Anexă la Ordinul MEC
nr. 631 din 31.05.2023

REPERE METODOLOGICEPRIVIND ORGANIZAREA PROCESULUI EDUCAȚIONALPENTRU COPIII CU CERINŢE EDUCAŢIONALE SPECIALEÎN INSTITUŢIILE DE EDUCAŢIE TIMPURIE,ÎN ANUL DE STUDII 2023-2024Chișinău, 2023
1

REPERE METODOLOGICE PRIVIND ORGANIZAREA PROCESULUIEDUCAȚIONAL PENTRU COPIII CU CERINŢE EDUCAŢIONALE
SPECIALE ÎN INSTITUŢIILE DE EDUCAŢIE TIMPURIE,ÎN ANUL DE STUDII 2023-2024
I. Preliminarii
Misiunea instituției de educație timpurie constă în asigurarea unei educaţii timpurii de calitate
pentru toţi copiii cu vârsta de la 2 la 6 (7) ani, prin satisfacerea nevoilor educaționale ale acestora,
dezvoltarea multilaterală a copiilor și pregătirea lor pentru integrarea socio-educaţională. În
corespundere cu prevederile Codului educației (cap.VI, art.32), învățământul pentru copiii cu
cerințe educaționale speciale este parte integrantă a sistemului de învățământ și are drept scop
educarea, reabilitarea, recuperarea și incluziunea educațională, socială și profesională a persoanelorcu dificultăţi de învăţare, de comunicare şi interacţiune, cu deficienţe senzoriale (văz, auz) şi fizice,emoţionale şi comportamentale, sociale. Astfel, calitatea incluziunii poate fi asigurată prinpromovarea unor demersuri educaționale, realizate prin abordări diferențiate ale învățării, precumflexibilizarea timpului alocat, implicarea copiilor ca și parteneri ai învățării, modelarea mediului deînvățare conform necesităților celui care învață; asigurarea accesului la servicii de calitate; personal
calificat, bine intenționat și sprijinit; management de calitate (monitorizare și evaluare). Totodată,abordarea individualizată implică reconsiderarea curriculum-ului, a structurii de personal, aspațiilor fizice, a tuturor dimensiunilor educației și intervenției timpurii, esențiale pentru asigurarea
incluziunii socio-educaționale a copiilor cu cerințe educaționale speciale.
Incluziunea de la vârste mici permite ca toți copiii să fie educați într-un mediu propice deînvăţare, securizant şi stimulativ, creat/asigurat pe baza principiilor design-ului universal, caresusține ritmul și stilul de învățare al fiecărui copil. Ținând cont de cerințele educaționale speciale
ale copiilor, menirea cadrului didactic constă în proiectarea și organizarea unui proces de predareînvăţare-evaluare de calitate, accesibil și relevant pentru fiecare copil, asigurând participarea laprocesul de construire a propriilor cunoștințe, semnificații și deprinderi, care, mai apoi, îl vor ajuta
să devină membru responsabil al societății.
Prezentele Repere metodologice reglementează procesul de proiectare, organizare,funcţionare, realizare şi monitorizare a procesului educaţional individualizat pentru copiii cu
cerințe educaționale speciale în instituțiile de educație timpurie, în anul de studii 2023-2024,și servesc drept resursă pentru implementarea politicilor naționale din perspectiva asigurării
dreptului la educație pentru toți copiii.
Prezentele repere sunt obligatorii pentru organele locale de specialitate în domeniulînvăţământului, serviciile raionale/municipale de asistenţă psihopedagogică, cadrele deconducere, cadrele didactice, inclusiv și specialiştii care asistă copiii cu cerinţe educaţionale
speciale (psihologi, logopezi, psihopedagogi, alţi specialişti de profil din instituție).

II. Cadrul normativ şi instituţional de organizare a procesului educaţional
individualizat
În anul de studii 2023-2024, în organizarea procesului educațional cu copiii cu cerinţe
educaţionale speciale și pentru asigurarea calității parcursului și continuității reformelor înînvățământul preșcolar, instituțiile de învățământ general, care oferă servicii de educație timpurie(creșe, grădinițe, școli primare-grădinițe, gimnazii-grădinițe), se vor ghida de următoarele2

documente de politică educațională, de tip proiectiv și metodologic, elaborate/ dezvoltate deMinisterul Educației și Cercetării pentru domeniul educație timpurie, și anume:





















Codul Educației al Republicii Moldova, Chișinău, 2014, nr. 152 din 17.07.2014.
Cadrul de referință al Educației Timpurii din Republica Moldova, ordinul MECC nr.
1592 din 25.10.2018.
Standardele de învățare și dezvoltare a copilului de la naștere până la vârsta de 7 ani,
ordinul MECC nr.1592 din 25.10.2018.
Curriculum-ul pentru educația timpurie, ordinul MECC nr.1699 din 15.11.2018.
Standardele profesionale naționale ale cadrului didactic pentru educația timpurie(2008).
Ghidul de implementare a Standardelor de învățare și dezvoltare a copilului de lanaștere până la vârsta de 7 ani și a Curriculum-ului pentru educație timpurie dinperspectiva Cadrului de referință al educației timpurii din Republica Moldova.
Aprobat la Consiliul Naţional pentru Curriculum, Ordinul MECC nr. 283 din
20.03.2019.
Metodologia de monitorizare și evaluare a dezvoltării copilului în baza SÎDC, ordinul
MECC nr.1939 din 28.12.2018.
Standardele minime de dotare a instituției de educație timpurie, ordinul MECC nr.
253 din 11.10.2017.
Instrucțiunea cu privire la ocrotirea vieții și sănătății copilului în instituția de educație
timpurie, ordinul MECC nr.996 din 23.07.2021.
Regulamentul-cadru al Comisiei multidisciplinare intraşcolare, ordinul MECC nr.
683 din 03.06.2019.
Instrucțiune de aplicare în educația timpurie a Metodologiei de evaluare a dezvoltării
copilului, ordinul MECC nr.343 din 22 martie 2018.
Metodologia de evaluare a dezvoltării copilului, ordinul ME nr. 99 din 26.02.2015.
Metodologia de organizare și funcționare a Centrului de Resurse pentru Educația
Incluzivă din instituția de învățământ preuniversitar, ordinul ME nr. 100 din
26.02.2015.
Planul educaţional individualizat pentru copii cu cerinţe educaţionale speciale dininstituţiile de educaţie timpurie, ordinul MECC nr. 1780 din 03.12.2018.
Reperele metodologice privind activitatea logopedului în instituțiile de învățământ
general, ordinul MECC nr.01 din 02.01.2018.
Reperele metodologice privind activitatea psihologului în instituțiile de învățământ
general, ordinul MECC nr.02 din 02.01.2018.
Reperele metodologice privind activitatea psihopedagogului în instituțiile deînvățământ general, ordinul MECC nr. 212 din 27.02.2018.
Reperele metodologice privind activitatea cadrului didactic de sprijin în instituțiile
de învățământ general, ordinul MECC nr.209 din 27.02.2018.

În acest sens, cadrul didactic este responsabil de respectarea și aplicarea documentelor
curriculare, inclusiv a Reperelor metodologice, în vederea organizării calitative a demersului
educațional.

3

III. Sugestii metodologice în planificarea, organizarea și desfășurarea
procesului educațional din perspectiva individualizării
Procesul educațional este, prin excelență, un act teleologic care urmărește, în modconștient, atingerea unor finalități anterior stabilite, o activitate complexă, conştientă, sistematică
şi organizată, orientată spre realizarea unor obiective concrete şi spre dobândirea de competenţe.
Centrarea pe copil devine o condiţie de calitate şi eficiență a procesului educaţional, cât şi o calede rezolvare a numeroaselor dificultăţi, care apar pe parcursul desfăşurării acestuia: motivaţia
insuficientă, lipsa de atractivitate a conținuturilor, gradul redus de implicare a copiilor în
activitatea de învăţare, abordările mecanice şi reproductive, rutina şi monotonia specificeprocesului formativ. În acest sens, menirea cadrului didactic este de a proiecta și organiza unproces de învățare de calitate, accesibil și relevant pentru fiecare copil, asigurând participarea laprocesul de construire a propriilor cunoștințe, semnificații și deprinderi care, mai apoi, îl vor
ajuta să devină membru responsabil al societății. Educatorul grupei urmăreşte, încurajează şi
sprijină progresul individual al copilului, prin raportare la nivelul acestuia de dezvoltare.
Abordarea holistică a dezvoltării copilului presupune preocuparea permanentă a cadrelor
didactice pentru cunoaşterea copilului ca individualitate şi adaptarea programelor de educaţie laprofilul individual al subiectului educaţiei - condiţie esenţială pentru formarea unei personalităţi
integrale şi armonioase. Conţinuturile învăţării vor fi adaptate nivelului propriu de dezvoltare,
sarcinile didactice vor fi flexibile, variate, şi care presupun rezolvarea unor sarcini în manierediferite, pornind de la interesele şi preocupările copiilor.
Pentru organizarea eficientă și de calitate a procesului educațional cu copiii cu necesități
speciale și/sau dizabilități în instituția de educație timpurie, se recomandă respectarea progresivă
a următoarelor etape:a) cunoaşterea și respectarea actelor normative de tip reglator, specifice domeniului
educației, inclusiv educaţiei incluzive, elaborate și aprobate de MEC;b) promovarea educaţiei incluzive drept prioritate educaţională în vederea evitării excluderii
şi/sau marginalizării copiilor din sistemul educaţional;c) cunoaşterea şi autocunoaşterea personalităţii copiilor, în vederea corelării optime între
posibilităţi, aspiraţii şi cerinţe socio-educationale; asigurarea condițiilor favorabile
pentru dezvoltarea personală, cunoașterea și acceptarea de sine, explorarea resurselor
personale, autoreglarea emoțională;d) stabilirea unor reguli la nivel de grupă, părinți/reprezentanţi legali și informarea
comunității educaționale privind caracteristicile de dezvoltare a copiilor cu cerinţe
educaţionale speciale și/sau dizabilități, prin organizarea activităților de informare,formare și sensibilizare;e) crearea unui mediu educaţional şi de învăţare centrat pe nevoile copilului, stimulativ,
sigur și sănătos, în măsură să răspundă aşteptărilor şi cerinţelor speciale ale tuturor
copiilor (mediul trebuie să fie atractiv; dezvoltativ şi interesant; să asigure liniştea şi
ocrotirea; să dea securitate şi confort; să permită şi să încurajeze autocontrolul,
autodisciplina; să satisfacă nevoile multiple de dezvoltare ale copiilor pentru a încurajaînvăţarea). Un mediu de învăţare adaptiv oferă oportunităţi pentru structurarea şiorganizarea conţinutului, astfel încât să reflecte şi să răspundă nevoilor copiilor,
stimulează gândirea pe baza intereselor lor, facilitează interacţiunile şi colaborarea,
individualizează abordările, face posibilă aplicarea cunoştinţelor, ajută la dezvoltarea
abilităţilor socio-emoţionale şi creează sentimentul de încredere;4f) observarea sistematică a stării psiho-emoţionale şi comportamentale a copiilor și
identificarea semnelor de risc (de ex.: schimbări comportamentale şi emoţionale,
dificultăți de învățare, comportament agresiv, tendinţa de a se izola, hiperexcitabilitate,
regresie de vârstă) şi examinarea, la necesitate, a cazului în cadrul şedinţei Comisiei
multidisciplinare instituţionale (CMI), cu consimțământul părinţilor/reprezentanţilor
legali ai copilului, pentru planificarea intervenţiilor ulterioare şi oferirea serviciilor desuport;g) referirea copiilor, care prezintă potențiale semne de risc, anumite dificultăți și problemede învățare la Serviciul raional/municipal de asistenţă psihopedagogică pentru
determinarea necesităţilor specifice ale copiilor şi a măsurilor de intervenție/ serviciilor
de suport, care pot fi acordate în instituţie;h) individualizarea procesului educațional și dezvoltarea maximală a potențialului fiecărui
copil prin valorificarea tuturor diferențelor, ţinând cont de forma de incluziune
educațională recomandată (totală, parțială, ocazională), stilul de învăţare al copilului(auditiv, vizual, kinestezic), tipul de inteligență predominant (lingvistică, logicomatematică, spaţială, muzicală, kinestezică, intrapersonală, interpersonală, naturalistă,existenţială), ritmul propriu de creştere şi dezvoltare, antecedentele unice familiale;i) centrarea procesului educațional pe copil și nu pe conținuturi; selectarea materialelor;
adaptarea strategiilor de predare-învățare-evaluare la comunitatea de instruire și la fiecare
copil cu necesități speciale, în parte, care plasează copilul în centrul activităţii de predareprin individualizarea experiențelor de învăţare; alternarea eficientă a formelor deorganizare a procesului educațional (frontal, în grup mic, în perechi, individual);j) implicarea părinților/reprezentanţilor legali ai copilului în procesul educaţional învederea furnizării informațiilor relevante referitoare la situația copilului (de ex.: stareade sănătate, statutul familiei, climatul familial, domiciliul copilului, condiţiile de viaţă);particularităţile personalităţii şi individualitatea copilului (potenţiale semne de risc la
nivel fiziologic, emoţional, cognitiv, comportamental); traseul educaţional; stilul șimodul de învăţare acasă; puncte forte/abilităţi, preferinţe/non-preferințe, necesitățile șiinteresele copilului, modul de reacţionare în diverse situaţii, facilitând adaptarea/acomodarea şi incluziunea socio-educaţională;k) dezvoltarea şi consolidarea parteneriatelor în domeniul socio-educaţional şi al protecţiei
copiilor prin consolidarea mecanismului intersectorial la nivel de identificare, referire,asistenţă specializată şi monitorizarea situaţiei copiilor;l) monitorizarea în dinamică a procesului educaţional pentru copii, per domenii dedezvoltare (fizic/neuromotor, cognitiv, limbaj și comunicare, socio-emoțional,
comportament adaptativ) și luarea la timp a deciziilor privind situaţiile de risc, astfelîncât dreptul la educație să fie garantat, conform prevederilor legislative în vigoare,precum şi facilitarea accesului la servicii corespunzătoare, cum ar fi protecție socială,sprijin psihosocial, sănătate etc.

IV. Managementul educaţiei incluzive în instituţia de educaţie
timpurie
Managementul educațional se referă la procesul de proiectare, organizare, coordonare,evaluare, reglare a elementelor activității educaționale, a resurselor ei, prin intermediul cărora se
asigură realizarea obiectivelor sistemului educațional. Din perspectiva managementului
5educației incluzive, acesta este structurat pe niveluri, în care se regăsesc autoritățile, instituțiile,
structurile și serviciile cu atribuții în domeniu, precum și specialiștii ca parte a acestor entități.
Fiecare instituție/structură trebuie să aibă o viziune clară asupra locului și rolului său în
dezvoltarea și promovarea educației incluzive și asupra poziției sale în raport cu alți actanți în
procesul educațional. Pentru asigurarea unei dezvoltări durabile a instituției este necesară, pentruînceput, analiza situației reale existente la nivel de sistem, cu stabilirea necesităților
beneficiarilor și a schimbărilor ce urmează să fie realizate pentru a satisface aceste necesități.
Astfel, în ierarhia instituțiilor care au atribuții în asigurarea asistenței psihopedagogice,acordate copilului şi familiei acestuia, în vederea asigurării unui demers educațional eficient, au
fost create următoarele instituții cu sprijin adițional:
1. la nivel republican/național este Centrul Republican de Asistenţă Psihopedagogică
(CRAP), instituţie publică cu statut de persoană juridică de drept public, subordonată
Ministerului Educaţiei şi Cercetării (activează în baza Hotărârii de Guvern nr. 732/2013);
2. la nivel raional/municipal este Serviciul de asistenţă psihopedagogică (SAP), creat prinHotărârea de Guvern nr. 732/2013, subordonat administrativ Organului local despecialitate în domeniul învăţământului şi metodologic - Centrului Republican deAsistenţă Psihopedagogică;3. la nivel instituţional, instituţiile de educație timpurie pot organiza, în caz de necesitate,prestarea de servicii de asistenţă psihopedagogică (art.20.5) pentru ca toți copiii, inclusiv
cei cu cerințe educaționale speciale, să achiziționeze competențe de bază și altecompetențe asociate, prin dezvoltarea serviciilor de suport educaţional: Comisia multidisciplinară instituțională (CMI) Echipa de elaborare a Planului educațional individualizat (PEI) Centrul de Resurse pentru Educația Incluzivă (CREI) Personal de suport specializat: psiholog, psihopedagog, logoped, cadru didactic desprijin.
IV.1 Serviciul raional/municipal de asistență psihopedagogică
În vederea organizării şi monitorizării procesului educaţional pentru copiii cu cerinţe
educaţionale speciale din instituţiile de educaţie timpurie la nivel de raion/municipiu, serviciilede asistenţă psihopedagogică realizează următoarele:

planifică și realizează evaluarea complexă a dezvoltării copilului pentru determinarea
nivelului actual de dezvoltare al copilului per domenii de dezvoltare; identifică cerințele
educaționale speciale și emit recomandări privind măsurile de intervenţie şi serviciile desuport pentru copiii cu cerințe educaționale speciale, în funcţie de necesitățile lor
specifice;stabileşte şi recomandă forma de incluziune în activități la nivel de grupă și instituție
(totală, parţială, ocazională): totală – pe parcursul întregii zile; parțială – reieșind dinnecesitățile individuale ale copilului, cu un număr de ore redus, dar nu mai mult de 4 ore
pe zi, fiind asistat de cadrul didactic de sprijin şi/sau asistentul personal, conform
legislaţiei în vigoare; ocazională – de la caz la caz, cu participarea în cadrul diverselor
activități, inclusiv extracurriculare, fiind însoțit de părinte/reprezentantul legal sau
asistentul personal. În acest sens, se va ține cont de situația copilului, starea lui de sănătate
și/sau nivelul de dezvoltare, perioada de adaptare/acomodare, evoluția cazului,
posibilitățile de organizare a activităților;6



realizează reevaluarea dezvoltării copilului (parte a procesului de evaluare) conformperiodicităţii stabilite (de regulă, o dată în 6 luni), în vederea determinării gradului deevoluţie/dinamică/stagnare a copilului pe domeniile de dezvoltare, în care au fost
identificate dificultăţi la momentul primei evaluări;acordă asistenţă specializată (psihologică, logopedică, psihopedagogică), precum şi alte
servicii, după caz, copilului cu cerințe educaționale speciale și/sau dizabilități, prioritar
inclus în instituţiile, care nu dispun de servicii specializate (procedura, modalitatea și
etapele intervenției vor fi explicate părintelui/reprezentantului legal);

monitorizează cuprinderea în procesul educaţional a tuturor copiilor cu cerinţe
educaţionale speciale, în vederea excluderii marginalizării, discriminării şi prevenirii
abandonului şcolar; identifică soluții optime în comun cu reprezentanții APL, OLSDÎ,administrația instituției de educaţie timpurie, părinții/reprezentanții legali privind situaţia
copiilor cu dizabilități severe, care nu sunt cuprinși în procesul educațional;colaborează cu Comisiile multidisciplinare instituționale din instituţiile de educaţie
timpurie în vederea realizării evaluării inițiale/reevaluării copiilor, organizării procesului
educațional individualizat la nivel instituțional şi monitorizării situației educaționale atuturor copiilor;

organizează şi desfăşoară activităţi de instruire pentru personalul din instituție (cadre
didactice, cadrele de conducere, specialişti care asistă copiii din instituţie) privindorganizarea procesului educaţional individualizat, identificând nevoile de formare
profesională;acordă suport metodologic cadrelor de conducere, cadrelor didactice privind prevenirea
și combaterea violenţei în mediul educațional şi intervenţia promptă în situaţiile deconflict (formarea abilităţilor de comunicare asertivă şi relaţionare constructivă cu
copiii, părinţii/reprezentanţii legali; distingerea formelor de violenţă fizică,psihologică/emoţională şi a oricărei altei forme de discriminare, strategii deintervenție);

monitorizează, evaluează şi supervizează activitatea specialiştilor implicaţi în procesul
educațional incluziv - cadru didactic de sprijin, psiholog, logoped, psihopedagog, alțispecialiști care asistă copilul cu cerințe educaționale speciale și/sau dizabilități;

colaborează cu familia copilului cu cerințe educaționale speciale în vederea asigurării
transferului de informații privind educația și dezvoltarea copilului și informarea acestorareferitor la comunicarea și conlucrarea cu instituția de învățământ privind cazurileproblemă, pentru a coordona acțiunile și a adopta o strategie unificată de acțiune, cu
abordarea individualizată a fiecărui caz;realizează activități de planificare a tranziției copilului cu cerințe educaționale specialeprin oferirea de sprijin pentru toți actorii educaționali, părinții acestora, înainte, în timpul
și după perioada de tranziție;

dezvoltă parteneriate socio-educaţionale şi implică alte organizații/servicii de protecție acopilului abilitate pentru soluționarea cazurilor dificile, în interesul superior al copilului.
IV.2 Managementul instituţional în domeniul educației incluzive

Roluri şi responsabilităţi la nivel de structuri/servicii instituționale

7IV.2.1. Consiliul de administrație al instituţiei, cu rol de decizie în domeniul administrativ,
are următoarele atribuții:

examinează și avizează lista nominală a copiilor cu cerințe educaționale speciale
recomandată de Serviciul de asistență psihopedagogică;

discută/examinează principalele bariere și provocări, care ar putea împiedica participarea
copiilor cu cerințe educaționale speciale la activități, inclusiv impedimente în organizarea
procesului educațional individualizat (constrângeri organizatorice, didactice, bugetare,resurse umane, materiale, metodologice, didactice), asigurând transparență și
corectitudinea valorificării acestora;analizează propunerile privind crearea și asigurarea funcționalității structurilor de suport
individualizat pentru copiii cu cerințe educaționale speciale în instituție, conform
necesităților (psiholog, logoped, psihopedagog, cadru didactic de sprijin, alți specialiști
de profil);

examinează și aprobă norma cadrului didactic de sprijin (CDS), conform necesităților și
recomandărilor Serviciului de asistență psihopedagogică;

identifică soluții optime pentru crearea/dotarea Centrului de resurse pentru educația
incluzivă, dotarea cu tehnologii informaționale și de comunicare, echipament specializat,
alimentație etc.).

IV.2.2. Consiliul pedagogic, cu rol de decizie în domeniul educaţionaldiscută și aprobă componența nominală a Comisiei multidisciplinare instituționale, laînceput de an de studii;

analizează propunerile CMI privind situația educațională a copiilor cu cerințe
educaționale speciale din instituție și aprobă Planurile educaţionale individualizate pentru
fiecare copil cu cerințe educaționale speciale și/sau modificările în urma
revizuirii/actualizării PEI.

IV.2.3. Personalul de conducere al instituţiei (directorul)
Personalul de conducere va asigura un management eficient privind organizarea procesului
educațional în instituția de învățământ, prin următoarele acțiuni:elaborează planuri/strategii de dezvoltare instituțională, care definesc politica instituției
în domeniul educației incluzive, prevederi referitoare la promovarea incluziunii
educaționale în instituția de învățământ și în afara acesteia;creează/asigură condiții pentru incluziunea tuturor copiilor (dezvoltă structuri
instituționale și servicii de suport (educațional și non-educațional), aprobă componenţa
CMI şi a echipelor PEI;

asigură accesibilitatea instituției/procesului educațional (rampe de acces, bare de sprijin,
uși/trotuare lărgite, scări adaptate, echipamente/inventar și materiale didactice adaptateetc.) pentru toate categoriile de copii și părinți/reprezentanţi legali ai acestora;organizează procesul educațional incluziv pentru a răspunde diverselor nevoi
educaționale ale copiilor în instituție. În scopul prevenirii excluderii, marginalizării
copiilor cu dizabilităţi severe, se va acorda o atenție sporită formei de incluziune,
recomandată de SAP (parţială, ocazională) pentru copil și dozarea timpului de aflare în
instituție;8

examinează specificul necesităților copiilor cu cerințe educaționale speciale și asigură
formarea cadrelor didactice în vederea realizării unui demers educațional individualizat
de calitate;organizează procesul educaţional pentru copiii cu cerințe educaționale speciale și/sau
dizabilităţi severe și nevoi complexe cu instruire la domiciliu, în corespundere cu
prevederile instrucţiunii;

dezvoltă și consolidează parteneriatele educaționale cu diferite structuri/servicii deprotecție a copilului (educație, sănătate, protecție, social etc.);monitorizează securitatea și protecția vieții și sănătății copiilor din instituție în vederea
prevenirii violenței în mediul educațional (identificarea/raportarea/sesizarea/intervenția
în cazurile de violență);desfăşoară programe de informare-educare-comunicare şi sensibilizare publică.

IV.2.4. Comisia multidisciplinară instituțională (CMI), cu rol de planificare, organizare şi
monitorizare a procesului educaţional individualizat
Comisia multidisciplinară instituţională se instituie anual, la începutul anului de studii,
prin ordinul intern al instituţiei, emis de director.
Din componenţa comisiei fac parte, în mod obligatoriu, directorul (preşedinte),
metodistul (secretar), asistenta medicală, specialişti existenţi în instituţie (logoped, psiholog,
conducător muzical, educator/oare de educaţie fizică, psihopedagog, kinetoterapeut, cadru
didactic de sprijin), 2-3 cadre didactice de la alte grupe (pentru instituţiile cu 4 şi mai multe
grupe), iar cadrele didactice de la grupa copilului/copiilor, care necesită evaluare, vor fi incluşi
suplimentar. În cazul instituțiilor de educație timpurie cu 1-3 grupe, în componența CMI se vor
include educatorul de la grupa copilului, un cadru didactic de la altă grupă și directorul instituției.
În vederea organizării eficiente a procesului educaţional pentru copiii cu cerinţe
educaţionale speciale CMI:

repartizează responsabilitățile între membrii Comisiei multidisciplinare instituţionale
conform resurselor disponibile (umane, materiale și de timp), la prima ședință a CMI, cu
includerea/înregistrarea sarcinilor delegate în Procesul-verbal;



perfectează documentația în corespundere cu prevederile Instrucţiunii de aplicare în
educaţia timpurie a Metodologiei de evaluare a dezvoltării copilului şi a Regulamentuluicadru al Comisiei multidisciplinare intraşcolare, aprobate de MEC (care vizează
managementul CMI, evidența copiilor cu cerințe educaționale speciale, activitatea
structurilor/serviciilor de suport, procesul PEI);

elaborează Planul și Raportul anual de activitate, ca parte a Planului/Raportului anual deactivitate al instituției, aprobat de Consiliul pedagogic și directorul instituției, coordonat
cu reprezentanții SAP;

realizează evaluarea inițială/reevaluarea copiilor, care prezintă eventuale semne de risc
privind problemele de dezvoltare și referă, copiii care atestă dificultăți de învățare,probleme de dezvoltare și comportament, la Serviciul raional/municipal de asistență
psihopedagogică;

informează părinții/reprezentanții legali privind rezultatele evaluării inițiale și necesitateaorganizării evaluării complexe a dezvoltării copilului de către specialiștii SAP;
9

referă copiii, care prezintă dificultăți de învățare, probleme de dezvoltare și
comportament, pentru identificarea cerinţelor educaţionale speciale şi a serviciilor desuport către SAP;



organizează și coordonează asistența individualizată a copiilor cu cerințe educaționale
speciale la activități și în CREI, conform orarului și planului de asistență per fiecare copil
cu cerințe educaționale speciale;coordonează și monitorizează activitatea structurilor și serviciilor de suport (oferite decadrul didactic de sprijin, psiholog, logoped, psihopedagog) pentru copiii cu cerințe
educaționale speciale, pentru asigurarea calității și managementului eficient;

identifică necesitățile de formare ale cadrelor didactice și ale specialiștilor din instituție
și acordă asistență metodologică privind implementarea actelor normative și
metodologice în domeniul educației incluzive (în elaborarea PEI, în cunoașterea
particularităților copiilor per categorii de cerințe educaționale speciale, în identificarea
și aplicarea strategiilor didactice de individualizare a procesului educațional);

identifică potențialii parteneri educaționali și lansează inițiative de parteneriat în
domeniul asigurării dreptului la educație și protecție a copiilor cu cerințe educaționale
speciale;

dezvoltă programe de educație parentală, planifică și organizează reuniuni ale părinților
(de genul: şcoala/academia/clubul părinților);

monitorizează situația educațională a copiilor cu cerințe educaționale speciale,
identificând situațiile vulnerabile, care pot interveni în organizarea procesului
educațional de calitate.

IV.2.5. Personalul din grădiniţă (educatorii, specialiştii de profil)
Cadrele didactice de la grupă acumulează şi comunica echipei PEI, CMI informaţii relevanteprivind punctele forte, interesele și necesitățile copiilor cu cerințe educaționale speciale, laînceputul și pe parcursul anului de studii:
asigură managementul grupei de copii atât prin monitorizarea procesului de predareînvățare-evaluare, cât și prin documentarea/informarea privind grupul de copii, nivelul
de dezvoltare al fiecărui copil, nivelul achizițiilor/competențelor acestora la un momentdat, relațiile dintre copii și identificarea diferitor oportunități de intervenție și de luare adeciziilor;evaluează la început de an competențele copilului cu cerințe educaționale speciale și
selectează/adaptează strategiile de predare-învățare-evaluare în funcție de grupă, decerințele educaționale ale copilului, de finalități și conținuturi pentru a asigura progresul
în raport cu finalitățile planificate;identifică modurile în care învaţă mai bine copiii, în vederea proiectării şi realizării
activităţilor ţinând cont de cele constatate. Centrarea activităţilor pe unicitatea fiecărui
copil presupune valorizarea şi acceptarea diversităţii şi a diferenţei, cunoaşterea profilului
psihopedagogic al copilului, caracteristicile de vârstă, tipul şi nivelul de inteligenţă, stilulde învăţare predominant, experienţele anterioare;efectuează observări sistematice a bunăstării copilului (siguranță, sănătate, realizări,incluziune, afecțiune, activism, respect, responsabilitate) și determină componentele careprezintă semne de îngrijorare;10



coordonează procesul de elaborare/realizare/actualizare/revizuire semestrială a Planului
educațional individualizat pentru copilul cu cerințe educaționale speciale;organizează procesul de învățare pentru copiii cu cerințe educaționale speciale înconlucrare cu cadrul didactic de sprijin, alți specialiști și asigură transferul informațional
din cadrul activităților specializate (logopedice, psihologice) în context general în cadrul
activităţilor educaţionale și viceversa, coordonarea acțiunilor cu specialiștii;

elaborează și utilizează materiale didactice ajutătoare (suporturi didactice: fișe, imagini,postere; echipament specializat etc.);realizează, în comun cu cadrele de conducere și specialiștii care asistă copiii cu cerințe
educaționale speciale, activități de planificare a tranziției (dezvoltarea intereselor șiînclinațiilor copilului, formarea și valorificarea abilităților funcționale aplicate,colaborarea grădiniţă-şcoală pentru facilitarea procesului de adaptare/acomodare lanoul mediu educaţional);menține legătura cu părinții/reprezentanții copilului privind consolidarea și asigurarea
continuității demersului educațional și non-educațional demarat de personalul instituției,oferind acasă copilului posibilități pentru dezvoltare și aplicare în practică acompetențelor achiziționate;monitorizează domeniile/componentele de bunăstare a copiilor cu cerințe educaționale
speciale în instituție, a situaţiei educaţionale a acestora; planifică şi realizează
intervenţiile primare la identificarea semnelor de îngrijorare și implicarea acestora în
procesul educațional.

IV.2.6. Cadrul didactic de sprijin și specialiștii de profil (psiholog, logoped, psihopedagog, alțispecialiști, care asistă copilul) planifică și realizează asistența individualizată a copilului cu
cerințe educaționale speciale (la grupă, CREI) conform orarului, planului de asistență:

elaborează și implementează planul de intervenție individualizat per domenii dedezvoltare (cognitiv, fizic/neuromotor, limbaj și comunicare, socio-emoțional,
comportament adaptativ), conform necesităților copilului cu cerințe educaționale
speciale;

evaluează/reevaluează progresul în dezvoltarea copilului și adaptează planul de asistență
conform potențialului și necesităților copilului;organizează activități de informare/formare și campanii de sensibilizare a comunității
educaționale, inclusiv copii și părinți/reprezentanți legali, identificând necesitățile per
instituție;

monitorizează progresele/regresele copilului cu cerințe educaționale speciale șiconlucrează cu cadrele didactice, alți specialiști, care asistă copilul, pentru asigurarea
atingerii finalităților de învățare descrise în PEI;

colaborează cu părinții copilului cu cerințe educaționale speciale și propune recomandări
de implicare în procesul educațional, inclusiv deciziile vizând programele de abilitare/reabilitare continuă a dezvoltări copilului.

11

V. Sugestii metodice privind evaluarea copilului cu cerinţe educaţionale
specialePentru a realiza un program de educație timpurie centrat pe potenţialul şi necesitățile
individuale ale copilului, este necesar, înainte de toate, să cunoaștem și să înțelegem copilul. În
proiectarea demersului individual de evaluare al copilului cu cerințe educaționale speciale, cadrul
didactic va porni anume de la tipul de dificultate stabilit și va trebui să țină cont atât decaracteristicile copilului, cât și de modul individual, în care acesta își poate dobândi competențele
cerute de curriculum. Progresul copiilor cu cerințe educaționale speciale se va urmări prin corelarea
a ceea ce poate să facă el la un moment dat al învățării, făcându-se comparația între starea inițială
și nivelul la care a ajuns prin învățare. În acest sens, evaluarea presupune colectarea, interpretarea
şi raportarea datelor privind progresul copiilor. Totodată, evaluarea presupune determinarea măsurii
în care obiectivele propuse au fost atinse, ce eficienţă au avut metodele de predare-învăţare, astfelîncât pe baza informaţiilor obţinute, activitatea să fie ameliorată în timp, iar măsurarea este procesul
sistematic de colectare a informaţiilor despre ceea ce ştie copilul, ceea ce este capabil să facă şi ceînvaţă să facă.
O evaluare eficientă este o parte integrantă a predării şi învăţării; este continuă şi permanentă;autentică şi reflectă procesele şi contextele de învăţare relevante; un proces de colaborare şi
reflecţie; este multidimensională, adaptată la stadiul de dezvoltare şi la cultura copiilor; seconcentrează pe punctele forte ale copiilor și se bazează pe modul în care învaţă copiii; susţine
învăţarea, oferind copiilor obiective de performanţă bine definite. Drept urmare, prin intermediul
evaluării, educatorul/oarea poate afla ce au acumulat copiii, ce lacune există în pregătirea acestora,care sunt posibilităţile copiilor, ritmurile propriii de învăţare, interesele şi necesităţile lor.
Pentru eficientizarea modalităţilor de evaluare se recomandă de ţinut cont de următoarele
aspecte:

Evaluarea este o componentă esenţială a procesului de predare şi învăţare, de aceea
trebuie să fie o activitate continuă, planificată, legată de curriculum şi de predare, centrată
pe interesul superior al copilului, colaborativă, dezvoltativă, accesibilă, flexibilă şitransparentă.



Evaluarea se bazează pe obiective clare de învăţare. În acest sens, evaluarea ar trebui săcolecteze date despre o serie de indicatori despre abilităţile din zona evaluată, pentru a
oferi o imagine cuprinzătoare a dezvoltării copilului.



Metodele de evaluare ar trebui să fie variate (observaţia sistematică, liste de control,
convorbirea, jurnalul de reflecţii, analiza produselor activităţii, portofoliul etc.), pentru
a furniza informaţii complete despre toate domeniile dezvoltării copilului.

Evaluarea trebuie să fie potrivită vârstei copilului şi efectuată în contexte diferite: în aer
liber, în sala de grupă, individual, în grup. Educatorul observă copilul şi notează
interesele, abilităţile, cunoştinţele şi comportamentul acestuia pentru a-i satisface nevoile
de dezvoltare.

Procesul de evaluare trebuie să fie lipsit de prejudecăţi bazate pe rasă, cultură, sex sau
mediul socio-economic. Fiecare copil este propriul său punct de referinţă; performanţele
sale actuale sunt comparate cu performanţele sale anterioare. De aceea, se recomandă caconstatările să aibă la bază fapte observabile reale şi nu impresii subiective ale
evaluatorului (cadrul didactic, specialistul de profil).



Evaluarea ar trebui să ajute copilul, oferind feed-back pozitiv pentru încurajarea copiluluisă participe activ la propria învăţare.

12

La efectuarea evaluării, trebuie să se ia în considerare contextul în care trăieşte copilul,adică familia şi comunitatea, precum şi mediul educaţional. De aceea, în timpulîntâlnirilor cu părinţii, pentru a înţelege nevoile copilului, trebuie să aibă loc un schimb
de informaţii despre progresul continuu şi dezvoltarea copilului.

Evaluarea nivelului de dezvoltare al copilului şi identificarea dificultăților cu care se
confruntă sunt necesare pentru a determina mijloacele de sprijin corespunzătoare și serviciile
necesare, menite să stimuleze dezvoltarea. Aceasta reprezintă prima etapă în orice intervenție,în care se stabilesc nivelurile actual și proxim de dezvoltare a copilului.
Procesul de evaluare a dezvoltării copilului începe cu evaluarea inițială, care se realizează
în instituţia de educaţie timpurie de către Comisia multidisciplinară instituţională (CMI), pe
parcursul a cel mult paisprezece zile consecutiv frecventate de copil, de la data constatării
necesității unei atare evaluări. Evaluarea se realizează cu scopul de a stabili nivelul actual dedezvoltare al copilului și potențialul acestuia, pentru a determina gradul de corespundere cu
normele de vârstă, de a decide asupra necesității unor intervenții suplimentare, programe
individualizate de asistență. Evaluarea se poate realiza la începutul şi/sau pe parcursul anului destudii, în dependenţă de prezenţa eventualelor semne de risc, probleme de dezvoltare, dificultăţi
de învăţare, comunicare, relaţionare, comportament etc.
Pentru realizarea evaluării iniţiale se recomandă practicile de sprijin din Standardele deînvăţare şi dezvoltare a copilului de la naștere până la vârsta de 7 ani (2018) şi/sau
instrumentele oferite de Metodologia monitorizării şi evaluării dezvoltării copilului în baza
Standardelor de învăţare şi dezvoltare a copilului - vârstă 1,5-7 ani (2019). Totodată, pentru un
copil nou-venit în instituţia de educaţie timpurie, care manifestă unele probleme de dezvoltare,
dificultăți de învățare, probleme comportamentale i se va aplica evaluarea iniţială doar dupăperioada de adaptare, care va dura nu mai puţin de 3 luni de zile consecutive, în dependență devârstă. În mod obligatoriu, evaluarea acestui copil se realizează în limba maternă, cu acordul
scris al părinților/reprezentanților legali ai copilului. Totuşi, în cazul în care părintele refuză săși dea consimţământul în scris pentru evaluare, autoritatea tutelară locală, reieşind din interesul
superior al copilului, ia decizia corespunzătoare privind aplicarea măsurilor de protecție acopilului.
În procesul de evaluare inițială, se examinează dosarul copilului, cu analiza informației
privind traseul educațional, statutul lui juridic. De asemenea, se vor studia recomandările
medicale, rapoartele interne de evaluare a situației copilului (ale psihologului, logopedului, altor
specialiști), cât şi externe (ale asistentului social, medicului de familie, altor actori comunitari).
În cazul în care copilul a frecventat anterior o altă instituţie de educaţie timpurie, va fi examinat
PEI-ul precedent. CMI se întruneşte pentru examinarea rezultatelor evaluării (având ca temei
observările, testele de evaluare, analiza capacităților de învățare ale copilului, acomportamentului în diferite contexte, a manifestărilor psiho-socio-emoționale observabile) cu
luarea deciziilor, după caz:a) copilul nu prezintă deficiențe de dezvoltare, dificultăți de învățare, probleme
comportamentale, care necesită intervenții suplimentare, dar care pot fi realizate, în mod
regulamentar, la sala de grupă;b) copilul atestă deficiențe în dezvoltare, dificultăți de învățare pe domeniul/domeniile dedezvoltare (se indică conform Standardelor de învăţare şi dezvoltare a copilului de lanaştere până la 7 ani), care, cu un anumit suport educațional, pot fi remediate cu resursele
instituției prin abordarea individualizată şi diferenţiată a copilului (sarcini de lucru
diferențiate, programe de corecţie, alimentaţie conform necesităţilor, lucrul individual cu
familia);13c) copilul prezintă probleme de dezvoltare, dificultăți de învățare pe domeniul/domeniile (seindică conform Standardelor de învăţare şi dezvoltare a copilului de la naştere până la 7ani), comportament care necesită a fi evaluat de către specialiști din cadrul Serviciului deasistenţă psihopedagogică.
Rezultatele evaluării inițiale, efectuate de Comisia multidisciplinară instituţională, seconsemnează într-un Proces-verbal de evaluare a dezvoltării copilului, care presupune
interpretarea/ analiza datelor/observațiilor factuale înregistrate și sunt o sinteză a informațiilorobținute care determină progresul sau regresul copilului în perioada dată pe cele cinci domeniide dezvoltare (dezvoltarea fizică/neuromotorie; dezvoltarea limbajului și comunicării;dezvoltarea cognitivă; dezvoltarea comportamentului socio-emoțional: subdomeniul dezvoltaresocială; dezvoltarea comportamentului socio-emoțional: subdomeniul dezvoltare emoțională).
În cazul în care CMI constată că copilul atestă probleme de dezvoltare, dificultăți deînvățare pe unul sau mai multe domenii de dezvoltare, comportamente care necesită a fi evaluatede către specialiști din cadrul Serviciului de asistenţă psihopedagogică, se va perfecta dosarul
copilului și acesta va fi referit la SAP.
Dosarul copilului/copiilor referiţi către Serviciul de asistenţă psihopedagogică va include:lista individuală de control pentru identificarea iniţială/reevaluarea problemelor în
dezvoltarea copilului, conform Anexei 1 din Instrucţiunea de aplicare în educaţia
timpurie a Metodologiei de evaluare a dezvoltării copilului;acordul în scris al părintelui/reprezentantului legal al copilului pentru desfăşurarea
evaluării complexe a acestuia (Anexa 2, Instrucţiune);Procesul-verbal de evaluare iniţială a dezvoltării copilului (Anexa 3, Instrucţiune);

referinţa (individuală sau de grup) pentru evaluarea complexă a dezvoltării copilului(Anexa 4, Instrucţiune);

lista copiilor, în cazul în care se identifică mai mulţi copii care necesită evaluarea
complexă;

extras din fişa dezvoltării copilului;

copia certificatului de naştere al copilului;

copia buletinului de identitate al părintelui/reprezentantului legal;

copia actului de tutelă, după caz;

certificatul medical (diagnoza medicală), certificatul de determinare a dizabilităţii,după caz.

Ca urmare a referirii cazului de către CMI, Serviciul de asistență psihopedagogică realizează
evaluarea complexă a dezvoltării copilului, care are ca scop constatarea nivelului actual dedezvoltare a copilului per domenii, identificarea cerințelor educaționale speciale, stabilirea formei
de incluziune şi a serviciilor de suport educaţional. Evaluarea complexă se realizează de către
echipa de specialiști SAP, din care fac parte: pedagogul pentru învăţământ preșcolar,
psihopedagogul, psihologul, logopedul, kinetoterapeutul (la necesitate).
Precizăm că părintele este prezent pe întreg procesul de evaluare, alături de copil și echipade specialiști, constituind sursa principală de informare privind dezvoltarea copilului său. De
asemenea, specialiştii oferă părinţilor o serie de recomandări despre modul în care își pot ajuta
copilul acasă şi în comunitate.

14

În funcţie de rezultatele evaluării dezvoltării copilului, de potențialul şi necesităţile
identificate, SAP stabilește şi recomandă forma de incluziune în activități la nivel de grupă și
instituție:a) totală – pe parcursul întregii zile;b) parțială – reieşind din necesitățile individuale ale copilului, cu un număr de ore redus,
dar nu mai mult de 4 ore pe zi, fiind asistat de cadrul didactic de sprijin şi/sau asistentul
personal, conform legislaţiei în vigoare;c) ocazională – de la caz la caz, cu participarea în cadrul diverselor activități, inclusiv
extracurriculare, fiind însoțit de părinte/ reprezentant legal sau asistentul personal.
În rezultatul evaluării complexe, Serviciul raional/municipal de asistenţă psihopedagogică
elaborează un Raport de evaluare a dezvoltării copilului, care conține concluzii și recomandări
corespunzătoare, precum și concluzia generală de identificare/neidentificare a cerinţelor
educaţionale speciale, perioada de reevaluare şi serviciile de suport. Raportul de evaluare complexă
va fi prezentat, în mod obligatoriu, în instituția de educație timpurie, care va fi recepționat, contrasemnătură, de către președintele CMI.
Raportul de evaluare complexă a dezvoltării copilului va servi drept suport pentru elaborarea
Planului educaţional individualizat (PEI).
Reevaluarea (parte a procesului de evaluare) se realizează în scopul constatării progreselor
sau regreselor în dezvoltarea copilului; identificării unor noi necesități; modificării intervențiilor
anterior planificate și/sau proiectarea unor programe noi de intervenție; pregătirii etapei de tranziție;aprecierii calității serviciilor prestate; asigurării dezvoltării progresive a copilului.
Comisia multidisciplinară instituțională realizează reevaluarea copilului cu cerinţe
educaţionale speciale o dată în trimestru, dar nu mai rar decât o dată în semestru, în baza Listei decontrol pentru identificarea iniţială/reevaluarea problemelor în dezvoltarea copilului (Anexa 1 laInstrucțiune), cu actualizarea/revizuirea planului educaţional individualizat şi a serviciilor desuport, conform Metodologiei de evaluare a dezvoltării copilului.
Rezultatele reevaluării copilului în instituţia de educaţie timpurie vor servi drept sursă deinformaţie despre evoluţia dezvoltării copilului pentru reevaluarea acestuia de către SAP. Serviciul
de asistenţă psihopedagogică realizează reevaluarea, de regulă, o dată la 6 luni. În caz de necesitate,
SAP poate decide reevaluarea cu o altă periodicitate. Rezultatele reevaluărilor servesc temei pentru
stabilirea tipului de intervenţie pentru copil. În rezultatul reevaluării periodice a copilului luat în
evidența SAP se perfectează un Raport de reevaluare.
Şcolarizarea copiilor cu cerinţe educaţionale speciale devine obligatorie după împlinirea
vârstei de 7 ani către începutul anului de studii, indiferent de nivelul de dezvoltare al copilului, cuîntocmirea Raportului de evaluare complexă a dezvoltării copilului, elaborat de SAP și/sau aRaportului privind dezvoltarea fizică, socio-emoțională, cognitivă, a limbajului și comunicării,premiselor citit-scris, la finele grupei pregătitoare, cu concluziile şi recomandările de rigoare.

VI. Sugestii metodice privind organizarea procesului educațional
individualizat pentru copiii cu cerinţe educaţionale speciale
Asistența individualizată a copilului se proiectează și se realizează odată cu stabilirea/
confirmarea cerinţelor educaţionale speciale, în baza Planului educațional individualizat (PEI), și
vizează atât suportul educațional individualizat, cât și suportul non-educațional adecvat situației
copilului. În acest sens, abordarea individualizată a copilului cu cerinţe educaţionale speciale,orientată spre satisfacerea necesităților acestuia și asigurarea implicării și participării lui efective în
15

procesul educațional, planificat și organizat, constituie unul dintre indicatorii calităţii și relevanței
procesului educaţional în IET. Proiectarea procesului educațional individualizat (proiectarea
didactică) reflectă viziunea educatorului, coordonată cu toți specialiștii, care asistă copilul cu
cerinţe educaţionale speciale, asupra finalităților educaționale și a strategiilor de atingere aacestora.
În conformitate cu prevederile documentelor de politici educaționale, la baza proiectării
procesului educațional în domeniul educației timpurii vor sta:
1. Cadrul de referință al educației timpurii din Republica Moldova (2018);
2. Curriculum pentru educație timpurie (2018),
3. Standardele de învățare şi dezvoltare a copilului de la naștere până la 7 ani (2018);
4. Planul-cadru pentru învățământul preșcolar (2023, proiect);
5. Metodologia de monitorizare şi evaluare a dezvoltării copilului în baza Standardelor deînvățare și dezvoltare a copilului (vârsta 1,5–7 ani).
6. Planul educaţional individualizat pentru copii cu cerinţe educaţionale speciale dininstituţiile de educaţie timpurie, ordinul MECC nr. 1780 din 03.12.2018.
Individualizarea învățării impune respectarea diferențelor umane și valorificarea lor,
adaptarea activităților de învățare, a formelor de organizare și a strategiilor didactice. Pentru
asigurarea proiectării procesului educațional corespunzător necesităților individuale și cerinţelor
educaţionale speciale ale copilului, educatorii vor utiliza informațiile din Raportul de evaluare
complexă a dezvoltării copilului, elaborat de SAP.
Elaborarea și realizarea PEI devine obligatorie odată ce au fost confirmate de către SAP
cerințele educaționale speciale ale copilului. În instituția de educație timpurie se elaborează și serealizează PEI pentru fiecare copil cu cerinţe educaţionale speciale, pe o perioadă de 3-6 luni, în
conformitate cu necesitățile acestuia. În PEI se precizează suportul educațional necesar copilului cu
cerinţe educaţionale speciale, precum și serviciile non educaționale.
Planul educațional individualizat este parte componentă a pachetului de documente
curriculare, care asigură dezvoltarea educației incluzive în instituțiile de învățământ. PEI pentru
copilul cu cerinţe educaţionale speciale din instituția de educație timpurie este un instrument deorganizare și realizare coordonată a procesului educațional și de abilitare-reabilitare pe domenii dedezvoltare a copilului.
Scopul elaborării și realizării PEI rezidă în asigurarea dezvoltării armonioase a copilului,prin intervenții timpurii eficiente pe domeniile de dezvoltare, în funcție de particularitățile
individuale ale acestuia (pe domeniile de dezvoltare fizică, socio-emoțională, cognitivă, de limbaj
și comunicare).
Procesul de elaborare al PEI se realizează prin parcurgerea obligatorie a următoarelor
etape:
1) Constituirea echipei de elaborare și realizare a PEI (echipa PEI) și delimitarea

responsabilităților;
2) Analiza rezultatelor evaluării complexe a dezvoltării copilului și identificarea

necesităților;
3) Stabilirea și planificarea intervențiilor individualizate pentru asistența copilului pedomenii de dezvoltare;4) Aprobarea PEI.

Echipă PEI se constituie prin ordinul directorului instituției de educație timpurie, laînceput de an şcolar. În conformitate cu necesitățile copilului și în funcție de resursele instituției,în componența echipei PEI se includ: educatorul grupei în care este înscris copilul, pentru carese elaborează PEI; cadrul didactic de sprijin; psihologul; logopedul; kinetoterapeutul; asistentul
16

medical; alți specialiști, la necesitate. La necesitate, în calitate de membri ai echipei PEI mai pot
fi incluși: asistentul social comunitar, în cazul în care copilul provine din familie în situație derisc; specialistul în terapii specifice, dacă este în listele de personal ale instituției, sau în cazul încare copilul beneficiază de serviciile acestuia în cadrul altor structuri comunitare. Precizăm că
educatorul de la grupă este coordonatorul echipei PEI. Fiecare membru al echipei PEI, inclusivpărinții/reprezentanții legali ai copilului, în funcție de domeniul de activitate, realizează sarcinile,
precizate și coordonate, pe tot parcursul procesului PEI.
Echipa PEI, în baza rezultatelor evaluării complexe a dezvoltării copilului și ainformațiilor privind necesitățile copilului convine asupra adaptărilor psihopedagogice șiambientale, de care are nevoie copilul pentru asigurarea incluziunii educaționale autentice, decalitate. Adaptările au drept scop facilitarea incluziunii copilului în activitățile educaționale, pedomenii de activitate, conform Curriculumului pentru educația timpurie, și realizarea eficientă
a obiectivelor stabilite pentru intervențiile de asistența individualizată.
Adaptările curriculare (adaptarea strategiilor de predare-învățare-evaluare) presupun
diversificarea/ajustarea strategiilor didactice, a sarcinilor. În realizarea adaptărilor curriculare seva ține cont de stilul de învățare al copilului, de tipul de inteligență, de ritmul propriu de creştere
şi dezvoltare. În acest sens, sunt recomandate adaptări psihopedagogice (vizează adaptarea
tehnologiilor didactice: strategii, procedee, activități și a materialelor didactice) şi adaptări
ambientale (vizează intervențiile în mediul fizic al grupei, în alte spații, pentru a asigura
participarea efectivă a copilului la activitățile planificate).
Intervențiile pentru asistența individualizată se stabilesc pe fiecare domeniu dedezvoltare, în care au fost identificate necesități specifice ale copilului. În procesul de planificare
a intervențiilor pentru asistența individualizată a copilului, se stabilesc obiective concrete(SMART), activități pentru realizarea obiectivelor, resurse necesare pentru realizarea
activităților (conținuturi educaționale, materiale, persoane implicate), se indică rezultatele
scontate.
Activităţile de învăţare reprezintă un ansamblu de acţiuni cu caracter planificat,
sistematic, metodic, intensiv, organizate şi conduse de educator în vederea corelării finalităţilor
prevăzute în curriculum la potenţialul şi necesităţile copilului. Pornind de la ideea că orice
demers educaţional este menit să producă schimbări în comportamentul copiilor, să le faciliteze
adaptarea la mediu şi asimilarea de informaţii, în acest sens, jocul este un mijloc importantîmbinat în mod raţional cu elemente de învăţare. Astfel, cadrul didactic şi specialiştii dininstituţie vor utiliza în asistenţa copilului cu cerinţe educaţionale speciale jocuri de mai multe
categorii, pe domenii de dezvoltare: jocuri de cunoaştere, socializare şi integrare; jocuri dedezvoltare a abilităţilor de comunicare, cooperare şi interacţiune; jocuri de dezvoltare
senzorială (auzul, văzul, mirosul, pipăitul); jocuri de dezvoltare a proceselor psihice (memoria,atenţia, gândirea, imaginaţia, concentrarea, spiritul de observaţie etc.); jocuri de dezvoltare aabilităţilor de citit-scris şi de calcul; jocuri de dezvoltare a lumii înconjurătoare; jocuri deformare şi dezvoltare a autonomiei; jocuri de dezvoltare fizică şi de coordonare etc.
Revizuirea/actualizarea PEI se realizează în baza rezultatelor monitorizării progresuluiîn dezvoltarea copilului.

VII. Strategii didactice de individualizare a procesului educaţional
Strategiile didactice pentru copiii cu cerințe educaționale speciale constituie modalitatea
de individualizare a instruirii prin diversificarea conținuturilor, a metodelor și mijloacelor
didactice, oferindu-i posibilitatea fiecărui copil de a învăța în ritmul său, conformparticularităților individuale, a potențialului și a nivelul de achiziții, fiind flexibile și accesibile
17

tuturor copiilor. Astfel, capacitatea educatorului de a cunoaște și evalua particularitățile psihoindividuale ale copiilor cu care lucrează, caracteristicile fizice și psihice ale vârstei, capacitateade învățare a fiecărui copil, constituie o premisă majoră pentru proiectarea eficientă a activității.
În acest context, educatorul devine un bun facilitator și un bun organizator al unui mediu deînvățare incluziv, adaptat nevoilor și particularităților individuale de dezvoltare ale copilului.
Selectarea strategiilor de predare-învățare-evaluare este stabilită de: tipul de inteligență, stilul deînvățare ale copiilor, conținuturile și finalitățile de învățare. Cunoașterea dominantei stilului deînvățare al copilului oferă posibilitate cadrului didactic de a individualiza procesul didactic prin
adaptarea stilului de predare, alegerea strategiilor didactice, a sarcinilor de învățare, amaterialelor didactice cu scopul de a stimula învățarea copiilor. Totodată, aplicând strategii
didactice compatibile cu stilul de învățare, cadrele didactice îi ajută pe copii să-și cunoască și săși dezvolte propriile înclinații, talente, să manifeste tot ce au mai bun în domeniul lor deexcelență.
Procesul de individualizare a strategiilor didactice și a activităților instructiv-educative pun
accentul pe învățarea prin joc, prin descoperire, prin receptare, prin cooperare, imitație sau
repetiție în funcție de nevoile individuale ale fiecărui copil. Copiii pot fi incluși în activități
variate de învățare, atât individual, cât și în perechi sau grupuri mici.
În organizarea și desfășurarea procesului educațional, individualizat selectarea și/sau
combinarea strategiilor de predare-învățare se va realiza în baza conținuturilor de învățare și
finalităților stabilite. Cadrul didactic poate interveni cu diverse strategii care susțin și facilitează
învățarea copilului cu cerinţe educaţionale speciale, pentru a diminua sau depăși dificultățile cu
care se confruntă, prin: individualizarea procesului educațional; selectarea și combinarea
adecvată a strategiilor didactice; ajustarea obiectivelor, conținuturilor; elaborarea planului
educațional individualizat, adaptând ritmul de predare și volumul materiei, metodele de lucru
la stilul de învățare și potențialul copilului, în vederea satisfacerii necesităților individuale deînvățare ale fiecărui copilului.
VII.1. Strategii didactice pentru copiii cu deficiențe de auzÎn cazul copiilor cu deficiență de auz se recomandă aplicarea strategiilor didactice care vorține cont de: particularităţile de vârstă ale copilului, nivelul cognitiv de dezvoltare, gradul
pierderii auditive, nivelul comunicării orale și al limbajului general, particularitățile
intelectuale. Astfel, activitățile didactice trebuie să se bazeze pe îmbinarea strategiilor didactice,care au rolul de dezvoltare/compensare/recuperare, valorificând posibilitățile auditive și verbale
ale copilului.
În procesul educaţional cadrele didactice vor ține cont de și vor aplica următoarele strategii
didactice:

Organizarea grupei de copii în modul în care copilul cu deficienţe de auz să fie așezat în
proximitatea cadrului didactic la o distanță de 0,6 – 1,5 metri, pentru a-i oferi posibilitate
copilului de a citi labial mesajul (după mișcarea buzelor).



Reducerea gălăgiei, ecoului, zgomotului de fundal în încăpere, aplicarea unor benzi defetru pe scaun, covoare pe podea sau perete. Iluminarea încăperii, reglarea poziţiei faţăde lumină. Iluminarea trebuie să fie cât mai adecvată, atât spre copii, cât şi spre
educatoare. Lumina trebuie să fie cât mai bună pentru ca faţa, mâinile şi buzele
educatoarei să fie cât mai vizibile. Asigurați-vă că copilul stă departe de radiatoare,aparate care produc zgomot sau ferestre care dau înspre zone aglomerate.



Oferirea copilului a oportunităţilor de a lucra în cooperare, câte doi sau în grupuri mici
pentru a fi capabili să ceară ajutor când au nevoie, dar şi pentru a observa şi asculta ce
spun ceilalți colegi atunci când răspund la întrebări, sau să trăiască sentimentul de18

mândrie atunci când îi reuşeşte etc. Iniţiaţi discuţiile cu copilul în cauză în timpul lucruluiîn echipă.


Utilizarea metodelor intuitive: demonstrarea, prezentarea grafică şi a imaginilor pentru
ilustrarea conţinuturilor de învăţare, utilizarea TIC și a platformelor educaționale etc.

Aplicarea echipamentelor specializate pentru eficientizarea procesului de comunicare:aparate fono-amplificatoare, sistemul FM, transmițătorul FM, care ajută copilul încapacitatea de a transmite și înțelege mesajul verbal.



Adaptarea stilului de predare al cadrului didactic la stilul de învățare (vizual, auditiv,
kinestezic-tactil) al copilului. Se va respecta principiul pașilor mici şi al progresului
gradat: materialul de învățat este organizat pe unităţi elementare, în secvenţe simple şiaccesibile, înlănţuite logic şi respectând progresia controlată în dificultate.

Elaborarea materialelor didactice care pot fi citite cu uşurinţă sau se pot mări imagini şimateriale prin copiere - pentru o percepere eficientă (scontată); materialele didacticetrebuie să fie cu suprafaţă mată.



Folosirea culorilor aprinse/stridente fluorescente, pentru atragerea atenţiei, cum ar firoşul, galbenul, rozul şi portocaliul în timpul activităţilor sau pentru a modifica jucăriile
ce vor solicita văzul.



Transmiterea mesajului într-un limbaj accesibil, corespunzător nivelului comunicării
copilului, folosind o exprimare clară, fără a striga și exagera cu mișcarea buzelor.
Înlocuirea unor cuvinte cu altele, care au acelaşi sens. În cazul în care copilul nu înțelege
mesajul comunicat, cadrul didactic va repeta şi va reformula mesajul în cuvinte cât mai
simple şi uşor de înţeles.



Stabilirea și menținerea contactului vizual în comunicarea cu copilul, în activitățile degrup. Se recomandă să vorbiţi mereu cu faţa la copil şi să nu vă mişcaţi prin sală în timp
ce vorbiţi sau scrieţi pe tablă.

Încurajarea copilului să vorbească, să adreseze întrebări, motivarea şi implicarea
copilului să participe la activități de grup, jocuri de rol, jocuri didactice, excursii etc.
Vorbiţi-i copilului despre lucrurile care se întâmplă în jurul lui. În acest mod el va începe
să asocieze sunetele care le aude cu acţiunile, evenimentele, oamenii şi obiectele din jur(„Tu mă ajuţi să strângem jucăriile...”). Înainte de a vorbi cu copilul, atrageţi-i atenţia,atingându-l uşurel şi spunându-i pe nume. Asigurați-vă că el se uită la Dvs. atunci cândîi vorbiţi, altfel s-ar putea să nu fie capabil să urmărească prima parte a conversaţiei sau
a instrucţiunilor.



Verificarea și asigurarea funcționalității aparatului auditiv. Comunicați cu părinții pentru
asigurarea igienei aparatului auditiv și verificarea performanţei bateriilor.

Staţi pe cât de mult posibil cu faţa către copilul cu deficienţe de auz; nu vă acoperiţi faţacu cartea, atunci când citiţi şi nu vorbiţi când sunteţi întoarsă cu spatele, nu vorbiţi în
timp ce scrieţi la tablă/pe hîrtie sau desenaţi/modelaţi; copilul hipoacuzic sau cu surditatenu va putea citi pe buze sau nu va putea vedea mimica feţei. Dacă vă deplasaţi prin salăîn timp ce vorbiţi, un copil cu deficienţe de auz poate să nu urmărească ce spuneţi.
Identificaţi câteva locuri-cheie ale sălii de grupă unde puteţi sta şi de unde ei vă pot vedea
clar.

19

VII.2. Strategii didactice pentru copiii cu deficiențe de vedere
Pentru a favoriza interacțiunea și participarea copiilor cu deficiențe de vedere la activități,cadrul didactic trebuie să acorde o atenție deosebită acestora, adaptând mediul, oferta
educaţională, mijloacele de lucru, conținutul sarcinilor, modul de prezentare, conform vârstei,
nevoilor și potenţialului copiilor, aplicând următoarele strategii didactice:Poziționarea copilului cu deficiențe de vedere la masa de lucru departe de sursele delumină, preferabil în primele rânduri, în fața grupei, de unde acesta vede cel mai bine.
Lumina nu trebuie să se reflecte pe tablă, iar ceea ce se scrie cu cretă trebuie să fie foarte
vizibil.



Reducerea reflexelor de lumină: folosiţi draperii, dar asiguraţi iluminarea artificială
uniformă; folosiţi material cu suprafaţă mată, pentru a acoperi mesele, şi vopsea matăunicoloră pentru pereţi. Dacă copilul este sensibil la lumină, nu-l aşezaţi lângă fereastră.
Permiteţi-i să poarte o şapcă cu cozoroc pentru a-şi proteja ochii de lumină, sau puneţi-ila dispoziţie un carton pe care să-l folosească ca ecran de protecţie atunci cândexaminează imagini, citeşte sau scrie. La necesitate - reglaţi lumina în încăpere (stingerea
sau aprinderea luminii în încăpere).

Transformarea încăperii într-un mediu fără riscuri pentru copil, acoperind colţurileascuţite ale mobilei cu un strat gros de stofă sau de vatelină şi eliminând mormanele deobiecte lăsate pe podea. Este necesară asigurarea unui spaţiu suplimentar pentru unelemateriale speciale necesare acestor copii, ca şi încurajarea de a le folosi.

Păstrarea sălii de grupă în ordine, astfel încât persoana cu deficienţe de vedere să nu se
lovească de obiecte sau mobilier. Anunţaţi întotdeauna dacă aţi rearanjat mobilierul şiacordaţi timp de familiarizare cu noua dispunere a acestuia.

Delimitarea diferitor porţiuni ale încăperii prin obiecte care pot fi identificate uşor prinatingere. Marcarea ariilor de joc şi activitate a copiilor cu etichete scrise sau în imagini
în relief în loc de imagini obişnuite sau scris obişnuit. Acestea pot fi confecţionate,decupând figuri/litere din hârtie abrazivă sau carton şi lipindu-le cu banda adezivă derafturi. Copilul nevăzător va atinge etichetele şi va putea lua/pune jucăriile/obiectele
de/pe rafturile corespunzătoare.

Observarea surselor de sunete prea puternice sau alte stimulente care îl sperie pe
copil. Reducerea la minimum a excitanţilor vizuali externi.

Prevenirea copilului înainte de a-l atinge, a-l mişca, deplasaţi-vă doar prin faţa lui întru
evitarea speriatului. Mergeţi în faţa copilului sau lângă el. Nu mergeţi în urma copilului!



Familiarizarea copiilor cu spațiul grădiniței (al grupei), cu materialele didactice(locurile unde necesită o atenție deosebită: scări, teren de joacă), cu anunțarea înprealabil.



Folosirea numelui atunci când vă adresaţi copiilor pentru a le atrage atenţia şi a le oferi
timp suplimentar pentru prelucrarea mesajului şi pentru reacţia de răspuns. Acest lucru îi
permite unui copil cu deficiențe de vedere să ştie când este lăudat sau i se dă ceva defăcut şi când trebuie să ignore comentariile îndreptate către ceilalţi.



Utilizarea în procesul de învăţare a tehnicilor asistive pentru a consolida performanțele
de învățare, comunicare, mobilitate, de exemplu: cititoare de ecran, lupă electronică
pentru citire, dispozitiv de mărire/monitor, a mijloacelor de amplificare optică, aplicațiile
de recunoaștere a textului, afișajul Braille, magnificatorul de ecran.

20

Familiarizarea și utilizarea instrumentelor non-optice: stilouri şi pixuri speciale, careproduc litere marcate puternic; suporturi speciale pentru cărţi; acetatul, de preferinţă
galben, care înnegrește scrierea şi ameliorează contrastul şi lămpile cu posibilitate decontrol asupra intensităţii luminii.

Adaptarea materialelor și sarcinilor didactice: tipărirea textelor cu caractere mari și
efecte vizuale în timpul procesului de citire, sau de o reducere a sarcinii de lucru, datorită
unor limite de timp (sau extinderea acestor limite); respectarea contrastului - negru pealb; folosirea liniilor îngroșate; utilizarea unei săgeți sau rigle de citire, lupe, ochelari;folosirea materialelor grafice în relief, sau asociate cu semne sonore, în limbaj Braille (încazul copiilor nevăzători) utilizarea expresiilor verbale și nonverbale (ex: atingerea peumăr); cărți accesibile în format DAISY (Digital Accessible Information System);scrierea clară pe tablă a notițelor însoțită de mesaje verbale sau tactile, trebuie descris în
detaliu orice aspect vizual semnificativ.

Elaborarea materialelor didactice care pot fi citite cu uşurinţă sau se pot mări imagini şimateriale prin copiere - pentru o percepere eficientă (scontată); materialele didacticetrebuie să fie cu suprafaţă mată. Pe tablă se vor scrie litere şi cifre cât mai mari posibil şi
vizibil sau se vor utiliza alte dispozitive şi materiale suplimentare. Se recomandă
folosirea cretei colorate. Permiteţi copilului să vină foarte aproape de tablă sau de altemateriale vizuale pentru a vedea mai bine. Citiţi cu voce tare/comentaţi în timp ce scrieţi
sau desenaţi la tablă/foaie/flipchart/şevalet.

Încurajarea independenţei şi, în acelaşi timp, a lucrului în echipă.



Utilizarea, fără reţinere a verbelor ca „a privi” sau „a vedea”, care fac parte şi din
vocabularul copiilor cu deficienţe de vedere. Pentru încurajare, copilul trebuie lăudat saurăsplătit printr-un gest de mângâiere. În timpul activităţilor se vor rosti numele tuturor
copiilor pentru ca el să ştie cine vorbeşte.



Folosirea etichetelor clare pentru diferite obiecte: de exemplu, nu spuneţi într-o zi„pisică”, iar a doua zi – „motan”.

Dozarea echilibrată a sarcinilor și oferirea timpului suplimentar pentru realizarea
sarcinii. Când oferiţi instrucţiuni copiilor cu deficienţe de vedere, formulaţi-le foarte clarşi evitaţi cuvintele vagi, cum ar fi „acesta”, „acela”, „acolo”. Spuneţi-i ce se va întâmpla
în continuare, în special înainte de a-i ajuta direct în timpul activităţii.



Antrenarea şi reeducarea percepţiei vizuale se realizează în corelaţie cu valorificarea
altor modalităţi receptive şi în primul rând cu cea tactil-kinestezică.



Alternarea eficientă a formelor de organizare a procesului educațional (frontal, în grup,în perechi și individual) şi utilizarea metodelor activ-participative. Antrenarea copiluluiîn activităţi în care să îşi pună în valoare abilităţile intelectuale, de comunicare şirelaţionare.
VII.3. Strategii didactice pentru copiii cu întârziere/deficiență
mintală/intelectuală/dificultăți severe de învățare

În cazul copiilor cu dizabilități mintale/intelectuale/dificultăți severe de învățare, cadrele
didactice pot utiliza următoarele strategii didactice:Pregătirea spaţiului în care lucrează copilul şi reducerea numărului de obiecte dinanturaj, care ar putea distrage atenţia în procesul de învăţare. Obiectele pot fi păstrateîntr-o lădiţă, un sertar, un dulap sau oricare alt spaţiu potrivit.
21



Stabilirea contactului vizual cu copilul în procesul de predare-învăţare-evaluare, pentru
a ne asigura că copilul a recepţionat şi a înțeles sarcina oferită.

Structurarea sarcinii și activității de învățare în pași mici, de la simplu la compus, cu
explicații verbale de exemplificare şi/sau prezentarea modelelor cu folosirea imaginilor,
obiectelor. Utilizarea limbajului simplu şi ușor de înțeles, formularea instrucţiunilor în
mod clar, scurt şi folosite în mod consecvent, crescând treptat complexitatea acestora.



Folosirea orarului vizual, a pictogramelor, demonstrațiilor, prin care se arată copilului
cum trebuie să acționeze (prin imitare-repetare). Îndrumarea directă a copilului (mânăpeste mână) și însoțirea mișcărilor cu propoziții simple, reducerea treptată a gradului deghidare din partea adultului.

Elaborarea și implementarea orarului de lucru sau ,,Harta zilei”, ,,Calendarul zilnic”,
pentru a planifica și a structura durata și succesiunea activităților. Dozarea echilibrată asarcinilor și oferirea timpului suplimentar pentru realizarea acestora.



Folosirea suporturilor concrete (obiecte, imagini) şi auxiliare, care ar susţine
concentrarea atenției şi ar conduce la finalizarea sarcinii/activităţii.



Oferirea imediată a feedback-ului cu privire la activitatea realizată şi comportamentul
pozitiv.

Poziționarea copilului în grupă în proximitatea cadrului didactic, pentru a-i oferi ajutor,susținere și monitorizare în timpul activităților.
VII.4. Strategii didactice pentru copiii cu tulburări din spectrul autist (TSA)

Pentru copiii cu TSA, în procesul de învățare, dar și în procesul de socializare șirelaționare se pot aplica următoarele strategii didactice:

Asigurarea unui mediu de învăţare confortabil pentru copilul cu TSA prin utilizarea unuiorar predictibil al activităţilor zilnice şi al rutinelor, inclusiv folosind imagini.

Adaptarea și structurarea materialelor didactice conform nivelului de înțelegere și acapacității de comunicare, prin utilizarea metodelor de comunicare alternativă (imagini,simboluri), oferind posibilitate copilului să inițieze un act de comunicare.



Utilizarea în procesul de predare-învățare a principiului Premack, aplicând sintagma,,Mai întâi..., apoi…”.



Structurarea sarcinilor în pași mici, concreți: Ce trebuie de făcut?, În cât timp trebuie săfacă acest lucru?, Care este ordinea activităților?, Când este pauza?, Ce urmează?

Structurarea timpului (previzibilitate: prezentarea vizuală a succesiunii activităţilor,
explicarea evenimentelor viitoare, clasificarea în fragmente clare, înţelegerea structurii
proceselor diferite ca timp).

Structurarea materialului (păstrarea materialelor în containere, clasificarea cantităţii dematerial oferit, vizualizarea funcţionalităţii: de ce material am nevoie, în care fază aprocesului unei activităţi?).

Menținerea unui ritm al vorbirii lent, pentru a permite receptarea informației și oferirearăspunsului de către copilul cu TSA. Se recomandă formularea propozițiilor afirmative,
simple (de ex:, „Arată”, ,,Așază-te”).

Elaborarea și aplicarea orarului vizual cu stabilirea regulilor, într-un limbaj simplu,
evitând negațiile, axarea pe comportamentul dorit. Se recomandă ignorarea
22comportamentului nedorit al copilului atunci când acesta încearcă intenţionat să atragă
atenţia, evitând repetarea acestor comportamente.
Aplicarea programelor de recompensă utilizate la întreținerea comportamentelorînvățate. Copilul va putea beneficia de recompensă la sfârșitul activității dacă a oferit unrăspuns corect.



Asigurarea siguranței și predictibilității în spațiul de lucru al copilului cu TSA: locul său
constant (de regulă, nu la fereastră sau ușă), care-i oferă un simț sporit al siguranței șiprotecției; aceleași persoane cu care intră în contact; obiectele, rechizitele cu care esteobișnuit să lucreze. Reducerea distractorilor în preajmă sau sală de grupă, pentru a nu-i
distrage atenția copilului.
VII.5. Strategii didactice pentru copiii cu tulburări de comportamentÎn organizarea și desfășurarea procesului educațional al copiilor cu tulburări decomportament, cadrele didactice vor pune accentul pe prevenirea comportamentelor
provocatoare, înţelegerea motivelor acestora, observarea şi monitorizarea comportamentului încontexte diferite şi valorificarea potenţialului, abilităţilor şi calităţilor copilului.
Se pot utiliza următoarele strategii didactice:Observarea şi înregistrarea momentului în care un copil se comportă într-un fel sau altul,
care va permite să obţinem indicii legate de cauzele comportamentului respectiv pentru
a stabili măsurile cele mai potrivite. Întotdeauna există explicații pentru un anumit tip decomportament. Încearcă oare să evite îndeplinirea sarcinilor pe care le consideră prea
dificile? Le place să atragă atenţia celorlalţi copii sau a cadrelor didactice etc.?



Se vor analiza cauzele comportamentului, inclusiv dacă copilul are o deficienţă/problemă de sănătate, experienţa de viaţă a copilului în familia din care provine, gradulde implicare a familiei în dezvoltarea şi evoluţia copilului, susţinerea afectivă şi
materială, educaţia oferită şi atitudinea membrilor familiei faţă de problemele copilului;traseul educaţional al copilului, succesele/insuccesele, rezultatele obţinute, problemele
privind modul şi potenţialul de învăţare al copilului etc.

Deseori copiii vor da semne, care avertizează despre începutul comportamentului
inadecvat. Dacă pot fi identificate, se poate încerca distragerea atenţiei copilului prinapropierea de el și punerea mâinii pe umăr, în timp ce activitatea continuă; copilul poatefi rugat să facă o activitate care ştim că-i reușește şi-i place.



Comunicarea nonverbală, ascultarea activă, politeţea şi respectul faţă de copii,
corectitudinea, promptitudinea, fermitatea în rezolvarea problemelor, autocontrolul
asupra stărilor impulsive, apropierea fizică faţă de copii, implicarea lor în luarea
deciziilor, consemnarea şi aprecierea eforturilor şi realizărilor copilului, evitarea
confruntărilor şi a atitudinilor de autoritate exagerată sunt doar câteva dintre elementele
care asigură succesul în activităţile cu copiii care prezintă tulburări de conduită.



Strategia şi modalităţile de organizare a activităţilor de predare-învăţare la grupă – stilul
şi maniera de lucru a fiecărui cadru didactic în parte, capacitatea fiecărui educator de aaccesibiliza conţinutul învăţării la nivelul de înţelegere al fiecărui copil din grupă,disponibilitatea fiecărui educator de a lucra diferenţiat şi individualizat acolo undecondiţiile şi limitele de timp permit acest lucru etc.



Structurarea și prezentarea sarcinilor clare, structurate, scurte și repetarea sarcinii lanecesitate, să combine activități alternative și să conțină pauze. Prezentarea
23instrucțiunilor pe secvențe mici de comportament: oferiți mai întâi instrucțiunea, apoiașteptați copilul să execute sarcina, iar dacă copilul reușește să execute, lăudați-l verbal
prin cuvinte motivaționale de tipul ,,Bravo!, Ai reușit!, Super!”, oferindu-i recompensă.


Folosirea tonalității vocii, expresia feţei, enunţurile simple şi scurte pentru exprimarea
dezaprobării în legătură cu comportamentul copilului. Se recomandă acordarea feedbackului imediat la comportamentul copilului, fie că vorbim despre o laudă verbală, sau
despre o recompensă fizică. În acest fel, veți avea control asupra comportamentului luiprin aplicarea consecințelor imediate.

Implicarea copilului în sarcini alternative, care să fie schimbate cât mai des posibil și să
presupună multă mișcare în cazurile în care este realizabil acest lucru. Valorificarea
copilului pe parcursul activității (de ex: repartizarea fișelor de lucru colegilor), astfel
focusându-și energia spre un comportament pozitiv/adecvat.

Se recomandă discuția cu membrii familiei pentru a înţelege dacă copilul are acelaşi
comportament şi acasă. În caz afirmativ, se planifică împreună cu părinţii o abordare
comună vis-a-vis de reacţia la manifestările copilului.

Organizarea unui mediu de învăţare liniştit prin reducerea amplificatorilor vizuali şi
auditivi. Menţinerea unui echilibru între activităţile de muncă şi cele de odihnă cu
aplicarea tehnicilor de relaxare.

Elaborarea unui program de management al comportamentului, care să întărească
comportamentele pozitive şi să influenţeze copilul pentru a-şi schimba comportamentele
dezadaptative.

Stabilirea unui set de reguli ale grupei (de ex: așteptăm rândul, vorbim frumos cu colegiietc.), care trebuie reamintite frecvent, eventual repetate cu voce tare. Se recomandă
aplicarea aceluiași set de cerințe unice de către ambii educatori care lucrează la grupă.
Regulile impuse copilului se vor reduce la minimum, nu mai mult de 5, care, însă, vor fi
respectate cu strictețe. Copilul poate fi implicat în stabilirea regulilor de urmat.



Copilul trebuie recompensat atunci când se comportă adecvat sau a realizat cu succes
sarcina, prin încurajare, laudă, recunoașterea meritelor, inclusiv şi de către colegi. Copilul
este încurajat şi recompensat atunci când emite comportamentul potrivit/adecvat. Orice
program de control al comportamentelor inadecvate trebuie să includă încurajarea
comportamentelor pozitive. Altfel, copiii învaţă ce nu trebuie să facă, şi nu ajung săînveţe ceea ce trebuie să facă.



Folosirea și aplicarea unui sistem de recompense cu steluțe, jetoane, abțibilduri, atunci
când copilul a manifestat un comportament dorit, pozitiv, iar recompensele se utilizează
în mod echilibrat, nu exagerat, astfel încât să nu-și piardă sensul și valoarea. Aprecierea
și stimularea punctelor forte în loc de centrarea pe punctele vulnerabile, slabe ale
copilului.

Manifestarea unei atitudini tolerante/înţelegătoarenecontrolate, ajutând copilul să se autodirijeze.

Deseori recompensele au cel mai bun efect când toată grupa este recompensată pentru
manifestarea comportamentului dorit. Aceasta creează o „presiune colegială” asupracopiilor nedisciplinaţi, făcându-i să se comporte adecvat.

Pedepsele sunt eficiente doar dacă copiii pot înţelege legătura dintre acestea şicomportamentul lor şi dacă constituie ceva ce nu le place. De asemenea, important estesă nu se utilizeze sarcini suplimentare în rol de pedeapsă.

faţă

de

comportamentele

24Sunt stabilite clar consecințele comportamentelor inadecvate și în ce va consta pedeapsa/
privarea de anumite activități.



Activităţile în grup să fie folosite în situaţii diverse, cu sarcini/ activităţi care să solicite
interacţiunea şi colaborarea dintre membrii grupului.

La selectarea şi alegerea sarcinilor sau activităţilor, se recomandă ca copiii să fie
consultaţi şi să se ţină seama şi de opţiunile şi propunerile acestora.



Identificarea şi valorificarea permanentă a punctelor tari şi a elementelor pozitive pe carele au copiii.

Poziționarea strategică a locului copilului în grupă aproape de cadrul didactic (departede geam, ușă pentru a nu-i sustrage atenția).
VII.6. Strategii didactice pentru copiii cu tulburări de limbaj și comunicare

Dezvoltarea și reabilitarea vorbirii și limbajului copiilor începe de la potențialul
copilului, nivelul actual al dezvoltării lui (zona actuală și zona proximă de dezvoltare a copilului)și particularitățile de vârstă specifice dezvoltării, în special, valorificarea perioadelor senzitive.
Diagnosticarea precoce a tulburărilor de vorbire și limbaj și asistența logopedică timpurie acopilului este importantă, deoarece: primii ani de viață sunt decisivi pentru dezvoltarea tuturor
abilităților, ce asigură independența și autonomia personală a copilului; dezvoltarea abilităților
motorii, de comunicare, de cunoaștere etc., constituie baza procesului de reabilitare a copilului;inițierea tardivă a procesului de reabilitare a dezvoltării vorbirii generează formareadizabilităților secundare, terțiare.
Se pot utiliza următoarele strategii didactice:Menținerea unui mediu sigur/tolerant pentru ca toți copiii să-și poată dezvolta abilitățile
de vorbire. Pronunțarea clară și corectă a cuvintelor/propozițiilor.

Prezentarea clară, simplă și concisă a sarcinilor de învăţare, una câte una, crescândtreptat complexitatea acestora. Oferirea timpului necesar pentru concentrare/
formulare/finisare a cuvintelor/gândului fără a întrerupe copilul.

Încurajarea copilului să povestească despre activitățile și experiențele lui zilnice.
Valorificați experiența personală a copilului și integrați-o cu noile cunoștințe și
deprinderi prin situațiile de învățare pe care le creați. Creați copilului oportunități de aîmpărtăși colegilor evenimente din viața personală sau de a povesti în fața unui grup,
singur sau împreună cu un partener scene, povestiți, legende citite de adulții din familie
sau de cadrul didactic.

Dezvoltarea auzului fonematic al copilului, deprinzându-l să perceapă cuvintele ce se
deosebesc doar printr-un sunet (pară-bară; cal-car; măr-păr). Organizați jocuri pentru
dezvoltarea auzului fonematic: recunoaşterea şi imitarea diferitelor zgomote din natură:vântul: vâjjjjjjjj, șșșșș; clopoţelul: cling-cling; puşca: pac-pac; motorul: drrrrrrrr;
telefonul: ţârrr; la doctor: aaaa; ceasul: tic-tac etc. Jocul „Ghici ce se aude?”. Copilul
cu ochii închiși încearcă să ghicească ce facem în bucătărie. Jocul „Alege cuvântul”.
Rugăm copilul să numească doar cuvintele (legume, fructe, veselă, produse lactate), în
denumirea cărora se conține un sunet numit. Educatoarea numește cuvântul, iar copilulnumește sunetul inițial, final.



Utilizarea unui vocabular cât mai divers în comunicarea cu copilul. Rostiți corectcuvintele în dialogul cu acesta. Repetați de mai multe ori același cuvânt sau chiar aceeași
25

frază, dar de fiecare dată schimbând ordinea cuvintelor (de ex: „Mingea a căzut. A căzut
mingea”). Acest lucru îi va permite copilului să perceapă și să înțeleagă mai ușor, căfrazele sunt compuse din cuvinte separate. Dacă doriți să învățați copilul un cuvânt nou,străduiți-vă să-l utilizați în contexte diferite și în repetate rânduri.


Evitarea în comunicarea cu copilul a frazelor prea lungi. Nu supraîncărcați copilul cu unnumăr prea mare de cuvinte noi necunoscute. Încercați să rostiți cuvintele noi în situații
emoționale favorabile; în asemenea condiții copilul învață și absoarbe informații noi mult
mai facil, comparativ cu situațiile neutre sau nefavorabile.



Introducerea treptată a cuvintele noi prin povestirea/descrierea a ceea ce experimentează
copilul prin toate simțurile (ceea ce vede, gustă, pipăie, aude sau miroase). Încurajați-i săadreseze întrebări sau să vă descrie „Cu ce era îmbrăcată fetița”, „Ce anume face ursul”
etc.



Dezvoltarea unui sistem de comunicare utilizând imaginile, semnele, cuvintele şi
simbolurile pentru stimularea dezvoltării vorbirii în scopul realizării funcţiilor limbajului,rolul de suport pentru dezvoltarea intelectuală. Folosiți imagini (poze, jetoane),obiecte/jucării în stimularea limbajului. Prezentați-i copilului imagini ale obiectelor cu
care ați lucrat săptămânile trecute, lăsați-i obiectele undeva la îndemână; arătați-i
imaginea încurajându-l să verbalizeze după Dvs. denumirea și să găsească obiectul din
imagine, îndrumați-l dacă nu reușește din prima încercare, felicitați-l la fiecare reușită.

Întărirea reușitelor de comunicare verbală ale copilului în viața lui cotidiană faceînvățarea temeinică și utilă, ridică motivația pentru a învăța. Dacă copilul cunoaște uncuvânt, este cazul să fie stimulat să-l repete în diferite moduri, prin exersarea acestui
cuvânt în mai multe situații (apă – te poți spăla, apă – o poți turna, apă – o poți vărsa).
Arătați copilului că înțelegeți ceea ce spune prin gesturi sau expresii faciale; transformați
răspunsul său într-unul de tip verbal. Vorbiți expresiv, expresiile feței, intonația sunt
importante pentru a stimula interesul și reacțiile copilului.

Încurajarea și susținerea inițiativei copilului de a comunica chiar dacă încă nu vorbește
bine, ori nu e înțeles. Implicați-l cât mai des în dialoguri non-verbale, „Salutând și
aprobând” orice răspuns (gest, privire expresivă, vocalizare). Vorbiți cu copilul, folosind
o voce blândă și caldă. Verbalizați orice acțiune realizată. Limbajul trupului şi tonul vociisunt mult mai importante decât cuvintele pe care le folosim: evitați să folosiți tonul
agresiv și critic, ci doar expresii afectuoase pentru a dezvolta o relaţie bazată peîncrederea reciprocă. Folosiți o varietate de tonuri pentru a solicita atenţia copilului,
pentru a dezvolta diverse raporturi cu ei, precum şi expresivitatea limbajului. Sonorizați
orice situație, dar mai întâi asigurați-vă că copilul vă vede și vă aude. Nu vorbiți în gol,priviți-l în ochi când vorbiți cu el. Acest lucru este deosebit de important, în special în
cazul unor copii extrem de activi, mereu în mișcare. Dacă copilul se exprimă cu puține
cuvinte, străduiți-vă ca el să vă vadă gura articulând.

Lăudarea copilului pentru încercările lui de a face ceva, indiferent de rezultatul obţinut:„Foarte frumos, Ionel!” Nu râdeți de copil când nu rostește corect cuvintele și nu imitați
articularea lui greșită. Repetați imediat pronunția corectă, încercând să-i prindeți privirea
copilului. Posibil că el va reuși să repete corect după dvs. Dacă nu va reuși sau nu va dori,nu vă emoționați. Fiți răbdători! Copilul va repeta neapărat articulația corectă, când va
veni timpul. Copilul învață din propriile greșeli, comparând mereu pronunția proprie cu
cea a dvs. Nu insistați asupra corectării pronunției, exagerarea poate provoca efectul
invers.

26Învățați copilul în timpul jocurilor să imite onomatopee (de ex: câinele latră, pisica
miaună, cucul cântă). Creați situații și condiții de joc în care copilului i se va cere să
rostească, să imită sunete.

Arătați și numiți diferite obiecte familiare în fața copilului; invitați copilul să repete sau
să inițieze acest joc; dați copilului posibilitatea de a contribui cu câte un cuvânt atunci
când îi citiți sau îi spuneți o poveste urmărind diferite imagini.

Ascultați copilul atunci când dorește să vă transmită ceva, să vă facă părtaș laexperiențele sale de învățare. Acceptați ritmul copilului, nu îl grăbiți și apreciați procesul
de realizare ca și procesul prin care a trecut copilul.



Oferiți copilului explicații adecvate nivelului de înțelegere: de ex., arătați modul defuncționare, utilitatea obiectului respectiv.



Folosiți toate ocaziile pentru a dirija atenția copilului spre obiectele și evenimentele
naturale/ reale, care pot stimula și satisface curiozitatea sa.

Urmăriți transformările din natură, venirea și plecarea păsărelelor, zborul fluturașului,viața gâzelor, răspundeți la întrebările copiilor, creșterea plantelor.

Evitați forțarea copilului de a imita adultul și a insistenței exagerate pentru repetare.
Copilul ar putea refuza categoric să mai comunice. Evitați stimulările de genul: „Spune!”„Vorbește!” „Numește!” - aceste mesaje blochează comunicarea cu copilul.

Acordați o atenție deosebită dezvoltării motrice, în special motricității fine (musculaturafină a degetelor). Motricitatea este strâns legată de dezvoltarea vorbirii. Desenul,
modelarea, teatrul de degete, jocurile cu obiecte mici stimulează, dezvoltă limbajul șicomunicarea verbală, ulterior – și învățarea scrisului.

Scrieți numele copilului cu litere suficient de mari și ușor de citit; numărați împreună
literele care compun numele; ajutați copilul să rostească fiecare sunet; scrieți numele dvs.
sub al copilului; prin ce se aseamănă/ se deosebesc...?

Realizați exerciții de respirație sub formă de joc cu copiii, de genul: Suflarea asupra unei
lumânări aprinse pentru a o stinge (variații ale distanței, de la mic la mare). Prin suflare
se menține flacăra lumânării într-o poziție înclinată, fără ca să se stingă, pe o durată cât
mai mare. Prin suflare se umflă baloane sau camere pentru mingi. Prin suflare semenține balonul plutind în aer. Prin suflare se împrăștie bucățele de hârtie. Prin suflare
se fac baloane de săpun. Se suflă într-un vas cu apă, ca să facă valuri. Se imită respirația
câinelui: respirația scurtă, grăbită, efectuată cu gura larg deschisă și cu limba careatârnă. Suflatul în diferite instrumente muzicale. Mirosirea florilor, suflatul supei ca sărăcească etc.

Desfășurați jocuri/exerciții de dezvoltare a limbajului și a vocabularului activ, de genul:- Jocul „Ascultă și repetă”: se spune un cuvânt nou și se explică copilului printr-o
modalitate clară și simplă.
--Jocul „Unde se află?”: se discută despre locul în care se află lucrurile, folosind
cuvinte, precum: „prima”, „mijloc” și „ultima” sau „dreapta” și „stânga”; sevorbește despre opoziții, precum „sus” și „jos” sau „deschis” și „închis”.
Jocul „Ghicește la ce cuvânt m-am gândit?” - copilul trebuie să ghicească
denumirea obiectului descris.
Jocul „Acționează și explică” - comentarea acțiunilor efectuate de copil („Eu mă
urc pe un cub”; „Eu construiesc o casă”).

27

-

-

Jocuri cu cărți senzoriale: se discută cu copilul despre subiectul povestii,
personajele principale; se pun întrebări despre ce s-a întâmplat în poveste, caresunt personajele preferate.
Jocul „Limbă veselă”: se antrenează mușchii aparatului fono-articulator prinintermediul exercițiilor amuzante pentru organele aparatului fono-articulator.
Jocul cu culorile/figurile: se grupează obiectele în funcție de culoare, mărime,formă sau se construiesc anumite lucruri.
Jocul: „Spune ce dorești/ce alegi?” (copilul trebuie să facă o alegere: „Vrei unmăr sau o portocală?”, „O mașină roșie sau una albastră?”).
Jocul însoțit de muzică, cântecele amuzante și simple: copilul învață poezii
scurte însoțite de muzică.
Jocuri de dramatizare: teatrul de păpuși (de masă, de degețele): exersarea
cuvintelor însușite, construirea dialogului, alcătuirea unor propozițiilor dezvoltate(din 3-4 cuvinte) și a unor povești noi din 3-4 propoziții etc.

VIII. Conţinuturi şi practici educaţionale
Suportul metodologic în demersul educațional, recomandat cadrelor didactice și cadrelorde conducere pentru studiul individual și orientare în activitatea didactică și managerială:1. BUDAN M., VASIAN T., CUCER A., CARA A. Orientarea părinţilor în educaţia
copiilor cu cerinţe educaţionale speciale. Ghid metodologic, ordinul MECC nr.470 din
25.05.2020.
2. BULAT G., GÎNU D., RUSU N. Evaluarea dezvoltării copilului. Ghid metodologic.
Chişinău: BonsOffices, 2015. Ordinul ME nr.158 din 23.03.2015.
3. BULAT G., RUSU N. Suportul educațional. Asistența copiilor cu cerințe educaționale
speciale. Ghid metodologic. Chişinău: BonsOffices, 2015. Ordinul ME nr.158 din
23.03.2015.
4. CURILOV S., GUZUN O., INGER Ch., LUNGU T., PARA A., VLĂDICESCU A.
Incluziunea educațională a copiilor cu autism. Ghid metodologic. Chişinău, 2017.
Ordinul ME, nr. 671 din 01.08.2017.
5. EFTODI, A., GALBEN S. BUDAN M., BÎLICI M. Planul educațional individualizat.
Structura-model şi ghidul de implementare. Ediţie revizuită şi adaptată, Chişinău, 2017,
Ordinul ME nr. 671 din 01 august 2017.
6. NICOLUSSI-SpiB B., BRÎNZA A., BULICANU M., FRUNZE O. Incluziunea
educaţională a copiilor cu deficienţe de vedere. Ghid metodologic. Chişinău, 2018.
Ordinul MECC nr. 792 din 25.05.2018.
7. SCHONAUER S., BULICANU M. Incluziunea educaţională a copiilor cu deficienţe deauz. Ghid metodologic. Chişinău, 2018. Ordinul MECC nr. 792 din 25.05.2018.
8. VASIAN, T., BULAT, G., EFTODI, A., MARTIN, L., MORARI, G. Educaţia incluzivă
timpurie. Ghid metodologic. Chişinău: Print-Caro, 2020. ISBN 978-9975-56-814-2.
Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr.1336 din 01.12.2020
9. VRÂNCEANU M., PELIVAN V. Incluziunea socio-educațională a copiilor cu
dizabilități în grădinița de copii. Ghid pentru cadrele didactice și manageriale din28sistemul educațional preșcolar și pentru specialiștii din serviciile specializate derecuperare/reabilitare a copiilor cu dizabilități. Chișinău, Tipografia centrală, 2011.
10. Resurse
pentrucadre
didactice.
PaginaMEC.
Disponibil:
https://mecc.gov.md/ro/content/ resurse- pentru-cadre-didactice-educatia-timpurie.
Cadrele didactice se vor conduce de recomandările metodice, stipulate în reperele
metodologice din anii precedenți, în care sunt prezentate conținuturi și practici educaționale
privind implementarea diferitelor domenii de activitate ale copiilor, și anume:
1. Reperele metodologice privind organizarea procesului educațional în anul de studii 20152016 - dedicate realizării Standardelor profesionale naționale pentru cadrele didactice
din instituţiile de educaţie timpurie, care, fiind aplicate corect, vor conduce și larealizarea Standardelor de învățare și dezvoltare a copilului de la naștere până la vârsta
de 7 ani;
2. Reperele metodologice privind organizarea procesului educațional în anul de studii 20162017 - dedicate pregătirii copiilor din grupele pregătitoare pentru școală, dezvoltării lacopii a creativității și gândirii critice;
3. Reperele metodologice privind organizarea procesului educațional în anul de studii 20172018 - dedicate problemei monitorizării și evaluării dezvoltării copiilor;
4. Reperele metodologice privind organizarea procesului educațional în anul de studii 20192020 - dedicate implementării Curriculum-ului pentru educația timpurie (2018), toatecele 5 domenii de activitate;
5. Reperele metodologice privind organizarea procesului educațional în anul de studii 20202021, dedicate implementării domeniilor curriculare de activitate, cu un puternic accentpe condițiile provocate de pandemia Covid-19;
6. Reperele metodologice privind organizarea procesului educațional în anul de studii 20212022 - dedicate Asigurării stării de bine a copilului în IET și acasă, Educației digitale,domeniului Științe și Tehnologii, Activităților extracurriculare, care complementează
domeniile Sănătate și motricitate, Limbaj și comunicare, Arte.
7. Reperele metodologice privind organizarea procesului educaţional în instituţiile deeducaţie timpurie în anul de studii 2022-2023, cu accent pe planificarea/administrarea
tuturor tipurilor de activități, desfășurate în I ET, la diverse grupe de vârstă, precum șiorganizarea procesului educațional în perioada vacanțelor școlare.
Toate aceste resurse pot fi accesate la : https://mecc.gov.md/ro/content/invatamint-generalSpecialiştii din cadrul OLSDÎ responsabili pentru educaţia timpurie, în colaborare cu
Serviciul raional/municipal de asistenţă psihopedagogică:

vor organiza activități de formare a cadrelor de conducere și a metodiștilor din IET
privind managementului educațional pentru copiii cu cerinţe educaţionale speciale;

vor oferi asistență metodică în planificarea, organizarea și desfășurarea procesului
educațional individualizat în IET, pentru copiii cu cerinţe educaţionale speciale;

vor acorda sprijin cadrelor didactice în planificarea și realizarea activităților
extracurriculare în conformitate cu principiile de dezvoltare a copilului mic;

vor asigura sprijin metodologic cadrelor didactice și de conducere în organizarea
eficientă a procesului educațional individualizat;29

vor motiva și vor implica cadre didactice cu experiență și deținătoare de gradul didactic
unu și superior, cu abilități de mentor, în elaborarea recomandărilor metodice, în funcție
de necesitățile, autoevaluările și constatările raportate de către instituție;

vor monitoriza organizarea procesului educaţional pentru copiii cu cerinţe educaţionale
speciale şi procesul de pregătire pentru școală a copiilor conform SÎDC.

Echipa de elaborare a Reperelor metodologice
Maria VRÂNCEANU
Coordonator

psiholog, consultant principal, Direcţia învăţământ
general, Ministerul Educaţiei şi Cercetării

Virginia RUSNAC

dr. în psihologie, grad didactic superior, director,
Centrul Republican de Asistenţă Psihopedagogică

Tatiana LUNGU

grad didactic superior, psiholog, director adjunct,Centrul Republican de Asistenţă Psihopedagogică

Elena NASTAS

grad didactic unu, psiholog, Centrul Republican deAsistenţă Psihopedagogică

30