței;b) proprietăților fizice ale
substanțelor cu diferite tipuri
de rețele cristaline.
3.4. Prezentarea argumentată
a substanțelor uzuale, corelândproprietățile fizice/utilizarea
cu compoziția și structura
substanțelor.
3.5. Investigarea experimentală a proprietăților fizice ale
substanțelor cu diferite tipuri
de legături chimice, utilizate în
activitatea cotidiană.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:legătura simplă, dublă, triplă; σ și π, mecanism donor – acceptor; rețea cristalină
moleculară, atomică, ionică, metalică.

Legătura chimică. Tipurile de legături
chimice. Formule moleculare, electronice,de structură.
Legătura covalentă nepolară și polară.
Legătura simplă, dublă, triplă; σ și π. Legătura covalentă formată prin mecanism
donor–acceptor (pe exemplul ionului deamoniu).
Proprietățile fizice ale substanțelor culegături covalente. Rețele cristaline moleculare, atomice. Substanțele cu legătură
covalentă din mediu.
Legătura ionică. Proprietățile fizice ale
substanțelor cu legături ionice. Rețele
cristaline ionice. Compușii cu legătură
ionică utilizați în activitatea cotidiană.
Prezența elementelor chimice în formă deioni în organism și mediu.
Legătura metalică. Proprietățile fizice ale
metalelor. Rețelele cristaline metalice.
Metalele și tehnologiile moderne.
Legătura de hidrogen și influența ei
asupra proprietăților substanțelor
(pe exemplul fluorurii de hidrogen, apei,
amoniacului).
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Carbonul – între diamant și funingine;• Magia structurilor perfecte.

Activități creative:• Deducerea/exemplificarea/argumentarea corelației:compoziția substanței utilizate în activitatea cotidiană – tipullegăturii chimice – tipul rețelei cristaline – proprietățile fizice
argumentate – aplicarea.

Activități experimentale:
E: Cercetarea și compararea proprietăților fizice ale
substanțelor cu diferite tipuri de legătură chimică.
E: Identificarea tipului de legătură chimică/rețea cristalină
în substanțele utilizate în activitatea cotidiană (dupăproprietățile fizice).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice ce se referă lacompoziția și structura substanței.
• Compararea diferitor tipuri de legături chimice după:principiul de formare, tipul atomilor, tipul rețelei cristaline,
proprietățile fizice ale substanțelor.
• Modelarea schemelor de formare: a legăturii covalenteprin formule electronice/de structură (H2, Hal2, O2, N2, HHal,
H2O, H2S, NH3, CH4, CO2); a legăturii ionice prin formule electronice (metalele din grupa I, II/nemetalele VI, VII).

3. Compoziția și structura substanței

13

4.1. Explicarea și operarea, în
situații de comunicare orală și
scrisă, cu noțiunile ce se referă
la: reacțiile chimice, proceselede oxido-reducere, bilanțul
electronic, procesul de coroziune a metalelor, metodele decombatere a coroziunii.
4.2. Modelarea reacțiilor chimice de diferite tipuri, prin ecuații
chimice și identificarea caracteristicilor ce determină tipul lor.
4.3. Elaborarea și aplicarea algoritmului de egalare a ecuațiilorreacțiilor de oxido-reducere, prin
metoda bilanțului electronic.
4.4. Identificarea unor reacții
chimice, utilizate în activitatea
cotidiană și explicarea esenței
chimice a acestora.
4.5. Extrapolarea și aplicareaalgoritmilor de rezolvare a problemelor de calcul la situații ce
vizează transformări consecutive ale substanțelor.
4.6. Investigarea experimentală
a reacțiilor de diferite tipuri; ainfluenței mediului de reacție
asupra procesului de coroziune a
metalelor ( pe exemplul fierului).
4.7. Formularea concluziilor
personale, privind beneficiile/
efectele negative ale reacțiilor
chimice.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:reacția de oxido-reducere, bilanțul electronic, coroziunea, protecția chimică.

Transformarea substanțelor – esența
chimică a proceselor ce au loc în mediu șiîn organism.
Reacțiile de combinare, de descompune­re, de substituție și de schimb prin prisma
proceselor de oxido-reducere.
Reacțiile de oxido-reducere ale metalelorcu acizii și sărurile. Seria activității me­
talelor. Specificul interacțiunii metalelorcu acidul sulfuric concentrat și cu acidul
azotic.
Bilanțului electronic – metodă de egalarea reacțiilor de oxido-reducere (în baza
schemelor de reacții cu produșii indicați).
Coroziunea metalelor – proces de oxido-reducere. Metodele de combatere a
coroziunii.
Importanța practică a reacțiilor deoxido-reducere pentru diferite domenii
ale activității umane.
Sistemul de noțiuni/legități ale reacțiilor
chimice – suport pentru caracterizarea,ar­gumentarea calitativă și cantitativă apro­ceselor cu importanță vitală și industrială.

Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Reacțiile chimice la baza activității umane.
• Cameleonii chimici.

Activități creative:• Prezentarea aspectului chimic al diferitor procese din mediu prin ecuații chimice;• Realizarea celui mai simplu utilaj pentru electroliza apei.

Activități experimentale:
E: Investigarea experimentală a reacțiilor chimice de diferite
tipuri.
E: Cercetarea influenței diferitor factori asupra procesului decoroziune a fierului.

Rezolvarea problemelor:• în baza ecuațiilor reacțiilor Red – Ox.
• în baza ecuațiilor reacțiilor cu transformări consecutive (cuanaliza și interpretarea rezultatelor).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice ce se referă lareacțiile chimice, la procesele de oxido-reducere, la coroziune.
• Modelarea prin ecuații chimice a reacțiilor de diferite tipuri
în baza parametrilor indicați.
• Compararea diferitor tipuri de reacții chimice.
• Egalarea ecuațiilor Red-Ox prin metoda bilanțului electro­
nic cu indicarea proceselor, oxidanților și reducătorilor.
• Aplicarea seriei activității metalelor pentru argumentarea
posibilității reacțiilor dintre metale și soluțiile de acizi și săruri.
• Prezentarea reacțiilor chimice cu importanță vitală, indus­
trială.

4. Reacțiile chimice – transformări ale substanțelor

14

5.1. Explicarea și operarea, în
situații de comunicare orală și
scrisă, cu noțiunile ce caracterizează procesele de dizolvare,disociere; interacțiunile însoluții.
5.2. Modelarea și argumentareaprin ecuații chimice a disocierii
electroliților; a reacțiilor deinteracțiune dintre electroliți
(în formă moleculară, ionică
completă, redusă).
5.3. Aplicarea Teoriei disociației
electrolitice pentru: caracterizarea și argumentarea
proprietăților chimice ale acizilor, bazelor, sărurilor; deducerea metodelor de obținereși transformare a compușilor
anorganici.
5.4. Elaborarea și aplicareaalgoritmilor: de preparare asoluțiilor; de rezolvare a problemelor ce vizează soluțiile,interacțiunile în soluții,interacțiunile în soluții cu excesul unei substanțe reactante.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
concentrație molară, grad de disociere,
excesul unui reactant, pH, scala pH, mediul soluției, indicatorii acido-bazici.

Importanța soluțiilor pentru activitatea
cotidiană și pentru mediu. Noțiunea de
pH. Indicatorii acido-bazici. Scala pH.

Interacțiunile în soluțiile de electroliți.
Reacții de schimb ionic. Condițiile decurgerii reacțiilor de schimb ionic.
Proprietățile chimice ale acizilor, bazelor,sărurilor în lumina teoriei disociației electrolitice.

Disocierea acizilor (ecuația sumară), bazelor, sărurilor.

Teoria disociației electrolitice. Electroliți
și neelectroliți. Electroliți tari și slabi. Gradde disociere.

Sistemul mărimilor fizice ce caracterizează soluțiile: partea de masă a substanței
dizolvate, masă/volumul /densitateasoluției, concentrația molară.

Dizolvarea – proces indispensabil al transformărilor din mediu.
Solubilitatea substanțelor în apă (în baza
Tabelului solubilității). Soluțiile.

Activități experimentale:
E: Investigarea caracterului acido-bazic al unor substanțe
utilizate în viața cotidiană; a acțiunii acizilor, bazelor asupra
indicatorilor.
E: Investigarea experimentală a condițiilor decurgerii
reacțiilor de schimb ionic.
E: Cercetarea experimentală a proprietăților chimice genera­le ale acizilor, bazelor, sărurilor.
Lucrarea practică nr. 1: Prepararea soluțiilor cu o anumită
parte de masă a substanței dizolvate necesare pentru laboratorul de chimie.
Lucrarea practică nr. 2: Probleme experimentale la tema
„Disociația electrolitică”.

Rezolvarea problemelor în baza corelațiilor dintre mărimile
fizice ce caracterizează soluțiile; în baza ecuațiilor chimice
cu participarea substanțelor în formă de soluții; în bazaecuațiilor reacțiilor cu exces a unei substanțe reactante.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice ce se referă lasoluții, disociere, reacții de schimb ionic.
• Compararea proceselor de dizolvare și disociere; a proceselor de disociere a electroliților tari și slabi; a disocierii acizilor, bazelor și sărurilor.
• Modelarea și argumentarea ecuațiilor chimice deinteracțiune dintre electroliți în formă moleculară, ionică
(completă, redusă).
• Caracterizarea proprietăților chimice generale ale acizilor, bazelor, sărurilor prin ecuațiile moleculare, ionice (complete, reduse).
• Realizarea transformărilor chimice (în baza reacțiilor deschimb ionic).

5. Soluții. Interacțiunile substanțelor în soluții

15

6.1. Explicarea și operarea, în
situații de comunicare orală și
scrisă, cu noțiunile ce se referă
la: răspândirea nemetalelor în
natură, rolul biologic al nemetalelor/compușilor lor; metodele
de obținere și domeniile de utilizare a nemetalelor/compușilor
nemetalelor.
6.2. Caracterizarea și compa­
rarea structurii, proprietăților,
metodelor de obținere, utilizării, legăturilor genetice ale nemetalelor și ale compușilor lor;

5.5. Investigarea experimentală:a condițiilor decurgerii reacțiilor
de schimb ionic; a proprietăților
chimice ale acizilor, bazelor,sărurilor; a mediului soluțiilor
utilizate în activitatea cotidiană;formularea concluziilor privind
utilizarea inofensivă a soluțiilor.
5.6. Identificarea unor reacții deschimb ionic observate/utilizateîn activitatea cotidiană, explicarea esenței chimice a acestora.
5.7. Prognozarea unor domenii
profesionale/contexte problematice reale/modelate legate
de necesitatea de a prepara și
utiliza soluțiile.
Nemetalele – constituenți principali
ai organismului și mediului. Forma derăspândire a nemetalelor în natură și în
organism.
Caracteristica generală după locul în
Sistemul Periodic. Structura substanțelor
simple, tipul rețelelor cristaline,
proprietățile fizice.
Proprietățile chimice generale: reacțiile
cu metalele și nemetalele (pe exemplul
clorului, oxigenului, hidrogenului, sulfului,azotului, fosforului, carbonului).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice ce se referă lanemetale și compușii lor.
• Elaborarea/aplicarea algoritmilor de caracterizare și com­parare a nemetalelor și a compușilor lor hidrogenați dupărolul biologic, utilizare, obținere, proprietăți fizice și chimice.
• Caracterizarea obținerii și proprietăților chimice generale ale
oxizilor acizi, acizilor prin ecuații moleculare, ionice (completeși redu­se).
• Argumentarea legăturilor genetice dintre nemetale și
compușii lor în baza proprietăților chimice/metodelor deobținere.

6. Nemetalele și compușii lor

Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Soluțiile/pH-ul în activitatea cotidiană.
• Apele minerale – un depozit variat de ioni.

Activități creative:• Prezentarea informațiilor despre influența soluțiilor,reacțiilor de schimb ionic, pH-ului asupra mediului/organismului.
• Prezentarea argumentată a domeniilor profesionale legate
de necesitatea/competența de a utiliza/prepara soluții.

16

6.3. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ, în baza
proprietăților/metodelor deobținere/utilizării nemetalelor/
compușilor lor.
6.4. Investigarea experimentală conform instrucțiunilor:a metodelor de obținere, aproprietăților fizice și chimiceale oxigenului, hidrogenului, oxidului de carbon (IV); a
proprietăților generale ale acizilor; a reacțiilor de identificare aanionilor, a ionului de amoniu.
6.5. Argumentarea legăturii
cauză-efect: în seria genetică anemetalelor; în corelația: oxizi
acizi, acizi – agenți poluanți –ploi acide – protecția mediului– impact general/ personal.
6.6. Investigarea unor contexte
problematice reale sau modelate legate de proprietățile și
metodele de obținere a nemetalelor/compușilor nemetalelor.
6.7. Formularea concluziilor
personale, privind beneficiile/
efectele negative ale utilizării
nemetalelor și compușilor lor.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:oxid inert/nesalin, proprietăți specifice.

Proprietățile chimice specifice ale nemetalelor ce au importanță practică/ industrială: a clorului – interacțiunea cu apa,
alcaliile, halogenurile metalelor; a oxigenului – reacțiile de ardere a substanțelor
simple și compuse; a hidrogenului și carbonului – reducerea metalelor din oxizi.
Obținerea oxigenului și hidrogenului în
industrie și în laborator.
Compușii hidrogenați ai nemetalelor(clor, sulf, azot, carbon): nomenclatura,
structura, proprietățile fi­zice și chimice(interacțiunea cu oxigenul, apa, acizii,
bazele); obținerea.
Oxizii nemetalelor: clasificarea, nomenclatura, proprietățile fizice și chimice,obținerea.
Acizii: nomenclatura, proprietățile chimice generale (specifice pentru acidul sulfuric concentrat și acidul azotic în reacția cu
metalele); obținerea.
Legătura genetică a nemetalelor și acompușilor lor.
Nemetalele și compușii lor – utilizarea șiinfluența asupra calității vieții și mediului.

Elaborarea și prezentarea proiectului:• De la nisip la energie solară.

Activități creative:• Modelarea situațiilor-problemă aplicative cu încadrareaconținutului chimic ce vizează nemetalele/compușii lor lasituații practice concrete.
• Studiul de caz: transformările reciproce ale carbonaților și
hidrocarbonaților în natură și în viața cotidiană.
• Elaborarea și argumentarea schemei: oxizi acizi – agenți depoluare – protecția mediului.

Activități experimentale:
E: Cercetarea mostrelor de nemetale, minerale, compuși ai
nemetalelor.
E: Identificarea ionilor: SO42-, PO43-, CO32-/ HCO3-, Cl-, NH4+.
Lucrarea practică nr. 3: Obținerea și proprietățile nemetalelor (a oxigenului și a hidrogenului).
Lucrarea practică nr. 4: Obținerea și proprietățile oxidului decarbon (IV).
Lucrarea practică nr. 5: Rezolvarea problemelor experimentale la tema „Nemetalele”.

Rezolvarea problemelor în baza ecuațiilor reacțiilor cereflectă proprietățile chimice/obținerea nemetalelor,
compușilor lor; cu transformări consecutive în baza legăturilor genetice ale nemetalelor (cu analiza și interpretarea
rezultatelor).

• Aplicarea metodei bilanțului electronic pentru modelarea
proprietăților chimice specifice ale acidului sulfuric concentrat și ale acidului azotic concentrat și diluat.

17

7.1. Explicarea și operarea, în
situații de comunicare orală
și scrisă, cu noțiunile ce se referă la: răspândirea metalelor în
natură, rolul biologic al metalelor/compușilor lor; obținerea/
domeniile de utilizare a metalelor/compușilor lor; utilizarea
aliajelor.
7.2. Caracterizarea și compa­
rarea structurii, proprietăților,
metodelor de obținere, utiliză­rii, legăturilor genetice alemeta­lelor și ale compușilor lor.
7.3. Extrapolarea și aplica­rea
algoritmilor de rezolvare a problemelor de calcul pentru stabilirea compoziției amestecului(cu reacționarea unui component sau a ambilor, dar diferit).
7.4. Investigarea experimentală
a proprietăților generale ale
oxizilor bazici, bazelor și sărurilor; a reacțiilor de identificare acationilor.
7.5. Argumentarea legăturii ca­
uză-efect dintre utilizarea me­talelor și aliajelor, proprietățile
fizice, tipul legăturii chimice și arețelei cristaline.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
rolul biologic al metalelor și compușilor
lor, aliajele, amfoteritatea, interacțiuni cu
amestec de substanțe.

Metalele – constituenții principali ai tehnologiilor moderne. Forma de răspândire
a metalelor în natură și în organism.
Metodele generale de obținere. Domeniile principale de utilizare.
Caracteristica generală a metalelordupă locul în Sistemul Periodic. Specificul legăturii/rețelei cristaline metalice,
proprietățile fizice ale metalelor. Aliajele(fonta, oțelul, duraluminiul).
Proprietățile chimice generale ale metalelor (interacțiunea cu nemetalele, apa,
acizii, sărurile).
Oxizii și hidroxizii metalelor:
proprietățile, metodele generale deobținere. Șirul activității metalelor.
Amfoteritatea aluminiului și a compușilor
lui.
Sărurile: proprietățile chimice generale.
Metode generale de obținere. UtilizareaLegătura genetică a metalelor și acompușilor lor.
Metalele și compușii lor – utilizarea șiinfluența asupra calității vieții și mediului.
Rolul biologic.

Lucrarea practică nr. 6: Rezolvarea problemelor experimentale la tema „Metalele și compușii lor”.

Activități experimentale:
E: Cercetarea mostrelor de metale, aliaje, minerale.
E: Investigarea experimentală a proprietăților chimice generale ale oxizilor bazici, bazelor, sărurilor, a proprietăților
amfotere a hidroxidului de aluminiu și explicarea lor prinecuațiile moleculare, ionice (complete și reduse).
E: Identificarea cationilor: Ba2+, Ca2+, Al3+, Fe2+, Fe3+, Cu2+.

Rezolvarea problemelor:- determinarea m/V unei substanțe în baza unei ecuații chimice;- determinarea compoziției unui amestec/aliaj în baza uneireacții chimice (cu analiza și interpretarea rezultatelor).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice ce se referă lametale/compușii lor.
• Elaborarea și aplicarea algoritmilor de caracterizare și comparare a metalelor și a compușilor lor după rolul biologic,
utilizare, obținere, proprietăți fizice și chimice.
• Caracterizarea obținerii și proprietăților chimice generale
ale oxizilor bazici, bazelor, sărurilor prin ecuații moleculare,ionice (complete și reduse).
• Argumentarea legăturilor genetice dintre metale și
compușii lor în baza proprietăților chimice/metodelor deobținere.
• Exemplificarea corelației: compoziție – proprietăți – utilizare a metalelor/compușilor lor.

7. Metalele și compușii lor

18

8.1. Formularea concluziilor
personale, privind integrarea
substanțelor anorganice în activitatea umană.
8.2. Rezolvarea problemelor
contextuale, privind utilizarea
substanțelor anorganice în activitatea cotidiană (cu analiza șiinterpretarea rezultatelor).
8.3. Elaborarea și prezentarea
proiectelor ce vizează problematica relațiilor om-substanțăproces-mediu.
8.4. Prognozarea unor domenii
profesionale/contexte problematice legate de utilizarea
substanțelor anorganice.

7.6. Investigarea unor contexte
problematice reale/modelate,
legate de proprietățile și metodele de obținere a metalelor/
compușilor lor.
7.7. Formularea concluziilor
personale, privind beneficiile/
efectele negative ale utilizării
metalelor și compușilor lor.

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
limita de detecție, limita maximal admisibilă, protecția chimică a mediului, tehnologii chimice moderne, materiale alternative/reciclabile, comportament ecocivic.

Substanțele și reacțiile chimice:- utilizate în activitatea cotidiană;- cu importanță vitală și industrială;- ce vizează/asigură protecția mediului.
Influența substanțelor anorganice, proceselor chimice și a tehnologiilor moderne
asupra sănătății omului și calității vieții.

Elaborarea și prezentarea proiectului:• Recorduri chimice;• Carbonatul de calciu: de la perlă până la guma de mestecat.

Activități creative:• Prezentarea argumentată a domeniilor profesionale legate
de necesitatea/competența de a utiliza compuși anorganici.

Activități experimentale:
E: Investigații pentru evidențierea caracteristicilor,
proprietăților relevante ale substanțelor anorganice.

Rezolvarea problemelor combinate, în baza proprietăților/obținerii/utilizării compușilor anorganici.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, ce se referă la clasele de compuși anorganici.
• Alcătuirea/completarea/realizarea prin ecuații chimice atransformărilor chimice, în baza legăturilor genetice dintre
clasele de compuși.

8. Substanțele anorganice în viața societății

Elaborarea și prezentarea proiectului:• Metalele care au schimbat/influențat istoria omenirii.

Activități creative:• Modelarea situațiilor-problemă aplicative, cu încadrareaconținutului chimic, ce vizează metalele/compușii lor la osituație practică concretă.
• Elaborarea CV-ului unei substanțe anorganice.

19

La sfârșitul clasei a X-a, elevul/eleva poate:• explica și opera cu noțiunile chimice referitoare la atom/element chimic/substanță anorganică/reacție chimică/soluție/ legile fundamentale ale chimiei;• compara tipurile de legături chimice după diferiți parametri; proprietățile fizice ale substanțelor cu diferite tipuri de rețele cristaline;
structura, proprietățile, metodele de obținere, utilizarea, legăturile genetice ale nemetalelor/metalelor și ale compușilor lor;
• modela compoziția izotopilor; configurațiile electronice ale atomilor și ionilor; seriile genetice ale metalelor și ale nemetale­lor; formulele
electronice și de structură ale substanțelor cu diferite tipuri de legătură chimică; ecuații ale reacțiilor de diferi­te tipuri;• elabora și aplica algoritmi: de rezolvare a problemelor în baza formulei chimice, în baza corelațiilor mărimilor fizice ce se referă la soluții;de egalare a ecuațiilor reacțiilor de oxido-reducere prin metoda bilanțului electronic; de caracterizare a nemetalelor/metalelor și acompușilor lor;
• argumenta legătura cauză-efect: dintre utilizarea metalelor și nemetalelor; tipul legăturilor chimice, tipul rețelei cristaline și proprietățile
fizice ale substanțelor; în corelația metale/nemetale – compuși – substanțe vitale/nocive – importanță vitală/im­pact negativ – protecția
mediului și sănătății;• rezolva probleme în baza unei ecuații chimice/a transformărilor consecutive/a interacțiunilor ce au loc în soluții/a interacțiunilor cu excesul unei substanțe reactante; de stabilire a compoziției unui amestec (cu reacționarea unui component sau a ambilor, dar diferit); cu
caracter formativ, cu analiza și interpretarea rezultatelor în baza proprietăților, obținerii, utilizării substanțelor anorganice.
• investiga experimental, respectând tehnica securității: proprietățile fizice ale substanțelor cu diferite tipuri de legătură chimi­că;obținerea, proprietățile chimice ale nemetalelor/metalelor și a compușilor lor, reacțiile de identificare a cationilor și anio­nilor; mediulsoluțiilor utilizate în activitatea cotidiană;• elabora și prezenta proiecte ce vizează problematica relațiilor om – substanță – proces – mediu;• prognoza domenii profesionale/contexte problematice reale/modelat legate de necesitatea de a utiliza substanțe anorganice,

Produse școlare recomandate pentru toate unitățile de învățare:Exerciții: enunț argumentat notat sau formulat; întrebare cauzală formulată; lanț logic elaborat; algoritm elaborat; exercițiu rezolvat;fișă de lucru completată; schemă de transformări chimice elaborată/completată/realizată; ecuație chimică alcătuită conform parametrilor etc.;
Rezolvarea problemelor: problemă rezolvată în baza algoritmilor elaborați; problemă rezolvată prin transpunerea algoritmilor în situații noi
de învățare;Activitate experimentală: experiență de laborator/experiment digital/lucrare practică realizată conform instrucțiunilor; raport de activitate
experimentală elaborat;
Activitate creativă: schemă de reper realizată; situație - problemă modelată/rezolvată conform parametrilor indicați; studiu de caz realizat;
CV-ul elaborat al unei substanțe; proiect realizat și prezentat;
Produs de evaluare: test de evaluare formativă/sumativă rezolvat.

20

manifestând atitudini și valori specifice predominante:• corectitudine și deschidere în utilizarea limbajului chimic;• curiozitate și creativitate în caracterizarea substanțelor și proceselor chimice;• perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor la rezolvarea problemelor;• exigență pentru normele de securitate personală și socială;• responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu.

211.1. Exprimarea opiniei proprii
privind influența compușilor
organici asupra calității vieții;necesitatea studierii compușilor
organici.
1.2. Explicarea și operarea cunoțiunile fundamentale alechimiei organice, în situații decomunicare orală și scrisă.
1.3. Aplicarea principiilor teoriei
structurii chimice:a) la explicarea fenomenului
omologiei, izomeriei și a cau­zelor diversității compușilor
organici;b) la modelarea formulelor de
structură desfășurate și semidesfășurate a compușilor orga­
nici cu diferite tipuri de catene.
1.4. Elaborarea și aplicarea algo­ritmilor de rezolvare a proble­
melor de determinare a formu­
lelor compușilor organici dupădiferiți parametri.
1.5. Investigarea experimen­tală a mostrelor de diferite
substanțe organice conform
instrucțiunilor, respectând teh­nica securității.

Unități de competență

Activități și produse de învățare recomandate

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
izomer, izomerie, omolog, formulă destructură desfășurată și semi desfășurată,densitate relativă a gazelor, formulă brută,catene de carbon (liniare, ramificate, ciclice), hidrocarburi saturate/nesaturate.

Compușii organici – constituenți principali ai organismului și mediului. Utilizarea
substanțelor organice în diferite domenii
a activității umane.
Carbonul – element principal al
compușilor organici. Structura atomului,
particularitatea de a forma catene, legături multiple. Tipuri de catene de carbon.
Diversitatea compușilor organici: hidrocarburi, derivați ai hidrocarburilor.
Compoziția chimică a substanțelor organice. Densitatea relativă a gazelor/a vaporilor substanțelor organice. Metode de
determinare a formulelor moleculare în
baza densității relative, părților de masăale elementelor, produșilor de ardere.
Teoria structurii chimice a compușilor
organici. Noțiuni despre formule de structură desfășurate și semidesfășurate, izomerie, izomeri, omologi.
Extensie.*Hibridizarea orbitalilor atomici(sp3, sp2, s), forma orbitalilor hibrizi, aran­
jarea spațială; unghiurile de valență, for­ma zigzag a catenelor carbonice.

Activități creative:• Elaborarea unei scheme sumative de corelare a noțiunilor
noi.

Activități experimentale (E – experiență de laborator):
E: Cercetarea mostrelor de substanțe organice, utilizate în
activitatea cotidiană; a procesului de ardere a diferitor
compuși organici (etanol, parafină, celuloză); identificarea
caracteristicilor comune și diferite.
E: Determinarea compoziției calitative a substanțelor organice (C, H) după produsele arderii (celuloză/zahăr).
E: Modelarea catenelor de carbon de diferite tipuri.

Rezolvarea problemelor:- calcularea masei moleculare relative/masei molare dupădensitatea relativă a gazului/a vaporilor substanței organiceși invers.
- determinarea formulei moleculare a compusului organicdupă densitatea relativă și părțile de masă ale elementelor;după produșii de ardere.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Identificarea și compararea compușilor organici șianorganici după diferite criterii.
• Alcătuirea formulelor de structură desfășurate și
semidesfășurate ale compușilor organici cu diferite tipuri decatene și legături.

1. Bazele teoretice ale Chimiei organiceUnități de conținutPROFIL REAL, CLASA A XI-A, CHIMIA ORGANICĂ

22

2.1.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la hidrocarburile saturate, în situații decomunicare orală și scrisă.
2.1.2. Elaborarea algoritmilorde caracterizare a compușilor
organici/a unei clase de compuși
organici; de aplicare a nomenclaturii sistematice; de argumentare a relațiilor de omologie,
izomerie.
2.1.3. Caracterizarea hidrocarburilor saturate conform algoritmilor elaborați.
2.1.4. Modelarea pentru hidrocarburile saturate: a formulelorde structură, a denumirilor sistematice; a proprietăților chimice prin ecuații, utilizând formule
moleculare și de structură; asituațiilor practice ce vizează utilizarea hidrocarburilor/
derivaților lor.
2.1.5. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților/obținerii/utilizării hidrocarburilor saturate șia derivaților lor (în baza uneiecuații sau a unor transformări
consecutive).

Hidrocarburile saturate – constituenți
principali ai resurselor energetice naturale: gazul natural, petrolul.
Alcanii (n (C) ≤ 10): formula generală, seria
omoloagă, proprietăți fizice. Structura(metan, etan). Compoziția și denumirea
grupelor alchil/radicalilor. Izomeria decatenă. Nomenclatura sistematică.
Proprietățile chimice ale alcanilor: arderea, reacția de substituție (halogenare),dehidrogenare, *oxidarea parțială, cra­carea, izomerizarea. Piroliza metanului.
Obținerea din monohalogenoderivați,extragerea din surse naturale.
Noțiuni despre benzină, motorină, gazlampant.
*Halogenoderivații alcanilor. Clasifica­
rea. Izomeria, nomenclatura sistematică.
Proprietățile fizice și chimice: interacțiunea
cu metalele active, apa, alcaliile (soluții
apoase, alcoolice). Obținerea. Utilizarea.
*Cicloalcanii: formula generală, structura,izomeria, nomenclatură.
Ciclohexanul, metilciclohexanul ca
reprezentanți ai cicloalcanilor: formulamoleculară, de structură, denumirea sistematică, proprietăți fizice, proprietăți chimice: dehidrogenarea, arderea. Obținerea
prin ciclizarea alcanilor.
Hidrocarburile saturate și produșii lor –utilizarea și influența asupra calității vieții
și mediului.

Activități creative:• Identificarea obiectelor/materialelor din activitatea cotidiană ce au tangență cu hidrocarburile saturate/derivații lor.

Lucrarea practică nr.1: Identificarea carbonului, hidrogenului și halogenilor în compușii organici.

Activități experimentale:
E: Investigarea compoziției calitative a propanului/parafineidupă produsele arderii.

Rezolvarea problemelor:- în baza unei ecuații chimice/transformărilor consecutive ce
vizează obținerea, proprietățile, utilizarea alcanilor;- deducerea formulelor moleculare după diferiți parametri;- de argumentare a problemelor ecologice/de securitate
privind utilizarea alcanilor în calitate de combustibil.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate, adenumirilor hidrocarburilor saturate conform parametrilor
indicați (FM, omologie, izomerie, etc.).
• Caracterizarea proprietăților chimice ale hidrocarburilor
saturate prin ecuații chimice/prin completarea schemelor
lacunare.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor de transfor­mări chimice.
• Corelarea domeniilor de utilizare a alcanilor, cicloalcanilor
cu proprietățile lor fizice/chimice.
• Elaborarea schemelor de reper, privind caracterizarea unuicompus organic/a clasei de compuși/a hidrocarburilor saturate.

2.1. Hidrocarburile saturate

2. Hidrocarburile – parte componentă a resurselor naturale

23

2.2.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la hidrocarburile nesaturate în situații
de comunicare orală și scrisă.
2.2.2. Caracterizarea hidrocarburilor nesaturate, conform
algoritmilor elaborați.
2.2.3. Modelarea pentru hidrocarburile nesaturate: a formulelor de structură ale omologilorși izomerilor, a denumirilor sistematice; a proprietăților chimice,a metodelor de obținere, a legăturilor genetice prin ecuațiile
reacțiilor chimice (utilizândformule moleculare și de structură); a situațiilor practice cevizează utilizarea hidrocarburilor
nesaturate/derivaților lor.

2.1.6. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte problematice, legate decompoziția, proprietățile, metodele de obținere și utilizarea
hidrocarburilor saturate.
2.1.7. Aprecierea critică a raportului între beneficiile/efectele
negative ale utilizării hidrocarburilor saturate/produșilor lor.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Alcanii – ca sursă de energie: avantaje și dezavantaje.

• Elaborarea unui set de reguli de securitate în cazul utilizării
aparatajului pe bază de gaze naturale și produse petroliere.

Hidrocarburile nesaturate – materii prime pentru obținerea produselor de larg
consum.
Alchenele, alcadienele, alchinele(n(C) ≤ 6): formulă generală, serie omoloagă, structură, tipul legăturilor chimice
Izomeria de catenă, de poziție.
Nomenclatura sistematică (trivială:etilenă, propilenă, izopren, acetilenă).
Proprietățile chimice ale hidrocarburilor
nesaturate:- alchene; alchine (etină, propină):reacții de adiție (hidrogenare, halogenare,hidrohalogenare, hidratare), oxidare
totală, polimerizare/trimerizare a etinei;- alcadiene (butadiena, izoprenul) – hidrogenarea, polimerizarea.
Regula lui Markovnikov.

Rezolvarea problemelor:- în baza ecuațiilor chimice ce vizează proprietățile, utilizarea
hidrocarburilor nesaturate;- de deducere a formulelor moleculare după ecuația chimică
și formula generală a hidrocarburii.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate, adenumirilor hidrocarburilor nesaturate conform parametri­
lor indicați (FM, omologie, izomerie etc.).
• Caracterizarea proprietăților chimice/obținerii
hidrocarburilor nesaturate prin ecuații chimice, princompletarea schemelor lacunare.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor de transfor­mări chimice în baza legăturilor genetice.
• Corelarea domeniilor de utilizare a hidrocarburilor
nesaturate cu proprietățile lor fizice/chimice.
• Elaborarea schemelor de reper, privind caracterizarea
hidrocarburilor nesaturate.

2.2. Hidrocarburile nesaturate

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:alcan, cicloalcan; formulă generală, serie
omoloagă, diferență de omologie, omolog, grupa alchil/radical, izomerie decatenă, nomenclatură sistematică;dehidrogenare; halogenoderivat.

24

2.2.4. Argumentarea legăturilorcauză-efect dintre compoziția
– structura – izomeria –nomencla­tura – proprietățile
– obținerea – utilizarea hidrocarburilor nesa­turate.
2.2.5. Rezolvarea problemelor:de determinare a formulei moleculare după ecuația chimică și
formula generală a compusuluiorganic; în baza proprietăților,
metodelor de obținere, utilizării
hidrocarburilor nesaturate și aderivaților lor;
2.2.6. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte problematice, legate deproprietățile, metodele deobținere, de identificare a hidrocarburilor nesaturate/derivaților
lor.
2.2.7. Aprecierea critică araportului între beneficiile și
efectele negative ale utilizării
hidrocarburilor nesaturate și aprodușilor lor.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
alchenă, alcadienă, alchină, izomerie depoziție, reacție de adiție, hidrogenare,
halogenare, hidratare, hidrohalogenare,polimerizare, trimerizare; polimer, monomer, vulcanizare.

Masele plastice. Polietilena, polipropilena, policlorură de vinil, cauciucurile
sintetice – produși ai reacției de polimerizare cu utilizare practică. Vulcanizarea
cauciucului.
Reacțiile de identificare a hidrocarburilor
nesaturate: cu apa de brom; cu soluția depermanganat de potasiu (fără ecuație).
Obținerea hidrocarburilor nesaturate:a alchenelor din alcani, alcooli,
monohalogenoderivați; a alcadienelor din
alcani, alchene; a alchinelor din alcani, lapiroliza metanului, la tratarea cu apă a
carburii de calciu. Regula lui Zaițev.
Hidrocarburile nesaturate și produșii
lor – utilizarea și influența asupra calității
vieții și mediului.
*Specificul legăturilor duble, triple. Izo­
meria de funcțiune, izomeria geome­trică. Reacțiile de oxidare a alchenelor.
Substituția hidrogenului acetilenic.
Obținerea alchenelor, alchinelor din
dihalogenoderivați.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Gumele de mestecat – produși cu caracter nesaturat.
• Ambalajele polimerice – între comoditate și dezastru.

Activități creative:• Identificarea obiectelor/materialelor din activitatea cotidiană ce au tangență cu hidrocarburile nesaturate/derivații lor.
• Modelarea situațiilor cotidiene ce ar necesita identificareaprezenței compușilor nesaturați.
• Analiza ambalajelor din plastic (compoziție, marcaj,
proprietățile fizice, corespunderea cerințelor privind produsul ambalat).
• Investigare: Cum de îndepărtat o gumă de mestecat de pehaină?

Activități experimentale:
E: Compararea mostrelor de produse din polietilenă,polipropilenă, policlorură de vinil, cauciuc și elaborarea
recomandărilor privind utilizarea lor.
E: Identificarea caracterului nesaturat al compușilor organici
în produse utilizate în activitatea cotidiană (guma de mestecat, uleiul de porumb, de floarea soarelui etc.).

25

2.3.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la arene,în situații de comunicare orală
și scrisă.
2.3.2. Caracterizarea comparativă a arenelor, hidrocarburilor
saturate și nesaturate conform
algoritmilor elaborați.
2.3.3. Modelarea pentru arene:
a formulelor de structură, adenumirilor sistematice; aproprietăților chimice, a metodelor de obținere, a legăturilor
genetice prin ecuațiile reacțiilor
chimice (utilizând formule moleculare și de structură);a situațiilor practice ce vizează
utilizarea arenelor și aderivaților lor.
2.3.4. Argumentarea legăturilorcauză-efect dintre compoziția
– structura – izomeria –nomencla­tura – proprietățile
– obținerea – utilizarea hidrocarburilor.
2.3.5. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților/metodelor deobținere/utilizării hidrocarburilor și a derivaților lor.

Hidrocarburile aromatice (arenele) –componenți ai gazelor de eșapament șimaterii prime chimice valoroase.
Benzenul și toluena – reprezentanți ai
arenelor: compoziția, formulă generală,specificul inelului benzenic. Nomenclatura
sistematică. Proprietățile fizice.
Proprietățile chimice ale benzenului:reacții de substituție (nitrare, halogenare);de adiție (hidrogenare, clorurare); ardere.
Toluenul ca omolog al benzenului
Influența reciprocă a grupelor de atomi înmoleculă. Proprietățile chimice: reacția denitrare, halogenare în nucleu, oxidare laradical; ardere.
Obținerea arenelor: extragerea din surse
naturale, din cicloalcani, din etină (benzen).
Stirenul și polistirenul – derivați ai benzenului cu importanță practică: compoziție,utilizare.
Legăturile genetice dintre hidrocarburile
saturate, nesaturate, aromatice șihalogenoderivați.
Hidrocarburile aromatice și produșii lor –utilizarea și influența asupra calității vieții
și mediului.
*Nucleul benzenic. Structura toluenului,
etilbenzenului și izomerilor lui, izomeria depoziție în nucleul benzenic, nomenclatura.
Influența reciprocă în molecula de toluen.
Regulile de orientare în inelul benzenic.

Activități creative:• Identificarea obiectelor/materialelor din activitatea cotidiană ce au tangență cu arenele/derivații lor.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Problemele ecologice/de securitate personală legate deutilizarea arenelor.
• De la gazul natural la markere.

Activități experimentale:
E: Compararea mostrelor de produse din polistiren și
elaborarea recomandărilor privind utilizarea lor.

Rezolvarea problemelor:- în baza proprietăților/obținerii/utilizării hidrocarburilor;- determinarea formulelor moleculare a hidrocarburilor (cuanaliza și interpretarea rezultatelor).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Caracterizarea proprietăților chimice, metodelor deobținere a arenelor prin ecuații chimice/prin completarea
schemelor lacunare.
• Compararea arenelor, hidrocarburilor saturate, nesatura­te.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor de transfor­mări chimice în baza legăturilor genetice.
• Corelarea domeniilor de utilizare a hidrocarburilor aromatice cu proprietățile lor fizice/chimice.
• Elaborarea schemelor de reper, privind caracterizarea
arenelor; a legăturilor genetice între tipurile de hidrocarburi.

2.3. Hidrocarburile aromatice. Legăturile genetice dintre clasele de hidrocarburi

26

3.1.1. Explicarea și operarea
cu noțiunile ce se referă lacompușii hidroxilici în situații decomunicare orală și scrisă.
3.1.2. Caracterizarea compușilor
hidroxilici conform algoritmilorelaborați.
3.1.3. Modelarea pentru
compușii hidroxilici: a formulelor de structură a omologolor și
izomerilor, a denumirilor sistematice; a proprietăților chimice,a metodelor de obținere, a legăturilor genetice prin ecuațiile
reacțiilor chimice (utilizândformule moleculare și de structură); a situațiilor practice cevizează utilizarea compușilor
hidroxilici/derivaților lor.

2.3.6. Investigarea teoretico-experimentală a unor contexte problematice, legate de proprietățile
și metodele de obținere a hidrocarburilor/derivaților lor.
2.3.7. Aprecierea critică a raportului dintre beneficii și efectele
negative ale utilizării hidrocarburilor/produșilor lor.

Compușii hidroxilici – compuși organici cuacțiune fiziologică. Clasificarea. Răspândirea în natură.
Alcoolii monohidroxilici saturați
(n(C) ≤ 6): formula generală, grupafuncțională, seria omoloagă, structura,izomeria de catenă, de poziție. Nomenclatura sistematică. Nomenclatura trivială
(n(C) ≤ 3). Proprietățile fizice.
Proprietățile chimice: reacția cu metalele
alcaline, acizii halogenați, deshidratarea
intramoleculară, arderea, reacția de identificare cu oxid de cupru (II). Oxidarea
etanolului până la acid acetic.
Etilenglicolul și glicerolul –alcooli polihidroxilici. Nomenclatura sistematică și
trivială. Proprietăți fizice, chimice: reacția
cu metalele alcaline, cu acidul azotic,
identificarea cu hidroxid de cupru (II) (fărăecuația reacției).

Rezolvarea problemelor:- în baza proprietăților/obținerii/utilizării compușilor hidroxilici (în baza unei ecuații/a unor transformări consecutive).
- de stabilire a compoziției unui amestec cu reacționarea
unui singur component.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate, adenumirilor alcoolilor în corelare cu parametrii indicați
(FM, omologie, izomerie, utilizare etc.).
• Caracterizarea proprietăților chimice/obținerii ale
compușilor hidroxilici prin ecuații chimice/princompletarea schemelor lacunare.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor detransformări chimice în baza legăturilor genetice.
• Corelarea domeniilor de utilizare a compușilor hidroxilici
cu proprietățile lor fizice/chimice.
• Elaborarea schemelor de reper, privind caracterizarea
compușilor hidroxilici.

3.1. Compușii hidroxilici

3. Derivații oxigenați ai hidrocarburilor

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:arenă, inel benzenic, reacție de nitrare.

27

3.1.4. Argumentarea legăturilorcauză-efect dintre compoziția
– structura – izomeria –nomenclatura – proprietățile –obținerea –utilizarea compușilor
hidroxilici.
3.1.5. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ, în baza
proprietăților/obținerii/utilizării/determinării formulei moleculare a compușilor hidroxilici (cuanaliza și interpretarea rezultatelor).
3.1.6. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte problematice legate deproprietățile, obținerea, identificarea compușilor hidroxilici.
3.1.7. Aprecierea critică a raportului între beneficiile și efectele
negative ale utilizării compușilor
hidroxilici.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
alcool monohidroxilic, alcool polihidroxilic,fenol, grupă funcțională, reacție de deshidratare.

Fenolul. Compoziția, structura. Proprietăți
fizice, chimice: reacția cu metalele alcaline,
cu alcaliile, nitrarea, bromurarea; identificarea cu clorură de fier (III) (fără ecuația
reacției). Masele plastice pe bază de fenol.
Obținerea compușilor hidroxilici din
halogenoderivați; din alchene (monoalcooli); prin fermentarea glucozei (etanol).
Legăturile genetice dintre hidrocarburile
saturate, nesaturate, aromatice șicompușii hidroxilici.
Compușii hidroxilici și produșii lor –utilizarea și influența asupra calității vieții
și mediului.
*Alcoolii monohidroxilici: izomeria defuncțiune cu eterii, deshidratarea intermo­
leculară.
Alchilaminele: nomenclatura, izomeria,
structura, proprietățile fizice, chimice,obținerea. Anilina: compoziția, structura
electronică, influența reciprocă în molecu­
lă, obținerea, proprietățile, utilizarea.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Alcoolii și premiul Nobel.
• Combustibilul ecologic.

Activități creative:• Identificarea obiectelor/materialelor din activitatea cotidiană ce au tangență cu compușii hidroxilici.
• Dezbateri: Alcoolii: pro și contra.
• Modelarea situațiilor ce ar necesita identificarea
compușilor hidroxilici.

Lucrarea practică nr. 2: Identificarea compușilor hidroxilici
în produse utilizate în activitatea cotidiană.

Activități experimentale:
E: Oxidarea etanolului cu oxid de cupru (II).
E: Acțiunea etanolului asupra proteinelor (lapte, ficat de pui,albuș de ou).
E: Identificarea alcoolilor polihidroxilici cu hidroxid de cupru (II).
E: Identificarea derivaților fenolului în preparatele medicinale (aspirină/citramon), mostre de mase plastice etc., cusoluții de clorură de fier (III).

- determinarea formulelor moleculare a compușilor hidroxilici după diferiți parametri.

28

3.2.1. Explicarea și operarea
cu noțiunile ce se referă lacompușii carbonilici în situații decomunicare orală și scrisă.
3.2.2 Caracterizarea compușilor
carbonilici conform algoritmilor.
3.2.3. Modelarea pentru
compușii carbonilici:a) a formulelor de structură aomologilor și izomerilor, a denumirilor sistematice;b) a proprietăților chimice, a metodelor de obținere, a legăturilor
genetice prin ecuațiile reacțiilor
chimice (utilizând formule moleculare și de structură);c) a situațiilor practice ce vizează
utilizarea compușilor carbonilici.
3.2.4. Argumentarea legăturilorcauză-efect dintre compoziția –structura – izomeria –nomenclatura – proprietățile – obținerea –utilizarea compușilor carbonilici.
3.2.5. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților/obținerii/utilizării/determinării formulei moleculare a compușilor carbonilici (cuanaliza și interpretarea rezultatelor).

Compușii carbonilici – componenți ai aromelor naturale, coloranților, preparatelor
medicinale.
Răspândirea în natură. Clasificarea în aldehide și cetone. Proprietățile fizice.
Aldehidele (n(C) ≤ 6): formula generală,grupa funcțională, seria omoloagă, izomeria de catenă.
Nomenclatura sistematică, trivială (aldehida formică, acetică).
Proprietățile chimice:adiția hidrogenului (reducerea); arderea;reacții de identificare cu hidroxid de cupru(II) și cu soluție amoniacală de oxid deargint.
Acetona – reprezentant al cetonelor.
Proprietățile fizice și chimice: adiția hidrogenului (reducerea), arderea.
Obținerea compușilor carbonilici:
din alcooli, alchine (etanal, acetonă).
Legăturile genetice dintre hidrocarburi,
alcooli și compușii carbonilici.
Compușii carbonilici și produșii lor – utilizarea și influența asupra calității vieții și
mediului.
*Cetonele ( n(C) ≤ 6): izomeria de catenă,de funcțiune, nomenclatura sistematică.
Obținerea, proprietățile, utilizarea.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Istoria unei oglinzi.
• Parfumurile: din antichitate până azi.

Activități creative• Identificarea obiectelor/materialelor din activitatea cotidiană ce au tangență cu compușii carbonilici/derivații lor.

Activități experimentale:
E: Identificarea aldehidelor.
E: Investigarea acțiunii aldehidei formice asupra proteinelor.
E: Examinarea mostrelor de materiale din rășini pe bază defenol și elaborarea recomandărilor privind utilizarea lor.

Rezolvarea problemelor: în baza proprietăților/obținerii/
utilizării compușilor carbonilici; determinarea formulei moleculare compușilor carbonilici după diferiți parametri.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate, adenumirilor compușilor carbonilici în corelare cu parametrii
indicați (FM, omologie, izomerie, etc.).
• Caracterizarea proprietăților chimice/obținerii compușilor
carbonilici prin ecuații chimice/prin completarea schemelor
lacunare.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor detransformări chimice în baza legăturilor genetice.
• Corelarea domeniilor de utilizare a compușilor carbonilici
cu proprietățile lor fizice/chimice.
• Elaborarea schemelor de reper privind caracterizarea
compușilor carbonilici.

3.2. Compușii carbonilici

29

3.3.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la acizii
carboxilici/esteri în situații decomunicare orală și scrisă.
3.3.2. Caracterizarea comparativă a acizilor carboxilici șiesterilor conform algoritmilorelaborați.
3.3.3. Modelarea pentru acizii
carboxilici și esteri:a) a formulelor de structură aomologilor și izomerilor, a denumirilor sistematice;b) a proprietăților chimice, a
metodelor de obținere, a legăturilor genetice prin ecuațiile
reacțiilor chimice (utilizândformule moleculare și de structură);c) a situațiilor practice ce vizează
utilizarea acizilor carboxilici șiesterilor.

3.2.6. Investigarea teoretico– experimentală a unor contexte problematice, legate deproprietățile, obținerea, identificarea compușilor carbonilici.
3.2.7. Aprecierea critică a raportului între beneficiile și efectele
negative ale utilizării compușilor
carbonilici.

Acizii carboxilici – conservanți naturali.
Răspândirea în natură. Proprietățile fizice,legătura de hidrogen.
Acizii monocarboxilici saturați (n(C)≤ 6):
formula generală, grupa funcțională, seria
omoloagă, izomeria de catenă. Nomenclatura sistematică, trivială (acid formic,
acetic).
Proprietățile chimice generale ale acizilor
carboxilici. Reacția de esterificare. Reacții
specifice: oxidarea acidului formic cusoluție amoniacală de oxid de argint, halogenarea acidului acetic.
Esterii – derivații funcționali a acizilor
carboxilici (n(C) ≤ 6).
Nomenclatura sistematică, izomeria.
Proprietățile chimice (hidroliza).
Obținerea acizilor carboxilici: din săruri,
alcooli, aldehide; a esterilor prin esterificare.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate, adenumirilor acizilor carboxilici/esterilor în corelare cu
parametrii indicați (FM, omologie, izomerie, etc.).
• Caracterizarea comparativă a proprietăților chimice/obținerii ale acizilor carboxilici/esterilor prin ecuații
chimice/prin completarea schemelor lacunare.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor detransformări chimice în baza legăturilor genetice.
• Compararea acizilor carboxilici/esterilor cu alcoolii șialdehidele.
• Elaborarea schemelor de reper, privind caracterizarea
acizilor carboxilici și esterilor.
• Corelarea domeniilor de utilizare a compușilor carboxilici
și esterilor cu proprietățile lor fizice/chimice.
Rezolvarea problemelor:- în baza proprietăților/obținerii/utilizării acizilor
carboxilici și esterilor.
- determinarea FM ale acizilor carboxilici și ale esterilor (cuanaliza și interpretarea rezultatelor).

3.3. Acizii carboxilici și esterii

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
compus carbonilic, aldehidă, cetonă, grupă carbonilă/grupa aldehidă.

30

4.1. Selectarea din diferite surse
a informațiilor relevante ce sereferă la compușii organici pentru elucidarea situațiilor contextuale propuse.
4.2. Aprecierea critică ainformațiilor oferite de diferite
surse privind proprietățile, utilizarea, influența hidrocarburilor
și derivaților lor asupra organismului și mediului.

3.3.4. Argumentarea legăturilorcauză-efect dintre compoziția
– structura – izomeria – nomenclatura – proprietățile
– obținerea –utilizarea acizilor
carboxilici/esterilor.
3.3.5. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților/obținerii/utilizării/determinării formulei moleculare a acizilor carboxilici/esterilor.
3.3.6. Investigarea teoretico-experimentală a unor contexte problematice, legate de proprietățile,obținerea, identificarea acizilor
carboxilici/ esterilor.
3.3.7. Aprecierea critică a raportului dintre beneficiile și efectele negative ale utilizării acizilor
carboxilici și esterilor.
Elaborarea și prezentarea proiectului:• Aroma-marketingul – tehnologia vânzărilor contemporane.

Activități creative:• Identificarea obiectelor/materialelor din activitatea
cotidiană ce au tangență cu acizii carboxilici/esterii.

Lucrarea practică nr. 3.
Studierea proprietăților chimice ale acidului acetic.

Activități experimentale:
E: Detartrarea/înlăturarea calcarului/petelor de rugină cuacid acetic/sare de lămâie.
E:Analiza marcajelor de pe produse alimentare, cosmetice;identificarea esterilor utilizați și formularea concluziilor.

Importanța studierii compușilor organici.

Diversitatea problemelor cotidiene ce pot
fi soluționate utilizând hidrocarburile și
derivații lor.

Hidrocarburile și derivații lor în lucrurile/obiectele cotidiene.

Hidrocarburile și derivații lor prin prisma
utilizării cotidiene.

Activități creative:• Prezentarea schemelor sumative de caracterizare a claselor de compuși organici și a legăturilor genetice.
• Prezentarea unor produse de larg consum, cu
nominalizarea/caracterizarea a minim 3 substanțe organice ceintră în compoziția lor sau au fost utilizate la producere.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Evaluarea critică a produselor de larg consum/alimentare
pentru asigurarea unui mod sănătos de viață.
• Domenii profesionale legate de necesitatea/competența
de a utiliza compuși organici.

4. Compușii organici în viața și activitatea cotidiană

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
compus carboxilic, grupă carboxil/esterică, acid carboxilic, ester, esterificare,hidroliză.

* Izomeria de funcțiune. Reprezentanți cu
importanță practică ai acizilor carboxilici
nesaturati, aromatici, policarboxilici,
hidroxicarboxilici: proprietăți, obținere,
utilizare.

Legăturile genetice dintre hidrocarburi,
alcooli, aldehide, acizi carboxilici și esteri.
Acizii carboxilici, esterii – utilizarea șiinfluența asupra calității vieții și mediului.

31

La sfârșitul clasei a XI-a, elevul/eleva poate:• explica și opera cu noțiunile fundamentale ale chimiei organice ce se referă la hidrocarburi și derivații lor funcționali în situații de comunicare orală și scrisă;• aplica principiile teoriei structurii chimice: la explicarea fenomenului izomeriei și a cauzelor diversității compușilor organici; la modelarea
formulelor de structură desfășurate și semidesfășurate a compușilor organici cu diferite tipuri de catene;• caracteriza hidrocarburile și derivații lor funcționali conform algoritmilor elaborați;• analiza și sistematiza elementele informaționale în formă de scheme/tabele conceptuale;

Produse școlare recomandate pentru toate unitățile de învățare:Exerciții: enunț argumentat notat sau formulat; întrebare cauzală formulată; lanț logic elaborat; algoritm elaborat; exercițiu rezolvat; fișă delucru completată; schemă de transformări chimice elaborată/completată/realizată; ecuație chimică alcătuită conform parametrilor indicați;Rezolvarea problemelor: problemă rezolvată în baza algoritmilor elaborați; problemă rezolvată prin transpunerea algoritmilor în situații noi
de învățare;Activitate experimentală: experiență de laborator/experiment digital/lucrare practică realizată conform instrucțiunilor; raport de activitate
experimentală elaborat;
Activitate creativă: schemă de reper realizată; situație-problemă modelată/rezolvată conform parametrilor indicați; studiu de caz realizat;
proiect realizat și prezentat.
Produs de evaluare: test de evaluare formativă/sumativă rezolvat.

4.3. Sistematizarea elementelor informaționale în formă descheme/tabele conceptuale.
4.4. Elaborarea și prezentarea
proiectelor ce vizează beneficiile/efectele negative ale utilizării
hidrocarburilor și derivaților lor
în activitatea cotidiană.
4.5. Exprimarea opiniei proprii,
privind integrarea hidrocarburilor
și derivaților lor în activitateaumană și necesitatea studierii lor.

32

•
•
•
•
•

manifestând atitudini și valori specifice predominante:corectitudine și deschidere în utilizarea limbajului chimic;
curiozitate și creativitate în caracterizarea substanțelor și proceselor chimice;perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor la rezolvarea problemelor;
exigență pentru normele de securitate personală și socială;responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu.

• modela pentru hidrocarburile și derivații lor funcționali: formule de structură, denumiri sistematice/triviale conform parametrilor indicați;ecuații chimice ce le caracterizează proprietățile chimice, obținerea, legăturile genetice (prin formule moleculare și de structură); situații
practice ce vizează utilizarea hidrocarburilor/derivaților lor;
• elabora algoritmi: de rezolvare a problemelor de determinare a formulelor substanțelor organice; de caracterizare a compușilor organici/a
unei clase de compuși organici; de aplicare a nomenclaturii sistematice; de argumentare a relațiilor de omologie, izomerie;• rezolva probleme cu caracter formativ, cu analiza și interpretarea rezultatelor: de determinare a formulei moleculare după diferiți parametri; pe baza proprietăților, obținerii, utilizării hidrocarburilor și a derivaților lor;
• argumenta legătura cauză-efect dintre compoziția – structura – izomeria – nomenclatura – proprietățile – obținerea – utilizarea hidrocarburilor și a derivaților lor funcționali;• investiga: experimental, respectând tehnica securității, mostre de diferite substanțe organice, conform instrucțiunilor; teoretic-experimental unele contexte problematice reale/modelate legate de compoziția, proprietățile, metodele de obținere și utilizare a hidrocarburilor
și a derivaților lor funcționali: hidrocarburilor saturate, hidrocarburilor nesaturate, arenelor, compușilor hidroxilici, compușilor carbonilici,
acizilor carboxilici/esterilor și a derivaților lor;
• aprecia critic: raportul între beneficiile/efectele negative ale utilizării hidrocarburilor și a derivaților lor funcționali; informațiile oferite dediferite surse privind proprietățile, utilizarea, influența hidrocarburilor și derivaților lor asupra organismului și mediului;• elabora și prezenta proiecte ce vizează beneficiile/efectele negative ale utilizării hidrocarburilor și derivaților lor în activitatea cotidiană;• exprima opinia proprie, privind influența compușilor organici asupra calității vieții; integrarea hidrocarburilor și derivaților lor în activitateaumană și necesitatea studierii lor,

33

1.1.1. Explicarea și opera­
rea cu noțiunile ce se referă la compușii organici cu
importanță vitală în situații decomunicare orală și scrisă.
1.1.2. Caracterizarea comparativă a compușilor organici
cu importanță vitală, conform
algoritmilor elaborați.
1.1.3. Modelarea pentru
compușii organici cu
importanță vitală:a) a reacțiilor ce le caracterizează proprietățile chimice (prinecuații chimice);b) a transformărilor în organism
și natură (schematic).
1.1.4. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților/metodelor deobținere/utilizării/identificării
compușilor organici cu
importanță vitală.

Unități de competență

Activități și produse de învățare recomandateGrăsimile, hidrații de carbon, proteinele– componenți esențiali ai organismelor vii.
Rolul biologic.
Grăsimile: compoziție, clasificare,obținere, proprietăți fizice, chimice(hidroliza). Noțiunea de grăsimi nesaturate, hidrogenarea lor (fără ecuație). Săpunurile, capacitatea de spălare în apă dură.
Noțiuni de detergenți sintetici.
Hidrații de carbon – produși ai fotosintezei.
Clasificare, răspândire în natură. Glucoza,fructoza, zaharoza, amidonul, celuloza:compoziție, formula de structură (liniară
pentru monozaharide), proprietăți fizice,obținere.
Proprietăți chimice: glucoza – oxidare
totală, reducere, fermentare alcoolică,identificare cu soluție amoniacală deoxid de argint, cu hidroxid de cupru (II);zaharoza, amidonul, celuloza – hidroliza.
Identificarea amidonului cu iod; arderea,
deshidratarea și esterificarea celulozei cuacid azotic/acetic (fără ecuații).
Aminoacizii (n(C) ≤ 6): seria omoloagă,nomenclatura sistematică, trivială (glicină,alanină), izomerie de catenă, de poziție;structura grupei amine; proprietăți fizice.

Lucrarea practică nr. 1: Identificarea proteinelor. Investigarea acțiunii factorilor de denaturare a proteinelor.

Activități experimentale (E – experiență de laborator):
E: Investigarea comparativă a proprietăților săpunului/
detergenților sintetici.
E: Identificarea caracterului nesaturat al uleiului vegetal.
E: Investigarea procesului de hidroliză a zaharozei.
E: Identificarea glucozei, amidonului, proteinelor.

Rezolvarea problemelor în baza proprietăților/obținerii/
utilizării compușilor organici cu importanță vitală (cu analiza
și interpretarea rezultatelor); determinarea compoziției aminoacizilor după ecuația chimică și formula generală.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurată, adenumirilor aminoacizilor în corelare cu parametrii indicați
(FM, omologie, izomerie).
• Compararea substanțelor cu importanță vitală conform
algoritmului: compoziție – răspândire în natură/organism –proprietăți uzuale – importanța vitală/industrială/valoare
energetică – transformări în organism/natură/industrie.
• Elaborarea/completarea/realizarea schemelor de transfor­mări reciproce ale hidraților de carbon; a compușilor organici cu importanță vitală în organism și în natură.

1.1. Compuși organici cu importanță vitală

1. Compuși organici cu importanță vitală și industrială

Unități de conținutPROFIL REAL, CLASA А XII-A, CHIMIA ORGANICĂ, ANALITICĂ ȘI GENERALĂ

34

1.1.5. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte
problematice reale/modelate, legate de proprietățile,obținerea, identificarea și utilizarea compușilor organici cu
importanță vitală.
1.1.6. Formularea concluziilor personale referitoare laimportanța compușilor organici
pentru un sistem de alimentație
complex și echilibrat.

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
gliceridă,acid stearic, acid palmitic, acidoleic, săpun, detergent sintetic, dextrină,policondensare, grupă amină, grupă peptidică, polipeptidă/poliamidă, structura
proteinei (primară, secundară, terțiară)denaturare, reacție biuretică, reacție xantoproteică.

Proprietățile chimice (n(C)≤ 3): amfoteritatea, policondensarea (formarea di-,tripeptidelor). Obținerea acidului aminoacetic din acid cloroacetic.
Proteinele – produși ai reacției de policondensare a α-aminoacizilor. Produsele
alimentare bogate în proteine. Diversitatea și polifuncționalitatea proteinelor.
Compoziția și structura. Proprietățile fizice, chimice: hidroliza, reacțiile de culoare
cu hidroxid de cupru (II), cu acid azotic.
Denaturarea. Factorii de denaturare.
Compușii organici cu importanță vitală
– surse energetice și materii prime industriale.
*Compușii organici cu importanță vitală
ca materie primă în industrie. Noțiune demaltoză, celobioză. Reacții de esterificare
a glucozei, celulozei.
Noțiuni de vitamine. Noțiuni de fermenți;importanța biologică și industrială (produ­
cere de lactate, panificare, vinificare).
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Fast-food-ul – o necesitate sau un capriciu.
• Sfaturi chimice utile pentru prepararea produselor alimentare.

Activități creative:• Modelarea situațiilor ce ar necesita identificarea glucozei,
amidonului, proteinelor.
• Elaborarea unui lanț logic argumentat „Dacă mă dezic degrăsimi/hidrați de carbon/proteine, atunci…”.
• Studiul de caz. Compararea valorii energetice a compușilor
cu importanță vitală prin diferite metode (calcule dupăecuațiile termochimice sau utilizând datele din sursele
informaționale).
• Dezbateri. Valoarea grăsimilor în alimentația noastră; obezitatea, anorexia.

Lucrarea practică nr. 2: Identificarea prezenței grăsimilor,
hidraților de carbon și proteinelor în diferite produse
alimentare.

35

1.2.1. Explicarea și operarea
cu noțiunile ce se referă lacompușii organici macromoleculari în situații de comunicareorală și scrisă.
1.2.2. Caracterizarea comparativă a compușilor organici
macromoleculari conform algoritmilor elaborați.
1.2.3. Modelarea pentru
compușii organici macromoleculari:a) a metodelor de obținere
prin ecuații chimice/scheme deobținere;b) a situațiilor practice, ce vizează utilizarea lor.
1.2.4. Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților, utilizării,reciclării compușilor organici
macromoleculari.
1.2.5. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte
problematice reale/modelate,
legate de proprietățile, utilizarea, reciclarea compușilor organici macromoleculari.
1.2.6. Argumentarea avantajelor și dezavantajelor utilizării
compușilor macromoleculari.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
compus macromolecular, fragment structural, grad de polimerizare, structura polimerilor, fibre naturale și sintetice, fibre
artificiale.

*Mecanismul reacțiilor de polimerizare.
Structura polimerilor (liniară, ramificată,spațială).Clasificarea: materiale termo­
plastice, termoreactive. Proprietățile
maselor plastice în funcție de condițiile deobținere (PELD, PEHD).

Compușii organici macromoleculari – utilizarea și influența lor asupra calității vieții
și mediului.

Fibrele – produși ai reacției de policondensare. Fibrele naturale (bumbac, in,lână, mătase), sintetice (capron), artificiale(viscoză). Compoziție, proprietăți (mecanice, igienice, estetice), obținere, utilizare.
Noțiuni de structură a polimerilor(liniară, ramificată, spațială).

Polimerii sintetici – produși ai reacției depolimerizare: polietilena, polipropilena,policlorura de vinil, polistirenul, teflonii.
Proprietăți fizice. Obținere. Utilizare.
Noțiuni de mase plastice.
Cauciucurile: natural, sintetic (butadienic, izoprenic), vulcanizat. Compoziție,proprietăți fizice, obținere, utilizare.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Elaborarea schemelor de clasificare a compușilor
macromoleculari după proveniență (naturali, artificiali,
sintetici); structură, metode de obținere.
• Alcătuirea ecuațiilor reacțiilor de obținere a compușilor
macromoleculari.
• Corelarea proprietăților fizice ale polimerilor cu structura,compoziția și utilizarea lor.
• Compararea fibrelor naturale (bumbac, in, lână, mătase),
sintetice (capron), artificiale (viscoză) după compoziție,proprietăți (mecanice, igienice, estetice).
Activități experimentale:
E: Cercetarea mostrelor de polimeri; cauciucuri; fibre, maseplastice și elaborarea recomandărilor privind utilizarea lor.
E: Identificarea fibrelor naturale și sintetice (după specificul
arderii).
E: Identificarea materialelor pe bază de compuși
macromoleculari (organoleptic, după marcaj).
E: Cercetarea caracterului nesaturat al cauciucului din gumele de mestecat.
Lucrarea practică nr. 3: Produșii pe bază de compuși macromoleculari, utilizați în activitatea cotidiană.
Activități creative:• Studiul de caz.
1. Marcajul polimerilor, descifrarea lui (denumirea polimerului, tipul), recomandări de utilizare și îngrijire.
2. Masele plastice – tipul lor, accesibilitatea, reciclarea, poluarea cu produsele pe baza lor.
• Dezbateri. Fibrele sintetice, artificiale, naturale – pro, contra.
Elaborarea și prezentarea proiectului:Planeta în ambalaj de plastic.

1.2 Compușii macromoleculari sinte­tici

36

1.3.1. Argumentarea:a) relațiilor cauză-efect dintre
structură, proprietăți, obținere,
identificare, utilizare acompușilor organici;b) legăturilor genetice dintre
clasele de compuși organici;c) importanței compușilor
organici.
1.3.2. Rezolvarea problemelor
contextuale ce se referă lacompușii organici prin utilizarea raționamentelor specificechimiei.
1.3.3. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte
problematice reale/modelate,
legate de proprietățile, utilizarea, identificarea compușilor
organici.
1.3.4. Elaborarea și prezentarealucrărilor creative, ce vizează
problematica relațiilor: activitate cotidiană – substanță organică – proces – mediu.
1.3.5. Aprecierea critică araportului între beneficiile și
efectele negative ale utilizării
compușilor organici.
Importanța compușilor organici
și impactul lor asupra calității vieții.
Compuși organici în medicină, agricultură,construcții, în viața cotidiană.

Tipurile de reacții în chimia organică.
Aplicarea în practică a reacțiilor deidentificare a compușilor organici.
Legăturile genetice dintre clasele decompuși organici.

Metode și procedee matematiceaplicate pentru determinarea compoziției
substanțelor organice.

Diversitatea compușilor organici
Compușii organici – constituenți principali
ai resurselor naturale, ai mediului, organismului. Clasificarea, izomeria, nomenclatura substanțelor organice.

Elaborarea și prezentarea proiectului:• Prezentarea unei substanțe organice „în contradictoriu”(compus necesar/agent de poluare, efect benefic/efect toxic).

Activități creative: Elaborarea rapoartelor de creație/investigație, situațiilor – problemă, ce elucidează importanța
compușilor organici.

Activități experimentale:
E: Identificarea compușilor organici în produse cosmetice/deigienă, medicamente, produse alimentare etc.

Rezolvarea problemelor: determinarea formulei moleculare conform parametrilor propuși (prin diferite metode); cu
caracter formativ (cu analiza și interpretarea rezultatelor).

Exerciții:• Alcătuirea formulelor de structură/denumirilor compușilor
organici; a izomerilor/omologilor în baza anumitor parametri.
• Alcătuirea ecuațiilor chimice/completarea schemelor lacunare conform parametrilor indicați: interacțiunea cu anumiți
reagenți; un anumit tip de reacție, metodă de obținere,
identificare, utilizare etc.
• Elaborarea lanțurilor logice, pornind de la o informațiecheie: clasă de compuși, formulă generală/moleculară/structură, denumire sistematică, o proprietate relevantă, undomeniu de utilizare concret.
• Elaborarea/realizarea schemelor de transformări în bazalegăturilor genetice dintre clasele de compuși organici.

1.3 Compușii organici – substanțe indispensabile activității cotidiene37

2.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la reacțiile
chimice, legitățile decurgerii lor,
producerea chimică în situații
de comunicare orală și scrisă.
2.2. Caracterizarea comparativă:a) a reacțiilor chimice de diferite tipuri;b) a proceselor tehnologice deproducere/prelucrare chimică,de utilizare a produșilor finali.
2.3. Modelarea:a) reacțiilor chimice de diferite
tipuri prin ecuații chimice;b) expresiilor matematice alegii acțiunii maselor (ecuațiilor
cinetice) și a constantelor echilibrului chimic în baza ecuațiilor
chimice.
2.4. Argumentarea legăturii
cauză-efect dintre acțiunea
diferitor factori asupra vitezeireacției chimice și a deplasării
echilibrului chimic.
Producerea chimică. Noțiuni generale:materia primă, reacțiile chimice, condițiile
optime de realizare a reacțiilor.
Noțiunea de randament al reacției chimice.
Caracteristica materiei prime. Partea demasă a substanței pure, partea de masă aimpurităților.

Reacțiile chimice – componente esențiale
ale produceri chimice. Clasificareareacțiilor după: compoziția/numărul
reactanților/produșilor; schimbarea gradului de oxidare; efectul termic; reversibilitate; starea de agregare și numărul
fazelor sistemului (omogene, eterogene);prezența catalizatorului.
Reacțiile chimice – surse și consumatoride energie. Efectul termic al reacțiilor
chimice. Ecuații și calcule termochimice.
Aplicații practice ale calculelor termochimice.
Viteza reacțiilor chimice. Factorii ce
influențează viteza de reacție. Legeaacțiunii maselor. Ecuația cinetică.
Procese reversibile și ireversibile. Echilibrul chimic. Factorii ce influențează echilibrul chimic. Principiul Le Châtelier.

Rezolvarea problemelor:- în baza ecuațiilor termochimice.
- cu aplicarea noțiunilor de parte de masă a substanței pure/
impurităților (cu analiza și interpretarea rezultatelor).
- stabilirea corelației dintre direcția de deplasare a echilibrului chimic și variația diferitor factori.
- stabilirea condițiilor optime de realizare a unor reacții
chimice cu im­portanță industrială (obținerea oxidului desulf (VI), amoniacului, acidului sulfuric, azotic, etanolului etc.).

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile chimice.
• Elaborarea schemelor privind clasificarea reacțiilor chimice după diferite criterii; a schemelor producerii sau prelucrării chimice.
• Exemplificarea și compararea reacțiilor chimice de diferite
tipuri în baza ecuațiilor reacțiilor (din chimia organică șianorganică).
• Completarea schemelor lacunare: de reacții chimice conform parametrilor indicați (substanțe inițiale/finale, un anumit tip de reacție etc.); de producere/prelucrare chimică.
• Alcătuirea expresiei matematice a legii acțiunii maselor(ecuației cinetice) și a constantei de echilibru după ecuația
reacției chimice.
• Explicarea deplasării echilibrului chimic în sistemele cu
importanță vitală și industrială.
• Argumentarea influenței diferitor factori asupra vitezeireacției și a direcției deplasării echilibrului chimic în sisteme
reactante concrete.

2. Reacțiile chimice în producere

38

2.5. Extrapolarea și aplicareaalgoritmilor:a) de rezolvare a problemelor lasituații ce vizează calculele termochimice, partea de masă asubstanței pure/impurităților;b) de egalare a reacțiilor deoxido-reducere utilizate în producere.
2.6. Aprecierea critică a raportului între beneficiile și efectele
negative ale utilizării/realizării
reacțiilor chimice și a producerilor chimice.

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:ecuația termochimică, ecuația cinetică,sistem omogen, eterogen; echilibrul chimic, constanta echilibrului chimic, randamentul reacției, puritatea/partea de masăa impurităților.

Procesele de oxido-reducere în producere: obținerea metalelor, amoniacului,
acidului sulfuric, acidului azotic. Bilanțul
electronic.
Producerea varului nestins, sticlei, fonteiși oțelului (materia primă, reacțiile chimice esențiale, utilizarea produselor).
Petrolul: principii de prelucrare. Produsele distilării fracționate a petrolului.
Reacțiile chimice și monitorizarea mediului. Noțiuni de control ecologico-analitic
calitativ și cantitativ.
*Calcule: în baza Legii acțiunii maselor, re­gulii lui V’ant Hoff, constantei echilibrului
chimic; cu aplicarea noțiunii de randament
al reacției chimice. Procesele tehnologicede obținere a amoniacului;acidului sulfu­
ric, azotic; fontei, oțelului; îngrășămintelorminerale; cimentului, sticlei; etanolului;
prelucrarea petrolului.
Reacții ROR în industrie, natură, organis­
mul uman; metoda de semireacții. Elemen­te galvanice. Electrod de hidrogen. Șirul
potențialelor standarde de electrod. Acu­
mulatoarele ca sursă de energie electrică.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Valorificarea deșeurilor – o cerință esențială aproducerilor contemporane.
• Producerea chimică în Republica Moldova.

Activități creative:• Studiul de caz. Metode de diminuare a efectelor negative
ale proceselor chimice asupra mediului.

Activități experimentale:• Cercetarea proceselor exoterme/endoterme;
catalitice/necatalitice; influenței diferitor factori asupravitezei reacției chimice.

39

3.1. Explicarea și operarea cunoțiunile generale ce se referă
la analiza chimică în situații decomunicare orală și scrisă.
3.2. Elaborarea și aplicareaalgoritmilor:a) de calculare a concentrațiilor
molare a ionilor după ecuațiile
de disociere;b) a valorii pH/pOH-ului în baza
diferitor parametri;c) de analiză/separare/identificare a unui amestec de cationi/
anioni.
3.3. Modelarea:a) prin ecuații chimice a disocierii electroliților tari și slabi;b) prin ecuații în formă
moleculară și ionică ainteracțiunilor în soluții deelectroliți; reacțiilor de identificare a cationilor/anionilor cu
indicarea semnalului analitic.
3.4. Rezolvarea problemelor:a) de preparare a soluțiilor cu oanumită concentrație molară/parte de masă;b) în baza produsului ionic alapei; de determinare a pH/pOHului în soluții de acizi/baze tari.

Soluțiile – mediu de realizare a analizei
chimice. Metode cantitative de exprimare
a compoziției soluțiilor. Preparareasoluțiilor. Soluții standard.
Disociația electrolitică în soluții.
Electroliți tari și slabi. Concentrația molară
a ionilor.
Disocierea apei. Produsul ionic al apei.
Indicele de hidrogen și mediul soluțiilor.
Indicatori acido-bazici.
Valoarea pH-ului în soluții de acizi și bazetari.
Noțiuni de analiză cantitativă. Volume­tria. Titrarea acido-bazică. Importanța
analizei volumetrice.
Noțiuni de analiză calitativă. Reacție analitică, reactiv analitic, (de grupă/specific),semnal analitic.
Reacțiile de schimb ionic în analiza cali­tativă. Interacțiuni în soluții de electroliți.
Ecuații ionice.
Clasificarea acido-bazică a cationilor.
Reacții de identificare a cationilor:
Ag+, Pb2+, Ca2+, Ba2+, Fe3+, NH4+.
Identificarea anionilor. Reacții de identificare a anionilor Cl-, SO42-, CO32-.
Analiza chimică în producere și în activitatea cotidiană.

Activități experimentale:
E: Prepararea unei soluții de acid clorhidric cu concentrația
molară de 0,1 mol/l din soluții de acid clorhidric cu partea
de masă a HCl de 10-12%.
E: Cercetarea cu indicatori a mediului diferitor soluții.

Rezolvarea problemelor (cu analiza și interpretarea rezulta­
telor):- prepararea soluțiilor cu o anumită concentrație molară:din substanță și apă; din soluții mai concentrate/diluate,
prin amestecarea soluțiilor.
- în baza corelațiilor: dintre concentrația molară, volumul/
densitatea/masa soluției, masa substanței dizolvate,masa/volumul apei; mediul soluției – pH – concentrația H+/
OH- – concentrația molară a acidului/bazei – masa acidului/bazei – volumul soluției de acid/bază.
- determinarea volumului/concentrației molare a unei soluții
participante în procesul de titrare acido-bazică.

Exerciții:• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizând noțiunile din Chimia analitică.
• Calcularea concentrației molare a ionilor H+/OH- în baza:
produsului ionic al apei; ecuației de disociere a acizilor și
bazelor tari.
• Alcătuirea ecuațiilor moleculare și ionice: pentru
interacțiunile dintre electroliți; a reacțiilor de identificare acationilor/anionilor cu indicarea semnalului analitic.
• Elaborarea schemelor de identificare a amestecurilor decationi/anioni.

3. Noțiuni generale de analiză chimică

40

4.1. Caracterizarea comparativă a substanțelor organice șianorganice; a domeniilor lor
de utilizare; a fenomenelor deizomerie și alotropie; a tipurilor
de reacții în chimia organică șianorganică.
4.2. Elaborarea și prezentarea
schemelor sumative, privind clasificarea, nomenclatura, legăturile genetice, transformările chimice reciproce ale substanțelor
organice și anorganice;c) în volumetrie în baza noțiunii
de concentrație molară.
3.5. Investigarea teoreticoexperimentală a unor contexte
problematice, legate de necesitatea preparării soluțiilor; realizării unei analize chimice.
3.6. Extrapolarea metodelor deanaliză chimică în situații contextuale activității umane.

Lucrarea practică nr. 8: Analiza calitativă a compoziției
soluțiilor (ce conțin o sare cunoscută/necunoscută; unamestec de săruri).

Lucrarea practică nr. 7: Identificarea cationilor și anionilor(în probe separate, într-un amestec de cationi, într-un amestec de anioni).

Lucrarea practică nr. 6: Aplicarea titrării acido-bazice lacercetarea mostrelor de aspirină.

Lucrarea practică nr. 5: Aplicarea titrării acido-bazice ladeterminarea acidității/cali­tății laptelui.

Lucrarea practică nr. 4: Titrarea acido-bazică (NaOH + HCl).

E: Realizarea reacțiilor de identificare a cationilor și anionilor
și specificarea semnalelor analitice.

Unitatea substanțelor anorganice și organice. Compoziția și structura; tipurile delegături chimice; clasificarea și nomenclatura. Fenomenele de izomerie și alotropie.
Tipuri de reacții în chimia organică șianorganică. Reflectarea transformărilor
chimice în activitatea cotidiană și în mediu.
Legătura genetică în chimia anorganică
si organică. Legătura reciprocă dintre
substanțele anorganice și organice.
Raporturi cantitative în chimia anorganică și organică.

Exerciții:• Compararea substanțelor organice și anorganice dupădiferite criterii: compoziție, clasificare, tipul legăturilor chimice/rețelelor cristaline, proprietăți, utilizare.
• Exemplificarea: reacțiilor de diferite tipuri în chimia anorganică și organică; fenomenelor de izomerie, de alotropie;legăturilor reciproce între substanțe; utilizării substanțelor
în diferite domenii ale activității umane.
• Elaborarea/realizarea transformărilor chimice în bazalegăturilor genetice/reciproce a substanțelor anorganice șiorganice.

4. Diversitatea și unitatea chimică a lumii substanțelor

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:reacția analitică, reactiv analitic, reactiv
specific, reactiv de grupă, semnal analitic,soluție standard, concentrația molară aionilor, produsul ionic al apei, indicele dehidrogen/pH, indicatori acido-bazici, titrarea, volumetria.

*Sisteme disperse. Noțiuni de soluții coloidale. Concentrația molară a echivalentu­
lui, titrul și aplicarea lor. Echilibrul chimic
în procesul de disociere a electroliților
slabi. Constanta de disociere a acizilor și
bazelor slabe.
Echilibre în sisteme eterogene. Solubili­tatea. Produsul solubilității, condițiile deformare/dizolvare a precipitatelor.
Clasificarea acido-bazică a cationilor șianionilor. Scheme de separare.

41

5.1. Selectarea din diferite surse
a informațiilor relevante desprechimia în viața societății pentru
elucidarea situațiilor contextuale concrete.
5.2. Analizarea și sistematizarea
elementelor informaționale înformă de scheme/tabele conceptuale.
5.3. Aprecierea critică ainformațiilor oferite de diferite
surse privind proprietățile, utilizarea, influența substanțelor
asupra organismului și mediului.

4.3. Rezolvarea problemelor
contextuale privind
proprietățile, obținerea, utilizarea, efectul substanțelor
organice, anorganice asupraorganismului și mediului.
4.4. Formularea concluziilor personale referitoare laimportanța substanțelor organice și anorganice pentru toate
domeniile activității umane.

• Corelarea transformărilor chimice ale substanțelor concrete
cu transformările ce au loc în activitatea cotidiană și în mediu.
• Argumentarea dependenței proprietăților substanțelor de
structura chimică pe exemple de substanțe anorganice șiorganice.
Rezolvarea problemelor cu caracter formativ în baza
proprietăților/obținerii/utilizării/determinării compoziției
substanțelor.
Activități experimentale:
E: Cercetarea mostrelor de produse utilizate în activitatea
cotidiană, specificarea substanțelor utilizate la producere,
argumentarea necesității utilizării lor.

Chimia și produsele alimentare. Păstrarea, conservarea, ambalarea. Aditivi alimentari. Marcajul produselor alimentare.
Protecția consumatorului.
Chimia și produsele farmaceutice. Reguli
generale de păstrare și administrare a
medicamentelor de diferite tipuri. Trusa
de medicamente.
Chimia și produsele de igienă și decurățare. Tipul de produse. Componenții
activi. Regulile de păstrare și utilizare inofensivă.

Exerciții:• Prezentarea cerințelor privind informațiile necesare
despre un produs comercializat: produs alimentar; produs deigienă/de curățare; produs cosmetic/medicament.
• Descifrarea marcajelor de pe produsele utilizate frecventîn activitatea cotidiană.
• Prezentarea unor produse de larg consum cu nominalizarea/caracterizarea/argumentarea substanțelor organice șianorganice ce intră în compoziția lor.
• Argumentarea regulilor de păstrare și administrare a produselor alimentare, medicamentelor și a produselor chimicepentru siguranța personală și socială.
• Prezentarea argumentată a domeniilor profesionale legate
de aplicarea raționamentelor/calculelor/competențelor specifice chimiei.

Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Substanțele ce îmi asigură confortul în casă.
• Tapetele lavabile, tencuiala decorativă sau totuși varul?
5. Chimia în viața societății

Substanțele organice și anorganice înraport cu efectul lor asupra organismuluiși mediului.

42

Siguranța chimică. Limita maximal admisibilă. Limita de detecție. Poluarea
chimică. Problemele de utilizare sigură asubstanțelor și a reacțiilor chimice în viața
contemporană.
Chimia și calitatea vieții.

Activități creative:• Elaborarea problemelor aplicative cu încadrareaconținutului chimic la situații practice din activitatea
cotidiană.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Eu în lumea chimiei.
• Învăț chimia ca să pot deține dreptul la o alegereconștientă.

La sfârșitul clasei a XII-a, elevul/eleva poate:• explica și opera cu noțiunile referitoare la compușii organici cu importanță vitală, compușii organici macromoleculari, reacțiile chimice șilegitățile decurgerii lor, analiza chimică în situații de comunicare orală și scrisă;• caracteriza comparativ: compușii organici cu importanță vitală, polimerii, cauciucurile, fibrele, reacțiile chimice de diferite tipuri, proceseletehnologice de producere chimică, substanțele organice și anorganice; fenomenele de izomerie și alotropie;• modela: pentru compușii organici cu importanță vitală – ecuațiile chimice ce caracterizează proprietățile; transformările lor în organism și natură; pentru compușii organici macromoleculari – ecuațiile chimice/schemele de obținere; situațiile practice ce vizează utilizarea lor; expresiile
matematice a legii acțiunii maselor și a constantelor de echilibru chimic; ecuațiile chimice (moleculare, ionice): de disociere a electroliților tari
și slabi; a interacțiunilor în soluții de electroliți; a reacțiilor de identificare a cationilor/anionilor cu indicarea semnalului analitic;

Produse școlare recomandate pentru toate unitățile de învățare:Exerciții: enunț argumentat notat sau formulat; întrebare cauzală formulată; lanț logic elaborat; algoritm elaborat; exercițiu rezolvat; fișă delucru completată; schemă de transformări chimice elaborată/completată/realizată; ecuație chimică alcătuită conform parametrilor indicați;Rezolvarea problemelor: problemă rezolvată în baza algoritmilor elaborați; problemă rezolvată prin transpunerea algoritmilor în situații noi
de învățare;Activitate experimentală: experiență de laborator/experiment digital/lucrare practică realizată conform instrucțiunilor; raport de activitate
experimentală elaborat;
Activitate creativă: schemă de reper realizată; situație - problemă modelată/rezolvată conform parametrilor indicați; studiu de caz realizat;
proiect realizat și prezentat;
Produs de evaluare: test de evaluare formativă/sumativă rezolvat;

5.4. Elaborarea și prezentarea
proiectelor ce vizează integrarea chimiei în activitatea cotidiană.
5.5. Exprimarea opiniei proprii
privind integrarea substanțelor
în activitatea umană.

43

•
•
•
•
•

manifestând atitudini și valori specifice predominante:corectitudine și deschidere în utilizarea limbajului chimic;
curiozitate și creativitate în caracterizarea substanțelor și proceselor chimice;perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor la rezolvarea problemelor;
exigență pentru normele de securitate personală și socială;responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu.

• analiza și sistematiza elementele informaționale în formă de scheme/tabele conceptuale;• elabora și aplica algoritmi: de calculare a concentrațiilor molare a ionilor; de analiză/separare/identificare a unui amestec de cationi/anioni; de rezolvare a problemelor la situații ce vizează calculele termochimice; partea de masă a substanței pure/impurităților;• rezolva probleme: cu caracter formativ în baza proprietăților/metodelor de obținere/utilizării/identificării compușilor organici cu
importanță vitală; cu caracter formativ în baza proprietăților, utilizării, reciclării compușilor organici macromoleculari; contextuale privind proprietățile, obținerea, utilizarea și efectul substanțelor organice și anorganice asupra organismului și mediului prin utilizarearaționamentelor specifice chimiei; de preparare a soluțiilor cu o anumită concentrație molară/parte de masă; în baza produsului ionic alapei cu indicarea/identificarea mediului soluției; de determinare a pH/pOH-ului în soluții de acizi/baze tari; în volumetrie în baza noțiunii
de concentrație molară;• argumenta legătura cauză-efect dintre structură, proprietăți, obținere, identificare, utilizare a compușilor organici; legăturile genetice
dintre clasele de compuși organici;• investiga teoretic-experimental contexte problematice reale/modelate, legate de: proprietățile, obținerea, identificarea, utilizarea, reciclarea compușilor organici cu importanță vitală, compușilor organici macromoleculari; necesitatea preparării soluțiilor și realizării unei
analize chimice;• aprecia critic: raportul între beneficiile și efectele negative ale utilizării compușilor organici; utilizării/realizării reacțiilor chimice; importanța
substanțelor organice și anorganice pentru toate domeniile activității umane; informațiile oferite de diferite surse privind proprietățile,utilizarea, influența substanțelor asupra organismului;• elabora și prezenta proiecte ce vizează integrarea chimiei în activitatea cotidiană;• argumenta domeniile profesionale legate de aplicarea raționamentelor/calculelor/competențelor specifice Chimiei,

44

1.1. Explicarea și operarea însituații de comunicare orală și
scrisă cu noțiunile ce se referă la: atom; element chimic;
substanță; reacția chimică.
1.2. Distingerea tipurilorreacțiilor chimice după ecuațiile
reacțiilor și corelarea lor cu procesele ce au loc în natură, viața
cotidiană; investigarea lor experimentală.
1.3. Rezolvarea problemelor decalcul în baza formulei chimice
și ecuației chimice, cu aplicarea
legilor fundamentale ale chimiei.
1.4. Formularea concluziilor
personale privind importanța
studierii chimiei, substanțelor șireacțiilor chimice.

Unități de competență

Activități și produse de învățare recomandate

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
legea constanței compoziției; reacție exotermă, endotermă, reversibilă, ireversibilă, catalitică, necatalitică.

Chimia – factor esențial al raportului om –activitate umană – mediu.
Sistemul noțiunilor chimice și legile fundamentale utilizate pentru a caracteriza:a) atomul/elementul chimic (masă atomică relativă, valența sau gradul de oxidare);b) substanța (moleculă și formulă chimică în baza legii constanței compoziției,masă moleculară relativă, masă molară,clasificare și nomenclatura substanțelor
anorganice).
c) reacția chimică (ecuația chimică
ca reflecție a legii conservării masei
substanțelor; reacții de combinare, dedescompunere, de substituție, de schimb;
exotermă, endotermă; reversibile și ireversibile; catalitică și necatalitică).
Mărimile fizice utilizate pentru calcule înbaza formulei chimice și ecuației chimice(cantitatea de substanță, masa molară,volum molar, masa, volumul).

Instructaj:
Tehnica securității în laboratorul școlar de chimie.
Exerciții:• Definirea și aplicarea noțiunilor fundamentale ale chimiei
prin alcătuirea/analiza expresiilor de tip adevărat-fals.
• Alcătuirea formulelor chimice în baza valenței sau graduluide oxidare, sarcinilor ionilor și denumirilor substanțelor. Determinarea valenței în baza formulei chimice.
• Clasificarea și denumirea substanțelor anorganice în baza
formulelor chimice.
• Determinarea tipului reacțiilor chimice după diferite criterii și modelarea ecuațiilor reacțiilor chimice de tipul indicat.
Rezolvarea problemelor: calcularea masei, volumului,cantității de substanță în baza: a) formulei chimice;b) ecuației chimice.
Activități experimentale (E – experiență de laborator):
E: Realizarea reacțiilor chimice de diferite tipuri.
Activități creative:• Prezentarea (buletin de identitate, CV) a unei substanțe
uzuale conform algoritmului: denumire trivială/sistematică
– formulă chimică – domeniul de utilizare – proprietatea ce
determină utilizarea ei – influența asupra sănătății/mediului– concluzii.
• Planificarea activităților de elaborare/prezentare a proiectului și a criteriilor de evaluare.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Reacțiile chimice în serviciul omului.
• Om-chimie-mediu.

1. Chimia – știința despre substanțe

Unități de conținutPROFILUL UMANIST, CLASA A X-A, CHIMIA GENERALĂ ȘI ANORGANICĂ

45

2.1. Explicarea și operarea, în
situații de comunicare orală și
scrisă, cu noțiunile ce se referă
la: structura atomului; structura
substanței.
2.2. Aplicarea algoritmilor de caracterizare a elementelor chimice din perioadele I –IV, subgrupele principale, a compușilor lorreieșind din poziția în Sistemul
Periodic.
2.3. Caracterizarea schimbării
periodice a proprietăților elementelor subgrupelor principaleși a compușilor lor.
2.4. Relaționarea compoziției
substanței cu tipul legăturii chimice și proprietățile fizice.
2.5. Prezentarea produselor
creative, ce se referă la fenomenul periodicității, compoziția și
structura substanței.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
nivel energetic, legătură de hidrogen.

Atomul. Structura atomului. Nucleu, proton, neutron, electron, nivel energetic.
Structura învelișurilor electronice pentru
atomii elementelor perioadelor I – IV,valențele sau gradele de oxidare posibile
pentru elementele subgrupelor principale,electronegativitatea, oxidant, reducător.
Caracteristica elementelor chimice din
subgrupele principale ale perioadelor
I – IV în funcție de poziția lor în Sistemul
Periodic (SP).
Legea periodicității. Schimbarea periodică a proprietăților metalice și nemetalice
ale elementelor din perioadele I – III; acompoziției și proprietăților oxizilor și
hidroxizilor superiori.
Legătură chimică. Tipuri de legătură chimică: covalentă (nepolară și polară), ionică, metalică, de hidrogen. Proprietățile
substanțelor cu diferite tipuri de legătură
chimică.

Studiu de caz:
Substanțele ce ne înconjoară în viața cotidiană: tipul legăturii chimice – proprietățile fizice – aplicare.

Activități creative:
Elaborarea și prezentarea proiectului:
Fenomenul periodicității în natură și societate.

Activități experimentale:
E: Investigarea unor proprietăți fizice ale substanțelor utilizate în bucătărie, agricultură, medicină ș.a., cu diferite tipuri
de legături chimice.

Exerciții:• Exemplificarea utilizării noțiunilor legate de structura atomului și structura substanței prin alcătuirea expresiilor de
tip adevărat – fals și de tip lacunar.
• Modelarea structurii atomilor elementelor din perioadele
I – IV și caracterizarea elementelor chimice din subgrupele
principale după algoritm: 1) poziția în Sistemul Periodic;
2) structura atomului; 3) valențele sau gradele de oxidare
posibile; 4) caracterul elementului (metalic/nemetalic);5) substanța simplă (formula, denumirea, caracterul);6) oxidul și hidroxidul superior (formula, denumirea, caracterul); 7) compusul volatil cu hidrogenul pentru nemetale(formula, denumirea).
• Aranjarea elementelor/substanțelor în ordinea creșterii/
descreșterii proprietăților periodice.
• Alcătuirea formulelor moleculare ale substanțelor cu unanumit tip de legătură chimică în baza unui șir de elemente;corelarea lor cu proprietățile fizice.

2. Compoziția și structura substanței

46

3.1. Definirea și operarea, în
situații de comunicare orală și
scrisă, cu noțiunile ce caracterizează soluțiile; mediul/pH-ulsoluțiilor; disociația electrolitică.
3.2. Rezolvarea problemelor
aplicativ-formative, cu utilizarea noțiunii de parte de masă asubstanței dizolvate în soluție.
3.3. Modelarea prin ecuații chimice a disociației electrolitice;a reacțiilor de interacțiune aleelectroliților în soluții (în formă
moleculară, ionică completă,redusă).
3.4. Investigarea experimentală:a proprietăților chimice aelectroliților; a mediuluisoluțiilor utilizate în activitatea
cotidiană.
3.5. Formularea concluziilor
personale privind importanța
soluțiilor.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:pH, scala pH, mediul soluției, indicatorii
acido – bazici.

Proprietățile chimice ale acizilor, bazelor, sărurilor în lumina teoriei disociației
electrolitice (ecuații moleculare, ionicecomplete și ionice reduse).

Importanta soluțiilor în activitatea umană. Soluție, substanță dizolvată, solvent,solubilitatea substanțelor în apă (în baza
Tabelului solubilității). Partea de masă asubstanței dizolvate în soluție.
Disociația electrolitică. Electroliți tari și
slabi. Disocierea electroliților tari: acizilor,bazelor alcaline, sărurilor neutre.
Valorile (scala) pH și indicatorii pentru
caracterizarea mediului neutru, acid, bazic
în soluțiile cu importanță practică.
Reacții de schimb ionic. Condițiile decurgerii reacțiilor de schimb ionic.

Exerciții:• Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipuladevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează soluțiile;
mediul/pH-ul soluțiilor, disociația electrolitică.
• Alcătuirea și explicarea ecuațiilor de disociere aleelectroliților tari.
• Alcătuirea ecuațiilor reacțiilor: de schimb ionic; de caracterizare a proprietăților chimice generale ale acizilor, bazelor, sărurilor în formă moleculară și ionică.
Rezolvarea problemelor:• Calcule în baza corelațiilor între partea de masă asubstanței dizolvate, masă substanței, masa soluției.
• Calcule în baza ecuațiilor chimice cu participarea
substanțelor în soluție.
Activități experimentale:
E: Determinarea mediului și a valorilor pH-ului unor soluții
apoase cu indicatorul universal.
E: Cercetarea experimentală a proprietăților chimice gene­rale ale acizilor, bazelor, sărurilor.
Lucrarea practică nr. 1: Problemele experimentale la tema
„Disociația electrolitică”.
Activități creative:• Elaborarea eseului: Importanța mediului (pH-ului)soluțiilor utilizate în viața cotidiană.
Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Omul în lumea soluțiilor.
• Apele minerale din Republica Moldova.

3. Soluții. Interacțiunile substanțelor în soluții

47

4.1. Caracterizarea și compararea
conform algoritmului a elementelor chimice, a substanțelor
simple nemetale, ai compușilor
lor cu importanță practică.
4.2. Modelarea prin ecuațiile
reacțiilor a metodelor deobținere, proprietăților chimice,a legăturilor genetice a nemetalelor și compușilor lor.
4.3. Rezolvarea problemelor
cu conținut formativ/aplicativ
în baza proprietăților, obținerii
nemetalelor și a compușilor lor.
4.4. Investigarea experimentală
obținerii și proprietăților
oxigenului, hidrogenului, oxidului de carbon (IV) conform
instrucțiunilor.
4.5. Formularea concluziilor
personale privind beneficiile/
efectele negative ale utilizării
nemetalelor și a compușilor lor
în activitatea cotidiană.

Nemetalele cu importanță vitală (hidrogen, carbon, azot, oxigen, fosfor, sulf, clor)– caracteristica generală a elementelordupă poziția în SP.
Substanțele simple nemetale: structura,
proprietățile fizice și chimice (interacțiuni
cu metalele, oxigenul, hidrogenul), utilizarea.
Obținerea nemetalelor: a oxigenului (dinaer, apă, peroxid de hidrogen); a hidrogenului (din metan, apă, acizi).
Compușii hidrogenați ai nemetalelor(clorura de hidrogen, amoniacul): utilizarea, proprietățile fizice, obținerea.
Proprietățile chimice ale amoniacului(interacțiunea cu apa și acizi) și ale acidului clorhidric.
Oxizii nemetalelor (de sulf (IV și VI), defosfor (V), de carbon (IV)) și acizii (sulfuric, azotic, fosforic): nomenclatura,
proprietățile fizice, chimice generale,utilizarea. Obținerea acidului sulfuric și
fosforic.
Seria genetică a nemetalelor.
Elaborarea și prezentarea proiectului:
Oxizii acizi: beneficii și daune.

Activități creative:• Elaborarea CV-ului unui nemetal.

Lucrarea practică nr. 2: Obținerea și proprietățile nemetale­lor (oxigenul și hidrogenul).

Activități experimentale:
E: Obținerea și proprietățile oxidului de carbon (IV).

Rezolvarea problemelor cu conținut formativ-aplicativ înbaza ecuațiilor reacțiilor chimice сu participarea nemetalelor și compușilor lor (utilizând corelațiile între mărimile fizicece caracterizează substanțele și soluțiile).

Exerciții:• Caracterizarea comparativă a elementelor chimice și asubstanțelor simple nemetale, utilizând algoritmul: a) pozițiaîn SP; b) structura atomului; c) răspândirea în natură și rolul
biologic; d) obținerea, e) proprietățile fizice; f) proprietățile
chimice; g) utilizarea.
• Exemplificarea lanțului logic dintre obținere – proprietăți –utilizare a nemetalelor și a compușilor lor.
• Realizarea transformărilor chimice ale nemetalelor și acompușilor lor în baza legăturilor genetice, prin scriereaecuațiilor reacțiilor chimice.

4. Nemetalele și compușii lor

48

5.1. Caracterizarea și compara­rea conform algoritmului a: elementelor chimice, substanțelor
simple metale, ai compușilor lor
cu importanță practică.
5.2. Modelarea prin ecuațiile
reacțiilor a proprietăților chimice, a metodelor de obținere, alegăturilor genetice ale metalelor și compușilor lor.
5.3. Rezolvarea problemelor cuconținut formativ-aplicativ, înbaza proprietăților și obținerii
metalelor și compușilor lor.
5.4. Investigarea experimentală
a proprietăților fizice și chimice ale metalelor conform
instrucțiunilor.
5.5. Formularea concluziilor
personale, privind beneficiile/
efectele negative ale utilizării
aliajelor, metalelor/compușilor
lor.

Metalele cu importanță vitală și
industrială – caracteristica generală dupăpoziția în Sistemul Periodic.
Substanțele simple metale: proprietățile
fizice și chimice generale (interacțiunea
cu nemetale, apa, acizii, sărurile). Seria
activității metalelor. Obținerea (pe exemplul fierului, cuprului). Utilizarea metalelor. Aliajele (fonta, oțelul).
Oxizii și hidroxizii metalelor: compoziția,proprietățile fizice și chimice generale,
domeniile de utilizare.
Sărurile de sodiu, potasiu, calciu
cu importanță vitală și industrială:compoziția și utilizarea.
Seria genetică a metalelor.

Exerciții:• Caracterizarea comparativă a elementelor chimice și asubstanțelor simple metale conform algoritmului: a) pozițiaîn SP; b) structura atomului; c) răspândirea în natură și rolul
biologic; d) obținerea, e) proprietățile fizice; f) proprietățile
chimice; g) utilizarea.
• Modelarea ecuațiilor reacțiilor chimice ce caracterizează
proprietățile chimice și obținerea oxizilor bazici, bazelor,sărurilor în baza legăturilor genetice ale metalelor și acompușilor lor.
• Exemplificarea transpunerii proprietăților, proceselor chimice ce vizează metalele/compușii metalelor în situații contextuale activității umane prin ecuații ale reacțiilor chimice.
Rezolvarea problemelor cu conținut formativ-aplicativ înbaza ecuațiilor reacțiilor chimice cu participarea metalelor și
a compușilor lor (utilizând corelațiile între mărimile fizice cecaracterizează substanțele și soluțiile).
Activități experimentale:
E: Cercetarea unor proprietăți fizice ale mostrelor de metale
și aliaje.
E: Cercetarea proprietăților chimice ale metalelor(interacțiunea cu nemetale (oxigen), cu acizi și soluții desăruri).
Activități creative/elaborarea și prezentarea proiectului:• Metalele: trecut, prezent și viitor.

5. Metalele și compușii lor

49

Rolul Chimiei în societate și în viață.
Corelația dintre obținerea – proprietățile–utilizarea – impactul asupra mediului și asănătății a substanțelor anorganice.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
limita maximal admisibilă, protecția chimică a mediului, materiale alternative/
reciclabile.

Activități creative:• Dezbateri: Utilizarea inofensivă a substanțelor chimice;• Studiu de caz: Substanțele chimice și impactul lor asupravieții cotidiene.

Exerciții:• Realizarea legăturilor genetice dintre clasele de compuși
anorganici prin scrierea ecuațiilor reacțiilor chimice.

La sfârșitul clasei a X-a, elevul/eleva poate:• explica și opera cu noțiunile chimice referitoare la atom/element chimic/substanță anorganică/reacție chimică/soluție;• modela structura atomilor (elementele chimice 1-36); formule chimice în baza valenței sau gradului de oxidare; formulele substanțelor cu unanumit tip de legătură chimică; ecuații de reacții chimice de diferite tipuri/ce caracterizează proprietățile chimice ale compușilor anorganici;• rezolva probleme de calcul în baza formulelor chimice/ecuațiilor chimice, schemei legăturii genetice dintre compușii anorganici;• determina tipul reacției chimice după ecuația reacției, tipul legăturii chimice după formula chimică, unele proprietăți fizice ale substanței
după tipul legăturii chimice; valențele posibile ale elementelor subgrupelor principale după poziția în Sistemul Periodic;• investiga experimental respectând tehnica securității: proprietățile fizice ale substanțelor cu diferite tipuri de legătură chimică; reacții
chimice de diferite tipuri, obținerea, proprietățile chimice ale nemetalelor/metalelor și a compușilor lor, mediul soluțiilor utilizate în activitatea cotidiană;• evalua importanța soluțiilor pentru activitatea umană; problemele de mediu în raport cu aplicarea nemetalelor/metalelor și a compușilor
lor în activitatea personală;• elabora și prezenta produse creative referitor la substanțele anorganice din jurul nostru și impactul lor asupra mediului,

Produse școlare recomandate pentru toate unitățile de învățare:Exerciții: exercițiu rezolvat; fișă de lucru completată; schemă de transformări chimice elaborată/completată/realizată; ecuație chimică alcătuită;Rezolvarea problemelor: problemă rezolvată;Activitate experimentală: lucrare practică/experiență de laborator/experiență de laborator digitală realizată conform instrucțiunilor; raportde activitate experimentală elaborat;
Activități creative: CV-ul elementului/substanței completat; eseu elaborat/prezentat; studiu de caz realizat; proiect realizat și prezentat;
Produs de evaluare: test de evaluare formativă/sumativă rezolvat.

6.1. Modelarea legăturilor genetice dintre clasele de compuși
anorganici prin ecuații alereacțiilor chimice.
6.2. Formularea concluziilor șisoluțiilor personale, privind utilizarea inofensivă a substanțelor
chimice.

6. Substanțele anorganice în viața societății

50

•
•
•
•
•

manifestând atitudini și valori specifice predominante:curiozitate și creativitate în caracterizarea substanțelor și proceselor chimice;corectitudine și deschidere în utilizarea limbajului chimic și а tehnologiilor digitale;perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor la soluționarea problemelor;
exigență pentru normele de securitate personală și socială;responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu.

511.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la chimiaorganică, alcani și sursele naturale de alcani, în situații decomunicare orală și scrisă.
1.2. Modelarea pentru alcani
a formulelor moleculare șide structură ale omologilor,a formulelor de structură ale
izomerilor posibili, a denumirilor lor conform nomenclaturii
sistematice.
1.3. Caracterizarea
proprietăților fizice și chimice(prin ecuațiile reacțiilor) ale
alcanilor în corelație cu utilizarea lor.
1.4. Rezolvarea problemelor decalcul ce au un conținut aplicativ în baza ecuațiilor chimice cu
participarea alcanilor.
1.5. Aprecierea critică a utilizării
gazului natural și a produselor
petroliere în calitate de combustibil și materie primă pentru
protecția mediului.

Unități de competență

Activități și produse de învățare recomandate

Chimia organică ca parte componentă
a științei „Chimia”. Substanțele organice: proveniența, specificul compoziției,importanța.
Carbonul în compușii organici (structura
atomului, tetravalența). Catene carbonice.
Formule de structură. Izomerie. Izomeri.
Hidrocarburi saturate – componenți ai
gazului natural și petrolului.
Alcanii: definiție, compoziție, formulă generală, seria omoloagă, omologi, formulele moleculare și de structură, denumirea(n≤6). Grupele alchil: metil, etil.
Principiile nomenclaturii sistematice.
Izomeria alcanilor (izomeria de catenă).
Proprietățile fizice și chimice ale alcanilor (n≤4): reacția de substituție cu clorul(clorurare), de eliminare a hidrogenului,ardere/oxidare totală.
Obținerea alcanilor (extragerea) din gaz
natural, petrol. Benzina, motorina, păcura ca produse ale prelucrării petrolului.
Utilizarea alcanilor (combustibil, materieprimă chimică). Ocrotirea mediului depoluanții formați în urma prelucrării șifolosirii gazului natural, petrolului.

Instructaj:
Tehnica securității în laboratorul școlar de chimie;
Exerciții:• Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipuladevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează alcanii.
• Caracterizarea carbonului conform algoritmului: locul în SP,
valența, posibilitatea de a forma catene carbonice, naturalegăturilor C – C, C – H.
• Alcătuirea formulelor de structură desfășurate și semidesfășurate pentru hidrocarburi saturate (n(C)≤6) și ale izomerilor lor.
• Exersarea corelației: compoziția alcanului, omologi, izomerii posibili, formulele lor de structură, denumirile conform
nomenclaturii sistematice.
• Modelarea proprietăților chimice ale alcanilor prin ecuații
chimice în corelație cu utilizarea lor.
Activități experimentale (E – experiență de laborator):
E: Arderea compușilor organici (alcool etilic, parafină, celuloză).
E: Construirea modelelor bilă ax pentru compușii organici.
Rezolvarea problemelor în baza ecuațiilor reacțiilor chimice
сu participarea alcanilor.
Activități creative:• Elaborarea schemelor de utilizare a alcanilor și produșilor
în baza lor.

1. Hidrocarburile saturate – parte componentă a resurselor naturaleUnități de conținutPROFILUL UMANIST, CLASA А XI-A, CHIMIA ORGANICĂ

52

2.1. Explicarea și operarea cunoțiunile ce se referă la hidrocarburile nesaturate, în situații
de comunicare orală și scrisă.
2.2. Modelarea pentru hidrocarburile nesaturate a formulelor moleculare și de structură
ale omologilor, a formulelor de
structură a izomerilor posibili,
a denumirilor lor conform nomenclaturii sistematice.
2.3. Caracterizarea alchenelor, alcadienelor și alchinelor:
compoziția, structura, izomeria,
proprietățile fizice, utilizarea,obținerea și proprietățile chimice (prin ecuațiile reacțiilor).
2.4. Rezolvarea problemelor decalcul în baza ecuațiilor chimice
cu participarea hidrocarburilor
nesaturate.

Elaborarea și prezentarea proiectelor:• Substanțele organice în natură și în organismul omului;• Sursele naturale de hidrocarburi și mediul.

• Dezbateri: Avantajele și dezavantajele utilizării alcanilor in
calitate de combustibil.

Hidrocarburi nesaturate – materie primă
pentru obținerea maselor plastice: clasificarea, definiția, formula generală, seria
omoloagă (n(C) ≤5). Izomeria de catenă șide poziție. Nomenclatura sistematică.
Etena și propena – proprietățile fizice șichimice: adiția hidrogenului, halogenilor,
arderea, polimerizarea. Adiția hidrohalogenurilor și apei la etenă (hidratare).
Utilizarea și obținerea etenei și propenei
din alcani și alcooli.
Butadiena: proprietățile fizice și chimice(polimerizarea); obținerea din butan, utilizarea.
Cauciucul natural: proprietățile fizice,utilizarea, sursele naturale. Cauciucul
sintetic – polimer obținut din butadienă.
Proprietăți fizice și utilizarea. Vulcanizarea
cauciucului.
Acetilena: a) proprietățile fizice și chimice:adiția hidrogenului, halogenilor, clorurii dehidrogen, apei, arderea, trimerizarea.

Activități experimentale:
E: Identificarea caracterului nesaturat al compușilor organici
în produse utilizate în activitatea cotidiană (guma de mestecat, uleiul de porumb, de floarea soarelui etc.).

Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ în bazaecuațiilor reacțiilor chimice сu participarea hidrocarburilor
nesaturate.

Exerciții:• Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipuladevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează hidrocarburile nesaturate.
• Exersarea corelației: formula generală a alchenelor, alcadienelor și alchinelor – formulele moleculare ale omologilor – formulele de structură semidesfășurate ale izomerilor
posibili (tipul izomeriei) – denumirile conform nomenclaturii
sistematice.
• Modelarea proprietăților chimice, obținerii hidrocarburilor
nesaturate, realizarea transformărilor chimice în baza legăturilor genetice prin ecuații chimice în corelație cu utilizarea lor.

2. Hidrocarburi nesaturate cu importanță industrială

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
izomer, catenă carbonică, formulă destructură desfășurată, semidesfășurată;formulă generală, hidrocarburi saturate,alcan, omolog, serie omoloagă, diferență
de omologie, nomenclatură sistematică,reacție de clorurare, de eliminare, oxidare
totală.

53

3.1. Descrierea benzenului conform algoritmului: compoziția,structura, obținerea,
proprietățile, utilizarea.
3.2. Modelarea prin scheme și ecuațiile reacțiilor a
proprietăților chimice, obținerii
benzenului; a legăturilor genetice dintre hidrocarburi.
3.3. Rezolvarea exercițiilor și
problemelor în baza transformărilor chimice ale hidrocarburilor.
3.4. Formularea concluziilor
personale privind importanța
hidrocarburilor.

2.5. Investigarea experimentală a caracterului nesaturat
al compușilor organici; compararea cauciucurilor cu polietilena și polipropilena dupăproprietățile fizice.
2.6. Evaluarea critică ainfluenței polietilenei, polipropilenei, a cauciucurilor asupra
mediului/calității vieții.
Elaborarea și prezentarea proiectului:• Planeta în ambalaj din plastic.

Activități creative:• Dezbateri: Influența polimerilor asupra mediului/calității
vieții.

E: Cercetarea mostrelor de produse din polimeri și cauciucuri(vulcanizat și nevulcanizat) după proprietățile fizice.

Benzenul ca reprezentant al hidrocarburilor aromatice (arene): răspândirea înnatură (petrol), compoziția, structura moleculei după Kekule, proprietățile fizice șichimice (reacțiile de substituție cu clorul;ardere); obținerea din acetilenă; utilizare.
Legătura genetică dintre alcani, alchene,
alchine și benzen.
Hidrocarburile – surse de obținere acompușilor cu importanță vitală și industrială.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
arene, structura moleculei după Kekule,inel benzenic.

Activități creative/elaborarea și prezentarea proiectului:• Hidrocarburile – combustibil și materie primă.

Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ în bazaecuațiilor reacțiilor chimice cu participarea hidrocarburilor.

Exerciții:• Caracterizarea benzenului conform algoritmului:compoziția, structura, obținerea, proprietățile, utilizarea.
• Realizarea legăturilor genetice dintre alcani, alchene, alchine, benzen prin scheme și ecuațiile reacțiilor.
• Alcătuirea diagramei de comparare a benzenului cu alcanii
și alchenele.
• Elaborarea/completarea schemelor de reper, privind caracterizarea benzenului; hidrocarburilor saturate și nesaturate;legăturilor genetice între hidrocarburi.

3. Benzenul. Legătura genetică dintre hidrocarburib) utilizarea și obținerea prin piroliza metanului și din carbură de calciu
Identificarea hidrocarburilor nesaturate
cu soluție de permanganat de potasiu(fără ecuația reacției), cu apă de brom.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
alchenă, alcadienă, alchină, acetilenă,izomerie de poziție, reacție de adiție, hidratare, identificare, polimer, monomer,
polimerizare, polietilenă, polipropilenă,trimerizare, cauciuc, vulcanizare.

54

4.1. Explicarea și operarea însituații de comunicare orală și
scrisă cu noțiunile ce se referă
la compușii hidroxilici.
4.2. Modelarea pentru alcooli
a formulelor moleculare și destructură ale omologilor, aformulelor de structură a izomerilor posibili, a denumirilor
lor conform nomenclaturii sistematice.
4.3. Caracterizarea alcoolului
metilic și etilic conform algoritmului: compoziție, proprietăți,obținerea, acțiunea fiziologică,utilizarea.
4.4. Rezolvarea exercițiilor și
problemelor de calcul în bazalegăturii genetice dintre hidrocarburi, alcooli și fenol.
4.5. Investigarea experimentală
a reacțiilor de identificare acompușilor hidroxilici.
4.6. Evaluarea critică ainfluenței compușilor hidroxilici
și a produșilor obținuți în bazalor asupra calității vieții.

Alcoolii monohidroxilici saturați – compuși
organici cu acțiune fiziologică: definiție,grupa funcțională, formula generală, serie
omoloagă (n≤4), izomeria de catenă și depoziție, nomenclatura sistematică.
Metanolul și etanolul – proprietățile fizice și chimice: reacția cu metalele active,de oxidare cu oxid de cupru (II) – identificarea, arderea, de eliminare a apei din
etanol (deshidratare).
Obținerea etanolului din etenă, la fermentarea glucozei. Utilizarea etanolului șia metanolului, acțiunea lor fiziologică.
Alcoolii polihidroxilici – etilenglicolul, glicerolul: compoziție, formule de structură,proprietățile fizice, utilizarea, identificarea cu hidroxid de cupru (II) (fără ecuația
reacției).
Fenolul: structura, proprietățile fizice șichimice (reacții ale grupei OH cu metalele
alcaline, cu alcaliile), identificarea cu clorura de fier (III) (fără ecuație), obținerea
din clorobenzen, utilizarea.
Legătura genetică dintre hidrocarburi și
compuși hidroxilici.
Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
alcool monohidroxilic și polihidroxilic,grupă funcțională, grupa hidroxil, deshidratare.

Exerciții:• Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipuladevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează compușii
hidroxilici.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate ale
izomerilor de catenă, de poziție, a omologilor pentru alcoolii,
denumirea lor.
• Modelarea prin ecuațiile reacțiilor a proprietăților chimice,a metodelor de obținere, a transformărilor chimice în bazalegăturilor genetice ale compușilor hidroxilici în corelație cu
utilizarea lor.
Rezolvarea problemelor cu caracter aplicativ în baza transformărilor chimice ale compușilor hidroxilici.
Activități experimentale:
E: Oxidarea etanolului cu oxid de cupru (II).
E: Acțiunea etanolului asupra proteinelor (lapte, albuș de ou ș. a.).
E: Investigarea unor proprietăți fizice ale glicerinei și identificarea polialcoolilor cu hidroxid de cupru (II).
E: Identificarea derivaților fenolului în comprimate de aspirină/citramon ș.a. cu soluții de clorură de fier (III).
Lucrarea practică nr.1: Identificarea compușilor hidroxilici în
produse utilizate în activitatea cotidiană.
Activități creative:• Dezbateri: Alcoolul etilic – avantajele și dezavantajele utilizării.
• Studiul de caz: Estimarea influenței compușilor hidroxilici și aprodușilor în baza lor asupra calității vieții.
Elaborarea și prezentarea proiectului:• Alcoolul etilic – substanța chimică controversată.

4. Compușii hidroxilici și efectul lor asupra vieții

55

Hidrocarburile și compușii hidroxilici– legătura dintre utilizare, compoziție,structură, proprietățile fizice și chimice,obținerea, influența lor asupra omului și
mediului.
Importanța hidrocarburilor și acompușilor hidroxilici pentru industria
alimentară, chimică, farmaceutică, cosmetică, în medicină, tehnică etc.

Activități creative:• Dezbateri: Utilizarea inofensivă a substanțelor organice.
• Studiu de caz: Substanțele organice și impactul lor asupra vieții.

Exerciții:• Alcătuirea lanțurilor logice: substanța – structura –proprietățile – Importanța – obținerea – influența asupraomului și mediului.
• Realizarea legăturilor genetice dintre clasele de compuși
organici prin ecuațiile reacțiilor.

La sfârșitul clasei a XI-a, elevul/eleva poate:• explica și aplica sistemul de noțiuni ce caracterizează substanțele organice: formula generală, moleculară, de structură, omolog, serie omoloagă, grupe alchil, izomer, izomerie de catenă, de poziție, grupă funcțională, nomenclatura trivială și sistematică;• clasifica compușii organici în hidrocarburi de diferite tipuri și derivații lor funcționali hidroxilici;• caracteriza compușii organici conform algoritmului: compoziție, structură, omologie, izomerie, proprietăți, utilizare, obținere;• modela compoziția substanțelor organice prin formule moleculare și de structură; legăturile genetice dintre alcani și derivații lor oxigenați
prin scheme și ecuații de reacții; modele bilă ax pentru compușii organici;• rezolva probleme de calcul cu caracter formativ în baza proprietăților/metodelor de obținere/utilizării compușilor organici; în baza schemei legăturii genetice dintre hidrocarburi și derivații lor oxigenați;• investiga experimental respectând tehnica securității: arderea diferitor alcani; proprietățile fizice ale maselor plastice și cauciucurilor;efectul acțiunii alcoolului etilic asupra albuminei; reacțiile de identificare ale compușilor hidroxilici;

Produse școlare recomandate pentru toate unitățile de învățare:Exerciții: exercițiu rezolvat; fișă de lucru completată; schemă de utilizare și de transformări chimice elaborată/completată/realizată; ecuație
chimică alcătuită; diagrama Venn a substanțelor organice completată;Rezolvarea problemelor: problemă rezolvată;Activitate experimentală: lucrare practică/experiență de laborator (E)/experiență de laborator digitală realizată conform instrucțiunilor;
raport de activitate experimentală elaborat;
Activități creative: eseu elaborat/prezentat; studiu de caz realizat; proiect realizat și prezentat;
Produs de evaluare: test de evaluare formativă/sumativă rezolvat.

5.1. Deducerea legăturilor genetice, a lanțurilor logice referitor
la hidrocarburi și derivații lor.
5.2. Aprecierea importanței
studierii hidrocarburilor și acompușilor hidroxilici pentru
utilizarea lor inofensivă.

5. Compușii organici în activitatea cotidiană

56

•
•
•
•
•

manifestând atitudini și valori specifice predominante:corectitudine și deschidere în utilizarea limbajului chimic;
curiozitate și creativitate în caracterizarea substanțelor și proceselor chimice;perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor la soluționarea problemelor;
exigență pentru normele de securitate personală și socială;responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu.

• elabora și prezenta produse creative referitor la hidrocarburi și derivații lor hidroxilici utilizați în activitatea umană și influența lor asupra
mediului;• evalua critic influența alcoolului etilic asupra sănătății; influența duală a accesibilității și a stabilității polietilenei, polipropilenei și a cauciucurilor asupra mediului/calității vieții,57

Activități și produse de învățare recomandate
Instructaj:
Tehnica securității în laboratorul școlar de chimie.
Exerciții:• Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipuladevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează derivații
oxigenați ai hidrocarburilor.
• Alcătuirea formulelor de structură semidesfășurate ale aldehidelor, acizilor carboxilici, esterilor și a izomerilor lor posibili
în corelație cu denumirea.
• Caracteristica comparativă a derivaților oxigenați ai hidrocarburilor conform algoritmului: compoziția, structura, grupafuncțională, formula generală, seria omologă, nomenclatura,izomeria, proprietățile fizice și chimice, obținerea și utilizarea,acțiunea fiziologică.
• Realizarea transformărilor chimice în baza legăturilor genetice
dintre hidrocarburi și a derivații lor oxigenați prin ecuații chimice.
Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ în bazaecuațiilor reacțiilor ce caracterizează proprietățile, obținerea,
utilizarea aldehidelor, acizilor carboxilici și esterilor.
Activități experimentale (E – experiență de laborator):
E: Oxidarea aldehidelor – reacțiile de identificare.
E: Detartrarea/înlăturarea calcarului/petelor de rugină cu acid acetic.
Lucrarea practică nr. 1: Proprietățile chimice ale acidului acetic;
Activități creative:• Dezbateri: Caracterul atractiv al produselor alimentare, cosmetice în corelație cu conținutul lor chimic.
Studiul de caz:
Stabilirea tipului de aromatizator (natural, identic natural, sintetic) și felului de conservant după marcajul de pe produsele
alimentare și cosmetice.
Elaborarea și prezentarea proiectului:• Conservanții și aromatizatorii - pro și contra.

1. Derivații oxigenați ai hidrocarburilorUnități de conținut

1.1. Explicarea și operarea în situații Hidrocarburi și alcooli: influența asupraomului și mediului.
de comunicare orală și scrisă cu
Aldehidele, acizii carboxilici: compoziție,noțiunile ce se referă la derivații
structură, grupă funcțională, formulă geoxigenați ai hidrocarburilor.
nerală, omologi (n(C)≤4), nomenclatură,1.2. Modelarea pentru aldehide,acizi carboxilici, esteri a formule- izomeria de catenă.
lor moleculare și de structură ale Metanalul și etanalul – denumirile triviale,
omologilor, a formulelor de struc- proprietățile fizice și chimice: adiția hidrotură a izomerilor, a denumirilor lor. genului, arderea, oxidarea parțială cu hi1.3. Caracterizarea prin scheme droxilul de cupru (II), cu soluție amoniacală
și ecuațiile reacțiilor a obținerii, de oxid de argint (identificarea), utilizarea.
proprietăților chimice ale aldehi- Obținerea etanalului: din acetilenă, prindelor, acizilor carboxilici, esteri- oxidarea etanolului cu oxid de cupru (II).
Acidul formic și acetic – proprietățile fizicelor și a legăturilor lor genetice.
și chimice: interacțiunea cu metalele, oxizii
1.4. Rezolvarea problememetalelor, bazele, sărurile acizilor mai slabi,
lor cu conținut aplicativ înutilizarea. Obținerea acidului acetic prinbaza proprietăților, obținerii,oxidarea etanolului și a etanalului.
acțiunii fiziologice/ecologice a
compușilor organici vizați.
Esterii acizilor formic, acetic și a alcoo1.5. Investigarea experimentală lilor metilic, etilic: structura, nomenclaa proprietăților aldehidelor și a tura, obținerea, răspândirea în natură,acidului acetic.
proprietățile fizice, hidroliza, utilizarea.
1.6. Transpunerea proprietăților, Legătura genetică dintre hidrocarburi, alcooli, aldehide, acizi, esteri.
proceselor chimice ce vizează
derivații oxigenați ai hidrocarElemente noi de limbaj specific Chimiei:
burilor în situații contextuale
aldehidă, grupă carbonil, acid carboxilic,
activității umane.
1.7. Aprecierea critică a utilizării grupa carboxilică, ester, grupa esterică,aldehidei formice, acidului ace- esterificare, hidroliză.
tic, esterilor în compoziția diferitor produse.

Unități de competențăPROFILUL UMANIST, CLASA А XII-A, CHIMIA ORGANICĂ

58

Elaborarea și prezentarea proiectului:Grăsimile și sănătatea personală.

2.1. Explicarea și operarea înGrăsimile: răspândirea în natură,Exerciții:situații de comunicare orală și
compoziția, proprietățile fizice, clasificarea, • Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipul adescrisă cu noțiunile ce se referă la utilizarea.
vărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează grăsimile.
grăsimi.
Funcțiile biologice ale grăsimilor (energeti- • Descrierea grăsimilor conform algoritmului: răspândirea în
2.2. Argumentarea importanței că și de protecție), procesele de hidroliză și natură, compoziția, proprietățile fizice, clasificarea, utilizarea.
unei alimentații sănătoase în
oxidare completă a grăsimilor (schematic, • Argumentarea importanței industriale și vitale a grăsimilorcorelație cu rolul biologic al gră- produșii obținuți, condiții de reacție).
în corelare cu proprietățile lor.
similor și valoarea lor energetică. Noțiunea de săpunuri, detergenți sinte2.3. Investigarea experimentală a tici, avantajele și dezavantajele utilizării
Rezolvarea problemelor: determinarea și compararea valorii
proprietăților grăsimilor, săpunu- lor. Protecția mediului contra poluării cu
energetice a diferitor produse alimentare ce conțin grăsimi.
lui și a detergenților sintetici.
detergenți.
2.4. Formularea concluziilor
Activități experimentale:personale, privind avantajele și Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
E: Cercetarea unor proprietăți fizice ale grăsimilor, caracterudezavantajele utilizării grăsimilor grăsimi, funcțiile biologice ale grăsimilor,
lui nesaturat al uleiurilor vegetale.
în alimentație; detergenților sin- valoarea energetică, săpunuri, detergenți
E: Studierea proprietăților săpunului și a detergenților sintetici.
tetici și săpunurilor în activitatea sintetici.
cotidiană.
Activități creative:• Dezbateri: Avantajele și dezavantajele utilizării detergenților
sintetici în raport cu săpunurile, impactul lor asupra mediului.

2. Grăsimile: importanța vitală și industrială

59

Elemente noi de limbaj specific Chimiei:
Elaborarea și prezentarea proiectelor:hidrați de carbon, monozaharidă, dizaharidă • Hidrații de carbon – produse alimentare și materie primă.
polizaharidă, glucoză, fructoză, zaharoză,• Consumul de hârtie și mediul.
amidonul, celuloza, fermentarea alcoolică.

3.1. Explicarea și operarea, în
Hidrați de carbon ca produși ai fotosinte- Exerciții:situații de comunicare orală și
zei: glucoza, fructoza, zaharoza, amidonul, • Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipul
scrisă, cu noțiunile ce se referă la celuloza.
adevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează hidrații dehidrații de carbon.
Glucoza și fructoza: formula moleculacarbon.
3.2. Caracterizarea hidraților de ră, de structură (liniară pentru glucoză),• Descrierea hidraților de carbon, conform algoritmului: clacarbon conform algoritmului;
proprietățile fizice. Proprietățile chimicesificarea, compoziția, răspândirea în natură, rolul biologic,
etapelor de extragere a zahărului ale glucozei: oxidarea totală, fermentarea proprietățile fizice, proprietățile chimice, utilizarea.
din sfecla de zahăr și a amidonu- alcoolică, reacțiile de identificare ca alde- • Corelarea transformărilor reciproce ale hidraților de carbon
lui din cartofi.
hidă și ca alcool polihidroxilic (fără ecuații cu transformarea lor în organism și prelucrarea lor în industrie.
3.3. Modelarea proprietăților
de reacții); domeniile de utilizare și rolul închimice ale hidraților de carorganism.
Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ:bon prin ecuațiile reacțiilor în
Zaharoza: răspândirea în natură,– de determinare a valorii energetice a diferitor produse alicorelație cu utilizarea lor.
proprietățile fizice și chimice (hidroliza), uti- mentare, ce conțin hidrați de carbon.
3.4. Rezolvarea problemelor de lizarea în industria alimentară. Extragerea – pe baza ecuațiilor reacțiilor cu participarea hidraților decalcul, cu conținut aplicativ, refe- zahărului din sfecla de zahăr.
carbon.
ritor la hidrații de carbon.
Amidonul și celuloza: compoziția, formula3.5. Investigarea experimentală a moleculară, proprietățile fizice, răspândiActivități experimentale:prezenței glucozei și amidonului rea în natură, extragerea, rolul biologic.
E: Reacțiile de identificare a glucozei și amidonului.
în diferite produse alimentare;
Proprietățile chimice ale amidonului: hidro3.6. Formularea concluziilor per- liza și identificarea cu iod, utilizarea.
Activități creative:
sonale referitoare la importanța Proprietățile chimice ale celulozei: hidro- • Elaborarea schemelor de extragere a zahărului și a amidohidraților de carbon pentru viața liza, arderea, deshidratarea – carbonizarea nului.
și sănătatea omului.
(fără ecuația reacției), utilizarea.
• Dezbateri: rolul hidraților de carbon în alimentația noastră.

3. Hidrații de carbon – produși ai fotosintezei

60

5.1. Explicarea și operareanoțiunilor ce se referă lacompușii macromoleculari, în
situații de comunicare orală și
scrisă.
5.2. Clasificarea compușilor
macromoleculari cu importanța
vitală și industrială.

Compuși macromoleculari cu importanță
vitală și industrială: naturali (amidon, celuloza, cauciuc, proteine, fibre); artificiali (viscoza); sintetici (polietilenă, cauciuc, fibre).
Reacții de polimerizare (pe exemplul etilenei, propilenei și butadienei), monomer,
polimer, fragment structural, grad de polimerizare, masă moleculară medie.
Mase plastice, cauciucuri, fibre: utilizarea
și impactul lor asupra mediului.

Exerciții:• Utilizarea noțiunilor: monomer, polimer, polimer natural,
artificial, sintetic, reacție de polimerizare prin alcătuirea expresiilor de tip adevărat/fals.
• Scrierea ecuațiilor reacțiilor de polimerizare a etilenei, propilenei și butadienei și corelarea lor cu domeniile de utilizare.
• Compararea fibrelor naturale cu cele sintetice și artificialedupă proprietăți (mecanice, higroscopice, igienice, estetice) șiaprecierea impactului lor asupra sănătății.
• Deducerea lanțurilor logice: structura – proprietățile –obținerea – importanța.

5. Compușii organici în viața societății

4.1. Explicarea și operarea în
Aminoacizii (glicină, alanină): compoziția,Exerciții:situații de comunicare orală și
grupele funcționale. α-Aminoacizii ca par- • Formularea/argumentarea expresiilor lacunare, de tipul
scrisă cu noțiunile ce se referă la te componentă a proteinelor. Importantă
adevărat/fals, utilizând noțiunile ce caracterizează aminoacizii
aminoacizi și proteine.
vitală a α-aminoacizilor.
și proteinele.
4.2. Investigarea experimentală Proteinele – polimeri naturali, compoziția • Caracterizarea aminoacizilor și proteinelor conforma proprietăților proteinelor; ași funcțiile lor în organism. Structura prima- algoritmului: compoziția, clasificarea, răspândirea în natură,prezenței grăsimilor, hidraților de ră și secundară a proteinei.
proprietățile fizice.
carbon, a proteinelor în diferite Proprietățile proteinelor: transformarea
Rezolvarea problemelor:produse alimentare.
în organism (hidroliza), denaturarea (sub• Determinarea și compararea valorii energetice a diferitor pro4.3. Argumentarea importanței acțiunea temperaturii, acizilor, bazelor al- duse alimentare ce conțin proteine, grăsimi și hidrați de carbon.
unei alimentații echilibrate pecaline, alcoolului, sărurilor), identificarea cu Activități experimentale:
baza comparării rolului biologic hidroxid de cupru (II).
Lucrarea practică nr. 2: Identificarea proteinelor. Investigarea
și valorii energetice a proteinefactorilor de denaturare a proteinelor.
lor, grăsimilor și hidraților deElemente noi de limbaj specific Chimiei:
Lucrarea practică nr. 3: Identificarea prezenței grăsimilor,carbon.
aminoacizi, α –aminoacizi, grupa
hidraților de carbon și a proteinelor în diferite produse ali­funcțională amino, proteine, structura pri- mentare.
mară și secundară, denaturare.
Activități creative – elaborarea și prezentarea proiectului:• Piramida alimentației sănătoase.

4. Aminoacizii, proteinele – baza vieții

61

Activități experimentale:
E: Studierea materialelor din compuși macromoleculari (cuutilizarea informației de pe ambalaje).
E: Identificarea compușilor organici în produse cosmetice/deigienă, medicamente, produse alimentare etc.
Activități creative:• Dezbatere: avantajele și dezavantajele utilizării compușilor
macromoleculari din aspect ecologic, economic și de sănătate.
• Alcătuirea CV-ul unei substanțe organice.
Elaborarea și prezentarea proiectului:• Moda din punct de vedere chimic.

La sfârșitul clasei a XII-a, elevul/eleva poate:• caracteriza și compara derivații hidrocarburilor conform algoritmului: compoziția, structura, grupa funcțională, formula generală, seria omoloagă, nomenclatura, omologie, izomerie, proprietăți, utilizare, metode de obținere;• clasifica compușii organici în hidrocarburi; derivați oxigenați, compuși organici cu importantă vitală și industrială;• aprecia influența utilizării aldehidei formice, acidului acetic, esterilor asupra atractivității și calității produselor pentru o alegere conștientă a lor;
• modela compoziția substanțelor organice prin formule moleculare și de structură; legăturile genetice dintre alcani și derivații lor oxigenați
prin scheme și ecuații de reacții;• rezolva probleme de calcul cu caracter formativ – aplicativ în baza proprietăților/metodelor de obținere/utilizării/schemelor legăturilor
genetice dintre compușii organici;• investiga experimental, respectând tehnica securității: proprietățile, identificarea compușilor organici cu importanță vitală și industrială;• elabora și prezenta produse creative, cu referire la compușii organici cu importanță vitală și industrială, impactul lor asupra sănătății și mediului;• evalua critic importanța grăsimilor, a hidraților de carbon și a proteinelor în raport cu acțiunea lor asupra organismului/mediului; a produselor pe bază de polimeri din aspect ecologic, economic și de sănătate,

Produse școlare recomandate pentru toate unitățile de învățare:exerciții: exercițiu rezolvat; fișă de lucru completată; schemă de utilizare și de transformări chimice elaborată/completată/realizată;ecuație chimică alcătuită;rezolvarea problemelor: problemă rezolvată;activitate experimentală: lucrare practică/experiență de laborator (E)/experiență de laborator digitală, realizată conform instrucțiunilor; raport de activitate experimentală elaborat;
activități creative: CV-ul unei substanțe organice; studiu de caz realizat; proiect elaborat și prezentat;
produs de evaluare: test de evaluare formativă/sumativă rezolvat.

5.3. Investigarea experimentală Rolul substanțelor organice în viața cotia prezenței compușilor organici diană: relația dintre utilizarea, structura șiîn diferite produse prin reacții de proprietăți.
identificare.
5.4. Aprecierea marcajelor maElemente noi de limbaj specific Chimiei:
terialelor polimerice pentru
compuși macromoleculari, fragment strucalegerea lor corectă, utilizarea
tural, grad de polimerizare.
și îngrijirea lor; importanței studierii proprietăților compușilor
organici pentru utilizarea lor
inofensivă.

62

•
•
•
•
•

manifestând atitudini și valori specifice predominante:corectitudine și deschidere în utilizarea limbajului chimic;
curiozitate și creativitate în caracterizarea substanțelor și proceselor chimice;perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor la rezolvarea problemelor;
exigență pentru normele de securitate personală și socială;responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu.

V. Repere metodologice de predare –învățare – evaluare
Abordarea sistemică constituie fundamentul conceperii/proiectării Curriculumului
la Chimie, de aceea implementarea eficientă a acestui document curricular, presupune aceeași viziune asupra demersului educațional, cu aplicare integrală pe toată axa
conceptuală: proiectare – realizare – evaluare – ajustare. În acest context, predarea– învățarea – evaluarea sunt tratate ca un tot întreg, cele 3 acțiuni/procese fiind complementare cuprinzând astfel întreaga activitate cognitivă și formativă.
Proiectele didactice: de lungă durată și de scurtă durată, vor fi elaborate de către
cadrele didactice în conformitate cu Curriculumul la Chimie și ghidurile elaborate. Proiectarea didactică de lungă durată va presupune o perspectivă îndelungată asupra predării – învățării – evaluării disciplinei Chimie și va ține cont de corelarea competențelor
specifice, unităților de competență, unităților de conținuturi, strategiilor didactice. Profesorii pot modifica consecutivitatea temelor în procesul predării – învățării – evaluării,respectând succesiunea acestora în conformitate cu logica internă a disciplinei și ținândcont de specificul competențelor vizate.
În procesul de proiectare/adoptare a strategiilor didactice la Chimie este necesar deținut cont că Competența elevului include nu doar componente cognitive și operațional– tehnice, dar și motivaționale, etice, sociale și comportamentale, specifice pentru fiecare elev în parte, de aceea este foarte important aspectul psihologic al demersurilor
educaționale. Factorii esențiali ai creării unui mediu favorabil de învățare și evaluare
pentru elevi în procesul educațional la Chimie sunt: individualizarea și diferențierea,
investigarea, comunicarea, motivarea, problematizarea, cooperarea, autoevaluarea,
creativitatea, utilizarea tehnologiilor informaționale/digitale.
Specificul formării competențelor la Chimie este determinat de experimentul chimic,
exprimat prin experiențe de laborator, lucrări practice și experimente demonstrative.
Procesul de învățare se va realiza preponderent prin implicarea elevilor în activități experimentale de investigare a substanțelor și a reacțiilor chimice, realizarea experimentelor reale și virtuale, rezolvarea problemelor prin aplicarea metodelor specifice Chimiei, participarea în proiecte transdisciplinare, observarea și explicarea proprietăților
substanțelor și fenomenelor chimice întâlnite în viața cotidiană. Integrarea sistematică a experimentului în lecțiile de chimie, creează condițiile necesare pentru formarea
la elevi a competenței de investigare teoretică și experimentală, stimulând câmpul
motivațional, provocând curiozitate, uimire și dorință de a cunoaște. Este necesar ca

63sarcinile de investigare a substanțelor și a reacțiilor chimice să conțină un context semnificativ și să fie legate de experiența și necesitățile reale ale elevilor. Învățarea prinîntrebări de analiză (De ce…?) și sinteză (Cum…?) îi va ajuta pe elevi să-și creeze propriile
concepții cu privire la noua materie. Individualizarea și diferențierea activităților deînvățare la Chimie va asigura egalizarea șanselor de reușită și va permite dezvoltarea
potențialului creativ individual, în ritm propriu.
Laboratoarele virtuale oferă posibilitatea simulării proceselor chimice prin utilizarea
unor imagini animate și dinamice, facilitând învățarea conținuturilor curriculare la Chi­mie și realizarea evaluării formative; oferă posibilitatea chestionării pentru identificarea
lacunelor în procesul de învățare; facilitează integrarea cunoștințelor prin elaborarea
proiectelor individuale și în grup.
În procesul educațional la Chimie elevii își vor forma competențe de învățare prin
activități de elaborare a obiectivelor personale de învățare, de planificare a învățării
în mod individual sau în grup. Evocarea experiențelor personale ale elevilor va includeîntrebări sau activități care îi va implica direct în procesul de învățare prin formularea
independentă/dirijată a obiectivelor de învățare ce corespund temei, propunerea ideilor pentru realizarea sarcinilor de instruire, autoevaluarea produselor elaborate în baza
criteriilor stabilite în comun.
Curriculumul la Chimie, centrat pe competențe, orientează cadrele didactice spre
aplicarea problematizării ca strategie didactică dominantă în procesul de instruire.
Strategia problematizării integrează metodele modelării, algoritmizării, schematizării,observării, descrierii, experimentului chimic, investigării, proiectului, demonstrării etc.
Rezolvarea problemelor reprezintă procese productive de învățare, deoarece activizează elevii, stimulează reactualizarea unor experiențe anterioare, impulsionează inventivitatea, îi pregătește pentru soluționarea problemelor vieții. Subiectele propuse
trebuie să posede un grad de dificultate ce nu depășește nivelul cognitiv al elevilor;conținutul lor trebuie să fie legat de practică, de viață, să-i motiveze intrinsec, să poarte
un caracter divergent, să conțină informații contextuale captivante ce solicită analiza
și interpretarea rezultatelor obținute. La rezolvarea problemelor de Chimie se va pune
accentul pe analiza, deducerea algoritmilor, evaluarea metodelor de rezolvare, formularea concluziilor. Se vor utiliza metode de cunoaștere științifică (problematizarea, modelarea, algoritmizarea, schematizarea, observarea, experimentul chimic, abstractizarea, analiza, sinteza, generalizarea), diverse resurse didactice, inclusiv resursele digitale
necesare pentru selectarea, prelucrarea și prezentarea informațiilor chimice noi. Elevii
trebuie să fie orientați să rezolve problemele propuse prin diferite metode.
Cadrele didactice vor propune elevilor proiecte transdisciplinare, STEM (Science, Technology, Engineering and Mathematics) sau STEAM (Science, Technology, Engineering,64Art and Mathematics), ghidându-i în realizarea sarcinilor de învățare, încurajându-i săcolaboreze, să ofere feedback și să reflecteze asupra celor explorate. Alegerea liberă
a conținutului și subiectelor pentru realizarea proiectelor va stimula activitatea individuală și de grup. În acest mod se va realiza scopul principal al instruirii, formarea elevului/elevei care poate și dorește să învețe continuu și independent, adică are competența
de a învăța autonom – factor esențial de succes profesional și social.
Cadrele didactice au libertatea de a completa strategiile didactice recomandate cu
metode, procedee și tehnici noi necesare pentru formarea competențelor elevilor înfuncție de specificul grupului de instruire.
Evaluarea rezultatelor școlare pune un accent esențial pe evaluarea formativă carese realizează după parcurgerea unei secvențe de instruire, prin diverse modalități și
permite adoptarea măsurilor de recuperare sau ameliorare, ajută la monitorizarea progresului școlar. Formele de evaluare aplicate în procesul educațional la Chimie sunt:evaluarea orală, evaluarea scrisă, lucrarea practică și de laborator, observarea sistematică a elevilor prin diverse metode: investigația, proiectul, autoevaluarea etc. Formelede evaluare vor fi alese în funcție de obiectivele planificate și de specificul conținutului
studiat. Este importantă aplicarea sarcinilor de integrare a cunoștințelor din diferite
compartimente ale cursului de Chimie, precum și de formare sistematică a deprinderilor elevilor de a opera cu diferite instrumente de evaluare: fișe de caracterizare a
substanțelor și proceselor chimice, fișe de investigare a proceselor chimice, proiecte,
grile pentru înregistrarea progresului elevilor, lucrări de creație, teste (cu sarcini complexe, cu răspuns deschis, itemi care vizează anumite competențe – sinteză).
În procesul educațional la Chimie se recomandă stabilirea conexiunilor relevante cu
alte discipline: biologie, fizică, geografie, informatică, matematică, istorie, economie,
dezvoltare personală etc. Se recomandă a fi dezvoltate competențele – cheie/transversale, precum: respectarea igienei personale și a principiilor unei alimentații sănătoase,cunoașterea metodelor de acordare a primului ajutor în caz de intoxicare cu diferite
substanțe, a metodelor de stingere a incendiilor, asumarea responsabilităților, comunicarea interculturală, respectarea dreptului la opinie.
Rolul cadrelor didactice este definitoriu în corelarea obiectivelor evaluării cu posibilitatea de reflectare asupra rezultatelor învățării, pentru formarea unei imagini cât mai
obiective a elevilor despre competențele proprii și orientarea lor spre succes. Succesulșcolar reflectă gradul de eficiență pedagogică a activității de instruire. Evaluarea bazată pe criteriul de succes este o condiție a calității procesului educațional, care depinde de calitatea pregătirii profesionale, calitatea metodelor și mijloacelor de predare– învățare, a modului de organizare a lecțiilor și a relațiilor profesori - elevi, de eficiența
materialelor didactice etc.

65

66

67

Introducere
Nivelul real al civilizației nu se determină prin datele unui recensământ al
populației, nici prin dimensiunile orașelor, nici prin roada colectată, ci prin valoarea
personalităților pe care le produce această țară.
Emerson, Ralph Waldo
Sistemul educațional reprezintă o structură complexă: analitico-sintetică dupăacțiune; variabilă după gradul sporit de dependență de o multitudine de factori denatură economică, socială, etnică; dinamică – prin necesitatea racordării continue lavariațiile oricărui factor determinant; predictivă – datorită scopului major vizat – realizarea, la finele unui proces de instruire de lungă durată, a unui Produs solicitat de societate, cu șanse maxime de integrare. Dacă luăm ca bază conceptul general despre Teoria
dezvoltării pe spirală, putem afirma că societatea actuală a realizat un salt enorm, generând o „spirală” net superioară de dezvoltare, caracterizată prin dinamism fără precedent, tehnologizare, explozii informaționale, globalizare, crize economice, migrație,implicând schimbări radicale ale relațiilor politice și socioumane și, în consecință, modificând esențial cerințele pieței de muncă. În toate domeniile sunt solicitați profesioniști
universali, care au capacitatea de a schimba rapid și efectiv sfera și tipul activității, cu
capacități de colaborare dezvoltate, capabili să lucreze în echipă, dar și să poată lua
decizii independent, să manifeste inițiativă și spirit inovator, să fie competenți și competitivi. Aceste schimbări au generat orientarea primordială a Sistemului educaționalla învățarea axată pe competențe, impunând o viziune nouă asupra tuturor componentelor acestui sistem: legislative prin documentele curriculare respective; praxiologice prin tehnologiile de implementare a schimbărilor, atitudinale – prin raportul dintre
posibilitățile și contribuția directă sau indirectă a fiecărui participant în acest proces.
În contextul acestor schimbări, orice disciplină de studii trebuie tratată bidimensional:ca o reflectare a Științei respective, cu subordonare rigidă logicii interne, consecutivității
academice a unităților de conținut, abordărilor științifice și ca un mijloc/instrument desoluționare a problemelor de viață, prin crearea, pe „temelia” cunoștințelor specifice acestei discipline, a modelelor de gândire, acțiune și adaptare socială, a tehnicilorde muncă intelectuală și de incluziune profesională și socială, echilibrând și integrândrezonabil aceste două componente prin formarea nu doar a competențelor specificedisciplinei respective, dar și a celor inter-, trans- și crosscurriculare.

68

Problematica realizării acestor schimbări este evidentă și rezultă din:• caracterul lor inovator, reflectat printr-o mulțime de termeni teoretici noi: paradigmă educațională modernă, competență, competență specifică, Curriculum
axat pe competențe, standarde de eficiență a învățării, descriptori de notare etc.;• caracterul complex și divergent, care la moment nu este suficient asigurat cu unsuport teoretico-practic funcțional de tehnologii/modele/soluții ideale;• necesitatea corelării optime a raportului dintre nivelul reproductiv – ca suport
pentru asigurarea memorării rapide și de durată a informației și cel productiv/
creativ – ca suport de formare/consolidare/dezvoltare a competențelor;• cerința pentru cadrele didactice de elaborare la nivel personal a unor noi forme,
principii, strategii de lucru, ce necesită validarea experimentală a oricărei idei sau
teorii, aflate în confruntare destul de dură cu „comodul” sistem format/practicat
de-a lungul anilor;• necesitatea racordării fiecărei situații de învățare la mediul respectiv;• complexitatea și specificul relațiilor socioumane existente, existenţa „sindromului gândirii accelerate” și a dependenței fastfood-emoţionale a membrilor
societății actuale [1].
Practic, schimbările respective solicită din partea profesorului formarea, dezvoltarea și perfecționarea unei competențe pedagogice noi, ce ar integra organic componenta cognitivă a procesului de instruire cu cea operațional-tehnologică, motivațională,etică, socială și comportamentală, deplasând esențial dominanta interogativă de laConținuturi la Strategii, la Atitudini, la crearea și menținerea permanentă a Câmpului
Motivațional.
Ghidul de implementare a Curriculumului la disciplina Chimie este conceput ca suport funcţional pentru realizarea procesului de implementare a Curriculumului la Chi­mie, ediția 2019, prezentând o resursă metodologică destinată cadrelor didactice ce
le oferă: sugestii cu privire la eficientizarea procesului educațional, indicații metodicedespre proiectarea de lungă și de scurtă durată, recomandări de proiectare și realizare
a activităților transdisciplinare, instrumente de evaluare a nivelului de formare și dezvoltare a competențelor.

69

1. Referințe conceptuale/teoretice
ale Curriculumului la disciplina
ChimieEducația nu este răspunsul la o întrebare.
Educația este calea spre răspunsul la toate întrebările.
William Allin
1.1. Conceptul de Curriculum la disciplina Chimie
Curriculumul la disciplina Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a este parte componentă a Curriculumului Național și reprezintă un act normativ-reglator pentru procesul
educațional la disciplina Chimie în învățământul liceal.
Elementele specifice ale Curriculumului la disciplina Chimie sunt axate pe:• elucidarea complexității și diversității chimice a lumii înconjurătoare;• utilizarea inofensivă a substanțelor și a proceselor chimice;• depistarea, investigarea, soluționarea problemelor tangente cu utilizarea
substanțelor și proceselor chimice;• estimarea impactului substanțelor și proceselor chimice asupra organismului și
mediului;• asigurarea conștientă a sănătății personale;• realizarea personală a viitorului absolvent/absolvente în diferite domenii profesionale, care ar necesita aplicarea raționamentelor specifice Chimiei.
Curriculumul dat este structurat pe competențe, prezentate gradual pe clase:competențe specifice disciplinei și unități de competență, derivate din competențele
transversale/transdisciplinare; unități de conținuturi și elemente noi de limbaj chimic;
exemple de activități de învățare – evaluare și produse școlare ale elevilor; finalități peani de studii.
Disciplina Chimie pentru clasele a X-a-a XII-a, prezentată/valorificată în plan pedagogic în Curriculumul dat, are un rol important în formarea și dezvoltarea personalității
elevilor, în formarea unor competențe necesare pentru învățare pe tot parcursul vieții,dar și de integrare într-o societate bazată pe cunoaștere și pe valori.

70

1.2. Demersuri inovative ale Curriculumului la disciplina Chimie
Se schimbă nu doar suma cunoștințelor necesare omului contemporan;schimbările cele mai mari au loc în modul de studiere a noului.
S. Peipert, psiholog, matematician
1.2.1. Сonceptul teoretic
Conform teoriei generale a dezvoltării curriculare, orice document curricular, inclusiv Curriculumul la Chimie, necesită o revizuire după fiecare ciclu curricular, pentru a-l
adapta la specificul relațiilor sociale, anticipând variația tendințelor pieței muncii determinată de transformările ce au loc în societate la nivel cultural, politic, economic,
comunitar. Reactualizarea Curriculumului școlar (2010) a fost realizată în acord cu elaborarea unui nou Cadru de Referință al Curriculumului Național (2017) și a fost axată perevizuirea relevanței competențelor specifice, concordanței dintre competențele specifice, unitățile de competență, unitățile de conținut, activitățile de învățare – evaluare;volumul, complexitatea, valoarea formativă a acestora pentru a asigura o dezvoltare
durabilă și o valorificare a potențialului fiecărui elev/fiecărei eleve.
Reperele acționale aplicate:–– evaluarea gradului de transpunere a competențelor specifice disciplinei Chimie și
a competențelor transversale în unități de competență propuse;–– revizuirea sistemelor de unități de competență (subcompetențe, 2010): relevanța,gradul de acoperire a domeniilor de cunoaștere și înțelegere, aplicare și operare,
integrare și transfer; comasarea și reformularea unităților de competență cu ariecognitivă îngustă/suprapusă;–– revizuirea numărului de unități de competență și stabilirea unui număr optim
pentru fiecare modul/unitate de conținut;–– valorificarea unităților de competență la Chimie prin accentuarea potențialuluide orientare profesională/ghidare în carieră a elevului și stimularea motivației
învățării conștiente;–– relevarea legăturilor interdisciplinare la nivelul conținuturilor, pe clase și unități
de învățare.
Conceptul principal, aplicat la elaborarea Curriculumului ediția 2019, ţine de asigurarea continuităţii, dezvoltării ascendente şi integrităţii procesului de instruire la disciplină prin abordarea Chimiei ca proces şi ca produs, fiind manifestat:•• la nivel de structurare a conţinuturilor acestui document pe compartimente: preliminări, concepţie didactică, competenţe vizate, repartizare a temelor pe clase şi
pe unităţi de timp, finalități etc.

71•• la nivel funcţional – prin mecanismul de transpunere a competenţelor-cheie încele transdisciplinare, specifice şi în unități de competenţă în baza principiilor şiconţinuturilor ştiinţifice ale ştiinţei Chimia;•• la nivel acţional – în corelarea unităților de competenţă cu conţinuturile şi activităţile de învăţare – evaluare, finalități și produse, prezentate pentru fiecare ciclu
de instruire şi fiecare profil în parte, clasă, modul;•• la nivel atitudinal – prin reflectarea competenţelor în situaţii de învăţare ce stimulează elevii pentru achiziţionarea cunoştinţelor prin efort propriu, creează posibilităţi de formare a unui comportament ecologic, evidenţiază avantajele Chimiei înrezolvarea problemelor contemporaneității, în scopul sporirii calităţii vieţii.
1.2.2. Sistemul de competențe
Datorită specificului existenţei contemporane, Chimia a ajuns să fie pentru elevi nu
doar o disciplină şcolară, ci şi o parte integrantă a vieţii lor cotidiene, competenţele
chimice devenind o parte esențială a competenţelor vitale, practic reprezentând o reflectare a necesităţilor acestora.
Definiția competenței tinde să se refere la o noțiune complexă ce cuprinde mai
mult decât aspectele cognitive și include atitudinile, capacitățile, precum și seturile deabilități pe care le poate avea o persoană. Mai mult decât atât, noțiunea de competență
poate include, de asemenea, și pe cele de capacitate, calitate, îndemânare sau pricepere. Competențele-cheie, așa cum au fost ele definite la nivel european, sunt acelea decare „au nevoie toate persoanele pentru realizarea și dezvoltarea personală, cetățenia
activă, incluziunea socială și ocuparea forței de muncă”. Astfel, competența este definită ca o capacitate dovedită de a folosi cunoștințele, abilitățile personale, sociale și/
sau metodologice, în situații de lucru sau de studiu și în dezvoltarea profesională și
personală. [2].
Sistemul de competențe proiectate în Curriculumul ediția 2019 respectă principiul
de bază al modernizării procesului de instruire la Chimie – formarea competenţelor
prin prisma utilizării practice a substanţelor, a estimării importanţei şi impactului lor
asupra sănătăţii, mediului în funcţie de structură şi proprietăţi, cu suportul elementelor motivaţionale ca activitatea experimentală, rezolvarea problemelor, situaţiilor-problemă, identificarea problemelor ecologice, elaborarea diferitor produse creative etc.
Competențele specifice disciplinei prezintă o materializare a competențelor-cheie şi acelor transdisciplinare şi ţin să asigure continuitatea, dezvoltarea ascendentă şi integră
a procesului de transpunere a ştiinţei Chimie în disciplina de studiu Chimie prin termeni
de finalitate cu elemente de atitudini, numărul competenţelor specifice fiind raţional,
iar performanţele indicate – accesibile.

72

Competențele specifice disciplinei derivă organic din competențele-cheie stipulate în Codul Educației, reflectând adecvat specificul domeniului ştiinţific, tehnologic şi
cultural, care fundamentează disciplina Chimie, cu o arie de acoperire esențială atâtpe domeniul competențelor-cheie vizate direct prin disciplina Chimie, cât și ale celor
vizate indirect (Tabelul 1.).
Tabelul 1.
Competențele-cheie conform
Codului Educației

Corelații

Competențele specifice disciplinei
Chimie (2019)
CS1. Operarea utilizând limbajul chimic
în diverse situații de comunicare, manifestând corectitudine și deschidere.

a) competențe de comunicare în
limba română
b) competențe de comunicare în
limba maternă

CS2. Caracterizarea substanțelor și
proceselor chimice, manifestând curiozitate și creativitate.

c) competenţe de comunicare în
limbi străine
d) competenţe în matematică, înştiinţe şi tehnologie

CS3. Rezolvarea problemelor prin aplicarea metodelor specifice Chimiei, demonstrând perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor.

e) competenţe digitalef) competenţa de a învăţa să înveţi

CS4. Investigarea experimentală asubstanțelor și proceselor chimice, respectând normele de securitate personală şi socială.

g) competenţe sociale şi civiceh) competenţe antreprenoriale şi
spirit de iniţiativă

CS5. Utilizarea inofensivă a substanțelor
în activitatea cotidiană, cu responsabilitate față de sănătatea personală șigrijă față de mediu.

i) competenţe de exprimare culturală şi de conştientizare a valorilor culturaleUnitățile de competenţă sunt proiectate în concordanţă cu sistemul de competenţe ierarhic superioare, au suportul cognitiv asigurat prin coordonarea cu conţinuturileorganizate într-un sistem cu legături intrа-, inter- și transdisciplinare multiple pe orizontală şi pe verticală, de aceea se poate afirma că fiecare unitate de competenţă arevaloare, este semnificativă şi corespunde nivelului de dezvoltare a elevilor cărora li seadresează.
Pornind de la principiul dezvoltării „pe spirală”, unitățile de competenţă din ciclul
liceal derivă din unitățile de competenţă din cursul gimnazial, având un caracter maicomplex şi mai profund. Acest fapt este în concordanţă cu particularitățile de vârstă aleelevilor – deplasarea accentului de la gândirea concretă la gândirea abstractă. Unitățile

73

de competenţă proiectate reflectă organic consecutivitatea logică a liniilor de conţinut
şi esenţa ştiinţifică a acestora.
Unitățile de competență au o evoluţie substanţială odată cu trecerea de la studierea substanţelor anorganice (clasa a X-a), la cele organice (clasa a XI-a, real, a XI-a și a
XII-a umanist) şi la tehnologii (clasa a XII-a, real), cu dezvoltări calitative şi creșteri ale
gradului de complexitate, în funcție de specificul fiecărui an de studiu, profil şi de particularităţile de vârstă ale elevilor.
Unitățile de competență proiectate pentru un an de studiu sunt abordate sistemic,
fiind racordate cu specificul unităţii de conţinut, cu legăturile intradisciplinare între unităţile de conţinut şi cu sistemul competenţelor specifice vizate (Schema 1.). Dezvoltareaunităților de competență este realizată conform principiului dezvoltării concentrice, dela simplu la compus, în ascensiune de la o unitate de conţinut la alta şi de la un nivel de
instruire la altul.
Schema 1.
CS 1

explicare,
operareîn situații decomunicareorală și scrisă

CS 2

caracterizare
comparare

extrapolare
aplicareCS 3

rezolvarea
problemelor cu
caracter formativ
cu analiza șiinterpretarea
rezultatelor

CS 4

investigarea

CS 5

argumentare formulare de concluzii

unor contexte
problematicereale/modelateUnitățile de competență sunt formulate taxonomic, în termeni specifici Chimiei,
concreţi, lipsiți de ambiguitate, în conformitate cu standardele educaţionale.
Unitățile de competență proiectate au o dezvoltare continuă fără discontinuităţi,având ca suport pentru fiecare unitate de conţinut un sistem coordonat, specific Chi­miei, axat pe corespondenţa reciprocă: compoziţie – structură – proprietăţi – aplicare.
Pentru fiecare unitate de conținut, unitățile de competență sunt formulate în evoluţie
prin dezvoltarea nivelului cognitiv pe care-l vizează şi prin creşterea gradului de complexitate acţional.

74

1.2.3. Sistemul de conținuturi
Principiul centrării pe competență a accentuat componenta formativă a cursului de Chimie, apropiindu-l de activitatea cotidiană, formând și dezvoltând la elevi
competențele necesare pentru integrare în societate.
Datorită specificului disciplinei, conţinuturile Сurriculumului actual la Chimie au valoare practică directă şi semnificativă pentru activitatea cotidiană a elevului/elevei.
Conţinuturile propuse îi asigură un suport cognitiv suficient pentru dezvoltarea competenţelor de comunicare, de cercetare, de depistare şi rezolvare a problemelor, fiind
în deplin acord cu potenţialul de învăţare şi cu nivelul general de pregătire al elevilor.
Conținuturile proiectate:• reflectă nu doar structura disciplinei de studiu, ci şi structura ştiinţifică a materiei
predate, bazate pe legi fundamentale ale naturii şi ţin de studierea substanţelor
şi proceselor cu importanţă vitală, industrială şi care au impact asupra mediului;• sunt relaţionate logic şi metodologic cu competenţele specifice, eşalonate într-o
consecutivitate ştiinţifică logică şi coerentă, ţinând cont de evoluţia noţiunilor,
conceptelor, legilor şi legăturilor dintre elementele de conţinut;• sunt bazate pe linii disciplinare de învăţare legate reciproc şi dezvoltate pe spirală, cu respectarea principiului legăturilor intra-, inter- şi transdisciplinare. Dacăîn gimnaziu se elucidează linia de conţinut lumea din jurul nostru – substanța –transformarea substanței şi aplicarea transformărilor substanței, atunci în cursul
liceal are loc trecerea la un nivel calitativ nou: procese chimice – aplicare – situaţii
problematizate – descoperirea şi soluţionarea problemelor – aplicarea cunoştin­ţelor în viaţă – aprecierea/evaluarea critică a beneficiilor/efectelor negative.
Învăţarea axată pe competenţe, prin orientarea primordială spre dezvoltarea integrală a personalităţii elevului/elevei, pune accent deosebit pe caracterul unitar şi complex al procesului de instruire. Această abordare impune necesitatea realizării tuturor
posibilităţilor de integralizare curriculară, presupunând stabilirea unor relaţii strânse,convergente între elementele, conceptele, abilităţile, valorile aceleiaşi discipline (intra­
disciplinaritate), asigurând prin temeinicia lor, realizarea legăturilor corespunzătoareşi cu componentele respective ale disciplinelor diferite (interdisciplinaritate). Unitățile
de conținut în Curriculumul la Chimie favorizează conexiunile intra- și interdisciplinare,fiind proiectate într-o consecutivitate logică prin respectarea conexiunilor/legăturilor
respective atât pe orizontală, cât și pe verticală (Schema 2). Legăturile intradisciplinare
la Chimie sunt multiple și este de ajuns ca una din ele să nu fie fundamentată suficientși atunci disciplina Chimie începe să fie percepută ca una destul de dificilă.

75

Schema 2.
Datorită specificului disciplinei, Curriculumul la Chimie oferă posibilități pentru
realizarea integrală a conexiunilor interdisciplinare pe triada curriculară: Unități decompetență – Unități de conținut – Activități de predare – învățare. Absolut toate conţinuturile vizate de Curriculumul la Chimie au un potențial esențial pentru realizarea
conexiunilor interdisciplinare: în Tabelul 2. sunt prezentate exemple de legături interdisciplinare în raport cu unitățile de conținut pentru clasa a X-a, profilul real.
Cl. a X-a

Cl. a XI-a

Cl. a XII-a

Chimia – știința
despre substanțe

Bazele teoretice alechimiei organiceCompuși organici cu
importanță vitală
și industrială

Structura
atomului și LP

Hidrocarburile – partecomponentă a resurselor
naturale
H/C saturate

Compoziția și structura substanței

H/C nesaturateReacțiilechimice

H/C aromaticeLegăturile genetice
dintre hidrocarburi

Interacțiuni
în soluții

Derivați oxigenați
ai hidrocarburilor
Compuși hidroxilici

Nemetalele și
compușii lor

Metalele și
compușii lor

Chimia înviața societății

Compuși organici cu
importanță vitală
Compușii macromoleculari sintetici
Compușii organici– substanțe indispensabile activități
cotidieneReacțiile chimiceîn producereNoțiuni generale deanaliză chimică

Compuși carbonilici
Acizi carboxilici.
EsteriDiversitatea
și unitatea
chimică a lumii

Compuși organici
în viața cotidiană

Chimia înviața societății

76

Tabelul 2.
Unitatea deconținutLegăturile interdisciplinare

1. Chimia –știința despre
substanțe

Matematica – proporțiile; calcule matematice în baza formulelor șiecuațiilor chimice; Fizica – utilizarea mărimilor fizice; proprietățile gazelor;
Geografia/Biologia – asigurarea aspectului formativ al problemelor cu
informații-suport; Limba maternă – elaborarea enunțurilor coerente șiargumentate; Istoria/Limbile străine – istoricul și etimologia denumirilor
elementelor chimice/substanțelor.

2. Structura atomului și Legea
periodicității

Matematica – funcții periodice/neperiodice, reprezentarea grafică șispațială a figurilor geometrice; Fizica – compoziția nucleului/atomului/reacții nucleare; Biologie – periodicitatea în natură;Limba maternă – elaborarea enunțurilor coerente și argumentate.

3. Compoziția
și structura
substanței

Matematica – reprezentarea spațială a figurilor geometrice;
Fizica – proprietățile fizice ale substanțelor;
Geografia/Biologia – răspândirea elementelor în atmosferă, hidrosferă,litosferă, biosferă; apa/legătura de hidrogen în sistemele naturale; Lim­ba maternă – elaborarea enunțurilor coerente și argumentate.

4. Reacțiile chimice
5. Interacțiunile
substanțelor însoluții

Matematica – proporții, procente, calcule matematice în baza ecuațiilor
chimice; Fizica – sistemul mărimilor fizice, unități de măsură;Geografia/Biologia – soluțiile/pH-ul/mediul/procesele chimice în sistemele naturale;
Limba maternă – elaborarea enunțurilor coerente și argumentate.

6. Nemetalele și
compușii lor
7. Metalele și
compușii lor

Matematica – proporții, procente, calcule matematice în baza ecuațiilor
chimice; Fizica – proprietăți fizice ale nemetalelor/metalelor/compușilor,
sistemul mărimilor fizice, unități de măsură;Geografia/Biologia – nemetale/metale/compușii/procese chimice în sistemele naturale, rolul biologic;
Limba maternă – elaborarea enunțurilor coerente și argumentate.

Elemente de interdisciplinaritate în raport cu alte discipline:
Matematică-Chimie: noţiunile de proporţii, aplicații algebrice la rezolvarea problemelor de calcul; noţiunea de logaritm zecimal şi proprietăţile lui pentru calculul pHului; reprezentările grafice ca suport pentru explicarea dependenţei vitezei reacţiei dediferiţi factori etc.
Fizică-Chimie: stările de agregare ale substanțelor şi transformările lor reciproce
pentru caracterizarea proprietăţilor fizice ale substanţelor; noţiunea de curent electricşi esenţa lui pentru argumentarea conductibilităţii metalelor; randamentul proceselor
fizice în raport cu randamentul proceselor chimice; căldura şi legea conservării energiei
pentru calcule termochimice, corelaţia temperatură-viteză de mişcare a particulelorpentru explicarea influenţei temperaturii asupra vitezei unei reacţii chimice etc.

77

Biologie-Chimie: noţiuni comune – carbohidrați, proteine, aminoacizi, punţi peptidice, legături de hidrogen etc.; noţiuni similare – fermenţi/catalizatori, lipide/grăsimi, glucide/hidraţi de carbon, procese comune – fotosinteză, formarea/transformarea unor
substanţe în organismele animale sau vegetale, rolul biologic al diferitor compuşi etc.
Geografie-Chimie: noţiuni de zăcăminte minerale, roci, extragere, forme native,
pentru specificarea răspândirii substanţelor în natură şi deducerii metodelor de obţinere a lor (prin producere sau extragere).
Istorie-Chimie: prezentarea istoricului unor descoperiri, specificarea condiţiilor istorice ale unor descoperiri (obţinerea cauciucului artificial ca una dintre consecinţele
blocadei economice), elucidarea influenţei anumitor aspecte ale Chimiei asupra dezvoltării istorice (în aspect latent – descoperirea coloranţilor sintetici a diminuat diferenţa
enormă dintre reprezentanţii diferitor pături sociale, în aspect cardinal – dependenţa
vitezei reacţiei fierului cu sulfatul de cupru de temperatură a determinat eşecul unuia
din atentatele contra lui Hitler) etc.
Limbă română-Chimie: etimologia denumirii elementelor chimice/substanțelor,utilizarea tehnicilor/noțiunilor similare (prefix, sufix) în cazul aplicării nomenclaturii
substanțelor organice.
În același timp, majoritatea unităților de conținuturi la Chimie constituie un suport
adecvat pentru formarea de atitudini și comportamente, ca exemplu, a unui comportament ecologic, vizând grija şi responsabilitatea faţă de mediu şi faţă de propria sănătate prin recunoașterea substanțelor nocive și a impactului lor asupra vieții și sănătății
oamenilor. Activităţile recomandate în Curriculum contribuie la accentuarea legăturii
Chimiei cu viaţa, dezvoltă gândirea critică şi potenţialul creativ şi atitudinal al elevilor.
Practic, fiecare unitate de conţinut la Chimie este reflectată în existența cotidiană aelevilor, în problematica acesteia și invers:• alcanii => problema combustibilului; alchenele => problema maselor plastice;alcoolii => problema/mecanismul formării alcoolismului, fenolii => utilizarea
medicamentelor, peelingul chimic etc.
• mobilul/calculatorul => conductoare (metale, specificul legăturii chimice, proprietăţile fizice, obţinere), îngrijire (degresare, alcooli, proprietăţi, obţinere) etc.
Aceste corelaţii formative sunt materializate în Curriculum prin unități de competență
și activităţi de învățare corespunzătoare.
Fiecare unitate de conţinut are o anumită poziţionare pe axa cognitivă a ştiinţei pecare o reprezintă, a cărei abordare axiologică asigură încadrarea maximal posibilă acomponentei informaţionale vizate de unitatea respectivă în contextul real al experienţei de viaţă, creând conexiuni ale sistemului de cunoştinţe, capacităţi, deprinderi cu
sistemul de valori şi atitudini.

78

Exemple:• formarea valorilor şi atitudinii responsabile faţă de propria sănătate – temele:soluţii, metalele, nemetalele, pH-ul, alcoolii, fenolii, aldehidele, esterii, produşii
organici cu importanţă vitală;• formarea valorilor şi atitudinii responsabile faţă de mediu – obţinerea diferitor
substanţe, hidraţii de carbon, fotosinteza, polimerii şi masele plastice, legităţile
decurgerii reacţiilor chimice;• formarea valorilor despre cunoştinţele chimice ca mijloace pentru depistarea/
identificarea/soluţionarea diferitor situaţii-problemă – identificarea substanţelor, analiza calitativă şi cantitativă etc.
Conţinuturile sunt formulate, indicând concret dimensiunile realizării competenţelor la care se referă (tipul reacţiei, metodele de obţinere, proprietăţile solicitate etc.),reflectând stadiul actual de dezvoltare al ştiinţei Chimia.
Fiecare unitate de conţinut include elemente motivaţionale:• la nivel cognitiv – prin interdependenţa progresivă a conţinuturilor;• la nivel aplicativ – prin conexiunea continuă a teoriei cu practica cotidiană;• la nivel formativ – prin formarea deprinderilor intelectuale.
Fiecare unitate de conținut reprezintă o continuitate a unității anterioare și constituie o punte de legătură cu cea ulterioară (Schema 3.).
Schema 3. Axa cognitivă, clasa a X-a, profil real
Centrate
pe atom

Aspectul chimic al lumii înconjurătoare

Centrate
pe substanță

Terminologia specifică chimiei

Centratepe reacția
chimică

Sistemulde noțiuniLegi
și Teorii

Sistemul demărimi fizice

Structura și compoziția substanțeiν (subst)
m (subst)
M (subst)
ν (gaz)ν (gaz)Vm (gaz)ν (subst)
N (partic.)NA

Compoziția și structura atomului
Structura învelișurilor electronice
Corelația dintre struct. atomului și proprietăți

Legătura chimică
Compoziția și structura substanței
Corelația dintre struct. și proprietățile substanței

Tipurile reacțiilor chimiceReacții Red-Ox
Probleme în baza ecuațiilorSoluțiile
Interacțiuni în soluții
Probleme formative pe soluții

Metalele și compușii lor

Nemetalele și compușii lor
CHIMIA ÎN VIAȚA SOCIETĂȚII

79Conţinuturile pentru extensii/aprofundare sunt prevăzute în Curriculum pentru clasele a XI-a și a XII-a, profil real, fiind specificate pentru fiecare modul (*), și pot fi derivate/lărgite de către cadrul didactic în conformitate cu logica ştiinţifică și în corelare cu
specificul grupului de elevi.
1.2.4. Sistemul de activități de învățare
Învăţarea este procesul prin care transformăm experienţa în cunoaștere,cunoașterea în înţelegere, înţelegerea în înţelepciune și înţelepciunea în acţiune.
Dave Meie
Activităţile de învăţare sunt prezentate în Curriculum paralel cu unitățile de competență
și cu unitățile de conținut corespunzătoare; în formă de prezentare tabelară, destul de eficientă pentru relevarea corelațiilor necesare pentru realizarea unei proiectări eficiente.
Activitățile de învățare sunt structurate pe niveluri: exerciţii; probleme (cu indicarea tipurilor concrete de probleme în cazul problemelor de calcul, a situaţiilor-problemă); activităţi
experimentale, inclusiv exemple de investigaţii ale produselor, materialelor, marcajelor depe ambalajele produselor utilizate în activitatea cotidiană; activităţi creative, studii de caz,dezbateri, elaborări de eseuri, inclusiv proiecte interdisciplinare STEM, STEAM, asigurândcondiții de realizare pentru elevii cu diferite aptitudini şi stiluri de învățare, accentul fiind
plasat pe activităţi de formare a abilităţilor de explorare-investigare și de formare a atitudinii responsabile faţă de natură și sănătatea proprie.
Activităţile de învățare propuse sunt în concordanță cu competențele specifice,au caracter recomandat, și pot fi transpuse la discreția profesorului în activități de nivel cognitiv sau acțional mai dificil, prin variația formelor de aplicare, a condițiilor derealizare, a datelor inițiale, a câmpului motivațional etc. Activitățile recomandate înCurriculum contribuie la accentuarea legăturii Chimiei cu viaţa, dezvoltă gândirea critică
şi potenţialul creativ şi atitudinal al elevilor.
Activitățile de învățare propuse sunt adaptate vârstei elevilor și tind să stimuleze
gândirea autonomă, deplasând accentul de pe simpla achiziționare de cunoștințe peformarea de competențe și atitudini cu valențe ulterioare de actualizare și de extindere.
1.2.5. Alte elemente de noutate
Un element de noutate în Curriculumul la Chimie 2019 constă în evidențiereanoțiunilor noi de limbaj chimic prin prezentarea acestora pentru fiecare modul sub grila: Elemente noi de limbaj specific Chimiei. Acest moment presupune nu doar elucidarea
acestor noțiuni/elemente noi, dar și plasarea accentului pe necesitatea de exersare șide integrare a lor în sistemul de noțiuni format în modulele anterioare, condiții absolut
necesare pentru formarea unui limbaj chimic funcțional.

80Un alt element de noutate în Curriculumul dat îl reprezintă produsele de învățare/pro­dusele școlare, specificate în corelare cu activitățile de învățare – evaluare. În context
didactic, produsul de învățare/școlar reprezintă un rezultat obţinut de către elev/elevă
în urma procesului de învăţare – evaluare, ce poate fi estimat, măsurat şi calificat în baza
anumitor descriptori de evaluare şi notare. Produsele școlare pot fi: verbale, scrise, modelate, desenate, variante electronice; elaborate după un anumit algoritm/model sau creative; cu valorificarea competenţelor la nivel cognitiv, aplicativ, praxiologic sau cu un caracter complex; implicând nivelul de cunoaştere, înţelegere, analiză sau sinteză; cu caracter
intra-, inter-, transdisciplinar; tradiţionale pentru disciplina Chimie sau netradiţionale. ÎnCurriculumul la Chimie dat se propune o listă de produse şcolare recomandate pentru
fiecare clasă, din care cadrul didactic poate selecta pentru realizare produsele necesare,variindu-le în funcție de strategiile aplicate în procesul didactic. O unitate de competență
poate fi evaluată prin mai multe produse școlare, și invers: același produs poate permite evaluarea mai multor unități de competență. Acest fapt oferă libertate fiecărui cadru
didactic în alegerea produselor în conformitate cu posibilitățile, cu condițiile și resursele
disponibile. Lista produselor şcolare are caracter deschis şi poate fi completată continuu,
dar este recomandabil de a identifica produsul adecvat, proiecţia cea mai veridică pentru
fiecare caz concret. La fel, pentru fiecare clasă și profil sunt specificate finalităţile educa­ţionale la Chimie, reprezentând o etapă de formare/dezvoltare a competențelor specificeși gradul de manifestare a acestora de către elev/elevă.
Paradigma pedagogiei centrate pe elev/elevă presupune o dimensionare a activităților
curriculare, urmărind mai puține informații și mai multe activități practice, care să-i facăpe elevi nu atât posesori ai unui inventar de informații, cât personalități pregătite pentruviața într-o societate. În acest context, se impune o nouă modalitate de selecţie a informaţiei propuse pentru studiu, „descongestionarea (aerisirea) materiei conform principiului „nu mult, ci bine” și în concordanță cu ideea că important este nu doar ce anume, ci câtde bine, când și de ce se învață ceea ce se învață, dar și la ce anume folosește mai târziu
ceea ce s-a învățat în școală” [11]. Principiul descongestionării se referă la o eficientizare aactivităților de învățare, printr-un Curriculum echilibrat și rezonabil atât pentru elevi, câtși pentru profesori. Selectarea și descongestionarea unităților de conținut în Curriculumul
la Chimie au fost realizate aplicând următoarele principii:•• abordarea sistemică a unităților de conținut, concentrarea volumului informațional pe axe cognitive continue; specificarea parametrilor dimensionali pentru fiecare unitate de conținut;•• respectarea legăturilor intradisciplinare și interdisciplinare;•• eliminarea unităților de conținut/noțiunilor ce nu au continuitate în temele următoare și prezintă anumite dificultăți pentru învățare;81•• evidențierea caracterului formativ al unităților de conținut prin prisma utilizării
practice a substanţelor/proceselor chimice, estimării importanţei/impactului lor
asupra sănătăţii, mediului.
În Curriculumul actual au fost realizate un șir de descongestionări și transferuri deconținuturi (Tabelul 3.):
Tabelul 3.
ModululDescongestionări/transferuri (Unități de conținut/noțiuni):
Clasa a X-a, profilul realNoţiunile şi legile
fundamentale• Efecte termice ale reacţiilor chimice• Reacții endo- şi exoterme• Calcule termochimice şi importanța lorSoluţiile. Disociaţia electrolitică• Soluții saturate, soluții nesaturate• Hidroliza sărurilor. Importanța hidrolizei• Electroliza. Utilizarea electrolizei

Transferat în clasa
a XII-aClasa a XI-a, profilul real
Bazele teoreticeale chimiei organice• Substanțe organice: proveniența, specificul compoziției (elementeorganogene, existența mai multor substanțe cu aceeași formulă moleculară)Hidrocarburile
saturate (alcanii
şi cicloalcanii).
Halogenoderivaţii
alcanilor• Hibridizarea sp3• Cicloalcanii: definiție, formula
generală, nomenclatură• Halogenoderivații alcanilor*

Hidrocarburile
nesaturate• Hibridizarea (sp2, sp); izomeria de funcțiune
• Ecuația reacției de oxidare a etenei cu soluţie de KMnO4• Obţinerea alchenelor din dihalogenoderivați vicinali cu Zn

Sursele naturalede hidrocarburi şi
prelucrarea lor• Gazul natural, petrolul, cărbunele, originea,
regiunile mai bogate de pe globul pământesc,
domeniile de utilizare, proprietățile fizice• Petrolul – un amestec de hidrocarburi aciclice,
ciclice (saturate) şi aromatice• Fracțiile distilării petrolului• Cifra octanică – calificativ al benzinei. Cracarea(schematic). Produșii de cracare: hidrocarburi
saturate şi nesaturate• Aplicarea eficientă a deşeurilor

Alcoolii, fenolii,aminele• Izomeria de funcțiune, eterii• Alcoolii polihidroxilici (ca o clasă de compuși)• Amine. Alchilaminele: nomenclatura, izomeria, structura electronică,proprietăţile fizice şi chimice• Obţinerea• Anilina. Compoziţia, structura electronică, influenţa reciprocă în moleculă. Sinteza, reacţiile cu HCl, Br2. Utilizarea• Legătura genetică a aminelor cu alte clase de compuşi organici

82*Halogenoderivații alcanilor – exclusă ca temă separată. O partedin conținuturi sunt incluse în alte
module.

Exclus ca modul
separat. O partedin conținuturi
sunt parțial incluseîn modulele Hidro­
carburi saturate;
Hidrocarburi aro­
matice; în cl. a XIIa Reacții chimice în
producere.

Aldehidele• Izomeria de funcțiune
Clasa a XII-a, profilul realCompuşii organici
cu importanţă vitală şi industrială

• Legătura genetică dintre hidrocarburi şi derivaţii lor• Clasele de compuși organici: compoziţia, omologia, izomeria, tipuri
de izomerie, nomenclatura, proprietăţi
• Relația dintre structura şi proprietăţile compuşilor organici• Legătura genetică dintre clasele de compuşi organici studiaţi
• Ecuațiile reacțiilor la celuloză: deshidratarea (carbonizarea), esterificarea cu acid azotic şi acid acetic• Vitamine: noțiuni, tipuri de clasificare (după grupe, solubilitate). Rolulîn organism. Surse naturale de vitamine. Avitaminoze, hipervitaminoze,
profilaxia lor• Noțiunea de fermenți cu sensul de catalizatori biologici. Importanţa
biologică şi industrială

Generalizarea cursului de chimie organică: exclus ca modul separat
Legităţile decurgerii reacţiilor
chimice• Rezolvarea problemelor pe randament• Procesele tehnologice de obţinere a etanolului• Caracteristica proceselor tehnologice de obţinere a fontei şi oţelului;a cimentului şi sticlei; a produselor petroliereNoţiuni de analiză
chimică

• Produs de solubilitate. Expresia produsului de solubilitate. Solubilitatea unei substanţe puţin solubile şi modurile de exprimare a solubilităţii. Exprimarea produsului solubilităţii unei sări puţin solubile prinsolubilitatea ei. Condiţii de formare a precipitatelor
Clasa a X-a, profilul umanist

Chimia – știința
despre substanțe

• Legea lui Avogadro• Reacții termochimice, reacții rapide și lente• Reacții de oxidoreducere. Importanța reacțiilor de oxidoreducere

Compoziția
și structura
substanței

• Sensul fizic al Legii Periodicității
• Legătura unitară, dublă, triplă
• Teoria atomo-moleculară

Soluţiile• Ecuațiile de disociere a electroliților slabi

Nemetalele• Obținerea oxigenului din permanganat de potasiu
Clasa a XI-a, profilul umanist

Hidrocarburile
saturate• Teoria Structurii Chimice a compușilor organici, importanța ei.
• Cărbunele.
• Fracțiile petrolului: ligroina și gazul lampant.
• Noțiunile: dehidrogenare, radicalii alchil.

Hidrocarburi nesaturate• Noțiunea de hidrogenare• Lucrarea practică: Prepararea și proprietățile etilenei (înlocuită)Benzenul• Reacția de nitrare și hidrogenare

83Compușii hidroxilici și efectul lor
asupra vieții

• Compușii organici cu azot. Aminele – derivați ai amoniacului. Grupă
amină• Alchilaminele primare (metilamina, etilamina): compoziție, structură,nomenclatură, proprietăți fizice• Anilina. Utilizarea ei la producerea coloranților, preparatelor medicinale. Sinteza anilinei• Legătura genetică a anilinei cu alte clase de compuși organici• Să exemplifice metoda de obținere a anilinei în baza legăturii genetice: benzen – nitrobenzen – anilină
Clasa a XII-a, profilul umanistGrăsimile• Formula de structură generală a grăsimilor• Noțiune de acizi carboxilici grași, pe exemplul acidului stearic

Hidrații de carbon – produși ai
fotosintezei• Еcuațiile reacțiilor de identificare a glucozei cu soluție amoniacală deoxid de argint și cu hidroxid de cupru• Reacția de reducere a glucozei cu hidrogen

Aminoacizii, proteinele• Policondensarea α–aminoacizilor. Grupă peptidică.
• Formarea peptidelor prin reacția de policondensare a doi α–aminoacizi.

Compușii organici
în viața societății

• Noțiunea de fibre acetat.
• Relația dintre structura și
proprietățile compușilor anorganici.
• Legături genetice dintre diverse
clase de compuși anorganici.
• *Lucrarea practică nr. 2: Studierea
materialelor din compuşi macromole­culari.
• *Lucrarea practică nr. 3: Generaliza­
rea cunoștințelor la chimia organică.

*Înlocuite cu:
Lucrarea practică nr. 2: Identi­
ficarea proteinelor. Investiga­
rea factorilor de denaturare aproteinelor.
Lucrarea practică nr. 3: Iden­
tificarea prezenței grăsimilor,
hidraților de carbon și a pro­teinelor în diferite produse
alimentare.

2. Referințe proiective ale Curriculumului la disciplina ChimieToţi performăm mai bine şi cu mai multă voinţă
atunci când ştim de ce facem ceea ce facem.
Zig Ziglar
2.1. Curriculumul la disciplina Chimie ca sursă de proiectare didactică
Implementarea Curriculumului, axat pe competenţe, solicită în primul rând dela cadrele didactice o abordare complexă, sistemică și personalizată a procesului deproiectare didactică în scopul transpunerii organice a triadei funcționale Unităților decompetență – Unităților de conținuturi – Activităților de învăţare – evaluare în Finalități
de învățare. Acest proces necesită nu doar o simplă respectare a corelațiilor între aceste elemente constituente ale Curriculumului disciplinar (Schema 4.), dar și racordarea
acestora la strategiile didactice necesare în acord cu particularitățile grupurilor de elevi,
creând/asigurând un câmp motivațional benefic procesului de învățare.

84

Schema 4.
CurriculumUnități decompetență

Unități deconținuturi

Activități deÎnvățare/produse

Proiectarea didactică
PredareaÎnvățarea

Strategii

Evaluarea

Finalități

În acest context, proiectarea didactică presupune îmbinarea, corelarea, relaționarea
și interrelaționarea unităților de competență, obiectivelor operaționale, a strategiilor
de instruire și de autoinstruire și a strategiilor de evaluare și autoevaluare, precum șielaborarea unor documente/instrumente de lucru utile cadrului didactic și elevului/
elevei în desfășurarea procesului educațional. O astfel de viziune sistemică sprijină
semnificativ proiectarea și realizarea în practică a corelațiilor care se impun, realizarea eficientă a abordărilor intra- și interdisciplinare și atingerea competențelor-cheie,
competențelor specifice ca finalități ale învățării.
Încadrarea demersurilor proiective în câmpul motivațional este аsemenea unui „design educațional” ce combină armonios dimensiunea instructivă a procesului didactic
cu cea educativă, creând premise și condiții necesare pentru realizarea demersurilor
instructiv-educative eficiente.
Recomandările curriculare nu limitează „libertățile cadrului didactic” de a stabiliconsecutivitatea parcurgerii temelor/modulelor, unităților de conținuturi și repartizarea timpului considerat optim pentru realizarea lor; de a alege tehnologiile de predare– învățare – evaluare specifice atât stilului său de predare, cât și particularităților grupului de instruire.
2.2. Proiectarea didactică de lungă durată
Proiectarea didactică constituie o premisă şi o condiţie necesară pentru organizarea
unui proces educaţional calitativ. Proiectarea didactică ca proces constă în aplicarea
profesională, sistemică și sistematică a principiilor și teoriilor didactice asupra utilizării
eficiente a tuturor resurselor curriculare, adaptate la specificul mediului de instruire,pentru a atinge finalitățile educaționale, generând un produs de calitate.

85

Proiectarea didactică ca produs reprezintă un document administrativ, care asociază
într-un mod personalizat elementele Curriculumului la disciplină (competențe, unități
de competență, unități de conținuturi, activități de învățare), cu alocarea de timp considerată optimă, care se elaborează de către cadrul didactic la începutul anului şcolarși admite operarea unor ajustări, dezvoltări pe parcursul anului, în funcție de dinamica reală a grupului de elevi. O proiectare corect elaborată trebuie sa acopere integral
Curriculumul la disciplină din punct de vedere al competenţelor și al conținuturilor.
Se recomandă, la elaborarea proiectelor de lungă durată, de respectat următoarele
prevederi:•• proiectul didactic de lungă durată să fie realizat în format electronic, imprimat pe
suport de hârtie; să fie structurat, întocmit estetiс;•• proiectarea să înceapă cu o pagină de titlu, în care să fie rezervat un spațiu pentru avizare și aprobare, profilul vizat, clasa etc., o variantă este prezentată maijos (Model);•• în corespundere cu cerințele curriculare, să conțină un compartiment în care să
fie prezentate competențele-cheie/transversale, competențele transdisciplinare, competențele specifice disciplinei Chimie.
Model
MINISTERUL EDUCAŢIEI, CULTURII ȘI CERCETĂRII
AL REPUBLICII MOLDOVA
Instituția de învățământ ..................................................
Aprobat: ............ Directorul liceului .............. Avizat: ......... Director adjunct ..........
Data .............
Data .............
PROIECT DIDACTIC DE LUNGĂ DURATĂ LA CHIMIE
pentru clasa ....... , profilul ........
anul școlar ......... - ..........
Elaborat conform Curriculumului la disciplina Chimie
pentru clasele a X-a - a XII-a, ediția 2019
Profesor ........................., grad didactic .........................
Discutat şi aprobat la şedinţa comisiei metodice .......................,
proces-verbal nr. ......... din ........... , șeful comisiei metodice ..................

Repartizarea orelor pentru parcurgerea fiecărei unități de învățare se va realiza decătre cadrul didactic, în funcție de complexitatea competențelor și conținuturilor vizate, și poate fi raportată la ore de predare – învățare, rezolvare de probleme – exersare, rezervând ore pentru lucrările practice și probele de evaluare sumative, indicate în86Curriculum. Această repartizare se va prezenta în formă tabelară în proiectarea didactică de lungă durată pentru fiecare clasă.
Un model de repartizare orientativă a orelor pe unități de învățare se propune în
Tabelul 4.
Tabelul 4. Repartizarea orientativă a orelor pe unități de învățare
Profilul realLucrăripractice

Evaluări
sumative

ClasaUnități de învățare

Nr.
ore

a X-a

1. Chimia – știința despre substanțe

11

1

2. Structura atomului și Legea periodicității

10

1

3. Compoziția și structura substanței

10

1

4. Reacțiile chimice – transformări ale substanțelor

14

1

5. Soluții. Interacțiunile substanțelor în soluții

18

2

1

6. Nemetalele și compușii lor

18

3

1

7. Metalele și compușii lor

12

1

1

8. Substanțele anorganice în viața societății

5

Ore la discreția cadrului didactic4

1. Bazele teoretice ale chimiei organice6

2. Hidrocarburile – parte componentă a resurselor
naturale31

1

3

3. Derivații oxigenați ai hidrocarburilor

25

2

2

4. Compușii organici în viața și activitatea cotidiană

4

Ore la discreția cadrului didactic2

1. Compușii organici cu importanță vitală și industrială

29

3

2

2. Reacțiile chimice în producere20

3. Noțiuni generale de analiză chimică

30

4. Diversitatea şi unitatea chimică a lumii substanţelor

12

5. Chimia în viaţa societăţii

6

Ore la discreția cadrului didactic

4

a XI-a

a
XII-a

87

2
5

2
1

Profilul umanist, arte și sport
a X-a

a XI-aa
XII-a

1. Chimia – știința despre substanțe

5

1

2. Compoziția și structura substanței

6

1

3. Soluții. Interacțiunile substanțelor în soluții

71

4. Nemetalele și compușii lor

71

5. Metalele și compușii lor

5

6. Substanțele anorganice în viața societății

2

Ore la discreția cadrului didactic2

1. Hidrocarburile saturate – parte componentă a resurselor naturale

81

2. Hidrocarburi nesaturate cu importanță industrială

8

1

3. Benzenul. Legătura genetică dintre hidrocarburi

51

4. Compușii hidroxilici și efectul lor asupra vieții

8

5. Compușii organici în activitatea cotidiană

3

Ore la discreția cadrului didactic2

1. Derivații oxigenați ai hidrocarburilor

10

2. Grăsimile: importanța vitală și industrială

4

3. Hidrații de carbon – produși ai fotosintezei

6

4. Aminoacizii, proteinele – baza vieții

5

5. Compușii organici în viața societății

6

Ore lа discreția cadrului didactic

2

1
1

1

1

1

2
1

2
1

În funcție de stilul de predare al cadrului didactic, de traseul personalizat despre
formarea/consolidarea competențelor, cadrul didactic poate efectua schimbări în consecutivitatea conținuturilor în acord cu logica internă a disciplinei Chimie.
Proiectarea didactică va include repartizarea unităților de conținut pe ore/lecții, cu
indicarea numărului lecţiei și a datei; cu racordarea la unități de competență vizate,
specificând activitățile de învățare și evaluare/produse de învățare; locaţia şi tipul deevaluare formativă sau sumativă.
Activitățile de învățare proiectate trebuie să conțină sarcini ce determină realizarea,
formarea unității de competență. Această structură va asigura un parcurs ritmic al procesului de predare – învățare – evaluare, orientat spre realizarea finalităților curricularede către elevi.

88Modelul tradiţional de proiectare didactică de lungă durată presupune completarea
unui tabel cu mai multe componente, în variante diferite de prezentare:
Modelul 1 (varianta cu detalieri)
Nr. lecţiei, data
Nr. lecției
în modul/
din total
Data/săptămânaConţinuturi

Competenţe
specifice (CS)Activităţi deînvăţaresubiectul/temalecției (detalieri deconţinut)

se indică
competențele
specifice vizate direct(CS1, CS2 ...)

pot fi cele
propuse în
curriculum/
modificate
sau propusede profesor

Resurse

Evaluare- procedurale(metode, tehnici,
procedee)- materiale (mijloace de învăţământ: utilaj chimic şi materiale
didactice)

Metodeși instrumente deevaluareModelul 2 (varianta succintă)TemaUnități decompetență

Nr. lecţiei,data

Subiectul lecţiei,conţinuturile

Activități deînvățareEvaluare(tipul evaluării)Profesorul poate modifica aceste scheme (prezentarea grafică, ordinea elementelor
structurale, numărul și conținutul grilelor etc.) sau să elaboreze un model de proiectare personalizat. Important este să fie respectată succesiunea unităţilor de conţinut
în conformitate cu logica internă a disciplinei, corelarea competenţelor – unităților decompetență – unităților de conținut – strategiilor didactice – resurselor educaţionale(materiale, procedurale, de timp) – sistemului de evaluare.
În acelaşi timp, planificarea de lungă durată are un grad anumit de „mobilitate”. Înfuncție de rezultatele elevilor, profesorul poate efectua unele modificări pe parcursul
anului şcolar (repartizarea orelor, concretizarea unor unități de competență, succesiunea temelor).
Elaborând proiectarea didactică, profesorul stabileşte strategiile didactice, racordându-le cu activităţile de învăţare corespunzătoare, pentru a determina în final tipulfiecărei lecţii.
Un proiect didactic modern este axat pe corelaţia dintre: competenţele vizate (caresunt finalităţile?) – obiectivele operaționale proiectate (ce/cât vor face elevii?) – asigurarea câmpului motivaţional (de ce vor face?) – conţinuturile sarcinilor didactice (prin ce
vor face?) – metodele selectate (cum vor face?) – mijloacele didactice (cu ce vor face?)– evaluarea (ce, cât şi cum au realizat în raport cu obiectivele proiectate? = finalități).

89

2.3. Proiectarea didactică a lecției (lecțiilor)
Managementul lecţiei moderne depinde în mare măsură de competenţa de proiectare pedagogică, care se manifestă (adaptare după Roegiers X. [12]), prin capacitatea
cadrului didactic de a exploata cunoştinţele din repertoriul propriu pentru realizarea
acestei sarcini. Această competență are următoarele caracteristici:• solicită mobilizarea unui ansamblu de: resurse cognitive (cunoașterea științifică adisciplinei, a teoriilor și practicilor didactice, a principiilor curriculare etc.); resursemateriale personalizate (proiectarea didactică de lungă durată, materiale didactice); resurse proiective (tehnici de stabilire a conexiunilor optime între elementele
constituente); creative (imprimarea unui „design didactic” original și captivant); resurse experiențiale, informaționale/bibliografice, de timp, de motivare etc.
• are un caracter finalizat: crearea unui produs prin mobilizarea ansamblului deresurse;• este relaţionată cu un ansamblu divers de situaţii: în funcție de personalitatea
profesorului, de specificul grupului de elevi, de competența specifică dominantă
și tipul lecției, de disponibilitatea resurselor materiale etc.;• este evaluabilă: competenţa pedagogică poate fi evaluată măsurându-se calitateaîndeplinirii sarcinii de lucru şi calitatea produsului realizat, a lecției propriu-zise.
Dezvoltarea competenţei pedagogice reprezintă un proces complex, specific pentru
fiecare în parte, racordat la formarea continuă, la caracter, la gradul de pregătire profesională, la experienţa acumulată, la solicitările ambianţei, la influenţa altor factori.
Elaborarea unui proiect didactic este un proces complicat analitico-sintetic după acţiune şi complex după multitudinea de factori ce determină validitatea lui: corelarea
cu sistemul de competențe și transpunerea eficientă a acestora; cu conţinutul unității
de învăţare; cu particularităţile de vârstă ale elevilor, tipologia lecţiilor, orientareala învăţare independentă, la aspectul aplicativ și motivațional, la sfera intereselor şi
necesităților elevilor etc. Este asemeni elaborării unui meniu de alimentaţie pentru „n”
persoane, cu gusturi şi necesităţi diferite, cu condiţia satisfacerii sentimentului de foame sau a simplei necesităţi de a mânca, asigurând un rafinament gustativ, estetic, darși orientat spre o alimentaţie sănătoasă, specifică şi diferenţiată în acelaşi timp. Este
evident că în această situaţie nu există recomandări stricte, concrete, la fel cum nu
există şi catalogări dure că așa e corect, iar altfel – nu, calitatea şi eficiența proiectării
didactice fiind demonstrată doar prin validarea competenţelor ca rezultat al procesuluide instruire. În literatura de specialitate sunt stipulate un șir de etape/operații cerinţe/criterii, ce pot fi drept suport pentru elaborarea unui proiect didactic de calitate.

90Principiul respectării transpunerii competențelor.
Ierarhia competenţelor poate fi prezentată ca o structură concentrică:• competenţele-cheie/transversale – sfera exterioară, având un caracter general şicomplex, prezentând în același timp atât un scop, cât şi o finalitate a educaţiei;• competenţele transdisciplinare – reprezintă stratul interior, detaliind specificul fiecărei competenţe-cheie/transversale pentru treapta de învăţământ, având caracter general, complex, prezentând un scop şi finalitate pentru treapta respectivă;• competenţele specifice ale disciplinelor – formează nucleul acestei ierarhii, care,prin relaţiile reciproce, intra-, inter- şi transdisciplinare, acoperă integral realizarea competenţelor-cheie/transversale şi transdisciplinare.
Competențele specifice Chimiei reprezintă un sistem complex, cu un grad sporitde coeziune internă, ce creează posibilități de formare și dezvoltare a atitudinilor și
disponibilităților creative ale elevilor (Schema 5). În funcție de specificul unității deconținut, raportat la tipologia lecției, în demersul instructiv una sau câteva competențe
specifice pot fi vizate direct/competențe dominante, iar celelalte – pot fi vizate
tangențial/sau de loc. Este important să se țină cont de corelarea mecanismelor deinteracțiune a competențelor specifice cu legitățile evolutive de formare/dezvoltare
a lor. Dacă la începutul studierii unei teme competența ce vizează limbajul chimic este
prioritară, fiind axată pe activități de înțelegere și aplicare a noțiunilor și termenilor noi,
atunci la etapa de extindere această competență devine un instrument de realizare acompetențelor ce vizează procesele de caracterizare a substanțelor, de investigare saude rezolvare de probleme.
Schema 5.

CS 5

Utilizarea inofensivă a substanțelor în activitatea cotidiană, cu
responsabilitate față de sănătatea personală și grijă față de mediu

CS 4

Investigarea experimentală a substanțelor și a proceselor chimice,
respectând normele de protecție personală și socială

CS 3

Rezolvarea problemelor prin aplicarea metodelor specifice Chimiei,
demonstrând perseverență și responsabilitate în luarea deciziilor

CS 2
CS 1

Caracterizarea substanțelor și proceselor chimice, manifestândcuriozitate și creativitate
Operarea cu limbajul chimic în diverse situații de comunicare,manifesând corectitudine și deschidere

91

Exemple de operaționalizare a competențelor specifice CS1 prin unități de competență:Nivel
taxonomic

Exemple de demersuri acționale/activități de învățare

Obiective operaționaleînțelegere- să definească noțiunea „X” - săexplice noțiunea „X”- să propună o definiție
alternativă/s-o reformuleze princuvinte proprii• formularea definiției (discuție catehetică);• explicarea și/sau reformularea definiției

aplicare- să aplice noțiunea „X” la nivel
de mesaje simple și/sau mesaje
cauzale- să încadreze noțiunea „X” îndiferite contexte de comunicare- să stabilească valoarea deadevăr a afirmațiilor propuse/alcătuite• recunoașterea dintr-un șir a elementelorce corespund parametrilor noțiunii „X”;
• determinarea/argumentarea tipului
expresiilor (A; F) și/sau elaborarea
expresiilor similare;• completarea schemelor lacunare;• încadrarea mai multor noțiuni consonante într-o afirmație

rezolvarede probleme- să rezolve problema de tipul „Y”
prin aplicarea sau transpunerea
unui algoritm- să analizeze și interpreteze
rezultatele (* în cazul
problemelor contextuale)• transpunerea conținutului problemei înlimbaj chimic → schemă de notare →„pași” de rezolvare → determinareasoluției;• argumentarea corectitudinii rezultatului obținut și interpretarea rezultatului înraport cu parametrul contextual, indicat
în preambula problemei

investigare- să investigheze experimental
situația „Z”, respectând regulile
de securitate• transpunerea conținutului sarcinii îndemersuri acționale → a acțiunilor realizate/observațiilor în rapoarte textuale →elaborarea concluziilor personale

analiză/sinteză

- să aprecieze critic raportul dintre beneficiile/efectele negative
ale utilizării substanțelor sau
proceselor „Q”• transpunerea proprietăților/proceselorîn activitatea cotidiană → specificarea
beneficiilor/efectelor negative → estimarea lor → compararea → elaborarea concluziilor personale → argumentarea lor→ manifestarea atitudinilor personale

92

93

CS1. Operarea cu limbajul chimic, în situații
de comunicare, manifestând corectitudine și
deschidere.
CS2. Caracterizarea
substanțelor și proceselor chimice, manifestândcuriozitate și creativitate.
CS3. Rezolvarea problemelor prin aplicarea
metodelor specificechimiei, demonstrândperseverență și responsabilitate în luarea
deciziilor.
CS4. Investigarea experimentală a substanțelor și
proceselor chimice, respectând normele de securitate personală şi socială.
CS5. Utilizarea inofensivă a substanțelor în
activitatea cotidiană, cu
responsabilitate față desănătatea personală șigrijă față de mediu.

7.1. Explicarea și operarea, în situaţii de comunicare orală şi scrisă, utilizând noțiunilereferitoare la: răspândirea metalelor în natură,rolul biologic al metalelor și compușilor lor;obținerea, domeniile de utilizare a metalelor/
compușilor lor; utilizarea aliajelor.
7.2. Caracterizarea și compararea structurii,
proprietăților, metodelor de obținere, utilizării, legăturilor genetice ale metalelor și
compușilor lor.
7.3. Extrapolarea și aplicarea algoritmilorde rezolvare a problemelor de stabilire acompoziției amestecului (cu reacționarea unuicomponent sau a ambilor, dar diferit).
7.4. Investigarea experimentală a proprietăţilor generale ale bazelor și sărurilor; a reacțiilor
de identificare a cationilor.
7.5. Argumentarea legăturii cauză-efect dintre
utilizarea metalelor și aliajelor, proprietățile fizice, tipul legăturii chimice, al rețelei cristaline.
7.6. Investigarea unor contexte problematicereale/modelate, legate de proprietățile și metodele de obținere a metalelor/compușilor lor.
7.7. Formularea concluziilor personale referitoare la beneficiile/efectele negative ale utilizării metalelor și compușilor lor.
+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

+

Notă: simbolurile și abrevierile utilizate: S – săptămâna; EF – evaluare formativă; ES – evaluare sumativă;SP – sistem periodic; ȘA – șirul activității metalelor; E – activitate experimentală.
Nr. lecției în proiectarea didactică
Competențe specificeUnități de competență
disciplinei Chimie
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10

Model de proiectare didactică de lungă durată (varianta cu detalieri)
Modulul 7. Metalele și compușii lor CLASA a X-a, profil real Timp: 12 ore

+

+

+

+

11

ES

12

94

CS

CS1
CS2
CS4
CS5

CS1
CS2
CS4
CS5

Unități deconținut

Metalele –constituenții
principali aitehnologiilor
moderne.
Forma derăspândire în
natură, în organism. Rolul
biologic.

Caracteristica generală
a metalelordupă locul în
SP. Legătură/rețea cristalină metalică și
proprietățile
fizice ale
metalelor.
Domeniile
principale
de utilizare ametalelor. Seria genetică ametalelor.

Nr./săptămâna1./
S (...)

2./
S (...)

7.1. Explicarea și operarea,
în situații de comunicareorală și scrisă, utilizândnoțiunile referitoare la:caracteristica generală ametalelor după locul în SP;
domeniile de utilizare ametalelor.
7.2. Caracterizarea șicompararea proprietăților
fizice, utilizării, legăturilor
genetice a metalelor și acompușilor lor.
7.5. Argumentarea legăturii cauză-efect: utilizarea
metalelor-proprietățile
fizice-tipul legăturii
chimice-rețea cristalină.

7.1. Explicarea și opera­
rea, în situații de comunicare orală şi scrisă, utilizând noțiunile referitoarela: răspândirea metalelorîn natură, rolul biologic almetalelor/al compușilor
lor.

Unități de competență

• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizândnoțiunile chimice ce se referă lacaracteristica generală a metalelor după locul în SP; domeniile
principale de utilizare a metalelor.
E: Cercetarea mostrelor de metale.
• Exemplificarea corelației: compoziţie – proprietăţi – utilizare ametalelor/compușilor lor.
• Elaborarea algoritmilor de caracterizare și comparare a metalelor după rolul biologic, utilizare,
proprietăţi fizice.

• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale,lanțurilor logice, utilizândnoțiunile chimice.
E: Cercetarea mostrelor de minerale.
• Modelarea situațiilor-problemă
aplicative cu încadrareaconținutului chimic ce vizează metalele/compușii lor la osituație practică concretă.

Activități de învățare – evaluare

Explozia
stelară
Algoritm
Explicație
Problematizare
ModelareConversația
euristică

Explicația
Problematizare
Conversația
euristică
Comparație

MetodeFișe de lucru
SP
Tabele suport
Mostre demetaleSuporturi
informaționale;
Colecții deminerale
Mostre deconfecții din
metaleMijloace
didactice

Evaluareverbală
EF

EF

EvaluareStrategiile didacticede predare – învățare – evaluare

95

4./
S (...)

3./
S (...)

Proprietățile
chimice generale ale
metalelor (cunemetalele,
apa, acizii,
sărurile). Seria genetică ametalelor.
Șirulactivității
metalelor.

Metodele
generale deobținere ametalelor.
Aliajele (fonta, oțelul,
duraluminiul).

CS1
CS2
*CS4
CS5

CS1
CS2
CS4
CS5

7.1. Explicarea și opera­
rea, în situații de comunicare orală şi scrisă, utilizând noțiunile referitoarela: proprietățile chimice
ale metalelor; seria genetică a metalelor.
7.2. Caracterizarea
și compararea
proprietăților chimice ale
metalelor; a legăturilor
genetice ale metalelor șiale compușilor lor.

7.1. Explicarea și opera­
rea, în situații de comunicare, utilizând noțiunilereferitoare la: obținerea
metalelor; utilizarea aliajelor.
7.2. Caracterizarea șicompararea metodelorde obținere a metalelor.
7.5. Argumentarea legăturii cauză-efect: utilizarea
metalelor/aliajelorproprietățile lor fizice.
• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale, lanțurilor logice, utilizândnoțiunile chimice.
• Elaborarea algoritmilor decaracterizare și comparare ametalelor în baza proprietăților
chimice.
• Caracterizarea proprietăților
chimice generale ale metalelor în
baza șirului activității prin ecuații
chimice.

• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale, lanțurilor logice, utilizândnoțiunile chimice ce se referă laobținerea metalelor, utilizarea
aliajelor.
E: Cercetarea mostrelor de aliaje.
• Elaborarea algoritmilor de caracterizare și comparare a metalelor după criteriul: răspândirea
în natură, obținerea.
• Caracterizarea obținerii metalelor (ca procese de oxido-reducere) prin ecuații chimice.
Algoritm.
Modelarea
Demonstrarea

Problematizarea
Asalt de idei
Algoritm.
Instruirea
reciprocă
Explicația

Fișe de lucru
Tabele suport,
schemeSPȘAFișe de lucru
SP
Mostre dealiajeProbăscrisă/diferențiată
EF

Probă
scrisă/diferențiată
EF

96

6./
S (...)

5./
S (...)

Amfoteritatea aluminiului şi acompușilor
lui.

Oxizii și
hidroxizii
metalelor:
proprietățile,metodele
generale deobținere.

CS1
CS2
*CS3
CS4
CS5

CS1
CS2
*CS3
CS4
CS5

7.1. Explicarea și opera­
rea, în situații de comunicare orală şi scrisă, utilizând noțiunile referitoarela rolul biologic al aluminiului, al compușilor lui.
7.2. Caracterizarea șicompararea
proprietăților, obținerii,
utilizării aluminiului și
compușilor lui.
7.4. Investigarea experimentală a proprietăților
amfotere ale hidroxiduluide aluminiu.

7.1. Explicarea și ope­
rarea, în situații de comunicare orală şi scrisă,utilizând noțiunile referitoare la oxizii și hidroxizii
metalelor.
7.2. Caracterizarea șicompararea
proprietăților, metodelor de obținere, utilizării
oxizilor și hidroxizilor
metalelor.
7.4. Investigarea experimentală a proprietăților
generale ale oxizilor bazici
și ale bazelor.

• Exemplificarea corelației: compoziţie – proprietăţi – utilizarea
aluminiului și a compușilor lui.
E: Cercetarea mostrelor aliajelor
și mineralelor.
E: Investigarea experimentală aproprietăților amfotere a hidroxidului de aluminiu şi explicarea lor
prin ecuațiile moleculare, ionice(complete şi reduse).
• Rezolvarea problemelor
cu caracter formativ în baza
proprietăților/obținerii/utilizării
aluminiului, compușilor.

• Formularea enunțurilor argumentate, întrebărilor cauzale, lanțurilor logice, utilizândnoțiunile chimice.
• Elaborarea și aplicarea algoritmilor de caracterizare și comparare a oxizilor, hidroxizilor metalelor după utilizare, obținere,
proprietăţi.
• Caracterizarea obținerii,
proprietăților chimice generale
ale oxizilor, bazelor prin ecuații
moleculare, ionice.
E: Investigarea experimentală aproprietăților chimice generale
ale oxizilor bazici, bazelor şi explicarea lor prin ecuațiile moleculare, ionice (complete şi reduse).
Problematizarea
Descoperirea
dirijată
Investigație

Problematizare
Descoperirea
dirijată
Explicație
Investigație

Fișe de lucru
Vase de laborator
ReactiviFișe de lucru
Vase de laborator
Reactivi

EF

EF

97

Rezolvarea
problemelor în baza
proprietăților
metalelor și
compușilor
lor.

Problemele
experimentale la tema
„Metalele,compușii lor”

9./
S (...)

Sărurile:
proprietățile
chimice generale. Metodegenerale deobținere.
Utilizarea.

8./
S (...)

7./
S (...)

CS1
CS3
CS5

CS1
CS3
CS5

CS1
CS2
*CS3
*CS4
*CS5

7.4. Investigarea experimentală a proprietăților
generale ale metalelor/
compușilor lor; a legăturilor genetice.

7.3. Extrapolarea șiaplicarea algoritmilorde rezolvare a problemelor de stabilire acompoziției amestecului(cu reacționarea unuicomponent sau a ambilor,dar diferit).

7.1. Explicarea și ope­
rarea, în situații de comunicare orală și scrisă,utilizând noțiunile ce sereferă la săruri.
7.2. Caracterizarea
și compararea
proprietăților, metodelor de obținere, utilizării
sărurilor; legăturilor
genetice ale metalelor și
compușilor lor.
7.4. Investigarea experimentală a reacțiilor deidentificare a cationilor.

Problematizarea
Rezolvareprobleme
Algoritmizarea

Investigația
Experimentul

Lucrarea practică nr. 6: Rezolvarea problemelor experimentale latema „Metalele și compușii lor”.

Analiză
Demonstrarea
ProblematizarePăianjenul
Investigația

• Rezolvarea problemelor cu
analiza și interpretarea rezultatelor: de determinare a compoziției
unui amestec/aliaj în baza uneireacții chimice; cu caracter
formativ în baza proprietăților/obținerii/utilizării metalelor/
compușilor lor.

• Aplicarea algoritmilor de caracterizare și comparare a sărurilor(rolul biologic, utilizare, obținere,
proprietăţi).
• Caracterizarea obținerii şi
proprietăților chimice generale
ale sărurilor prin ecuații moleculare și ionice.
E: Cercetarea mostrelor de săruri
și minerale.
E: Investigarea experimentală aproprietăților chimice generale
ale sărurilor, explicarea lor prinecuațiile moleculare, ionice (complete şi reduse).
E: Identificarea ionilor: Ba2+, Ca2+,
Al3+, Fe2+, Fe3+, Cu2+Fișe de lucru
Reactivi

Culegere deprobleme și
aplicații

Fișe de lucru
Set de reactivi

EF

EF

EF

98

CS1
CS2
CS3
CS5

CS3
CS5

Legătura
genetică ametalelor şi
a compușilor
lor.

Metalele și
compușii lor– utilizarea șiinfluența asupra calității
vieții și mediului.

Evaluaresumativă

10./
S (...)

11./
S (...)

12./
S (...)

Extrapolarea și aplicareaalgoritmilor сunoscuți în
situații noi. Evaluarea/
autoevaluarea.

7.6. Investigarea unor
contexte problematicereale/modelate, legate deproprietățile și metodele
de obținere a metalelor/
compușilor lor.
7.7. Formularea concluziilor personale referitoarela beneficiile/efectele
negative ale utilizării metalelor și compușilor lor.

7.1. Explicarea și ope­
rarea, în situații de comunicare, cu noțiunilece se referă la metale și
compușii lor.
7.2. Caracterizarea șicompararea legăturilor
genetice ale metalelor,
compușilor lor.

Analiza probei, elaborarea concluziilor personale• Modelarea situațiilor-problemă
aplicative cu încadrarea conţinutului chimic ce vizează metalele/compușii lor la o situaţie practică
concretă.
• Elaborarea CV-ului unei substanţe anorganice.
Elaborarea și prezentarea proiectului:• Metalele care au schimbat/
influențat istoria omenirii.

• Argumentarea legăturilor genetice: metale – compușii lor în
baza proprietăților chimice/metodelor de obținere.
• Rezolvarea problemelor cu
caracter formativ în baza legăturilor genetice dintre metale și
compușii lor.

Lucrulindependent

Problematizarea
Sinteza

Problematizarea
Lucrul în grup

Test de evaluareFișe de lucru
CVFișe de lucru

Evaluaresumativă

EF

EF

99

2.1. Explicarea și ope­
rarea, în situații de comunicare orală și scrisă,utilizând noțiunile ce sereferă la hidrocarburile
nesaturate.
2.2. Modelarea, pentru
hidrocarburile nesaturate, a formulelormoleculare și de structură ale omologilor, aformulelor de structură
ale izomerilor posibili,
a denumirilor lor conform nomenclaturii
sistematice.
2.3. Caracterizarea
alchenelor, alcadienelor și alchinelor: compoziția,structura, izomeria,
proprietățile fizice,utilizarea, obținereași proprietățile chimice (prin ecuațiile
reacțiilor).

Unități de competență

4

3

1-2

Nr./
data
lecției
Activități de învățare

Exerciții:• Exemplificarea utilizării noțiunilor referitoare la hidrocarburi
nesaturate prin alcătuirea expresiilor de tip adevărat-fals și detip lacunar.
• Exersarea corelației: formula generală a alchenelor – formulele moleculare ale omologilor – formulele de structură ale
izomerilor posibili (tipul izomeriei) – denumirile conform nomenclaturii sistematice.
• Modelarea prin ecuațiile reacțiilor a proprietăților chimice,obținerea transformărilor chimice în baza legăturilor geneticeale hidrocarburilor nesaturate în corelație cu utilizarea lor.
Experiență de laborator: Identificarea caracterului nesaturat
al compușilor organici în produsele utilizate în activitatea cotidiană (guma de mestecat, uleiul vegetal etc.).
Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ în baza ecuațiilorreacțiilor chimice сu participarea alchenelor.
• Modelarea prin ecuațiile reacțiilor a proprietăților chimice,obținerii etenei și propenei, transformărilor chimice în bazalegăturilor genetice în corelație cu utilizarea lor.
• Dezbateri: Influența polimerilor asupra mediului/calității
vieții.

Unități de conținut
Hidrocarburi nesaturate – materie primă pentru obținerea
maselor plastice: clasificare,definiție, formula generală, seria omoloagă (n(C) ≤5). Izomeria
de catenă și de poziție. Nomenclatura sistematică.
Etena și propena – proprietățile
fizice și chimice: adiția hidrogenului, halogenilor (identificarea), arderea, polimerizarea.
Adiția hidrohalogenurilor și apei
la etenă.

Utilizarea și obținerea etenei șipropenei din alcani și alcooli.

Modulul 2. Hidrocarburi nesaturate cu importanță industrială – 8 ore

Model de proiect didactic de lungă durată pentru clasa a XI-a, profil umanist (varianta succintă)

EF

EF

EF

E

100

2.4. Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ, în baza ecuațiilor
chimice cu participarea
hidrocarburilor nesaturate.
2.5. Investigarea experimentală a caracterului
nesaturat al compușilor
organici; compararea
cauciucurilor, polietilenei și polipropileneidupă proprietățile
fizice.
2.6 Evaluarea critică ainfluenței polietilenei,
polipropilenei, a cauciucurilor asupra mediului/calității vieții.
• Exersarea corelației: formula generală a alchinelor – formulele moleculare ale omologilor – formulele de structură ale
izomerilor posibili (tipul izomeriei) – denumirile conform nomenclaturii sistematice (și invers).
• Modelarea prin ecuațiile reacțiilor a proprietăților chimice,obținerii acetilenei, transformărilor chimice în baza legăturilor
genetice în corelație cu utilizarea lor.
• Modelarea prin ecuațiile reacțiilor a proprietăților chimice
ale alchenelor, alchinelor, alcadienelor, transformărilor chimiceîn baza legăturilor genetice în corelație cu utilizarea.
• Rezolvarea problemelor cu conținut aplicativ în bazaecuațiilor reacțiilor chimice сu participarea hidrocarburilor
nesaturate.
Test sumativ

Acetilena: a) proprietățile fiziceși chimice: adiția hidrogenului,
halogenilor, clorurii de hidrogen, apei, arderea, trimerizarea;b) utilizarea și obținerea prinpiroliza metanului, din carbură
de calciu.
Legătura genetică dintre hidrocarburi

Evaluare sumativă

5

6

8

7

• Modelarea prin ecuațiile reacțiilor a proprietăților chimice,obținerii butadienei, transformărilor chimice în baza legăturilor genetice în corelație cu utilizarea lor.
E: Cercetarea și compararea unor proprietăți fizice ale mostrelor de produse din cauciucuri (vulcanizat și nevulcanizat) cu
mostre de produse din polimeri.
Elaborarea și prezentarea proiectului:
Influența duală a accesibilității și a stabilității polimerilorobținuți din alchene (polietilenă, polipropilenă), din alcadiene(cauciucuri) asupra mediului/calității vieții.

Butadiena: proprietățile fizice și chimice (polimerizarea);obținerea din butan, utilizarea.
Cauciucul natural. Obținerea(extragerea), proprietățile fizice,utilizarea. Cauciucul sintetic –polimer obținut din butadienă.
Proprietățile fizice și utilizarea.
Vulcanizarea cauciucului.

ES

EF

EF

EF

PROIECT DIDACTIC LA CHIMIE, clasa a XII-a, profil realLecție interdisciplinară: chimie – biologie – medicină – fizică – informatică – sociologie
Titlul lecției: Guma de mestecat din aspect chimic.
Tipul lecției: lecție-cercetare/generalizare; de formare a abilităților de a evalua
critic cunoștințele dobândite, interpretate, aplicate, analizate, sintetizate anterior.
La lecție se vor forma/dezvolta următoarele competențe:Transversale și transdisciplinare:• Competențe în domeniul științei, tehnologiei, ingineriei și matematicii: aplicarea cunoștințelor și a metodologiilor de explicare a lumii înconjurătoare; aprecierea
schimbărilor cauzate de activitatea umană, manifestând responsabilitate pentru aspectele etice, siguranța și durabilitatea mediului.
• Competențe de alfabetizare: interpretarea conceptelor, faptelor, fenomenelor,sentimentelor, opiniilor în diferite contexte; comunicarea într-un mod pozitiv și responsabil din punct de vedere social, manifestând înțelegerea impactului limbajului
asupra celorlalți.
• Competențe digitale: utilizarea tehnologiilor digitale pentru colaborarea, evaluarea, crearea, partajarea conținuturilor digitale în mod etic, responsabil.
Competențe specifice disciplinei Chimie: CS1, CS2, CS3, CS4, CS5Unități de competență: S1 -1.3.1; S2 -1.3.2; S3 -1.3.3; S4 -1.3.4; S5 -1.3.5
Obiectivele operaționale. Elevul/eleva va fi capabil:
О1 – să identifice după etichetă componentele principale ale gumei de mestecat;
О2 – să recunoască, în compoziția gumei demestecat, compușii organici studiați;О3 – să modeleze, prin ecuațiile reacțiilor
chimice, obținerea și proprietățile
cauciucurilor (butadienic, izoprenic), esterilor, sorbitolului;О4 – să demonstreze experimental caracterul nesaturat al compușilor din guma
de mestecat; prezența polialcoolilor în mostrele investigate;
О5 – să colaboreze cu membrii grupului delucru;
О6 – să opereze corect, utilizând limbajulchimic în situații de comunicare;О7 – să utilizeze cunoștințele dobândite pentru rezolvarea situațiilor-problemă;О8 – să prezinte rezultatele investigărilor:
cercetării sociologice, cercetării ladomiciliu sub formă de diagrame și scheme;
О9 – să explice, utilizând surse suplimentare,influența componentelor gumei
de mestecat asupra organismului;О10 – să elaboreze regulile de utilizare inofensivă a gumei de mestecat, să
argumenteze necesitatea respectării acestor
reguli pentru sănătate;О11 – să formuleze concluzii personale, referitor la problema studiată.

Mijloace de instruire: postere cu markere; mediaproiector; mostre ale obiectelorstudiate; soluții: hidroxid de sodiu, sulfat de cupru (II), apă de iod, permanganat depotasiu, acid sulfuric; suport cu informații teoretice; tabelul ,,Suplimente alimentare”;
instrucțiuni pentru activitatea experimentală, fișe de lucru.

101

Metode și procedee: conversație euristică, brainstorming, analiza, graficul T, experimentul chimic, alcătuirea schemelor de reper, învățarea prin descoperire, problematizarea, algoritmizarea, cercetarea individuală, prezentarea cu utilizarea tehnologiilor
digitale.
Instruirea preliminară/tema pentru acasă: 1) de reactualizat temele: „Compuși
macromoleculari. Cauciucuri”, „Alcooli polihidroxilici”, „Esteri”, „Glucoza”; 2) elevii peparcursul a 2-3 săptămâni elaborează proiecte: cercetarea influenței gumei de mestecat asupra echilibrului acido-bazic; problemele utilizării gumei de mestecat din punctde vedere medicinal/acțiunea componentelor ei asupra organismului; cercetareasociologică despre utilizarea gumei de mestecat (completarea chestionarelor, sondaje
de opinie, prelucrarea datelor statistice).
Anexa-proiect didactic.
Grupul 1. Investigarea îndulcitorilor dincompoziția gumei de mestecat.
Analizați informațiile referitoare lacomponenții analizați ai gumei de mestecat, utilizând diferite surse informaționale.
Selectați, din componenții identificați, un
alcool polihidroxilic – înlocuitor al zahărului, alcătuiți formula de structură a lui și
denumiți-l.
Scrieți ecuația reacției de obținere a unuiîndulcitor din glucoză.
E. Identificați alcoolii polihidroxilici în guma
de mestecat: alegeți reagentul necesar,
realizați experimentul, formulați concluzii.
Pregătiți un comentariu format-poster cu
prezentare.

Grupul 2. Investigarea bazei de cauciuc a
gumei de mestecat.
Analizați informațiile referitoare la componentele investigate ale gumei de mestecat
utilizând diferite surse informaționale.
Indicați substanțele ce pot alcătui baza decauciuc a gumei de mestecat (denumirea,
formula).
Alcătuiți ecuațiile reacțiilor de obținere acompușilor/polimerilor respectivi.
E. Identificarea compușilor cu caracter nesa­
turat în guma de mestecat: alegeți reagentul
necesar, realizați experimentul, formulați
concluzii.
Pregătiți un comentariu format-poster cu
prezentare.

Grupul 3. Investigarea aromatizatorilor în
guma de mestecat.
Analizați informațiile referitoare lacomponenții investigați ai gumei de mestecat, utilizând diferite surse informaționale.
Selectați, din componenții identificați,compusul ce corespunde mirosului indicat
pe mostra de gumă investigată, identificați
prezența mirosului respectiv.
Alcătuiți formula de structură a aromatizatorului/esterului respectiv și denumirea lui.
Alcătuiți ecuația reacției de obținere aesterului identificat și ecuația reacției cecaracterizează proprietățile chimice ale
acestui ester. Pregătiți un comentariu format-poster cu prezentare.

Grupul 4. Investigarea aditivilor suplimentari
în guma de mestecat.
Analizați informațiile referitoare lacomponenții investigați ai gumei de mestecat, utilizând diferite surse informaționale.
Selectați denumirile și specificările
aditivilor/E pentru componenții suplimentari
ai gumei de mestecat. Explicați tipul și rolul
lor.
E. Determinarea mediului (pH-ului) extrac­
tului apos al gumei de mestecat. Alegeți
indicatorul necesar, realizați experimentul,
formulați concluzii.
Pregătiți un comentariu format poster cu
prezentare.

102

103

S4

S1
S2
S3

О7

• Propune elevilor să analizeze și să discuterezultatele investigării.

• Propune elevilor să studieze componenții
de bază ai gumei de mestecat, reactualizândcunoștințele despre compușii organici, despre
sursele informaționale, despre investigările
experimentale.
• Reactualizează regulile de lucru în grup, desecuritate în timpul efectuării experimentuluichimic.

О2
О3
О4
О5

О6

• Propune elevilor să analizeze compoziția
gumei de mestecat, să distingă grupele decomponenți.

О1• Fiecare grup prezintă rezultatele investigării: Ce compuși chimici se referă lagrupul componenților cercetați, rolul lor,
proprietățile, metodele de obținere.

• Lucrează în grupuri. Studiază
instrucțiunile, împart sarcinile.
• Efectuează investigarea teoretică și experimentală a componentelor gumei demestecat: Grupul 1- Îndulcitorii. Grupul 2 –Guma (cauciucul). Grupul 3 – Aromatizatorii.
Grupul 4 – Componenți suplimentari.
• Înscriu rezultatele pe postere.

• Elevii analizează compoziția, determină
componenții și le clasifică în grupe.

• Propun metode de cercetare a mostrei
propuse, formulează obiectivele: să examineze eticheta, să determine componentele,rolul și impactul lor asupra organismului.

• Ghidează elevii spre formularea obiectivelorlecției.

II. Realizarea
sensului• Formulează tema lecției.
• Notează sugestiile. 1-2 elevi își exprimă
opiniile.

• Formează grupurile de lucru, aleg liderul
grupei.

Activitatea elevilor• Anunță mottoul lecției, demonstrează imagini prin care ghidează elevii spre deducerea
subiectului lecției.
• Propune elevilor să înscrie opiniile proprii referitor la subiectul lecției: ce știu, ce vreau săștiu (1 min.).

Activitatea profesorului

I. Captareaatenției
Deducerea
subiectuluilecției și aobiectivelorО• Asigurarea unui climat favorabil desfășurării
lecției.

S

Momente organizatorice

Secvențele
lecției

Mottoul lecției: Alegerea conștientă este superioară plăcerii de moment. Seneca, filosof grec

Prezentarea,
tehnologii
digitaleAnaliza
informației
Experiment
Lucrul în grupÎnvățare prindescoperire

Analiza
Compararea

Brainstorming.
Planificarea
cercetării

Tehnica „Știu,vreau să știu,am învățat”

Strategiile didactice

104

S4
S5
S6

О8
О9
О10

О8

• Doi elevi prezintă rezultatele cercetării
referitor la acțiunea fiziologică a componentelor gumei de mestecat.
• În timpul prezentării, elevii notează argumentele pro/contra în fișe de lucru.
• Doi elevi prezintă rezultatele cercetării
sociologice (anchetării).
• Își exprimă opiniile proprii asupra aspectului estetic al utilizării gumei: unde, când se
poate/nu se poate de mestecat.
• Propun metode de înlăturare a gumei demestecat de pe haine.

• Propune elevilor să ia cunoștință de rezultatele anchetării în problema consumării gumei
de mestecat.

• Atrage atenția elevilor asupra aspectului
estetic și a celui ecologic ale utilizării gumei demestecat.

• Formulează situația-problemă: cum să procedăm dacă guma de mestecat s-a lipit de haină.

• Prezintă rezultatele investigațiilor „Influența gumei de mestecat asupra echilibrului
acido-bazic în cavitatea bucală’’.
• Explică contradicția aparentă între extractul apos și pH-ul din cavitatea bucală ce secreează în rezultatul mestecării gumei.

• Grupul 1. Întrebare despre aromatizatori.
• Grupul 2. Întrebare despre componenții
suplimentari.
• Grupul 3. Întrebare despre baza din gumă(cauciuc).
• Grupul 4. Despre stabilirea рН-ului în cavitatea bucală.

• Propune „experților-medici” să-și expună
opiniile.
• Le dă însărcinare elevilor: în timpul prezentării să înscrie argumentele -pro și -contra în fișade lucru.

• Adresează întrebarea: Cum credeți, putem
avea încredere în reclame?
• Prezintă elevii care au realizat proiecte.
• Evidențiază situația-problemă.

• Efectuează evaluarea formativă prin adresarea întrebărilor încrucișate grupurilor de elevi.
În cazul dificultății formulării răspunsurilor,grupul expert în problema vizată oferă un răspuns.

Problematizare

Conversație

Cercetare sociologică

Prezentare
Power Point
Graficul T

Prezentarea cuutilizarea tehnologiilor digitale

Conversația
examinatoare
Instruire problematizată

105

IV.

III. Reflecție
Asigurarea
feedbackului

S6

О11

• Anunță tema pentru acasă

• Încheie activitatea. Repetă mottoul lecției,propune elevilor să-l comenteze.
• Propune liderilor să evalueze lucrul fiecărui
elev/elevă.
• Formulează concluzii, evidențiază elevii careau fost activi.

• Propune elevilor să efectueze analiza
activității: au fost realizate obiectivele, cum au
fost realizate?
• Analizează activitățile lecției cu rezolvarea
situațiilor reale ce pot apărea în activitatea
cotidiană.
• Propune elevilor să completeze fișa prinformularea concluziilor referitor la problema
investigată, să răspundă la întrebarea: Ce amînvățat din lecția de astăzi? Și să formuleze
concluziile la tema cercetată.

• De elaborat un poster „Pro și contra
gumei de mestecat” (pentru informarea
elevilor din clasele inferioare, format A3).

• Liderii grupurilor completează fișele deevaluare a elevilor din grup și fiecare elev/
elevă – fișă de autoevaluare.

• Argumentează alegerea de către profesor
a motoului lecției.

• Răspund la întrebări.
• Formulează concluzii.

• Expun opinii, formulează concluzii.

Evaluare și
autoevaluare

Analiză
Sinteză
Comparare
Transpunerea
informației însituații cotidiene3. Referințe metodologice și procesuale ale Curriculumului la disciplina Chimie
Profesorul cu adevărat înțelept nu te invită să intri în casa înțelepciunii sale, ci,
mai curând, te călăuzește către pragul minții tale.
Kahlil Gibran
3.1. Logica și principiile de elaborare a strategiilor didactice în baza
Curriculumului – 2019
Strategia didactică este concepută ca un scenariu didactic complex, în care sunt
implicați integral toți actorii predării – învățării, adaptat la condițiile realizării prin selectarea optimă a tehnicilor și metodelor concepute și orientat la scopul final de stabilire/
perfecționare a căilor de atingere a finalităților procesului de instruire. Astfel, strategia
prefigurează traseul metodic cel mai potrivit, cel mai logic și mai eficient pentru abordarea unei situații concrete de predare și învățare. În acest fel, prin proiectare strategică
se pot diminua erorile și riscurile activității de instruire. Strategia didactică este necesară din mai multe motive:• să ştii unde trebuie/doreşti să ajungi;• să planifici eficient toate etapele acestui demers în coordonare strânsă între ele;• să depistezi factorii ce ar facilita realizarea acestui proces;• să asiguri prezenţa resurselor necesare (materiale, morale);• să prezici/eviţi posibilitatea succeselor/insucceselor;• să racordezi acţiunile, mijloacele la schimbarea/transformarea continuă a factorilor;• să realizezi evaluarea permanentă a eficienţei realizării pentru perfecţionarea
continuă.
În acest context, sarcina strategiei didactice pentru orice disciplină, inclusiv Chimie,
constă în asigurarea realizării procesului de instruire pe componentele:•• informaţională – transferul informaţiei, primirea/receptarea ei, acumularea,transformarea, păstrarea şi utilizarea informaţiei (constituie conţinutul instruirii);•• psihologică – formarea şi dezvoltarea personalităţii umane;•• cibernetică – dirijarea activităţii cognitive a elevilor.
Ponderea fiecărei componente este o mărime subordonată relaţiei „societate – individ”, fapt ce, în consecinţă, determină specificul strategiilor didactice utilizate.
Strategiile clasice, corelate unei societăţi cu relaţii economice şi sociale stabile, planificate sunt axate cu preponderenţă pe componenta informaţională, reclamând rolul
major al cunoştinţelor teoretice, asigurând o respectare strictă a logicii interne a disciplinei, o însuşire temeinică a bazelor fundamentale ale ştiinţelor, formând specialişti
care activează foarte bine în condiţii invariabile, adică profesionişti – executori de instrucţiuni concrete. Specificul societății contemporane impune utilizarea unor noi stra-106

tegii didactice, specificate ca strategii moderne, axate pe învăţarea activă şi interactivă,având ca scop formarea cunoştinţelor şi competenţelor funcţionale.
Strategiile didactice moderne nu se contrapun celor clasice şi nu minimalizează rolul
important al cunoştinţelor, ci le orientează într-un sens nou, imprimându-le caracter
activ şi funcţional, transformându-le din finalitate a procesului instructiv în instrument
de soluţionare a diferitor situaţii/probleme.
Datorită specificului său, disciplina Chimie creează posibilităţi de valorificare pentru
diferite strategii didactice. Practic, fiecare unitate de conţinut, fiind tangentă cu activitatea cotidiană a elevului/elevei, facilitează utilizarea strategiilor bazate pe cercetare,descoperire, problematizare, realizate prin studiul teoretic sau experimental. În acelaşi
timp, cercetând elementele lumii înconjurătoare la nivel de macrosistem, elevii pătrundîn esenţa fenomenelor, proceselor, structurii substanţelor la nivelul moleculelor, atomilor, ionilor, adică la nivel de microsisteme. În acest caz sunt eficiente strategiile bazate
pe analogii, modelări.
La etapele iniţiale (conţinuturi, noţiuni, legităţi noi), caracterizate prin capacităţi şi
deprinderi neconturate definitiv, se recomandă strategii algoritmice, care, în funcție
de situaţie (particularităţile de vârstă ale elevilor, nivelul lor de percepere, capacităţile
şi deprinderile achiziţionate), pot deriva în strategii semialgoritmice sau euristice [13].
3.2. Strategii didactice de formare a competențelor specifice disciplineiÎnvățarea este începutul bogăției. Învățarea este începutul sănătății. Învățarea esteînceputul spiritualității. Căutarea și învăţarea sunt acolo unde începe miracolul.
Jim Rohn
Studiul Chimiei poate fi asociat cu alcătuirea unui „Puzlle” uriaş, dintr-un număr imens
de elemente constructive, a căror semnificaţie este relevată complet doar în momentulîntregirii tabloului comun. Nu poţi cointeresa „jucătorul” prin intermediul câtorva pieserăzleţe, fără a-i demonstra imaginea integrală, şi invers, nu poţi crea nimic până nu plasezi
fiecare element la locul lui. Din acest punct de vedere, procesul de formare a perceperii
chimice a Macrolumii înconjurătoare poate fi realizat eficient doar integrând procesele degândire concretă şi abstractă a Elevului/Elevei, pornind de la experienţele lui anterioare.
Făcând trimitere la cercetările psihologului Augusto Cury, se poate afirma că „se cucereşte, în primul rând, teritoriul emoţiei, apoi scena logicii şi, în al treilea rând, solul memoriei”, şi că „doar experienţele personale se înregistrează într-un mod deosebit în memorie,
numai ele creează modificări masive, capabile să transforme personalitatea”[1].
Conform unor cercetări pedagogice, cheia problematicii date ne-ar putea oferi principiul abordării axiologice a procesului de instruire. În multe surse informaţionale, abor-

107

darea axiologică/axiologia este specificată ca „Teorie generală a valorilor”, ce reliefează
aspectele legate de cunoaşterea valorilor, selectarea lor, ordonarea în raport cu definirea finalităţilor formării personalităţii, precizarea mijloacelor de realizare, coordonarea
proceselor, aplicarea criteriilor valorice în toate acţiunile educative, pentru evaluarea şi
optimizarea lor [14].
Esenţa abordării axiologice constă în asigurarea conexiunii sistemului de cunoştinţe,capacităţi, deprinderi cu sistemul de valori şi atitudini; orientarea spre asigurarea satisfacerii necesităţilor atât a fiecărei persoane în parte, cât şi a întregii societăţi; orientarea spre rezolvarea problemelor societăţii; tratarea bagajului informaţional din punctde vedere valoric. Implementarea acestui principiu porneşte de la ideea, conform căreia orice demers psihologic, indiferent de vârsta şi experienţa celui vizat, este testatiniţial prin detectorul interogativ „Ce?”, „Pentru ce?”, „Cât?” şi „Cum?” şi este realizat
practic şi eficient doar în funcție de valoarea estimativă a componentei „Pentru ce?”.
Elucidarea acestei componente creează un imbold motivaţional esenţial, stimulândnecesitatea cognitivă internă, caracterizată prin stările: am nevoie să cunosc aceasta,
vreau/doresc să cunosc, deoarece/pentru că etc., acţionând ca un „propulsor” eficient
al procesului de cunoaştere în toate domeniile activităţii umane, inclusiv în cel de învăţare. În viziunea axiologică, orientarea primordială la nivelul de atitudini devine piatra
de temelie a procesului de transformare a informaţiei în cunoaştere şi a cunoaşterii încompetenţă ca formă de materializare a „cunoştinţelor vii”. În contextul acestei abordări, lecţia de predare – învăţare devine „o aventură a cunoaşterii”, în care copilul participă activ, după puterile proprii, întâlnind probleme şi situaţii dificile, examinându-leşi descoperind soluţii plauzibile. Rolul profesorului constă mai mult în cel de stimulare
şi dirijare, iar motivaţia activităţii reiese din participarea entuziastă a cadrului didactic.
Elevul/eleva este implicat/ă atât în procesul de predare, de învăţare, cât şi de evaluare,
iar disciplina devine autodisciplină a muncii şi interesului, fiind asigurată de satisfacţia
cooperării.
Prin urmare, aplicarea practică a principiilor axiologice la Chimie poate fi realizată prin:•• transferul în baza legăturilor asociative a limbajului chimic în modele familiare şi
invers;•• încadrarea maximal posibilă a componentei informaţionale vizate în contextul
real al experienţei de viaţă prin intermediul situaţiilor/problemelor contextuale;•• valorificarea componentei informaţionale prin situaţii/sarcini formative.
Spre deosebire de alte discipline, Chimia vizează în special gândirea abstractă a elevului/elevei, caracterizată după Jean Piaget (psiholog elveţian) prin stadiul operaţiilor
formale ce încep să se cristalizeze în jurul vârstei de 12 ani, finalizând ca regulă spre 22-108

25 de ani [21]. Din acest motiv, perceperea noţiunilor şi legilor chimiei poate fi realizată
eficient doar pornind de la gândirea concretă a copilului, prin crearea/prezentarea „pa­ralelelor asociative”, care fac posibilă vizualizarea microlumii moleculelor şi atomilor la
nivel de macrosistem, cu elucidarea legităţilor şi corelaţiilor ei, în comparaţie cu cele
cunoscute/familiare. În funcție de tipul modelului cunoscut, asocierile pot fi realizate la
nivel conceptual, acţional, praxiologic.
Exemplul 1: „Paralele asociative” cu caracter conceptual, prin stabilirea corelaţiilor
dintre Paradigma gramaticală şi Paradigma chimică. Competenţele vizate direct: cognitive, acţional-strategice, tangenţial pot fi atinse cele atitudinale, cu elemente de orientare profesională.
Paradigma gramaticală

Paradigma chimică

Definiţie

Concept

Concept

Definiţie

Totul ce pot depista cu ajutorul organelor de auz sau alaparatelor auditive.

VorbireMaterie

Totul ce pot depista cu ajutorulorganelor de simţ sau al aparatelor

O parte din vorbire cu unanumit sens ( număr, ?*)CuvântSubstanţă

O parte din materie cu anumite
proprietăţi (zeci de mil., ?*)Partea cea mai mică a unuicuvânt => un anumit fel desunet => vocale şi consoane

Sunet =>
feluri desuneteAtom =>
element
chimicPartea cea mai mică, chimic
indivizibilă a substanţei =>un anumit fel de atomi =>metale şi nemetale

Notarea convenţională aunui sunet prin semne convenţionale => 31 de litere

Literă

SimbolNotarea convenţională a unuielement chimic printr-un semn
convenţional => 118 simboluri

Notarea convenţională acuvântului prin litere

Cuvântscris

Formulă
chimică

Notarea convenţională a compoziţiei substanţei prin simboluri
şi indici

Notarea convenţională aunei idei, propuneri, afirmaţii.

Propoziţie

Ecuaţiechimică

Notarea convenţională a uneireacţii chimice prin formule şi
coeficienţi

Realizarea personalităţii îndomeniu ...

Operă deartă

Descopeririştiinţifice

Realizarea personalităţii în domeniu...

109

Exemplul 2: „Paralele asociative” cu caracter acţional, prin corelarea raporturilor
cantitative din viaţa cotidiană şi din chimie.
A.

C

O2

CO2

ν 1 mol

1 mol

1 mol

m

32 g

44 g

12 g

+

B. Bani -----------------------------Orez

N 6,02·1023 at. 6,02·1023molec. 6,02·1023molec.
V * ----

22,4 l22,4 l28 lei1 pungă

28000 bani

1 kg

2$

N fireOrice corelaţie este adevărată atât pe verticală, cât şi pe orizontală.
•• În baza experienţei personale, elevii comentează situaţia expusă în punctul B,
explică corelaţiile existente, deduc tipurile de probleme rezultate din analogia
târgului (B): cât orez (pungi, kg, fire) se poate procura de o sumă concretă (lei,bani, dolari) şi invers, şi necesitatea concordării formei preţului cu forma întrebării solicitate.
•• În baza analogiei cu corelațiile practicate în activitatea cotidiană (punctul B), se
determină: a) cunoscând unul din participanţii reacţiei (moli, g, particule, l*) dupăecuaţia reacţiei, (preţul ei) îl putem calcula pe oricare din participanţii la proces(moli, g, particule, l*);b) forma „preţului” reacţiei trebuie să coincidă cu forma întrebării solicitate şi invers.
Exemplul 3: „Paralele asociative” cu caracter praxiologic, prin elemente de integrare intra- şi interdisciplinară. „Coşul cu daruri” – are ca scop relevarea şi concretizarea
laturii chimice a lumii înconjurătoare, asigurând perceperea conştientă a faptului că în
spatele unei formule chimice se află o substanţă concretă, cu anumite proprietăţi şi
utilizări, iar după o ecuaţie chimică – un proces ce are loc în natură/industrie/organism,
ale cărui cunoaştere şi dirijare pot aduce beneficii inestimabile.
Această tehnică poate fi aplicată la începutul unui modul/la lecţia de comunicare acunoştinţelor noi, cu scopul de a crea o situaţie contextuală cu caracter problematizat,
ca exemplu, în clasa a XI-a la tema: Compușii hidroxilici.
•• Elevii trebuie să aleagă din coş produsele ce au tangență cu alcoolii şi să-şi argumenteze decizia. În baza cunoştinţelor anterioare, evident că vor fi alese doarprodusele ce conţin etanol: șervețelele umede, parfumurile, soluțiile de iod,
diferite tincturi medicinale etc., ignorând guma de mestecat, săpunul lichid cu
glicerol, mostrele de poliester, băuturile carbogazoase, mostrele de PET-uri etc.
•• La afirmaţia categorică a cadrului didactic că toate produsele propuse în „Coșul cu
daruri” au tangență cu alcoolii, apare o confruntare a experienţei cotidiene şi cerinţa

110

cognitivă. Din punct de vedere psihologic, apare un conflict ce „generează îndoiala,îndoiala generează stresul pozitiv, iar acest stres deschide ferestrele inteligenţei” [1].
•• În continuare, activitatea poate demara după diferite scenarii: analiza surselor informaţionale – suport → concretizarea compușilor hidroxilici ce intră în compoziţia
produselor nominalizate → etichetarea acestor produse prin marcarea cu formulele sau denumirile compușilor respectivi → argumentarea necesităţii studierii acestor compuși → realizarea sarcinilor cognitive pe un fon motivaţional asigurat.
Prin „Paralelele asociative” se formează nu doar un limbaj chimic funcţional, materializat în competenţe de comunicare, dar şi unul acţional-strategic, care dezvoltă gândirea critică, promovează dezbaterile de idei, asigurând practic formarea competenţelor
cognitive şi atitudinale.
Spre deosebire de „situaţia contextuală”, care are funcţia de a elucida componenta informaţională prin prisma experienţelor cotidiene, „sarcina contextuală” conţine oproblemă cu semnificaţie personală, a cărei soluţionare relevă necesitatea achiziţionării cunoştinţelor respective. În acest context, cunoştinţele devin valoroase, formative,
deoarece elevul/eleva înţelege destul de clar când, unde şi cum le va putea aplica.
Datorită integrării organice a chimiei în toate domeniile activităţii umane, practic
orice sarcină/problemă tip de chimie poate fi derivată în sarcină/problemă contextuală,respectând următoarele cerinţe:• Sarcina/problema propusă trebuie să se bazeze pe experienţa de viaţă reală aelevilor.
Exemplu: În caz de angină, în calitate de antiseptic se recomandă clătiri cu soluții dehidrogenocarbonat de sodiu. Câte proceduri pot fi făcute utilizând un pachet de sodăcu masa de 500 g, dacă pentru o clătire este necesară o linguriţă ce conţine 0,05 mol desubstanţă? Ce substanţă mai poate fi utilizată în acest scop? Pentru ce mai poţi utiliza
hidrogenocarbonatul de sodiu?
• Să posede caracter nedeterminat, deschis, propunând mai multe variante de rezolvare.
Exemplu: Va trece oare asistentul medical examenul de calificare, dacă el a pregătit o soluţie fiziologică dizolvând în 300 ml de apă clorură de sodiu cu masa de 3,34 g?
• Să argumenteze importanţa soluţionării prin validarea atitudinală a răspunsului primit.
Exemplu: Soluţiile hidroxidului de sodiu cu pH-ul între 10 şi 14 sunt utilizate în calitate deloţiuni pentru îndreptarea părului. Cu cât pH-ul lor este mai mare, cu atât efectul obţinut
este mai puternic. Cum crezi, ce efect va avea soluţia de NaOH asupra părului (temporar,
mediu sau puternic), dacă pentru titrarea acestei soluţii cu volumul de 10 ml s-au consumat
15 ml soluţie de acid clorhidric cu pH-ul egal cu 1? [14]• Să fie nestandardă, originală, chiar paradoxală prin conţinut, ca să asigure unefect de noutate, interes, intrigă, fiind atractivă pentru elevi.

111

Exemplu: Conform versiunilor oficiale, Napoleon a decedat din cauza cancerului lastomac. După câteva decenii, cercetătorii au ajuns la concluzia că este destul de probabil, ca moartea lui să fi survenit în urma otrăvirii cu un compus toxic al elementului„X”. Acest compus are compoziţia X2O3 şi timp îndelungat i-ar fi fost adăugat în mâncareîn cantităţi mici. Determină elementul „X”, dacă partea de masă a elementului în oxideste de 75,7 %. Caracterizează acest element după poziţia în Sistemul Periodic. Găseşte
informaţia despre etimologia denumirii lui.
• Să solicite o implicare personalizată în comentarea răspunsului (la nivel de recomandări/decizii/constatări).
Exemple: I. Oxidul de fier (III) este un pigment mineral utilizat pentru colorarea glazurii de ciocolată a produselor de patiserie și a înghețatei, într-o doză maximal admisibilă de 0,1 g/kg. Rezolvă problema. Hidroxidul de fier, obținut la interacțiunea a 400 mlsoluție de hidroxid de sodiu cu concentrația NaOH de 0,15 mol/l cu o soluție ce conține
9,68 g de nitrat de fier (III), a fost supus reacției de descompunere. a) Calculează masa
oxidului de fier (III) obținut în urma acestor reacții. b) Argumentează prin calcule dacăglazura de ciocolată cu masa de 16 kg, colorată cu această cantitate de oxid de fier (III),va corespunde standardelor de calitate.
II. Perlele naturale, sub acţiunea parfumurilor, produselor cosmetice, îşi pierd strălucirea şi devin mate. Pentru restaurare, bijuteriile se plasează pentru o zi în soluţii cu
pH=4. Nu se recomandă soluţii cu o aciditate mai mare, deoarece acestea pot diminua
valoarea perlelor. Rezolvă problema. La o soluţie de acid clorhidric, cu volumul de 50
ml, cu concentraţia molară a acidului de 0,1 mol/l, s-au adăugat 450 ml de apă. Calculează pH-ul soluţiei obţinute şi argumentează dacă valoarea unei perle poate fi diminuată la plasarea ei timp de o zi în această soluţie.
O regulă de bază a Didacticii moderne afirmă că „activitatea cognitivă nu răsare dinnimic, pe loc gol”, ci are nevoie stringentă de prezenţa necesităţii cognitive. Această
stare poate fi generată prin „formularea de tip interogativ” a subiectului lecţiei, plasândelevii în situaţia de dirijare independentă a proceselor de soluţionare şi formulare a răspunsului la întrebarea solicitată. Obiectivele directe ale acestei metode/tehnici includ:stimularea motivaţiei, dezvoltarea capacităţii de a/a-şi pune întrebări, îmbogăţirea interpretării enunţurilor, proiectarea activităţilor paralel cu asumarea unor responsabilităţi pentru realizarea lor. În acest context este destul de sugestivă expresia renumitului
filosof Blaise Pascal: „De obicei, te convingi mai lesne cu argumentele pe care le-ai găsit
tu însuţi, decât cu cele care le-au venit altora în minte”.

112

Exemplu: clasa a X-a, tema: Metalele.
Subiectul propus: Pentru ce am nevoie să studiez metalele?
Algoritmul acţional: Profesorul anunţă subiectul lecţiei → solicită formularea în scrisa întrebărilor subordonate (asocieri libere) → enunţarea întrebărilor (asaltul de idei) →selectarea şi ordonarea întrebărilor relevante (analiză) → deducerea obiectivelor lecţiei
(sinteză) → realizarea obiectivelor (activitate dirijată cu suport motivaţional) → formularea răspunsului la subiectul lecţiei („Produs” cognitiv) → reflecţia (formulări de concluzii/lanţuri logice – „Produs” atitudinal) → tema pentru acasă: elaborarea unui eseu
„5 argumente pentru ce am nevoie să studiez metalele?” („Produs” creativ).
În contextul acestei abordări, lecţia de predare – învăţare se transformă într-un proces de creație colectiv în care elevul/eleva participă activ, fiind stimulat și motivat decătre cadrul didactic. Psihologii afirmă că pentru un adolescent răspunsul găsit independent este asemeni unei victorii în procesul dificil şi complex al cunoaşterii lumiiînconjurătoare, ce îi generează încredere în forţele proprii, satisfacţie, o afirmaţie depersonalitate şi, ca rezultat, apariţia interesului nu doar faţă de obiect, ci, în consecinţă,şi faţă de procesul de cunoaştere. Drept confirmare a ideilor expuse, câteva modele delanţuri logice realizate de elevi la finele acestei activităţi:a) Învăţ => am nevoie => ca să mă descurc => să reuşesc => carieră bună => efort cu rost.
b) Chimia => substanţe => proprietăţi => cunosc proprietăţile => înţeleg => explicuşor ce se întâmplă => aplic corect => „nu dau în bară” => sunt deştept => primesc plăcere să învăţ!
În concluzie: variaţia câmpului contextual al sarcinilor/problemelor, deplasarea accentelor de la aspectul ştiinţific-rezolutiv la cel atitudinal-formativ, realizarea activităţilor prin metode participativ-active, formează axa dinamică în jurul căreia ia naştere o
instruire axată pe formarea de competenţe – o instruire de calitate.
Tot ce lărgeşte sfera capacităţilor umane, tot ce îi arată omului că poate face ceea ce
el credea că nu poate, este extrem de preţios. (James Boswell)
3.3. Recomandări metodice pentru realizarea experimentului chimic
Chimia este o știință și o disciplină școlară experimental-teoretică, de aceea experimentul chimic în liceu este nu doar o metodă importantă de instruire, dar și, în același
timp, un mijloc de instruire la fel de valoros. Experimentul chimic contribuie la formareacompetențelor vizând domeniile cognitiv, psihomotor (cunoștințe, capacități, deprinderi) și afectiv (interese, atitudini și valori). Pentru a imprima procesului educațional un
caracter formativ, evolutiv este necesar de a transforma experimentul chimic într-un
izvor al cunoștințelor, realizând lanțul cognitiv-acțional: observ – meditez – generalizez
cele observate – deduc concluzii.

113

Investigarea experimentală a proprietăților și a metodelor de obținere a substanțelor
chimice, studierea influenței lor asupra organismului uman și asupra mediului înconjurător a unor produse sunt procese ce demonstrează necesitatea asigurării securității
personale, sociale și a unui mod sănătos de viață. Efectuarea experiențelor de laborator și a lucrărilor practice conform instrucțiunilor propuse, cu respectarea regulilor desecuritate, asigură suportul pentru formarea și dezvoltarea competențelor de utilizare
inofensivă a substanțelor în diverse situații cotidiene.
Profesorii instruiesc elevii referitor la respectarea regulilor tehnicii securității, captând atenția asupra realizării exacte a instrucțiunilor, efectuării corecte a experimentelor, măsurărilor, utilizării efective și inofensive a substanțelor. Efectuarea investigațiilor
experimentale de obținere a substanțelor, de cercetare a proprietăților și de identificare a lor se monitorizează de către elevi prin elaborarea rapoartelor, ce includ scopullucrării – obiective, mod de lucru, observații, explicații ale rezultatelor primite și obligatoriu – formularea concluziilor.
În mod tradițional, Curriculumul include două tipuri de experimente chimice pentru
fiecare clasă și profil efectuate de elevi: lucrări practice și experiențe de laborator. Înafară de aceasta, Curriculumul actual propune și activități experimentale fără a specifica concret tipul lor, modul de organizare și efectuare fiind determinat de profesor:
experiment demonstrativ problematizat, experiență de laborator, studiul de caz, experiment productiv-creativ, experiment-investigație, experiment digital etc. Profesorii pot
recurge la acest tip de activitate și pentru organizarea activității creative individuale aelevilor.
Principalele criterii în selectarea conținuturilor experimentului chimic au fost, în primul rând, favorizarea formării și dezvoltării competențelor specifice la disciplină, în aldoilea rând, inofensivitatea experimentului asupra stării de sănătate a participanților laprocesul de instruire, și, în al treilea rând, valoarea formativă, practică și semnificația
experienței obținute pentru viața cotidiană.
În Curriculumul la Chimie, ediția 2019, în fiecare modul se propun experiențe de laborator ce permit formarea şi dezvoltarea competenţelor de investigare experimentală
a substanţelor și a proceselor chimice. Numărul experiențelor de laborator, propus înCurriculum, ediția 2019, a crescut considerabil pentru ambele profiluri.
Aceste activităţi, la nivel de experiment problematizat, pot fi folosite pentru a proiecta lecţia conform unei scheme, ce contribuie maximal la activatatea independentă
a elevilor în cadrul lecţiilor de învățare a temei noi, de exemplu, în formă de lecţie-investigaţie.
Pe lângă activităţile experimentale menţionate, respectând principiul caracterului
formativ şi practic al conţinuturilor studiate, Curriculumul 2019 recomandă activităţi

114

creative cu caracter experimental pronunţat. Investigaţiile experimentale propuse pot
fi aplicate la elaborarea unor proiecte individuale sau în grup în cadrul lecţiilor sau activităţilor extraşcolare cu prezentarea rezultatelor în faţa colegilor de clasă sub diverse
forme: prezentare grafică, Power-Point, raport oral, realizarea unei reviste sau a unuiposter etc.
În Curriculumul-2019 se propun o serie de experiențe de laborator ce vizează cercetarea mostrelor de substanțe anorganice utilizate în activitatea cotidiană: metale,nemetale, aliaje, minerale, săruri etc. Propunem o fișă de lucru ce poate fi aplicată în
calitate de suport pentru realizarea sarcinilor de acest tip.
Experienţele de laborator: Cercetarea mostrelor de substanțe anorganice utilizate în activitatea cotidiană (metale, nemetale, baze, săruri, oxizi, acizi etc.)/cercetarea mostrelor denemetale, compușilor nemetalelor, mineralelor/cercetarea mostrelor de metale, aliaje etc.
Ustensile şi reactivi: stativ cu eprubete, baghetă de sticlă, paletă, cleştar, spirtieră, pahar cu
apă, colecție de substanțe.
Sarcină. Examinează substanţele primite (profesorul propune substanțele corespunzător
subiectului lecției). Cercetează proprietăţile fizice ale substanţelor și completează, în baza
observațiilor, tabelul de mai jos. Formulează concluziile corespunzătoare.
Nr.

Substanţa Starea de Culoarea(formula, agregare
denumirea)

MirosulComportarea laîncălzire

Solubilitatea înapăProprietățile
fizice specifice

Concluzie generală: ………………………………………………….

În funcție de unitățile de competență și de conținuturile vizate, tabelul propus poate fi modificat/completat cu compartimente suplimentare: tipul legăturii chimice, tipulrețelei cristaline, proprietăți chimice, utilizări etc. Cadrul didactic poate modifica/completa atât şirul substanţelor propuse în compartimentul Activități de învăţare, cât șiparametrii solicitați.
Lucrările practice prezentate în Curriculum au fost parțial modificate în ediția 2019.
–– În clasa a X-a, profil real și umanist, numărul și conținutul lucrărilor practice aurămas neschimbate.
–– În clasa a XI-a, profil real și umanist, Lucrarea practică: ,,Obținerea și proprietățile
etilenei” a fost exclusă. În tema ,,Compuși hidroxilici” a fost propusă Lucrarea
practică nr. 2: ,,Identificarea compușilor hidroxilici în produsele utilizate în activitatea cotidiană”.
–– În clasa a XII-a, profil umanist, a fost inclusă Lucrarea practică nr. 1: „Studierea
proprietăților chimice ale acidului acetic” în locul experienței de laborator. Lucra-

115

rea practică: ,,Studierea materialelor din compuşi macromoleculari” a fost înlocuită cu o experiență de laborator cu aceeași denumire. Lucrarea practică nr. 3:„Generalizarea cunoștințelor la chimia organică” a fost înlocuită cu Lucrarea practică nr. 3: ,,Identificarea prezenței grăsimilor, hidraților de carbon și aproteinelor în diferite produse alimentare”.
–– În clasa a XII-a, profil real, Lucrarea practică: ,,Generalizarea cunoștințelor la chimia organică” a fost înlocuită cu Lucrarea practică: ,,Identificarea prezenței grăsimilor, hidraților de carbon și a proteinelor în diferite produse alimentare”. Lucrarea practică: ,,Prepararea soluţiei de acid cu o anumită concentraţie molară”a fost exclusă, dar ea poate fi ca parte componentă a lucrării practice ,,Titrarea
acido-bazică”.
Tot în clasa a XII-a a fost inclusă Lucrarea practică nr.6: ,,Aplicarea titrării acidobazice la cercetarea mostrelor de aspirină” pentru a demonstra importanța practică ametodei de titrare acido-bazică pentru determinarea calității atât a produselor alimentare, cât și a celor farmaceutice [15]. Deoarece această tematică este nouă, mai jos se
propune o variantă de realizare a acestei lucrări practice.
Lucrarea practică nr. 6:
Aplicarea titrării acido-bazice pentru cercetarea mostrelor de aspirină
Ustensile și reactivi: stativ metalic, biuretă, colbă Erlenmeyer, cilindrul gradat, mojar, soluție
de NaOH 0,1 M, mostre de aspirină, etanol (96%), soluție alcoolică de indicator fenolftaleină
de 1%, apă distilată.
Unitatea de competență 3.5. Investigarea teoretico-experimentală a unor contexte problematice, legate de necesitatea preparării soluțiilor; realizării unei analize chimice.
Obiectivele operaționale. Elevul/eleva va fi capabil(ă):- să realizeze titrări acido-bazice;- să efectueze calculele matematice în baza datelor experimentale obținute, să determine
cantitatea de acid acetilsalicilic într-o anumită cantitate de preparat medical;- să interpreteze rezultatele obținute.
I. Aplicații teoretice.
Acidul acetilsalicilic este un preparat medical sub denumirea farmaceutică de aspirină, comercializat sub diferite forme (pastile, capsule, prafuri etc.). Preparatele de acest tip conțin,acid acetilsalicilic, ca un component de bază, și un excipient neutru (lactoză, manitol etc.).
1. Determină formula moleculară a acidului acetilsalicilic (în baza formulei de structură) și
calculează masa lui molară: M (..........................) =............................................................
2. Aspirina este puțin solubilă în apă (< 1 g/l); din această cauză, pentru a o dizolva, se vautiliza un amestec de apă cu etanol.
3. Acidul acetilsalicilic reacționează cu bazele (NaOH) în raport stechiometric de 1 : 1.

116

II. Aplicații practice.
1. Descrierea preparatului cercetat.
Alcătuiește o caracteristică generală a preparatului cercetat, în baza informației producătorului: a) descrierea preparatului (denumirea, componenții de bază, componenții suplimentari, aspectul exterior etc.) .........................................................................................
b) masa probei (pastilă/capsulă) mprobei =................
2. Pregătirea soluției de acid acetilsalicilic pentru titrare:- mărunțește într-un mojar o pastilă/capsulă de aspirină până se obține un praf omogen;- transferă cantitativ praful obținut în colba pentru titrare (Erlenmeyer);- adăugă în colbă 15 ml de etanol, 15 ml de apă distilată, 2-3 picături de fenolftaleină și agită
conținutul. Soluția preparată are mediu ....................... de aceea în prezența fenolftaleineiculoarea soluției ............................................................
3. Pregătirea instalației pentru titrare.
Fixează biureta clătită cu soluție de NaOH 0,1 M în stativul metalic, umple biureta cu soluție
de bază până la gradația „0” după meniscul de jos.
4. Efectuarea titrării.
- Realizează titrarea de probă până la schimbarea culorii indicatorului, ținând cont că în mediul bazic fenolftaleina se colorează în ...............................
- Fixează volumul soluției de bază alcalină, consumat pentru titrare: Vaproximativ = ......................
- Efectuiază 2-3 titrări exacte, pentru a determina volumul exact al soluției (până la a douacifră).
Culoarea indicatorului în punctul de echivalență trebuie să se mențină timp de 30 sec.
III. Prezentarea și interpretarea rezultatelor:
V exact (NaOH), ml

V1 =V mediu = (V1+V2+V3)/3

V(mediu)=

V2 =

V3 =

Calcule. În punctul de echivalență ν [OH] = ν de [H+].
Acidul acetilsalicilic este un acid monocarboxilic deoarece molecula lui conține o singură
grupă funcțională ..................., ......................... Conform ecuației reacției: νNaOH .......... νacid
Calculează masa acidului acetilsalicilic în proba de aspirină cercetată utilizând rezultateletitrării: νNaOH = ……… = ……….. ; νacid = …………; m acid = …………….. = ………………………
Compară rezultatul obținut cu informația de pe fișa de însoțire a preparatului cercetat a
aspirinei:................................................................................................................................................
IV. Formulează concluzii: ........................................................................................................

* Tematica și conținutul altor lucrări practice proiectate în Curriculumul 2019, precum și ale unor experiențe de laborator, sunt prezentate detaliat atât în manualele
recomandate de MECC, cât și în caietele pentru lucrări practice [16].
3.4. Strategiile și instrumentarul de evaluare a rezultatelor învățării
Evaluarea este un element indispensabil al procesului de învățare. Calitatea procesului educațional modern depinde de caracterul pozitiv al evaluării, motivarea elevilor
pentru autoevaluarea progresului în formarea competenţelor și orientarea spre succes.
În cadrul triadei predare – învățare – evaluare, această etapă are un rol important,deoarece produce efecte semnificative asupra elevilor, părinților, cadrelor didactice.

117Este important ca profesorul să încurajeze elevii pentru autoevaluare și evaluare reciprocă. Această abordare îi va ajuta să conștientizeze propriile nevoi de formare, dezvoltându-le interesul pentru învățarea Chimiei.
Evaluarea este mai mult decât o operație sau o tehnică, fiind o acțiune complexă,un ansamblu de operații mintale și acționale, intelectuale, atitudinale, afective careindică: obiectivele și conținuturile сe trebuie evaluate; în ce scop și în ce perspectivă se evaluează (perspectiva deciziei de a evalua); când se evaluează (la începutulînvățării, pe parcursul sau la sfârșitul acesteia); cum se evaluează; în ce mod se prelucrează datele și cum sunt valorizate informațiile; în baza căror criterii se apreciază” [17].
Evaluarea presupune o activitate sistematică și operatorie pornind de la mai multe întrebări-cheie (Schema 6, adaptată după [18]).
Schema 6.

De ce evaluăm: pentru a cunoaşte performanţele, progresele și a îmbunătăţi performanţele celor evaluaţi; pentru corectarea rezultatelor; îmbunătăţirea metodelor, mijloacelor şi strategiilor de evaluare; pentru îmbunătăţirea instrumentelor de evaluare;
pentru formarea deprinderilor de autoevaluare; pentru identificarea deficienţelor sau
disfuncţionalităţilor şi elaborarea strategiilor corective; pentru optimizarea demersurilor realizate atât în învăţare, cât şi în predare şi evaluare; pentru a elabora programe
compensatorii în cazul rezultatelor nesatisfăcătoare şi a programelor de progres.
Ce evaluăm: cunoştinţe, atitudini, aptitudini, deprinderi, comportamente de învăţare, competenţe; dacă ştiu şi ce ştiu să facă elevii, cum ştiu să aplice în viaţa reală
ceea ce au învăţat; atingerea obiectivelor legate de un anumit conţinut; organizarea şidesfăşurarea procesului de învăţare; modul de folosire a unui aparat sau un mijloc deînvăţământ stabilit dinainte; trăsături de personalitate şi de conduită; progresele şcolare; sistemul și unitățile de instruire.

118

Cui folosește evaluarea: celor evaluaţi (elevilor); celui care realizează evaluarea (cadrului didactic); părinţilor; conducătorului instituţiei; factorilor de decizie şcolară.
Pe cine evaluăm: elevii luaţi individual; grupul de elevi selecţionat după un criteriu
anume (şcoală, vârstă, profil, etc.); cadrele didactice (autoevaluare); reprezentanţii instituţiei şcolare.
Când evaluăm: la începutul unui demers educativ; pe parcursul desfăşurării procesului instructiv-educativ; la sfârşitul unei etape, activităţi, demers instructiv-educativ.
Cum evaluăm: prin examinări curente; teste; probe orale/scrise/practice; studii decaz; fişe de activitate personală; portofoliu; hărţi conceptuale; investigaţii; observări
curente; jurnal reflexiv; proiect.
O evaluare eficientă studiază în ce măsură conţinuturile au fost definite în conformitate cu obiectivele, dacă s-a efectuat o analiză de nevoi educaționale ale elevilor şi înce măsură procesele de instruire au stimulat şi au favorizat învăţarea. Modul de evaluare a rezultatelor şcolare influenţează procesele de instruire şi activitatea de învăţare.
Rezultatele activităţii pot fi evaluate raportându-le la finalitățile instruirii, stipulate înСurriculum. Pentru evaluarea performantelor școlare, profesorii pot folosi diverse forme de evaluare, precum și un repertoriu bogat de metode și tehnici de verificare. Indiferent de metoda aleasă, evaluarea presupune întotdeauna utilizarea unor itemi variați,ce trebuie adaptați obiectivelor urmărite.
Evaluarea iniţială. Acest tip de evaluare are scopul de a stabili cât mai exact cu putinţă câteva lucruri absolut necesare fiecărui profesor de chimie, pentru a-şi elabora
strategia didactică, şi anume:•• determinarea nivelului de pregătire al elevilor la începutul activităţii, condiţiile în
care aceştia se pot integra în programul de predare – evaluare;•• a îndeplini una din premisele conceperii programului de instruire;•• a instala o condiţie hotărâtoare pentru reuşita activităţii didactice;•• a stabili posibilitățile de învăţare ale fiecărui elev/fiecărei eleve [19].
Evaluarea iniţială are obiectivul principal de a diagnostica calitatea şi cantitatea cunoştinţelor elevilor, identificarea lacunelor cu scopul organizării adecvate a predării încontinuare. Instrument de evaluare recomandat: test.
Evaluarea continuă (curentă, formativă): se caracterizează prin aceea că verificarea şiaprecierea sunt incluse în procesul de instruire şi se efectuează sistematic. Acest tip deevaluare îşi propune să evalueze performanţele tuturor elevilor despre întreg conţinutulesenţial al materiei parcurse la Chimie şi oferă posibilitatea de a constata rezultatele, de asusține/motiva elevii, de feedback, de corectare a greşelilor şi ameliorare, reglare a procesului de predare – învăţare şi de motivare, prevenind eşecul. Evaluarea continuă este apreciată ca o evaluare de progres şi permite cadrului didactic de a interveni imediat. Evaluarea

119formativă se poate realiza după o secvenţă de lecţie, după o lecţie integrală sau chiar dupămai multe lecţii. Acest tip de evaluare prezintă avantajul că se realizează un feedback continuu, asigurând cunoaşterea de către profesor şi elevi a rezultatelor obţinute. Accentul seva pune pe evaluarea formativă în cadrul fiecărei lecţii prin diferite modalități: observarea
sistematică a modului de lucru al elevilor, individual şi în echipă; evaluare orală; evaluarea
abilităților experimentale; prezentarea experimentelor chimice; prezentarea proiectelor.
Instrumente de evaluare: fișe de caracterizare (cu răspuns deschis sau cu text lacunar; sarcini de comparare în forma de prezentare diagrama Venn sau varianta 3 coloane); tabele sumative cu completare continuă sau cu insulițe de reper, cu indicarea
anumitor parametri, teste – fulger etc. (Anexe 1-8).
Evaluarea sumativă (cumulativă): de bilanţ la capitol (modul), semestrială sau anuală
se va axa pe determinarea nivelului de formare a unităților de competenţă şi competenţelor specifice Chimiei. Evaluarea finală este mai complexă, pentru că ea trebuiesă furnizeze informaţiile relevante despre nivelul pregătirii elevilor la chimie, la nivelul
unei etape de instruire.
Instrumente de evaluare: test sumativ.
Deosebirea dintre cele 3 tipuri de evaluare nu este de esenţă, ci doar de tehnica deaplicare. Tocmai de aceea, îmbinarea lor raţională constituie esenţa modelului evaluării
complete şi continue. Paralel cu evaluarea realizată de profesor, trebuie să se utilizeze
autoevaluarea şi evaluarea reciprocă. În cazul autoevaluării sunt implicaţi factori denatură psihologică, care influențează profund asupra judecăţii elevului/elevei. Dacă elevul/eleva va analiza independent erorile comise, va încerca să le corecteze, să argumenteze corectările făcute, atunci s-ar forma o deprindere de autoanaliză pentru întreaga
durată a vieţii.
Autoevaluarea trebuie să fie o etapă de trecere de la orientarea pentru notă spre
cointeresarea în propria evoluţie. Ea conferă elevului/elevei un grad larg de autonomie,
nu altcineva insistă, dar el/ea însuşi determină direcţia în care se mişcă, proiectează
paşii şi conţinutul etapelor ulterioare [20].

120Anexa 1.
Fișa de lucru la tema: „Reacțiile analitice” Clasa a XII-a, profil real
Nr.

Itemi

Scor

1.

O întreprindere individuală propune cumpărătorilor soluţii gata preparate pentru îngrijirea răzoarelor lor, indicând în compoziţia lor următorii ioni:
Fe3+, K+, Cl- , NO3-, Ca2+.
Laborantul stagiar a realizat o analiză calitativă prealabilă, stabilind prezenţa înaceste soluţii a 3 ioni. Alcătuieşte o variantă posibilă a rezultatelor analizei realizate, completând spaţiile libere din tabel:

6p.

2.

Ionul depistat

Formula chimică a reactivului de identificare

Semnalul analitic

Ca2+................................................

................................................

................................................

KSCN................................................

................................................

................................................

Precipitat alb-brânzos

I. Completează spaţiile libere pentru fiecare ion:
Ionii

1.
2.
3.
4.

Formula reactivului de identificare

17p.
Semnalul analitic

Fe³+
Pb2+
ClCO32-

II. Scrie, pentru fiecare ion propus, o formulă chimică a substanţei, a cărei soluţie conţine acest ion: 1. ….…......…..; 2. …….......…; 3. ……......……; 4. …….....………
III. Pentru una din substanţe, scrie o ecuaţie a reacţiei de identificare în corespundere cu notiţele din tabel.
................................................................................................................................... (EM)................................................................................................................................... (EIC)................................................................................................................................... (EIR)3.

Un tânăr chimist a realizat 2 reacţii chimice, având la dispoziţie următoarele so- 12p.
luţii: Ba(NO3)2, Na2CO3, NH4Cl, H2SO4, KOH. În ambele cazuri au fost observatesemnale analitice.
A. Pentru fiecare caz alege din şirul dat câte o pereche de substanţe la interacţiunea cărora se va observa semnalul analitic indicat, scrie formulele lor în spaţiu
rezervat:
1. precipitat alb: .................... şi .................... ; 2. gaz incolor: .................... şi ....................
B. Scrie ecuaţiile reacţiilor de identificare corespunzătoare în formă moleculară
(EM), ionică completă (EIC), ionică redusă (EIR).
................................................................................................................................... (EM)................................................................................................................................... (EIC)................................................................................................................................... (EIR)

121

4.

Sulfatul de amoniu se utilizează în calitate de aditiv alimentar E-517, careîmbunătățește calitățile făinii și ale produselor de panificație.
Scrie ecuațiile reacțiilor ce pot demonstra că în făină a fost adăugat sulfatul deamoniu, selectând în calitate de reagenți substanțele din șirul: NaOH, Na2CO3,
BaCl2, HCl
Cation .................................................................................................................................. (EM)................................................................................................................................................ (EIC)................................................................................................................................................ (EIR)
Semnal analitic .........................................................................................................................
Anion ................................................................................................................................... (EM)................................................................................................................................................ (EIC)................................................................................................................................................ (EIR)
Semnal analitic ............................................................................................................................

14р.

Anexa 2.
Testul nr.1. Tema: Chimia – știința despre substanțe. Clasa a X-a, profil umanist
Data ….....…….. Numele, prenumele: ………….......……………………. Scor …….……… Nota ……..……….
Nr.

Itemi

Scor

1.

Încercuiește litera A, dacă afirmația este adevărată, și litera F, dacă afirmația
este falsă.
1. A F Acizii sunt substanțele formate din atomi de hidrogen și radical acid.
2. A F Oxigenul în compuși manifestă valența constantă II.
3. A F Reacțiile ce au loc cu degajare de căldură se numesc endoterme.
4. A F Atomul este cea mai mică particulă chimic indivizibilă a substanței.

4p.

2.

Amoniacul se utilizează ca materie primă la producerea acidului azotic, aîngrășămintelor minerale. Acest compus se obține conform ecuației reacției:

4p

[Fe]

3H2 + N2 ⇄ 2NH3 + Q
Caracterizează această reacție după 4 criterii diferite:
1. ……………………............……………………..
2. ……………………............……………………..
3. ……………………............……………………..
4. ……………………............……………………..
3.

Substanțele anorganice, pe care le întâlnim în viața de zi cu zi, pe lângă denumirile chimice, au și denumiri tehnice/triviale. Completează spațiile libere aletabelului pentru substanțele propuse:
Clasa de compuși

Denumirea
substanței

Formula chimică
CaCO3

Denumirea tehni­că a substanței
calcarhidroxid de calciu

var stins

NaCloxid aciddioxid de carbon

122

9p.

4.

Aluminiul este utilizat în cantități mari în industria navală și în cea aeronautică.
Completează schemele reacțiilor propuse. Indică tipul fiecărei reacții:1. HCl + Al → ……..............…….........…… + ……..............….....….…… ……....................…………
2. Al2O3 + HNO3 → ……..............…….........…… + ……..............….....….…… ……....................…………
3. Al + Cl2 → ……..............…….........…… + ……..............….....….…… ……....................…………
t
4. Al(OH)3 →……..............…….........…… + ……..............….....….…… ……....................…………

12p.

o

5.

Oxigenul asigură existența vieții pe Pământ. Un adolescent consumă în mediu
câte 672 litri (c.n.) de oxigen pe zi. Calculează cantitatea de substanță și masa
oxigenului consumat.
Se dă:
Rezolvare:5p.

……………………………………………………………………………......................................................………………………
……………………………………………………………………………......................................................………………………
……………………………………………………………………………......................................................………………………

6.

Hidrogenul se utilizează în metalurgie pentru reducerea metalelor din oxizi.
Rezolvă problema. Calculează volumul hidrogenului (c.n.) necesar pentru
interacțiunea cu oxidul de fier (III), cu masa de 16 g, dacă reacția chimică are
loc conform schemei:
Se dă: Fe2O3 + H2 → Fe + H2O (stabilește și înscrie coeficienții!)Rezolvare:

7p.

……………………………………………………………………………......................................................………………………
……………………………………………………………………………......................................................………………………
……………………………………………………………………………......................................................………………………
……………………………………………………………………………......................................................………………………
……………………………………………………………………………......................................................………………………

Anexa 3.
Fişă de lucru „Determinarea formulelor moleculare ale compușilor organici”
Nr.

Rezolvă problema

Scor

1.

Compusul utilizat în medicină, în calitate de solvent și antiseptic, are densitatea vaporilor faţă de hidrogen egală cu 23. Părţile de masă ale carbonului,
hidrogenului, oxigenului în acest compus sunt egale cu 52,18%, 13,04 % şi, respectiv, 34,78%.
Determină formula lui moleculară şi indică clasa de compuşi căreia îi aparţine.

12p.

2.

Numărul octanic este o caracteristică a benzinei ce se determină în raport cu
o substanță ce servește drept etalon. În compoziția ei intră 84,21% de carbon
și 15,79% de hidrogen. Densitatea vaporilor faţă de aer este egală cu 3,93.
Determină formula lui moleculară şi indică clasa de compuşi căreia îi aparţine.
Scrie F.S. a unui izomer posibil a acestui compus și denumirea lui conform N.S.

14p.

3.

Metodele contemporane de protecţie împotriva insectelor se bazează pe
proprietăţile specifice ale feromonilor şi sunt cu mult mai eficiente şi mai
rentabile decât cele bazate pe utilizarea insecticidelor.
Pentru analiza substanţei identice feromonului eliminat de furnici în caz depericol, o probă cu masa de 9,8 g a fost arsă. Ca rezultat, s-a obţinut oxidul
de carbon (IV) cu volumul de 13,44 l (c. n.) şi apa cu masa de 9 g. Densitatea
vaporilor acestei substanţe faţă de hidrogen este de 49. Determină formulamoleculară a acestui compus organic.

12p.

123

4.

Aromamarketingul se bazează pe studierea influenţei diferitor mirosuri asupravânzărilor. De exemplu, mirosul de frunze verzi, provocat de o substanţă organică, sporeşte considerabil vânzările colecţiilor de primăvară.
La arderea unei probe de această substanţă organică, cu masa de 10 g, s-auobţinut 13,44 l (c. n.) bioxid de carbon şi 10,8 g de apă. Densitatea vaporilor
substanţei faţă de hidrogen este de 50. Determină formula ei moleculară.

12p.

5.

Prin analiza chimică a esterilor cu miros de portocale şi de banane s-a constatat că ambii sunt derivaţi ai aceluiaşi acid monocarboxilic saturat.
Determină formula moleculară a acestui acid carboxilic, dacă pentru neutralizarea unei probe cu masa de 7,5 g s-a consumat soluţia hidroxidului de sodiu cu
volumul 15,75 ml, densitatea 1,27 g/ml şi partea de masă a NaOH 25%.
Scrie F.S. a unui izomer posibil al acestui compus și denumirea lui conform N.S.

14p.

6.

Aroma specifică a caşcavalului elveţian este determinat de prezenţa în acest
produs a unui acid organic, ce se obţine în procesul metabolismului anaerob
al bacteriilor.
Hidrogenul, eliminat la interacţiunea acestui acid monocarboxilic saturat cu
masa de 14,8 g cu sodiul metalic, este suficient pentru hidrogenizarea etilenei
cu volumul de 2,24 l (c.n.). Determină formula moleculară a acidului.

12p.

7.

Unul din secretele de păstrare a prospeţimii florilor tăiate constă în plasarealor în soluţii ce reduc dezvoltarea bacteriilor. Soluţia unui alcool cu partea demasă a alcoolului de 8% poate asigura aspectul decorativ al garoafelor până la17 zile.
Un monoalcool saturat cu masa de 18,4 g reacţionează complet cu 9,2 g desodiu metalic. a) Determină formula moleculară a acestui alcool.
b) Аrgumentează, prin calcule, dacă 2 moli de acest alcool vor fi suficienţi
pentru a prepara 1 kg de soluţie necesară pentru asigurarea prospeţimii unuibuchet cu garoafe.

13p.

8.

Gazoanele cu iarbă artificială, datorită costurilor de întreținere reduse, suntutilizate frecvent ca acoperiri de terenuri sportive. La producerea polimerului necesar pentru 1m2 de gazon se consumă 800 g de alchenă. O mostră deaceastă alchenă, cu masa de 4,2 g, reacționează complet cu 500 g apă de brom,cu partea de masă a bromului de 3,2%. a) Determină formula moleculară aalchenei.
b) Аrgumentează, prin calcule, dacă 20 moli de alchenă vor fi suficienţi pentru
a fabrica polimerul necesar pentru producerea 1 m2 de gazon.

13p.

124

Fişă de lucru
Clasa decompuşi

„Izomeria şi nomenclatura compuşilor organici”

Formulagenerală

F.S. acompusului

Denumirea compusului(N.S.)

F.S. a unuiizomerposibil

Anexa 4.
Clasa a XII-a, real

Denumirea
izomerului(N.S.)

Tipul izomerului

CH3– CH2– CH– CH3|OH

3-etilpent1-enăde poziţie
CH3
CH3‌‌| ‌‌|
CH– CH2– CH‌‌| ‌‌|
CH3
CH3

2-metilpenta-1,4 -dienă
CnH2nO2*
Notă. Abrevierile folosite: F.S.- formula de structură semidesfășurată; N.S.- nomenclatura sistematică

125

Fişă de lucru„Izomeria şi nomenclatura alcanilor”

Nr.

Anexa 5.
Clasa a XI-a, umanist

Itemi

Scor

1.

Defineşte noţiunile:a) alcan:b) izomer:2p2.

Completează tabelul:

8p

Denumirea sistematică

Formula de structură
semidesfăşurată

2,3-dimetilpentan
3-etilhexan
2,2,3-trimetilbutan
3-etil-2,3-dimetilhexan
3.

Numeşte compuşii propuşi conform nomenclaturii sistematice:a) CH3−CH2−CH2−CH −CH3
|
CH3

b)

CH3 CH3||CH3 − CH2 − CH − C − CH3
|
CH3

c)

C2H5
d) CH3−CH −CH3||
CH3−CH2−CH−CH− CH− CH3
CH3| |CH3 CH3
Determină tipul fiecărei afirmaţii, încercuind litera corespunzătoare:
A F Metanul este omolog cu substanţa „a” din tabel.
A F Substanţa „b” din tabel este izomer al pentanului.
A F Substanţa „c” din tabel este izomer cu substanţa „b”.

126

11p

127

79

1.

24
22
14

Numărulneutr.

3

Nr. е-pe
ultimul
nivel en.

Configurația
electronică

... 3s23p6 3d8 4s2+8Numărultotal al е-

8.

IVNumărul
proton.

1s2 2s22p63s23p64s1

7, princ.

Sarcina
nucl.

7.

6.

5.

4.

3.

2.

Ar

Nr.

Grupa/
Perioada
subgrupa

3. Completează tabelul:

2. Completează enunţurile propuse:а) protonul este o particulă elementară cu sarcina ……........…... și masa ……........…...
b) numărul de niveluri energetice este egal numeric cu ……........…...
c) pentru elementele subgrupelor principale numărul electronilor de valență este egal cu ……........…...……........…...
d) la elementele subgrupelor secundare se completează cu electroni subnivelul ………….....…

1. Defineşte noţiunile:а) Element chimic – .................
b) Izotop – .................
c) Orbital – .................

Fișă de lucru: Structura atomului Clasa a X-a, profil real

Simbolchimic

Tipul
elem.
s/p/d

Anexa 6.

Anexa 7Fişă de lucru: Diversitatea şi unitatea chimică a lumii substanţelor Clasa a XII-a. realCompoziția și structura substanței Clasa a X-a, real

1. Analizează desenul
2. Specifică ce substanțe sunt prezentate în situația de pe imagine
3. Scrie formulele și denumirile cel puțin a 10 substanțe plasându-le corespunzător pe imagine
4. Clasifică substanțele după criterii diferite
5. Indică tipul legăturii chimice, tipul rețelei cristaline.

Anexa 8.
Fişă de lucru: „Calcule termochimice”
Clasa XII, real•• Oxidul de zinc este utilizat în calitate de pigment alb la producerea diferitor vopsele. Acest compus poate fi obţinut destul de uşor la oxidarea directă a metalului
respectiv. Calculează efectul termic al acestei reacţii şi scrie ecuaţia termochimică corespunzătoare, dacă la arderea zincului cu masa de 3,27 g s-au degajat
174 kJ de căldură.
•• Procesul de obţinere a varului nestins decurge conform următoarei ecuaţii termochimice: CaCO3(s) = CaO(s) + CO2(g) - 178 kJ. Determină cantitatea de căldură
necesară pentru a descompune 50 g de carbonat de calciu.
•• Oxigenul a fost obţinut pentru prima dată în laborator prin descompunerea oxidului de mercur (II). Efectul termic al acestei reacţii este egal cu 180 kJ. Alcătuiește
ecuaţia termochimică a acestui proces şi calculează cantitatea de căldură necesară pentru obţinerea oxigenului cu volumul de 112 l (c.n.).
•• Metanul este combustibilul ce corespunde cerinţelor tehnice de realizare a procesului de ardere continuă pentru cazanele de încălzire de larg consum. Efectul
termic al reacţiei de ardere a metanului este egal cu 802 kJ. Calculează masa
metanului ce a fost supusă arderii pentru a obţine 1604 kJ de căldură şi volumul
oxigenului (c.n.) ce a fost consumat.

128•• Fosforul este utilizat la producerea chibriturilor, deoarece se aprinde uşor eliminând o cantitate considerabilă de căldură. Calculează ce cantitate de fosfor a fostsupusă arderii pentru a obţine 1505 kJ de căldură, dacă efectul termic al acesteireacţii este de 3010 kJ.
•• În timpul ploilor cu descărcări electrice, în atmosferă are loc procesul chimic ce
corespunde următoarei scheme de reacţie: N2(g) + O2(g) = 2NO(g) –180,5 kJ. Calculează volumele (c.n.) fiecărui reactant şi cantitatea de căldură absorbită la obţinerea oxidului de azot (II) cu masa de 155 g.
•• Descompunerea apei este un proces ce în ultimul timp a atras atenţia multor
cercetători în legătură cu perspectiva utilizării hidrogenului în calitate de combustibil al viitorului. Calculează ce volum de hidrogen (c.n.) poate fi obţinut ladescompunerea completă a 2 moli de apă şi ce cantitate de căldură se va consuma în acest caz, dacă efectul termic al acestei reacţii este de 572 kJ.
•• Aluminiul se utilizează pentru obținerea metalelor din oxizii lor. În procesul reacţiei
de reducere a 100 g de oxid de fier (III) cu aluminiu, s-au degajat 476 kJ de căldură.
Calculează efectul termic al acestei reacții și alcătuiește ecuația ei termochimică.
•• Proprietatea magneziului de a arde cu o flacără albă orbitoare este utilizată pentru
fabricarea rachetelor de iluminare și semnalare. La arderea unei probe de magneziu s-au degajat 76,45 KJ de căldură, efectul termic al reacţiei fiind de 1224 kJ.
Calculează masa magneziului ce a intrat în reacţie şi volumul oxigenului consumat.
•• Arderea aluminiului este însoțită de eliminarea unei cantități mari de căldură și
lumină, de aceea el este utilizat la confecționarea focurilor bengale. Calculează
efectul termic al reacţiei de oxidare a aluminiului, dacă la arderea unei probe dealuminiu cu masa de 27 g s-au degajat 838 kJ de căldură.
•• Ce volum de metan trebuie supus arderii pentru ca acea căldură obţinută în urma
acestui proces să fie suficientă pentru a descompune carbonatul de calciu cu
masa de 300 g. Efectul termic al reacţiei de ardere a metanului este de + 802 kJ,
iar al reacţiei de descompunere a carbonatului de calciu este egal cu -178 kJ.
•• Metanul (CH4) şi acetilena (C2H2) sunt utilizate la tăierea şi sudarea metalelor. Calculează ce volum de metan (c.n.) trebuie supus arderii pentru a primi o cantitate decăldură egală cu cea eliminată la arderea acetilenei cu volumul de 112 l (c.n.). Efectul
termic al reacției de ardere a metanului este de 891 kJ, iar al acetilenei - de 2600 kJ.

129

Bibliografie:
1. Cadrul de referință al curriculumului național, aprobat prin Ordinul Ministerului
Educației, Culturii și Cercetării nr. 432 din 29 mai 2017.
2. Codul Educației al Republicii Moldova, modificat LP 138 din 17.06.16, MO184192/01.07.16 art.401, intrat în vigoare 01.07.16.
3. Competențe – cheie pentru învățarea pe tot parcursul vieții (2018).
4. Evaluarea curriculumului național în învățământul general. Studiu. Chișinău:MECC, IȘE, 2018.
5. Managementul temelor pentru acasă, în învățământul primar, gimnazial și liceal.
Instrucțiune. Anexă la Ordinul MECC nr.1249 din 22.08.2018. https://mecc.gov.
md/sites/default/files/instructiune_teme_pentru_acasa.pdf
6. Regulamentul privind evaluarea și notarea rezultatelor școlare, promovarea șiabsolvirea în învățământul primar și secundar. Aprobat prin Ordinul ME Nr. 638
din 30 iunie 2016. din http://edu.gov.md/sites/default/files/regulament_evaluare_promovare_transfer_2016.pdf.
7. Standarde de dotare minimă a cabinetelor la disciplinele școlare în instituțiile deînvățământ secundar general, aprobate prin Ordinul nr.193 din 26.02.2019.
8. Standarde de eficiență a învățării, Ministerul Educației al Republicii Moldova,
2012.
9. Strategia de dezvoltare a educației pentru anii 2014-2020 ,,Educația 2020”, publicată: 21.11.2014 în Monitorul Oficial Nr. 345-351; art. Nr. 1014.
10. Strategia Moldova Digitală 2020, publicată: 08.11.2013 în Monitorul Oficial Nr.
252-257, art. Nr. 963.
11. CODUL EDUCAŢIEI AL REPUBLICII MOLDOVA. Monitorul Oficial al Republicii
Moldova nr. 319-324.
12. Curriculumul „Educație pentru societate”, 2018.
13. Evaluarea în procesul de învățământ și educație www.academia.edu
14. Instruirea centrată pe competenţe. https://www.uvvg.ro/cdep/wp-content/
uploads/2012/06/instruire-competente-Arad1.pdf
15. Instrumente inovatoare pentru dezvoltarea competențelor transversale pentru
tinerii din învățământul profesional și tehnic http://www.trait-erasmusplus.com/
16. Metode interactive de predare, învăţare, evaluare. https://www.academia.
edu/26072054/

130

17. Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării al Republicii Moldova. Curriculumnațional. Disciplina Chimie. Clasele a X-a - a XII-a. Chişinău: 2019.
18. Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, Cadrul de referință al curriculumuluinațional. Chișinău: Lyceum, 2017.
19. Strategia de cercetare-dezvoltare a Republicii Moldova până în 2020. Hotărârea Guvernului nr. 920 din 7 noiembrie 2014.
20. Bucun N.; Guțu Vl. Ghicov A. [et al.] Evaluarea curriculumului școlar. Ghid
metodologic. Chișinău: IȘE, 2017.
21. Guțu Vl., Dandara O., Darii L. et al Curriculum national. Chișinău: Editura CEP
USM, 2018.
22. Guțu Vl., Achiri I., Bîrnaz N. Curriculum de bază. Sistem de competențe pentruînvățământul general. Chișinău: Editura CEP USM, 2018.
23. Achiri I., Bîrnaz N., Ciorbă C. [et al.], coord. Guțu Vl. Curriculum de bază. Sistem
de competențe pentru învățământul general. Ministerul Educației, Culturii și
Cercetării al Republicii Moldova. Chișinău: UNICEF Moldova, 2018.
24. Ciascai L., Dulamă M. E., Ilovan O. R.(coord.). Învăţarea eficientă. Actualitate,
dezvoltări şi perspective. Studii, cercetări şi sinteze, Cluj-Napoca: Editura Presa
Universitară Clujeană, 2009.
25. Cucoș C. Pedagogie, Iaşi: Polirom, 1998.
26. Cury A. Părinţi străluciţi, profesori fascinanţi. Bucureşti: Editura For You, 2007.
27. Guţu Vl., Dandara O., Darii L. et al Curriculum național. Chişinău: Editura CEP
USM, 2018.
28. Guţu Vl. (coord.), Chicu V., Dandara O. [et. al.] Psihopedagogia centrată pe
copil. Chișinău: CEP USM, 2008.
29. Joiţa E. Pedagogia. Iaşi: Polirom, 1999.
30. Kudrițcaia S., Velișco N., Mihailov E., Litvinova T., Rusu V. Caiete de lucrări practice la chimie, ediţia a II-a (clasele: 7-9, 10 real, 11-12 real, 12 real, 10-12 umanist), Chişinău: Editura „ARC”, 2011.
31. Mihailov E., Velişco N., Cherdivara M. ş. a. Chimia. Ghid de implementare acurriculumului modernizat la chimie pentru treapta liceală, Chișinău: Editura„Cartier”, 2010
32. Moise C. „Algoritmizarea” în tehnologia procesului educaţional. în Văideanu G.,(coord.), Pedagogie – Ghid pentru profesori, vol. 2, Iaşi: Editura Universităţii
,,Al. I. Cuza”, 1986. pag. 46.
33. Piaget J. Psihologia copilului. Chişinău: Cartier, 2012.
34. S. Fătu. Didactica chimiei. Bucureşti: Corint, 2008.

13135. Stoica A., Mihail R. Evaluarea educaţională. Inovaţii şi perspective, Bucureşti:
Humanitas, 2006.
36. Velişco N., Mihailov E., Cherdivara M., Litvinova T., Druţă V. Chimie. Teste preparatorii pentru examenul de bacalaureat ,Chișinău: Editura „ARC”, 2018,
pag. 192.
37. Velişco N., Mihailov E., Cherdivara M., Litvinova T., Druţă V. Chimie. Examene
de bacalaureat. Exerciţii. Probleme. Teste. Chişinău: Editura Arc, 2014.
38. Velişco N., Mihailov E., Godoroja R. Standarde de eficienţă a învăţării chimiei.
// Ministerul Educaţiei,Culturii și Cercetării al Republicii Moldova, Standardede eficienţă a învăţării, Chişinău: Lyceum / https://mecc.gov.md/sites/default/
files/standarde_de_eficienta_a_invatarii.pdf
39. ФС.2.1.0006.15 Ацетилсалициловая кислота. http://pharmacopoeia.ru/fs2-1-0006-15-atsetilsalitsilovaya-kislota/

132