MINISTERUL EDUCAŢIEI, CULTURII ŞI CERCETĂRII
AL REPUBLICII MOLDOVACURRICULUM NAȚIONALISTORIA ROMÂNILORŞI UNIVERSALĂ
CLASELE X-XII• Curriculum disciplinar• Ghid de implementareChişinău, 2020
1

CURRICULUM DISCIPLINAR
Aprobat:–– Consiliul Național pentru Curriculum, proces-verbal nr. 22 din 05.07.2019–– Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019
COORDONATORI:
 Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
 Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular Corina LUNGU, consultant principal, MECC, coordonator al grupului delucru
EXPERȚI-COORDONATORI:
 Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general Rodica NEAGA, dr., USM, grad didactic superior, IPLT „Orizont”, Chișinău,expert-coordonator pe aria curriculară Educație socioumanisticăGRUPUL DE LUCRU: Rodica NEAGA (coordonator), dr., USM, grad didactic superior, IPLT
„Orizont”, Chişinău
 Viorica BUJOR, grad didactic superior, IPLT „G. Coşbuc”, Bălţi
 Pavel CERBUȘCA, dr., grad didactic superior, LTR „Aristotel”, Chişinău
 Ala GHERMAN, grad didactic superior, IPLT „L. Deleanu”, Chişinău
 Galina GUMEN, grad didactic întâi, IP Gimnaziul Halahora, Briceni
 Ludmila GURSCAIA, grad didactic superior, IPLT „L. Tolstoi”, Glodeni Olga MARDARI, grad didactic superior, IPLT „G. Gaidarji ”, Comrat
 Tatiana ŢÎMBALARI, grad didactic întâi, Liceul de Limbi Moderne şiManagement, Chişinău
 Daniela VACARCIUC, grad didactic superior, IPLT „V. Alecsandri”, Chişinău
 Svetlana VASILACHI, grad didactic superior, IPLT „M. Eminescu”, Bălţi
Istoria românilor şi universală : Curriculum naţional : Clasele 10-12 : Curriculum disciplinar : Ghidde implementare / Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova ; coordonatori:
Angela Cutasevici [et al.], Valentin Crudu, Corina Lungu; grupul de lucru: Rodica Neaga (coordonator) [et al.]. – Chişinău : Lyceum, 2020 (F.E.-P. "Tipografia Centrală"). – 188 p. : fig., tab.
Referinţe bibliogr.: p. 185-188 (71 tit.). – 2000 ex.
ISBN 978-9975-3436-6-4.
373.5.091:[94(=135.1)+94(100)](073)
I-87

2

GHID DE IMPLEMENTARE
Elaborat în conformitate cu prevederile Curriculumului disciplinar, aprobatla ședința Consiliului Național pentru Curriculum, prin ordinul Ministerului
Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019
COORDONATORI:• Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
• Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular• Corina LUNGU, consultant principal, MECC, coordonator al grupului delucru
EXPERȚI-COORDONATORI:••Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general••Rodica NEAGA, dr., USM, grad didactic superior, IPLT „Orizont”, Chișinău,expert-coordonator pe aria curriculară Educație socioumanisticăGRUPUL DE LUCRU:••Rodica NEAGA (coordonator), dr., USM , grad didactic superior, IPLT
„Orizont”, Chişinău
••Viorica BUJOR, grad didactic superior, IPLT „G. Coşbuc”, Bălţi
••Pavel CERBUȘCA, dr., grad didactic superior, LTR „Aristotel”, Chişinău
••Ala GHERMAN, grad didactic superior, IPLT „L. Deleanu”, Chişinău
••Galina GUMEN, grad didactic întâi, IP Gimnaziul Halahora, Briceni••Ludmila GURSCAIA, grad didactic superior, IPLT „L. Tolstoi”, Glodeni••Tatiana ŢÎMBALARI, grad didactic întâi, Liceul de Limbi Moderne şiManagement, Chişinău
••Daniela VACARCIUC, grad didactic superior, IPLT „V. Alecsandri”, Chişinău
••Svetlana VASILACHI, grad didactic superior, IPLT „M. Eminescu”, Bălţi

3

Preliminarii
Curriculumul la Istoria românilor şi universală include ansamblul elementelor esenţiale, relevante ale realităţii educaţionale din şcoală, atât la nivel de reprezentare teoretică, cât şi a activităţii practice desfăşurate, imprimând o continuă reconsiderare şi
reconcepere contextuală a acestora.
Curriculumul la disciplina Istoria românilor şi universală fundamentează şi ghidează
activitatea cadrului didactic, facilitează abordarea creativă a demersurilor de proiectare didactică de lungă durată şi de scurtă durată, dar şi de realizare propriu-zisă a procesului de predare – învăţare – evaluare.
Dezvoltarea Curriculumului la disciplina şcolară Istoria românilor şi universală este onecesitate dictată de actualizarea standardelor în educaţie şi de schimbările surveniteodată cu adoptarea paradigmei educaţionale centrarea pe elev şi şcoala prietenoasă
copilului.
Disciplina şcolară Istoria românilor şi universală, valorificată în plan pedagogic înCurriculumul dat, are un rol important în formarea/dezvoltarea personalităţii elevilor,în formarea unor competenţe necesare pentru învăţare pe tot parcursul vieţii, dar şi deintegrare într-o societate bazată pe o permanentă schimbare.
Actualul Curriculum la disciplina Istoria românilor şi universală este parte componentă a Curriculumului Naţional şi reprezintă un document reglator prevăzut pentru afi implementat în clasele liceale. Disciplina Istoria Românilor şi universală face parte dinsegmentul obligatoriu ce defineşte elementele centrale ale formării elevilor pe parcursul ciclului liceal (clasa a X-a-a XII-a), în aria curriculară Educaţie socioumanistică.
Prezentul document este o continuitate a Curriculumului din anul 2010 centrat pecompetenţe. Dezvoltarea curriculară implică o nouă paradigmă educaţională: de la cunoştinţe şi gândire critică la formarea de abilităţi, atitudini şi valori – elemente indispensabile cetăţeniei participative.
În procesul de proiectare a Curriculumului la disciplina Istoria românilor şi universală
s-a ţinut cont de:• abordările postmoderne şi tendinţele dezvoltării curriculare pe plan naţional şiinternaţional;• necesităţile de adaptare a Curriculumului disciplinar la aşteptările societăţii, lacerințele educaționale speciale ale elevilor(CES), dar şi la tradiţiile şcolii naţionale;• valenţele disciplinei în formarea competenţelor transversale, transdisiplinare şi
specifice;4• necesităţile asigurării continuităţii şi interconexiunii dintre ciclurile învăţământului general: educaţie timpurie, învăţământul primar, învăţământul gimnazial şiînvăţământul liceal.
Curriculumul la disciplina Istoria românilor şi universală include următoarele componente structurale: Preliminarii, Repere conceptuale, Administrarea disciplinei, Competenţe specifice, Matricea dezvoltării competenţelor specifice la disciplină, Unităţi deînvăţare, Unităţi de competenţă, Unităţi de conţinut, Activităţi şi produse de învăţare recomandate, Repere metodologice de predare – învăţare – evaluare, Bibliografie.
Curriculumul la disciplină include finalităţile prezentate după fiecare clasă, care reflectă
competenţele specifice ale disciplinei, manifestate gradual la etapa dată de învăţare ce
au funcţia de stabilire a obiectivelor de evaluare finală.
Elemente de dezvoltare/noutate curriculară la disciplina Istoria românilor şi universală:a) transpunerea abordării sistemice a curriculumului ca un concept în Curriculumul
la disciplină;b) reliefarea cadrului valoric transdisciplinar în baza profilului absolventului ciclului
gimnazial, din perspectiva unităţii abordării psiho- şi sociocentriste;c) revizuirea competenţelor specifice disciplinei;d) precizarea nivelului taxonomic al competenţelor specifice;e) elaborarea unităţilor de competenţă conform nivelului taxonomic;f) elaborarea unităţilor de învăţare cu detalieri de conţinut;g) raportarea competenţelor specifice şi a unităţilor de competenţă ce urmează a fi
formate elevilor la schimbările produse în societate: globalizare, internaţionalizare, europenizare, tehnologizare etc.;h) racordarea activităţilor de învăţare recomandate la unităţile de competenţă;i) conexitatea abordărilor intra- şi interdisciplinare la nivelul competenţelor şi aconţinuturilor cu alte discipline: Limba şi literatura română, Limbi străine, Educaţie pentru societate, Geografie, Dezvoltare personală, TIC (în contextul implementării Strategiei „Moldova Digitală 2020” etc.;j) introducerea activităţilor de învăţare în bază de proiect pentru studierea Istoriei
locale, elaborate individual sau în grupuri, cu acţiuni practice, realizate în clasă,şcoală, comunitate (la alegerea profesorului şi elevilor);k) evaluarea gradului de formare a competenţelor la nivel de proces şi de produs;l) selectarea pentru studierea obligatorie a noţiunilor şi a personalităţilor istorice(conform fiecărui an de studiu);m) introducerea activităţilor de sinteză, studiilor de caz, în rubrica Activităţi de învăţare, la discreţia profesorului;

5n) includerea listei de produse recomandate pentru fiecare clasă;o) reducerea numărului unităţilor de conţinut;p) transferarea conţinuturilor privind Primul Război Mondial şi Marea Unire din clasa a XI-a în clasa a XII-a;q) precizarea conţinuturilor obligatorii pentru evaluarea de certificare;* conţinuturile ce nu vor fi evaluate la examenul de absolvire a ciclului liceal;** extensiile curriculare, care, de asemenea, nu vor fi evaluate la examenul deabsolvire a ciclului liceal;r) elaborarea finalităţilor conform nivelului taxonomic pentru fiecare clasă.
La baza elaborării Curriculumului la Istoria românilor şi universală ediţia 2019 pentru
treapta liceală au stat: documente naţionale şi internaţionale de politici educaţionale;raportul de sinteză a evaluării Curriculumului la disciplina Istoria românilor şi universală
(2010); sugestiile cadrelor didactice şi manageriale din republică, observaţiile experţilor
în domeniile educaţiei şi istoriei, experienţele programelor anterioare din ţară şi depeste hotare.
Modul de abordare în studierea trecutului istoric porneşte de la Istoria locală spre
Istoria naţională, regională şi cea universală.
Prezentul document este parte componentă a Curriculumului Național, fiind a doua
generaţie de curricula axate pe dezvoltarea de competenţe, reflectă angajamentele
asumate de către Republica Moldova şi recomandările ce se referă la educaţia: pentru
o cultură democratică, pentru drepturile omului, interculturalităţii, stipulate în documente naţionale şi internaţionale:- internaţionale – Declaraţia Universală a Drepturilor Omului (1948), Convenţia cu
privire la Drepturile Copilului (1989), Convenţia ONU privind Drepturile Persoanelor cu
Dizabilităţi (2010), Observaţiile finale ale Comitetului pentru Drepturile Copilului (2017);- europene – Recomandarea nr. 15/2001 a Consiliului Europei cu privire la studiul istoriei
în secolul XXI (2001), Memorandumul pentru educaţia permanentă, elaborat de Uniunea
Europeană (2000), Carta Consiliului Europei privind educaţia pentru cetăţenie democratică
şi educaţia pentru drepturile omului (2010), Declaraţia Finală a celei de-a 25-a sesiuni a Conferinţei Permanente a Miniştrilor Educaţiei din cadrul Consiliului Europei (2016) şi Cadrul deReferinţă al Competenţelor pentru o Cultură Democratică (Consiliul Europei, 2018);- naţionale – Codul Educaţiei al Republicii Moldova (2014), Programul de Dezvoltare a Educaţiei Incluzive în Republica Moldova pentru anii 2011 – 2020, Strategia dedezvoltare a educaţiei pentru anii 2014-2020 (2014), Standarde de eficienţă a învăţării
la disciplina şcolară istoria pentru învăţământul gimnazial şi liceal (2012), Standardelede calitate pentru instituţiile de învăţământ primar şi secundar general din perspectivaşcolii prietenoase copilului (2013), Cadrul de Referinţă al Curriculumului Naţional (2017).

6

Funcţiile de bază ale Curriculumului sunt:• de conceptualizare a demersului curricular specific disciplinei Istoria românilor şi
universală;• de reglementare şi asigurare a coerenţei dintre disciplina dată şi alte discipline dinaria curriculară, dintre predare – învăţare – evaluare, dintre produsele curriculare
specifice disciplinei Istoria românilor şi universală, dintre componentele structurale
ale Curriculumului disciplinar, dintre standardele şi finalităţile curriculare;• de proiectare a demersului educațional/contextual (la nivel de clasă concretă);• de evaluare a rezultatelor învăţării etc.
Beneficiarii documentului curricular sunt elevii şi părinţii/reprezentanţii legali ai
acestora, cadrele didactice din învăţământul general şi specialiştii din cadrul organelor
locale de specialitate în domeniul învăţământului. Curriculumul este un document reglator pentru formatori, societatea civilă, precum şi pentru factorii de decizie interesaţi
în realizarea principiului educaţie de calitate. Autorii manualelor şi ghidurilor metodologice vor respecta integral cerinţele şi recomandările Curriculumului în elaborarea
materialelor şi organizarea activităţilor de predare – învăţare – evaluare. Cadrele deconducere din sistemul educaţional vor utiliza acest document pentru monitorizarea
calităţii procesului de învăţare la disciplină.

7

I. Repere conceptuale
Reperele conceptuale ale Curriculumului la disciplina Istoria românilor şi universală includ totalitatea de concepte, principii şi abordări ce asigură formarea/dezvoltarea
unui ansamblu de competenţe necesare pentru o cultură democratică, constituit dinvalori, atitudini, abilităţi, cunoştinţe şi înţelegere critică.
Prezentul Curriculum la disciplină presupune sincronizarea abordării psihocentrice (încentrul atenţiei este elevul cu particularităţile de vârstă şi nevoile sale, ritmul propriu
de învăţare şi dezvoltare), sociocentrică (focalizarea pe asumarea valorilor democraţiei, drepturilor omului, statului de drept şi diversităţii culturale), prioritatea finalităţilor
educaţionale, integralizarea predării – învăţării – evaluării etc. şi abordarea individualizată (din perspectiva educaţiei incluzive, care vizează valorificarea tuturor diferenţelor
şi calităţilor subiectului prin dezvoltarea potenţialului fiecărui copil. Curriculumul poatefi adaptat sau modificat în funcţie de modelul de Plan-cadru de învăţământ, selectat decătre instituţia de învăţământ.
Prevederile conceptuale ale Curriculumului la Istoria românilor şi universală se axează pe:
Curriculum ca teorie: Teoria generală a Curriculumului ca o nouă categorie (ştiinţă
pedagogică) dezvoltă teoria generală a educaţiei şi teoria generală a instruirii din perspectiva cadrului proiectiv, având finalităţile în calitate de substanţă prioritară care vizează: definirea conceptului de Curriculum în calitate de paradigmă a educaţiei şi modelde proiectare a educaţiei şi instruirii; fundamentele filozofice, sociologice şi psihologice
ale Curriculumului; fundamentele pedagogice ale Curriculumului – finalităţile educaţiei
la nivel de sistem şi de proces; domeniile Curriculumului: tipurile de curriculum, nivelurile; ariile curriculare; produsele curriculare; procesele de dezvoltare curriculară.
În ciclul liceal procesul educaţional la Istoria românilor şi universală are următoarele
obiective:– dezvoltarea gândirii critice;– dezvoltarea competenţelor de lucru cu surse istorice (de informare şi aplicare în
contexte diferite);– formarea abilităţilor de analiză şi evaluare a motivaţiilor acţiunii umane, de stabilire a relaţiei dintre acţiunea umană şi valorile unei societăţi democratice;– formarea mecanismelor intelectuale, care să combată şi să prevină discriminarea
şi xenofobia;

8

– stimularea asumării multiculturalităţii şi a multiperspectivităţii;– oferirea suportului factologic celorlalte discipline şcolare din aria curriculară Educaţie socioumanistică şi alte arii curriculare;– asigurarea intereselor şi cerinţelor educaţionale ale elevilor, în scopul dezvoltării
personalităţii şi asigurării inserţiei sociale într-o societate în continuă schimbare.
Curriculum ca finalitate conferă rolul prioritar finalităţilor exprimate în termeni decompetenţe. Curriculumul ca finalitate este centrat pe sistemul de formare/dezvoltare
a competenţelor-cheie şi a competenţelor specifice disciplinei. Finalităţile sunt criterii
pentru selectarea şi organizarea conţinuturilor, selectarea strategiilor de predare – învăţare – evaluare, iar competenţa şcolară este înţeleasă ca un sistem integrat de cunoştinţe, abilităţi, atitudini şi valori, dobândite, formate şi dezvoltate prin învăţare, a căror
mobilizare permite identificarea şi rezolvarea diferitor probleme în diverse contexte şi
situaţii (Cadrul de Referinţă al Curriculumului Naţional, 2017).
Conform finalităţilor educaţionale (art. 11 pct. 2 al Codului Educaţiei), şcoala are
misiunea de a pregăti o gândire critică beneficiarilor săi, iar prin componenta sa civică,disciplina şcolară Istoria românilor şi universală îşi menţine privilegiul printre ştiinţele
socioumanistice de a contribui direct la formarea unei culturi generale, a unui sistem devalori caracteristice unei societăţi civilizate, având la bază educaţia patriotică, morală
şi decenţa comportamentului cotidian, care, luate drept dovadă şi/sau garanţie a judecăţii acţiunilor oamenilor, determină interpretările, interacţiunile şi comportamentele
sociale.
Istoria românilor şi universală, fiind o disciplină şcolară obligatorie din aria Educaţie
socioumanistică, este orientată prioritar spre înţelegerea trecutului propriului poporşi a diversităţii tradiţiilor culturale şi istorice ale popoarelor lumii pentru a evita prejudecăţile şi a încuraja toleranţa şi comunicarea/colaborarea eficientă între oameni.
Elevilor le vor fi formate atitudini şi valori de apreciere a rolului şi semnificaţiei persoanelor cu care interacţionează direct sau indirect, indiferent de apartenenţa lor etnică,religioasă, gen etc., excluzând astfel ura rasială, xenofobia sau antisemitismul. Educaţia
istorică reprezintă unul dintre cele mai importante şi actuale aspecte, care contribuie laformarea/dezvoltarea calităţilor cetăţeanului activ și responsabil, fiind axată pe ideea
teoriei constructiviste, în care învăţarea este o construcţie şi nu o însuşire de informaţii
transmise şi receptate pasiv.
Procesul didactic va presupune implicarea activă a elevilor în formarea competenţelor, luarea în considerare a individualităţii lor, a contextului real în care se află. Elevulînvaţă să-şi construiască propria viziune, interconectând cunoştinţele noi cu cele anterioare şi le memorizează prin construirea propriilor semnificaţii sub îndrumarea cadrului didactic care este organizator, facilitator, coordonator.

9

Educaţia istorică contribuie la dezvoltarea competenţelor şi atitudinilor necesare
absolventului pentru autodezvoltare şi încadrarea activă în viaţa socială şi economică aţării. Competenţele vizate (valorile, atitudinile, abilităţile şi cunoştinţele) au un caractertransdisciplinar şi definesc rezultatele învăţării, exprimate în convingeri, experienţe şi
produse.
Finalităţile disciplinei Istoria românilor şi universală se reflectă nemijlocit în competenţele-cheie şi în setul de valori şi atitudini enunţate în Curriculumul Naţional, din carederivă întreaga structură curriculară (competenţe specifice, unităţi de competenţă, unităţi de conţinuturi, sugestii metodologice şi de evaluare).
Curriculum ca şi conţinut include competenţe specifice, unităţi de competenţă, unităţi de învăţare/conţinut şi activităţi de învăţare, finalităţi pe ani de studii/cicluri deşcolaritate.
Competenţele specifice disciplinei Istoria românilor şi universală au un grad ridicat
de generalitate şi complexitate şi au rolul de a orienta demersul didactic către achiziţiile
finale ale elevului.
Unităţile de competenţă sunt derivate din competenţele specifice ale disciplinei(fiind etape ale realizării acestora) şi acoperă perioada unui an şcolar. Unităţilor decompetenţă le sunt asociate unităţi de conţinut, acestea fiind mijloace de dezvoltare
a competenţelor.
Curriculumul conţine Matricea dezvoltării competenţelor la disciplina Istoria românilor şi universală, ciclul liceal (Tabel nr. 1) în care unităţile de competenţă sunt eșalonate
pe clase şi pe domenii taxonomice de structurare a competenţei şi anume:– Cunoaştere şi înţelegere;– Aplicare şi operare;– Integrare şi transfer.
Tabelul conceptual are drept scop:– asigurarea parcursului didactic de formare graduală a competenţelor specificeale disciplinei, corelând unităţile de competenţă – activităţile de învăţare – unităţile de conţinut;– organizarea evaluării la disciplină în bază de competenţe şi la elaborarea matricei
în cadrul evaluărilor sumative şi de certificare.
Unităţile de învăţare reprezintă structuri didactice deschise şi flexibile cu următoarele caracteristici: este unitară din punct de vedere tematic; determină la elevi uncomportament generat prin integrarea unităţilor de competenţă şi a competenţelor
specifice; se realizează în mod sistematic şi continuu pentru o perioadă de timp şi sepoate finaliza prin evaluare.

10Unitățile de conţinut (Detalierile de conţinut) incluse în Curriculum sunt:– selectate în baza principiilor care asigură legătura/conexiunea dintre Istorie caştiinţă şi Istoria ca disciplină şcolară; repartiţie spaţială şi în timp, cauzalitate,structuralism, stimularea şi accelerarea stadială a inteligenţei, învăţarea prin acţiune, stimularea şi dezvolatarea motivaţiei pentru învăţare, învăţarea temeinică,cunoaşterea sistemică şi legătura teoriei cu practica;– parte integrantă a cunoaşterii Istoriei, Curriculumului ca sistem şi a competenţelor specifice ale disciplinei;– structurate conform domeniilor: economie, societate, politică, cultură; de la local la naţional, european şi universal (Tabelul nr.2); dezvoltării gândirii critice şireflexive; principiului multiperspectivităţii în Istorie, coerenţei, continuităţii şi relevanţei.

Spaţiul local
Spaţiul naţionalSpaţiul universal

Clasa a X-aprofil umanist
7%
48%
45%

Clasa a XI-a
profil umanist
7%
48%
45%

Clasa a XII-a
profil umanist
7%
48 %
45%

Tabelul nr. 2 Repartizarea procentuală orientativă a detalierilor de conţinut
În elaborarea proiectării anuale la disciplină, la repartizarea numărului de ore pentru studierea Istoriei locale, naţionale şi universale, se va ţine cont de raportul procentual de structurare a detalierilor de conţinut prezentate în Tabelul nr. 1.
Activităţile de învăţare recomandate, element de noutate ale Curriculumului, constituie acţiuni elementare ale procesului educaţional, care racordate la unităţile decompetenţă şi la diverse situaţii de învăţare contribuie la realizarea finalităţilor educaţionale propuse. Decizia privind selectarea activităţilor la clasă şi a gradului de complexitate a lor aparţine cadrului didactic, în funcţie de resursele didactice disponibile şi
caracteristicele colectivului de elevi.
Activităţile de învăţare în bază de proiect constituie nu mai puţin de 5% din numărul de ore anual planificate. Din perspectiva dezvoltării şi formării competenţelor
specifice ale disciplinei, activităţile de învăţare în bază de proiect vin să asigure studierea Istoriei locale prin implicarea elevilor în cercetarea şi promovarea personalităţilor,
obiectelor, monumentelor, vestigiilor, patrimoniului din localitate, regiune şi ţară.
Produsul şcolar recomandat în Curriculum reprezintă un rezultat proiectat şi realizat de către elev, măsurat şi apreciat de cadrul didactic, colegi şi comunitatea educaţională. Curriculumul conţine liste de produse şcolare pentru fiecare clasă, din cadrul11căreia profesorul va selecta un produs pentru realizare pe parcursul unui an de studii.
Finalităţile educaţionale la disciplină sunt structurate pe ani de studiu/cicluri deşcolaritate, reprezentând o etapă de formare/dezvoltare a competenţelor specifice şi
gradul de manifestare a acestora de către elev.
Curriculumul conţine principii şi concepte clar definite, păstrează libertatea şi responsabilitatea pedagogică a profesorului în organizarea procesului educaţional la disciplină pe parcursul anului şcolar. În acest context profesorul are libertatea să regrupezeunităţile de învăţare, unităţile de conţinut, activităţile de evaluare şi să aleagă una dintre activităţile de învăţare bazate pe proiect.
Curriculum ca proces presupune abordarea constructivistă, învăţarea activă/interactivă, axate pe experienţele elevilor, crearea mediilor de învăţare etc.
Curriculum ca proces include un ansamblu de activităţi interconexe orientate spre:
cercetarea, proiectarea, implementarea, monitorizarea Curriculumului, dar şi comunicarea curriculară.
Curriculumul ca proces şi ca dezvoltare este o abordare operativă, conferă o dimensiune procesuală mai accentuată a conceptului, determinând comutarea accentului de pe produs pe acţiunile care premerg, însoţesc şi urmează procesele curriculare.
Curriculumul se bazează pe concluziile analizei documentelor curriculare precedente şise completează pe parcursul aplicării cu sugestii de îmbunătăţire.
Curriculum ca produs. Curriculumul la Istoria românilor şi universală ediţia 2019 reprezintă şi un sistem de produse prin care se proiectează şi se explică ceea ce se urmăreşte în cadrul educaţional. Sistemul produselor curriculare include: planul-cadru pentru învăţământul gimnazial şi liceal, curricula disciplinelor şcolare, manuale şi ghiduri
metodologice, crestomaţii, atlase, modele de teste de evaluare, mijloace multimedia,
proiecte didactice etc.

12II. ADMINISTRAREA DISCIPLINEI
În trunchiul disciplinelor şcolare pentru învăţământul liceal disciplina şcoalară Istoria
românilor şi universală constituie disciplina de bază pentru profilul umanist şi face parte
din aria curriculară Educaţie socioumanistică. Pentru profilul real, în funcţie de modelulde Plan-cadru de învăţământ şi de anul de studiu, disciplina şcolară Istoria românilor şi
universală poate avea statut de disciplină obligatorie sau la alegere.
Bugetul de timp săptămânal/anual al disciplinei este constituit în funcţie de oferta
educaţională a modelul de Plan-cadru de învăţământ: cu statut de disciplină şcolară
obligatore şi studiată în cadrul extensiei curriculare la disciplină. Procesul educaţional ladisciplină va fi proiectat separat în conformitate cu numărul de ore săptămânal şi anual
pentru ambele poziţii de studiere a disciplinei, reflectate în Tabelul nr. 3 Administrarea
disciplinei şcolare Istoria românilor şi universală profil umanist şi pentru profilul real în
Tabelul nr. 4 Administrarea disciplinei şcolare Istoria românilor şi universală profil real.
Modelul Planului-cadru
selectat de către instituţia de învăţământ
MODELUL I. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(profil umanist)

Nr. oresăptămânal/
anual

X-a

XI-a

XII-a

Disciplină
obligatoriesăptămânal

3 ore

4 ore

4 ore

anual

102 ore136 ore132 oreExtensiecurriculară

săptămânal

-

2 ore

2 ore

anual

-

68 ore66 oresăptămânal

3 ore

3 ore

3 ore

anual

102 ore102 ore99 oresăptămânal

4 ore

4 ore

4 ore

anual

136 ore136 ore132 oresăptămânalanualsăptămânal
anual

3 ore
102 ore-3 ore
102 ore2 ore
68 ore3 ore
99 ore2 ore
66 oresăptămânal

3 ore

3 ore

3 ore

anual

102 ore102 ore99 oreStatutul
disciplinei

MODELUL II. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(pentru Liceul Teoretic cu
profil real şi profil umanist).

Disciplină
obligatorie

MODELUL II. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(pentru Liceul Teoretic cu
profil umanist).

Disciplină
obligatorie

MODELUL III. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal,
profil umanist, Modulul Instruire academică de bază.
MODELUL IV. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(general), profil umanist.

Disciplină laalegereExtensiecurriculară
Disciplină
obligatorie

Clasa

Tabelul nr. 3 Administrarea disciplinei şcolare Istoria românilor şi universală, profil umanist.

13Numărul de ore săptămânal/anual indicat pentru Modelul IV, profil umanist suntvalabile pentru proiectarea procesului educaţional la disciplina Istoria românilor şi universală pentru profilul artă şi sport.
Modelul Planului-cadru
selectat de către instituţia de învăţământ
MODELUL I (Plan-cadru
pentru învăţământul liceal, profil real).

Statutul
disciplinei

Nr. oresăptămânal/
anual

X-a

XI-a

XII-a

Disciplină
obligatoriesăptămânal

3 ore

-

-

anual

102 ore--Disciplină
la alegeresăptămânal

-

1 oră

1 oră

anual

-

34 ore33 oresăptămânal

2 ore

2 ore

2 ore

anual

68 ore68 ore66 oresăptămânal

2 ore

2 ore

2 ore

anual

68 ore68 ore66 oreDisciplină
obligatoriesăptămânal

2 ore

-

-

anual

68 ore--Disciplină laalegeresăptămânal

-

2 ore

2 ore

anual

-

68 ore66 oreDisciplină
obligatoriesăptămânal

2 ore

2 ore

2 ore

anual

68 ore68 ore66 oreMODELUL II. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(pentru liceul teoretic cu
profil real şi umanist).

Disciplină
obligatorie

MODELUL II. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(pentru liceul teoretic cu
profil real).

Disciplină
la alegere

MODELUL III. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal, profil real, Modulul
Instruire academică debază.
MODELUL IV. Plan-cadru
pentru învăţământul liceal(general), profil real.

Clasa

Tabelul nr. 4 Administrarea disciplinei şcolare Istoria românilor şi universală, profil real.
Adaptarea Curriculumului la disciplină pentru diferit buget de timp anual, se va realiza în conformitate cu Instrucţiunea metodologică privind implementarea noilor Plancadru dezvoltate în învăţământul liceal.
Detalierea orientativă şi modalitatea de structurare a activităţii de predare – învăţare – evaluare la disciplină în raport cu conţinuturile curriculare se stabileşte prin
Reperele metodologice de organizare a procesului educaţional la disciplină, aprobate
anual prin ordinul ministrului.
Numărul de ore săptămânal/anual indicat pentru Modelul IV, profil umanist sunt valabile pentru proiectarea procesului educaţional la disciplină pentru profilul Artă şi Sport.
La proiectarea extensiei curriculare la disciplina Istoria românilor şi universală cadrul
didactic va respecta numărul de ore inclus în Tabelul nr. 3 (poziţia Extensie curriculară),cu structurarea Sugestiilor de conţinuturi curriculare pentru extensie, marcate pentru
fiecare clasă de liceu ** – extensii curriculare sau elaborate.
14

III. Competenţe specificedisciplinei Istoria românilor
şi universală
1. Utilizarea limbajului istoric în diverse situaţii de învăţare şi de viaţă, respectând
cultura comunicării.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu a evenimentelor, proceselor, fenomenelor, demonstrând înţelegerea continuităţii şi schimbării în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse, pornind de la cultura istorică, manifestând poziţia cetăţeanului activ şi responsabil.
4. Determinarea relaţiei de cauzalitate în Istorie, dând dovadă de gândire logică şi
spirit critic.
5. Valorificarea trecutului istoric şi a patrimoniului cultural, manifestând respectfaţă de ţară şi de neam.

15

16

2. Amplasarea întimp şi spaţiu aevenimentelor,
proceselor, fenomenelor, demonstrând înţelegerea
continuităţii şischimbării în Istorie.

1. Utilizarea limbajului istoric îndiverse situaţii deînvăţare şi de viaţă,respectând cultura
comunicării.

Competenţa
specifică

2.1. Identificarea schimbărilor teritoriale în baza a două sau mai multehărţi.
2.2. Argumentarea schimbărilor survenite pe parcursul Istoriei Moderne
cu ajutorul hărţilor şi reperelor cronologice.
2.3. Elaborarea concluziilor, în baza
informaţiilor oferite de hartă, privindconsecinţele evenimentelor/
proceselor/fenomenelor.

2.1. Descrierea schimbărilor ce au
avut loc în spaţiul istoric studiat.

2.2. Analiza schimbărilor teritoriale care s-au produs în perioada
studiată.

2.3. Conceptualizarea continuităţii
proceselor care au avut loc în Epoca Antică şi Medievală, utilizândsursele cartografice şi cronologice.

1.2. Formularea enunţurilor cu caracter istoric, utilizând noţiunile specifice Epocii Moderne.

1.2. Formularea enunţurilor cu
caracter istoric, utilizând noţiunile
specifice perioadelor Antică şi
Medievală.
1.3. Formularea judecăţilor de valoareşi susţinerea propriei opinii, aplicândterminologia specifică Epocii Moderne.

1.1. Selectarea terminologiei istorice
specifice Epocii Moderne pentru a
descrie aspectele evoluţiei social-economice, politice şi culturale.

1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice Antichităţii şi Evului
mediu pentru a descrie aspectele
evoluţiei social – economice, politice şi culturale.

1.3. Prezentarea comunicărilor oraleşi scrise, utilizând termeni şi concepte
istorice specifice perioadei studiate.

clasa a XI-a

clasa a X-aUnităţi de competenţă

2.3. Realizarea proiectelor de cercetarea schimbărilor în timp şi spaţiu prin utilizarea TIC.

2.2. Analiza schimbărilor survenite înspaţiu şi timp.

2.1. Determinarea schimbărilor teritoriale în baza a două sau mai multe hărţi.

1.3. Aprecierea impactului utilizării corecte a limbajului istoric în comunicare şirelaţionare eficientă.

1.2. Încadrarea termenilorr specifici
Istoriei Contemporane în contexte care
implică explicaţii, interpretări şi atitudini.

1.1. Explicarea termenilor istorici, specifici Epocii Contemporane.

clasa a XII-a

3.1. Matricea dezvoltării competenţelor
la Istoria românilor şi universală

17

4. Determinarearelaţiei de cauzalitate în Istorie dând
dovadă de gândire
logică şi spirit critic.

3. Analiza critică
a informaţiei dindiferite surse, pornind de la cultura
istorică, manifestând poziţia cetăţeanului activ şi
responsabil.

3.1. Distingerea faptului de opinie din
informaţia oferită de surse.
3.2. Selectarea şi comentarea informaţiilor din surse pentru a susţine/combate puncte de vedere cu referire
la Istoria Modernă.
3.3. Evaluarea diferitor abordări,puncte de vedere, interpretări reflectate în diverse surse istorice.
4.1. Identificarea relaţiilor de cauzalitate din informaţiile oferite de sursele
investigate.
4.2. Încadrarea relaţiei de cauzalitate
în explicarea evenimentelor/
proceselor/fenomenelor istorice.

4.3. Formarea opiniilor relevantedespre impactul evenimentelor/proceselor/fenomenelor istorice asuprasocietăţii, prin prisma multiperspectivităţii şi diversităţii culturale.

3.1. Stabilirea tipului sursei înbaza criteriilor prestabilite.

3.2. Sistematizarea informaţiilor
din diferite tipuri de surse pe domenii (economic, social, politic,
cultural).

3.3. Formularea opiniilor proprii
referitoare la fapte/evenimente/
procese/fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.

4.1. Identificarea evenimentelor/
proceselor istorice aflate în relaţie
de cauzalitate.

4.2. Argumentarea relaţiilor decauzalitate/interdependenţă/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele istorice din Epoca
Antică şi Medievală.

4.3. Demonstrarea relaţiei cauză-efect din perspectiva cauzelor
imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.

4.3. Transferarea abilităţilor de operare
cu relaţiile de cauză-efect în perceperea
adecvată a situaţiilor din viaţa reală.

4.2. Expunerea argumentată a opiniei
privind cauzele şi consecinţele falsificării
adevărului istoric, în diverse surse.

4.1. Evidenţierea relaţiilor de cauzalitate
din informaţiile oferite de sursele investigate.

3.3. Cercetarea informaţiei din diferite
surse în vederea stabilirii credibilităţii şia validităţii opiniilor.

3.2. Compararea argumentelor din diferite surse pentru formularea unor judecăţi proprii, privind evoluţia societăţii
contemporane.

3.1. Stabilirea tipului de informaţie subiectivă/obiectivă oferită de sursa dedocumentare.

18

5.1. Identificarea ideilor şi aprecierea
valorilor general-umane conţinuteîn opere literare, artistice, istorice şifilosofice.
5.2. Argumentarea contribuţiei personalităţilor în crearea/păstrarea/
promovarea valorilor naţionale şi apatrimoniului cultural.
5.3. Planificarea şi gestionarea proiectelor cu referire la păstrarea/promovarea valorilor şi a patrimoniului
local/naţional.

5.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează patrimoniulnaţional.

5.2. Explorarea oportunităţilor
sociale şi economice în activităţile
de valorificare a trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

5.3. Aprecierea rolului istoric almarilor personalităţi ale neamuluiîn edificarea valorilor naţionale.

5.3 Promovarea ideilor despre unitateprin diversitate în cadrul comunităţii.

5.2. Aprecierea impactului regimurilor
politice din Istoria contemporană asupra
mentalităţilor colective.

5.1. Identificarea consecinţelor interacţiunii culturale, politice, economiceşi sociale asupra evoluţiei comunităţii
umane.

Tabel nr. 1 Matricea dezvoltării competenţelor la disciplina Istoria românilor şi universală, ciclul liceal

5. Valorificarea
trecutului istoric şia patrimoniului cultural, manifestândrespect faţă deţară şi de neam.

192.1. Descrierea schimbărilor ce au avut loc în spaţiul
istoric studiat.
2.2. Analiza schimbărilor
teritoriale care s-au produs în perioada studiată.
2.3. Conceptualizarea
continuităţii proceselorcare au avut loc în Epoca
Antică şi Medievală, utilizând sursele cartograficeşi cronologice.

• Datarea limitelor cronologice ale unui proces/epocă istorică;• Localizarea pe harta istorică a evenimentelor
istorice şi realizarea legendei ei;• Descrierea evenimentelor istorice, utilizândinformaţiile conţinute în hărţi;• Alcătuirea axelor cronologice ale evenimentelor istorice din spaţiul universal, naţional
şi local;• Analiza hărţilor istorice;• Identificarea şi explicarea termenilor noi în
timpul lucrului cu textul istoric;• Caracterizarea evenimentelor istorice dinspaţiul universal, naţional şi local, utilizândlimbajul istoric;• Explicarea sensului unor termeni din text;• Alcătuirea enunţurilor cu caracter istoric,
textelor, eseurilor folosind termeni specifici
epocii antice/medievale;• Alcătuirea unui eseu în baza unui plan deidei;• Elaborarea unor comunicări scrise despre uneveniment/proces/fenomen istoric studiat
aprofundat.

EPOCA ANTICĂ
CIVILIZAŢIILE ANTICHITĂŢII
–– Indo-europenizarea. Popoare şi limbi indo-europene.
Formarea popoarelor antice în Asia şi Europa*–– Civilizaţiile Orientului Antic*–– Civilizaţia Elenă.* Colonizarea greacă
–– Civilizaţia Romană
–– Civilizaţiile străvechi în spaţiul românesc şi formarea tracogeto-dacilor*–– Geto-dacii şi lumea greacă

1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice
Antichităţii şi Evului mediu
pentru a descrie aspectele
evoluţiei social-economice, politice şi culturale.
1.2. Formularea enunţurilor
cu caracter istoric, utilizândnoţiunile specifice perioadelor Antică şi Medievală.
1.3. Prezentarea comunicărilor orale şi scrise, utilizândtermeni şi concepte istorice
specifice perioadei studiate.

FORME DE ORGANIZARE POLITICO-STATALĂ ÎN ANTICHITATE–– Modele de organizare politică în lumea antică: de la oraşe –state la imperii*–– Modele de organizare politică în Grecia antică
–– Imperiul lui Alexandru Macedon. Elenismul–– Forme de organizare politico-statală în Roma antică
–– Marile imperii şi impactul lor asupra civilizaţiei antice*–– Apariţia statului la geto-daci *–– Dacia pe timpul lui Burebista–– Fărâmiţarea statului dac şi refacerea unităţii lui pe timpul
lui Decebal–– Dacia şi Imperiul Roman: războaiele daco-romane; romanizarea geto-dacilor

Activităţi de învăţare şi produse recomandateUnităţi de conţinut

Unităţi de competenţă

CLASA A X-A, PROFIL UMANISTEPOCA ANTICĂ ŞI MEDIEVALĂ

IV. Unităţi de învăţare

20

3.1. Stabilirea tipului sursei în baza criteriilor prestabilite.
3.2. Sistematizarea
informaţiilor din diferite
tipuri de surse pe domenii(economic, social, politic,
cultural).
3.3. Formularea opiniilor
proprii referitoare la fapte/evenimente/procese/
fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.

Epoca MedievalăFORMAREA POPOARELOR ŞI STATELOR MEDIEVALE–– Geneza societăţii medievale. Constituirea noilor popoare înEuropa*–– Etnogeneza românească–– Migratorii din Epoca Medievală timpurie şi impactul lor
asupra românilor *–– Formarea şi particularităţile statelor medievale în Europa(sec. V-XI)*

MARILE MIGRAŢIUNI ŞI DECLINUL LUMII ANTICE–– Criza societăţii antice şi formele ei de manifestare.
–– Marile migraţiuni şi declinul lumii antice. Căderea Imperiului Roman de Apus.
–– Contribuţia civilizaţiei antice la făurirea tezaurului civilizaţiei universale *CULTURA POPOARELOR ANTICE–– Cultura antică – scrisul, literatura, filosofia, ştiinţa *–– Cultura antică – artă, religie, mitologie *–– Cultura şi religia geto-dacilor–– Apariţia şi răspândirea creştinismului.* Creştinarea dacoromanilor *ECONOMIE ŞI SOCIETATE ÎN LUMEA ANTICĂ
–– Viaţa economică în lumea antică. Forme de proprietate.
Economia geto-dacilor*–– Structuri sociale în statele lumii antice. * Organizarea socială la geto-daci–– Modul de viaţă în societatea antică orientală, greacă şi romană.* Modul de viaţă la geto-daci *–– Traco-geto-dacii în viziunea autorilor antici• Construirea frizelor cronologice;• Elaborarea tabelului cronologic cu privire laprincipalele evenimente ale unui proces (uneiepoci);• Realizarea unei investigaţii asupra unor fapte/procese istorice, din perspective multiple
selectate pe criterii cronologice şi spaţiale;• Realizarea de scheme, prezentări, grafice,tabele, pentru sistematizarea cunoştinţelor,utilizând TIC;
• Selectarea informaţiilor despre evenimentele/procesele/fenomenele istorice din diverse
surse;• Identificarea în text a particularităţilor unor
evenimente/procese/fenomene din Epocile
Medievală şi Antică;• Identificarea ideilor şi valorilor umane într-ooperă literară, artistică, istorică;• Determinarearea rolului personalităţilor
istorice în baza analizei diferitor surse;• Plasarea pe harta de contur a spaţiului deformare a civilizaţiilor antice, statelor medievale etc.;• Compararea hărţilor istorice cu scopul determinării schimbărilor teritoriale survenite în
Antichitate şi Evul mediu;• Realizarea pe hartă a unui contur al zonei
unde s-au aşezat triburile migratoare;• Stabilirea, pe baza analizei şi comparaţiei,elementelor comune şi deosebite ale evenimentelor istorice care au avut loc în acelaşi
timp, dar în spaţii diferite.

21

ECONOMIE, SOCIETATE ŞI ORGANIZARE POLITICĂ ÎN EVUL
MEDIU–– Viaţa economică în societatea medievală. Apariţia şi dezvoltarea oraşelor medievale–– Economia Ţărilor Române (sfârşitul sec. XIV-mijlocul sec.
XVII) *–– Viaţa socială în Epoca Medievală. Ierarhia feudală
–– Structuri şi relaţii sociale în Ţările Române (sfârşitul sec. XIV- mijlocul sec. XVII)*–– Instituţiile în statul medieval occidental *–– Rolul bisericii creştine în Epoca Medievală şi relaţiile ei cu
puterea politică *–– Organizarea politică internă a Ţărilor Române în sec. XIV
mij. sec. XVII–– Expansiunea arabă.* Cruciadele medievale–– Fărâmiţarea feudală. Centralizarea statelor în Europa–– Imperiul Roman de Răsărit (sec. IV-VII). Imperiul Bizantin în
secolele VII -XV*–– Monarhiile absolutiste şi caracteristicile lor–– Obştea sătească la români – factor de continuitate şi unitate românească
–– Formaţiuni prestatale româneşti în Transilvania, la Sud şi
Est de Carpaţi*–– Premisele constituirii statelor medievale. Formarea statuluiîn Transilvania–– Constituirea Ţării Româneşti
–– Constituirea Ţării Moldovei–– Similitudini şi sincronisme în procesul de formare a statelor
medievale româneşti *• Analiza critică a informaţiilor din diferite
surse istorice;• Exerciţii de sistematizare a informaţiilor dindiferite surse pe domenii (economic, social,politic);• Analiza după acelaşi algoritm a evenimentelor şi proceselor istorice asemănătoare;• Argumentarea supoziţiilor, ideilor înaintate;• Studiu comparativ al evenimentelor/proceselor/fenomenelor;• Redactarea unui eseu despre activitatea
personalităţilor istorice în baza surselor;• Elaborarea unor eseuri tematice argumentative referitoare la un fapt istoric, utilizândinformaţii din diferite surse;• Exprimarea argumentată a unor opinii, puncte de vedere, convingeri referitoare la uneveniment/proces/fenomen istoric;• Elaborarea unor proiecte transdisciplinare cu
privire la un eveniment/proces/fenomen sau
personalitate istorică, folosind diverse surse.

22

5.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează
patrimoniul naţional.
5.2. Explorarea
oportunităţilor sociale şi
economice în activităţile
de valorificare a trecutului
istoric şi a patrimoniului
cultural.
5.3. Aprecierea rolului
istoric al marilor personalităţi ale neamului în edificarea valorilor naţionale.

4.1. Identificarea
evenimentelor/proceselor
istorice aflate în relaţie decauzalitate.
4.2. Argumentarea relaţiilor de cauzalitate/interdependenţă/cauză-efectstabilite între evenimentele/procesele istorice din
Epoca Antică şi Medievală.
4.3. Demonstrarea relaţiei
cauză-efect din perspectiva cauzelor imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.

CIVILIZAŢIA EUROPEI ÎN PERIOADA TRECERII DE LA
MEDIEVAL LA MODERN–– Apariţia spiritului şi elementului modern în Europa Occidentală
–– Marile descoperiri geografice–– Renaşterea şi Umanismul–– Manifestări ale Umanismului în spaţiul românesc
–– Cărturarii moldoveni – călăuze spirituale ale neamului românesc (G.Ureche, M. Costin, I. Neculce, N. Milescu-Spătaru,
D. Cantemir)

CULTURA ŞI RELIGIA ÎN EVUL MEDIU–– Cultura şi religia în Evul Mediu: literatura, artele, învăţământul, ştiinţa, filosofia*–– Cultura şi spiritualitatea românească în Evul mediu *–– Monumente de arhitectură laică şi ecleziastică medievală
românească*–– Unitatea culturală a românilor în contextul civilizaţiei occidentale şi orientale*

EVOLUŢIA STATELOR MEDIEVALE ROMÂNEŞTI
–– Consolidarea poziţiei Moldovei şi Ţării Româneşti în timpul
domniei lui Mircea cel Bătrân şi Alexandru cel Bun–– Ţările Române în lupta antiotomană de la mijlocul secolului
al XV-lea. Iancu de Hunedoara şi Vlad Ţepeş–– Epoca lui Ştefan cel Mare–– Situaţia politică a Ţării Româneşti şi ale Moldovei în primajumătate a secolului al XVI-lea–– Regimul de suzeranitate otomană şi formele lui de manifestare–– Războiul antiotoman de sub conducerea lui Mihai Viteazul–– Unirea politică a Ţărilor Române–– Situaţia politică a Ţărilor Române în primele decenii ale
secolului al XVII-lea• Identificarea şi descrierea principalelorobiective turistice ce formează patrimoniulnaţional.
• Efectuarea unei investigaţii şi realizarea unuiplan de acţiuni de lungă durată în vederea
deschiderii unei afaceri în domeniu;• Argumentarea prin exemple concrete a rolului personalităţilor în Istorie;• Aprecierea contribuţiei personalităţilor istorice la păstrarea integrităţii teritoriale/independenţei statului;• Exerciţii de autoapreciere în cadrul unor
activităţi de grup; lucru individual etc.

• Identificarea cauzelor şi consecinţelor evenimentelor din Istoria Antică şi Medievală;• Identificarea relaţiilor de cauzalitate în evoluţia evenimentelor/proceselor istorice;• Exerciţii de argumentare a relaţiilor de cauzalitate/interdependență/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele/fenomenele istorice din Epoca Antică şi Medievală;• Stabilirea cauzelor îndepărtate şi imediate
ale unui eveniment/proces/fenomen istoric;• Determinarea efectelor imediate şi îndepărtate ale unui eveniment/proces/fenomen
istoric;• Exerciţii de demonstrare a relaţiei cauzăefect din perspectiva cauzelor imediate/îndepărtate – efectelor imediate/îndepărtate.

23

EPOCA MEDIEVALĂ
–– Expansiunea europeană. Formarea imperiilor coloniale **–– Teorii cu privire la etnogeneza românească **–– Războaiele şi caracterul lor în Evul Mediu. Războiul de 100
de ani **–– Călători străini despre civilizaţia din spaţiul românesc în
Evul Mediu**

Extensie curriculară:EPOCA ANTICĂ
–– Teorii cu privire la antropogeneză**–– Teorii istorice cu referire la constituirea civilizaţiilor antice**–– Forme de guvernare în lumea antică: tirania, oligarhia, plutocraţia, democraţia. Despotismul oriental **–– Influenţe elenistice în lumea barbară**–– Civilizaţia traco-geto-dacică – parte componentă a civilizaţiei europene **–– Imperiul Roman şi teritoriile extraprovinciale **–– Cetatea geto-dacică de la Butuceni – Orhei **–– Principalele căi comerciale din lumea antică. **–– Reformele agrare ale fraţilor Gracchus **–– Marile sisteme religioase orientale: religia egipteană, mesopotamiană, hinduismul, budhismul, daoismul, confucianismul **–– Creştinismul – temelia spirituală a culturii europene **–– Vocaţia universală a creştinismului **–– Reforma şi Contrareforma–– Războiul de 30 de ani

24

PRODUSE RECOMANDATE:• Buclet informativ;• Jurnal, pagină de ziar;• Album/Colaj istorico-geografic;• Postere/afişe;• Machete;• Prezentare Power Point, Prezzi etc.;• Texte, scenarii;• Expoziţii tematice;• Video-bloguri etc.

Notă: Cu asterisc (*) sunt indicate conţinuturile curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire a ciclului liceal, dar sunt obligatorii
pentru studiere. Cu asterisc (**) sunt indicate sugestii de conţinuturi pentru extensie curriculară.

La sfârşitul clasei a X-a, elevul poate:• utiliza noţiuni şi concepte istorice specifice Epocilor Antică şi Medievală în diferite situaţii de comunicare;• argumenta propriile opinii referitoare la fapte/evenimente/procese/fenomene din Istoria Antică şi Medievală în baza surselor istorice;• transfera abilităţile de operare cu relaţiile de cauză-efect în perceperea adecvată a situaţiilor din viaţa reală;• aprecia rolul istoric al marilor personalităţi, promovând valorile istorice ale neamului;• valorifica patrimoniul naţional prin elaborarea/organizarea şi prezentarea proiectelor de cercetare/salvgardare a monumentelor istorice,
vestigiilor de valoare etnografică.

Noţiuni: Epoca Antică: anarhie militară, civilizaţie, colonizare, creştinism, elenism, etnogeneză, geto-daci, imperiu, indo-europenizare, monoteism,oraş-stat, Orient antic, polis, politeism, principat, provincie romană, regat, religie, republică, romanizare, sclavie, senat, stat, traci, triumvirat.
Epoca Medievală: „descălecat”, calvinism, capitulaţii, catolicism, centralizare, cler, confesiune, cronică, cruciadă, dinastie, domeniu feudal, domnie, dregătorie, erezie, ev mediu, fărâmiţare feudală, feud, feudalism, formaţiuni prestatale, inchiziţie, islam, luteranism, manufactură, Marea
migraţie, monarhia stărilor, monarhie absolută, monarhie vasalică, nobilime, obşte sătească, ortodoxie, parlament, peşcheş, raia, răscoală, regat„barbar”, Renaştere, schismă, Sfat domnesc, sistem electiv-ereditar, suzeranitate, şerb, tribut, Umanism, vasalitate, vlah, voievodat.
Personalităţi: Epoca Antică: Alexandru Macedon, Burebista, Constantin cel Mare, Decebal, Iulius Cezar, Traian.
Epoca Medievală: Alexandru cel Bun, Iustinian, Ludovic al XIV-lea, Mihai Viteazul, Mircea cel Bătrân, Petru Rareş, Ştefan cel Mare, Vlad Ţepeş.

ACTIVITĂŢI DE ÎNVĂŢARE ÎN BAZĂ DE PROIECT (la alegere):–– Mărturii şi documente privind Istoria satului/oraşului;–– Monumente de arhitectură antică şi medievală din localitate/raion/regiune;–– „Ghid pentru o zi” – excursii/vizite la muzeu în care elevii îşi
vor însuşi rolul de ghid, prezentând un monument istoric,
exponate de muzeu etc.;–– Realizarea de investigaţii în rezultatul unor vizite tematicela diferite obiective de interes pentru înţelegerea diversităţii socioculturale la nivel local, regional (lăcaşe de cult,muzee etc.);–– Realizarea spectacolelor cu tematică istorică, etnografică etc.;–– Elaborarea proiectelor de salvgardare a patrimoniului cultural.

25• Identificarea şi explicarea termenilor noi în
timpul lucrului cu textul istoric;• Caracterizarea evenimentelor istorice dinspaţiul universal, naţional şi local, utilizândlimbajul istoric;• Explicarea sensului unor termeni din text;• Alcătuirea enunţurilor cu caracter istoric,
textelor, eseurilor folosind termeni specifici
Epocii Antice/Medievale;• Alcătuirea unui eseu în baza unui plan de idei;• Elaborarea unor comunicări scrise despre
un eveniment/proces/fenomen istoric studiat aprofundat.

EPOCA ANTICĂ
CIVILIZAŢIILE ANTICHITĂŢII
–– Indo-europenizarea. Popoare şi limbi indo-europene–– Formarea popoarelor antice în Asia şi Europa*–– Civilizaţiile Orientului Antic *–– Civilizaţia Elenă.* Colonizarea greacă
–– Civilizaţia Romană*–– Civilizaţiile străvechi în spaţiul românesc şi formarea tracogeto-dacilor*1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice
Antichităţii şi Evului mediu
pentru a descrie aspectele
evoluţiei social – economice, politice şi culturale.
1.2. Formularea enunţurilor cu caracter istoric cunoţiunile specifice perioadelor Antică şi Medievală.
1.3. Prezentarea comunicărilor orale şi scrise, utilizând termeni şi concepte
istorice specifice perioadei
studiate.

ECONOMIE ŞI SOCIETATE ÎN LUMEA ANTICĂ
–– Viaţa economică în lumea antică. Forme de proprietate.
Ocupaţiile geto-dacilor*–– Structuri sociale în statele lumii antice.* Organizarea socială
la geto-daci*–– Modul de viaţă în societatea antică orientală, greacă şi romană.* Modul de viaţă la geto-daci *FORME DE ORGANIZARE POLITICO-STATALĂ ÎN ANTICHITATE–– Modele de organizare politică în lumea antică. De la oraşestate la imperii*–– Modele de organizare politică în Grecia antică
–– Imperiul lui Alexandru Macedon. Elenismul–– Forme de organizare politico-statală în Roma antică
–– Apariţia statului la geto-daci. Dacia pe timpul lui Burebista–– Fărâmiţarea statului dac şi refacerea unităţii lui pe timpul
lui Decebal*–– Dacia şi Imperiul Roman: războaiele daco-romane;romanizarea geto-dacilor

Activităţi şi produse de învăţare recomandateUnităţi de conţinut

Unităţi de competenţă

CLASA A X-A, PROFIL REALEPOCA ANTICĂ ŞI MEDIEVALĂ

26

2.1. Descrierea schimbărilor ce au avut loc în spaţiul
istoric studiat.
2.2. Analiza schimbărilor
teritoriale care s-au produsîn perioada studiată.
2.3. Conceptualizarea
continuităţii proceselorcare au avut loc în Epoca
Antică şi Medievală, utilizând sursele cartografice şicronologice.

Epoca MedievalăFORMAREA POPOARELOR ŞI STATELOR MEDIEVALE–– Geneza societăţii medievale. Constituirea noilor popoare înEuropa*–– Etnogeneza românescă
–– Formarea şi particularităţile statelor medievale în Europa(sec. V-XI)*–– Fărâmiţarea feudală. Centralizarea statelor în Europa*–– Imperiul Roman de Răsărit (sec. IV-VII). Imperiul Bizantin în
secolele VII-XV*–– Monarhiile absolutiste şi caracteristicile lor–– Formaţiuni prestatale româneşti în Transilvania, la Sud şi
Est de Carpaţi*–– Premisele constituirii statelor medievale. Formarea statuluiîn Transilvania*–– Constituirea Ţării Româneşti
–– Constituirea Ţării Moldovei

MARILE MIGRAŢIUNI ŞI DECLINUL LUMII ANTICE–– Criza societăţii antice şi formele ei de manifestare–– Marile migraţiuni şi declinul lumii antice–– Căderea Imperiului Roman de Apus

CULTURA POPOARELOR ANTICE–– Cultura antică – scrisul, literatura, filosofia, ştiinţa *–– Cultura antică – artă, religie, mitologie *–– Cultura şi religia geto-dacilor–– Traco-geto-dacii în viziunea autorilor antici*• Datarea limitelor cronologice ale unui proces/epocă istorică.
• Localizarea pe harta istorică a evenimentelor istorice şi realizarea legendei ei;• Descrierea evenimentelor istorice, utilizândinformaţiile conţinute în hărţi;• Alcătuirea axelor cronologice ale evenimentelor istorice din spaţiul universal, naţional
şi local;• Analiza hărţilor istorice;• Plasarea pe harta de contur a spaţiului deformare a civilizaţiilor antice, statelor medievale etc.;• Compararea hărţilor istorice, cu scopul determinării schimbărilor teritoriale surveniteîn Antichitate şi Evul mediu;• Realizarea pe hartă a unui contur al zonei
unde s-au aşezat triburile migratoare;• Stabilirea, pe baza analizei şi comparaţiei,elementelor comune şi deosebite ale evenimentelor istorice, care au avut loc în acelaşi
timp, dar în spaţii diferite;• Construirea frizelor cronologice;• Elaborarea tabelului cronologic cu privire
la principalele evenimente ale unui proces(unei epoci);• Realizarea unei investigaţii asupra unor fapte/procese istorice, din perspective multiple
selectate pe criterii cronologice şi spaţiale;• Realizarea de scheme, prezentări, grafice,tabele, pentru sistematizarea cunoştinţelor,utilizând TIC.

27

3.1. Stabilirea tipului sursei
în baza criteriilor prestabilite.
3.2. Sistematizarea
informaţiilor din diferite
tipuri de surse pe domenii(economic, social, politic,
cultural).
3.3. Formularea opiniilor
proprii referitoare la fapte/
evenimente/procese/fenomene din Istorie în bazasurselor istorice

EVOLUŢIA STATELOR MEDIEVALE ROMÂNEŞTI
–– Consolidarea poziţiei Moldovei şi a Ţării Româneşti în timpul domniei lui Mircea cel Bătrân şi Alexandru cel Bun–– Ţările Române în lupta antiotomană de la mijlocul secolului
al XV-lea. Iancu de Hunedoara şi Vlad Ţepeş–– Epoca lui Ştefan cel Mare–– Situaţia politică a Ţării Româneşti şi Moldovei în primajumătate a secolului al XVI-lea*–– Regimul de suzeranitate otomană şi formele lui de manifestare–– Războiul antiotoman de sub conducerea lui Mihai Viteazul–– Unirea politică a Ţărilor Române–– Situaţia politică a Ţărilor Române în primele decenii ale
secolului al XVII-lea*

ECONOMIE, SOCIETATE ŞI ORGANIZARE POLITICĂ ÎN EVUL
MEDIU–– Viaţa economică în societatea medievală. Apariţia şi dezvoltarea oraşelor medievale*–– Economia Ţărilor Române (sfârşitul sec. XIV-mijlocul sec.
XVII) *–– Viaţa socială în Epoca Medievală. Ierarhia feudală
–– Structuri şi relaţii sociale în Ţările Române (sfârşitul sec.
XIV-mijlocul sec. XVII) *–– Instituţiile în statul medieval occidental *–– Rolul bisericii creştine în Epoca Medievală şi relaţiile ei cu
puterea politică*–– Organizarea politică internă a Ţărilor Române în sec. XIVmijlocul sec. XVII–– Expansiunea arabă.* Cruciadele medievale• Selectarea informaţiilor despre evenimente/procese/fenomene istorice din diverse
surse;• Identificarea în text a particularităţilor unor
evenimente/procese/fenomene din Epocile
Medievală şi Antică;• Identificarea ideilor şi valorilor umane într-ooperă literară, artistică, istorică;• Determinarearea rolului personalităţilor
istorice în baza analizei diferitor surse;• Analiza critică a informaţiilor din diverse
surse istorice;• Exerciţii de sistematizare a informaţiilor dindiferite surse pe domenii (economic, social,politic);• Analiza după acelaşi algoritm a evenimentelor şi proceselor istorice asemănătoare;• Argumentarea supoziţiilor, ideilor înaintate;• Studiu comparativ al evenimentelor/proceselor/fenomenelor;• Redactarea unui eseu despre activitatea
personalităţilor istorice în baza surselor;• Elaborarea unor eseuri tematice argumentative referitoare la un fapt istoric, utilizândinformaţii din diferite surse;• Exprimarea argumentată a unor opinii,
puncte de vedere, convingeri referitoare laun eveniment/proces/fenomen istoric;• Elaborarea unor proiecte transdisciplinare cu
privire la un eveniment/proces/fenomen sau
personalitate istorică, folosind diverse surse.

28

5.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează
patrimoniul naţional.
5.2. Explorarea oportunităţilor sociale şi economiceîn activităţile de valorificare a trecutului istoric şi apatrimoniului cultural.
5.3. Aprecierea rolului istoric al marilor personalităţi
ale neamului în edificarea
valorilor naţionale.

4.1. Identificarea evenimentelor/proceselor
istorice aflate în relaţie decauzalitate.
4.2. Argumentarea relaţiilor de cauzalitate/interdependenţă/cauză-efectstabilite între evenimentele/procesele istorice din
Epoca Antică şi Medievală.
4.3. Demonstrarea relaţiei
cauză-efect din perspectiva cauzelor imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.

CIVILIZAŢIA EUROPEI ÎN PERIOADA TRECERII DE LA
MEDIEVAL LA MODERN–– Apariţia spiritului şi elementului modern în Europa
occidentală*–– Marile descoperiri geografice–– Renaşterea şi Umanismul–– Manifestări ale umanismului în spaţiul românesc*–– Reforma şi contrareforma–– Războiul de 30 de ani

CULTURA ŞI RELIGIA ÎN EVUL MEDIU–– Cultura şi religia în Evul Mediu: literatura, artele, învăţămîntul, ştiinţa, filosofia*–– Cultura românească în sec. XIV-mijlocul sec. XVII*• Identificarea şi descrierea principalelorobiective turistice ce formează patrimoniulnaţional.
• Efectuarea unei investigaţii şi realizarea unuiplan de acţiuni de lungă durată în vederea
deschiderii unei afaceri în domeniu;• Argumentarea prin exemple concrete arolului personalităţilor în Istorie;• Aprecierea contribuţiei personalităţilor
istorice la păstrarea integrităţii teritoriale/
independenţei statului;• Exerciţii de autoapreciere în cadrul unor
activităţi de grup; lucru individual etc.

• Identificarea cauzelor şi consecinţelor evenimentelor din Istoria Antică şi Medievală;• Identificarea relaţiilor de cauzalitate în evoluţia evenimentelor/proceselor istorice;• Exerciţii de argumentare a relaţiilor de cauzalitate/interdependență/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele/fenomenele istorice din Epoca Antică şi Medievală;• Stabilirea cauzelor îndepărtate şi imediate
ale unui eveniment/proces/fenomen istoric;• Determinarea efectelor imediate şi îndepărtate ale unui eveniment/proces/fenomen
istoric;• Exerciţii de demonstrare a relaţiei cauzăefect din perspectiva cauzelor imediate/îndepărtate – efectelor imediate/îndepărtate.

29

ACTIVITĂŢI DE ÎNVĂŢARE ÎN BAZĂ DE PROIECT(la alegere):–– Mărturii şi documente privind istoria satului/oraşului;–– Monumente de arhitectură antică şi medievală din localitate/raion/regiune;–– „Ghid pentru o zi” – excursii/vizite la muzeu în care elevii îşi
vor însuşi rolul de ghid, prezentând un monument istoric,
exponate de muzeu etc.;–– Realizarea de investigaţii în rezultatul unor vizite tematicela diferite obiective de interes pentru înţelegerea diversităţii socioculturale la nivel local, regional (lăcaşe de cult,muzee etc.);–– Realizarea spectacolelor cu tematică istorică, etnografică etc.;–– Elaborarea proiectelor de salvgardare a patrimoniului
cultural.

PRODUSE RECOMANDATE:• Buclet informativ;• Jurnal, pagină de ziar;• Album/Colaj istorico-geografic;• Postere/afişe;• Machete;• Prezentare Power Point, Prezzi etc.;• Texte, scenarii;• Expoziţii tematice;• Video-bloguri etc.

30

Notă: Cu asterisc (*) sunt indicate conţinuturile curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire a ciclului liceal,
dar sunt obligatorii pentru studiere.

La sfârşitul clasei a X-a, elevul poate:• utiliza noţiuni şi concepte istorice specifice Epocilor Antică şi Medievală în diferite situaţii de comunicare;• argumenta propriile opinii referitoare la fapte/evenimente/procese/fenomene din Istoria Antică şi Medievală în baza surselor istorice;• transfera abilităţile de operare cu relaţiile de cauză-efect în perceperea adecvată a situaţiilor din viaţa reală;• aprecia rolul istoric al marilor personalităţi, promovând valorile istorice ale neamului;• valorifica patrimoniul naţional prin elaborarea/organizarea şi prezentarea proiectelor de cercetare/salvgardare a monumentelor istorice,
vestigiilor de valoare etnografică.

Personalităţi:Epoca Antică: Alexandru Macedon, Burebista, Constantin cel Mare, Decebal, Iulius Cezar, Pericle*, Traian.
Epoca Medievală: Alexandru cel Bun, Carol cel Mare*, Elizabeta I, Iustinian, Ludovic al XIV-lea, Matei Basarab, Mihai Viteazul, Mircea celBătrân, Petru Rareş*, Ştefan cel Mare, Vasile Lupu, Vlad Ţepeş.

Noţiuni:
Epoca Antică: anarhie militară, civilizaţie, colonizare, elenism, etnogeneză, geto-daci, imperiu, monoteism, oraş-stat, Orient antic, polis, politeism, principat, provincie romană, regat, religie, republică, romanizare, sclavie, senat, stat, traci, triumvirat.
Epoca Medievală: „descălecat”, capitulaţii, centralizare, cronică, cruciadă, dinastie, domeniu feudal, domnie, dregătorie, erezie, ev mediu,fărâmiţare feudală, feudalism, inchiziţie, Marea migraţie, monarhia stărilor, monarhie absolută, monarhie vasalică, nobilime, obşte sătească,parlament, peşcheş, raia, răscoală, Renaştere, schismă, Sfat domnesc, sistem electiv-ereditar, suzeranitate, şerb, tribut, Umanism, vasalitate,vlah, voievodat.

31• Exerciţii de completare a tabelului sinoptic;• Elaborarea comentariilor cu referinţă laevenimente/procese/fenomene istorice;• Formularea argumentelor pentru susţinerea
opiniei proprii;• Organizarea discuţiilor/dezbaterilor cu referire la un subiect istoric;• Elaborarea planului şi scrierea comentariului/eseului/PRESS la subiect.

ECONOMIE ŞI SOCIETATE (mijlocul sec. al XVII-lea-mijlocul
sec. al XIX-lea)–– Societatea preindustrială. Mercantilismul*–– Revoluţia agrară şi consecinţele ei*–– Revoluţia industrială - transformări cu caracter modernizator–– Economia Ţărilor Române–– Structuri şi relaţii sociale în Europa Occidentală *–– Procese demografice. Urbanizarea: capitală şi provincie*–– Viaţa socială în Ţările Române*–– Mod de viaţă şi de gândire în Europa Occidentală şi în Ţările
Române*1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice
Epocii Moderne pentru a
descrie aspectele evoluţiei
social-economice, politiceşi culturale.
1.2. Formularea enunţurilor cu caracter istoric, utilizând noţiunile specifice
Epocii Moderne.
1.3. Formularea judecăţilor
de valoare şi susţinere a
propriei opinii, aplicândterminologia specifică
epocii moderne.

REVOLUŢIILE SOCIAL-POLITICE ÎN EPOCA MODERNĂ (mijlocul sec. al XVII-lea-mijlocul sec. al XIX-lea)–– Anglia: de la monarhie absolută la monarhie parlamentară–– Iluminisul – revoluţia ideilor–– Războiul de independenţă al coloniilor engleze din America
de Nord–– Franţa de la monarhie absolută la republică–– Epoca napoleoniană şi impactul ei asupra societăţii
europene–– Absolutismul luminat în Europa secolului al XVIII-lea*–– Ţările Române sub regim fanariot–– Revoluţia sub conducerea lui Tudor Vladimirescu din 1821–– Ţările Române între 1822-1848.* Principatele Române între
suzeranitate otomană şi protectorat rusesc.* Caracterul
contradictoriu al Regulamentelor Organice*–– Europa „Sfintei Alianţe”.* Mişcări revoluţionare în Europa(1815-1848)*

Activităţi şi produse de învăţare recomandateUnităţi de conţinut

Unităţi de competenţă

CLASA A XI-A, PROFIL UMANISTEPOCA MODERNĂ

32

2.1. Identificarea schimbărilor teritoriale în baza adouă sau mai multe hărţi.
2.2. Argumentarea schimbărilor survenite pe parcursul Istoriei Moderne cu
ajutorul hărţilor şi reperelor cronologice.
2.3. Elaborarea concluziilor,în baza informaţiilor oferitede hartă, privind consecinţele evenimentelor/proceselor/fenomenelor.

STATE NAŢIONALE ŞI MULTINAŢIONALE ÎN A DOUA JUMĂTATE A SEC. al XIX-lea–– Contextul formării naţiunilor*–– Doctrinele social-politice–– Regimuri politice în Europa*–– Unirea Principatelor Române–– Reformele lui A.I.Cuza şi modernizarea societăţii româneşti.
–– Instituirea monarhiei contituționale. Constituţia din 1866–– Unificarea Italiei şi Germaniei–– Imperiul Rus şi Imperiul Austro-Ungar*–– Consolidarea statului federativ nord-american–– Epoca „Meiji” în Japonia*

BASARABIA SUB DOMINAŢIE ŢARISTĂ: DE LA AUTONOMIELA GUBERNIE–– Lichidarea autonomiei Basarabiei: etape, evenimente, consecinţe
–– Economia Basarabiei în componenţa Imperiului Rus–– Politici sociale ale ţarismului şi colonizarea Basarabiei–– Reformele ţariste în Basarabia şi consecinţele lorRELAŢIILE INTERNAŢIONALE (mijlocul sec. al XVII-lea-mijlocul sec. al XIX-lea)–– Relaţiile internaţionale de la Pacea de la Westfalia laCongresul de la Viena*–– Principatele Române în contextul „Problemei orientale”.
–– Anul 1812 în Istoria românilor–– „Primăvara popoarelor”. Anul revoluţionar 1848 în Europa*–– Revoluţia din 1848-1849 în Ţările Române*–– Drepturile naturale ale omului în actele revoluţiilor moderne. Primele acte constituţionale referitoare la drepturile şi
libertăţile omului din Anglia, SUA şi Franţa

• Exerciţii de citire a hărţii istorice;• Exerciţii de elaborare a axei cronologice înbaza hărţii istorice şi a reperelor cronologice;• Exerciţii de elaborare a frizelor cronologice;• Compararea, în baza hărţilor a schimbărilor
teritoriale produse în Epoca Modernă;• Exerciţii de analiză comparativă a faptelor
istorice din perspectivă temporală şi spaţială în contexte diferite de comunicare;• Realizarea unei investigaţii asupra unor fapte/procese istorice, din perspective multiple,
selectate pe criterii cronologice şi spaţiale;33

3.1. Distingerea faptului deopinie, din informaţia oferită de surse.
3.2. Comentarea informaţiilor din surse pentru a susţine/combate puncte devedere cu referire la Istoria
Modernă.
3.3. Aprecierea diferitor
abordări, puncte de vedere/interpretări, reflectate
în diverse surse istorice.

Extensie curriculară:–– Europa modernă: o lume a contrastelor **–– Noile ideologii şi manifestări ale regimurilor liberale şi democratice în Epoca Modernă**–– Specificul dezvoltării socio-economice a statelor balcanice**–– Proiecte politice, privind organizarea Ţărilor Române **–– Colonialismul – forme de dependenţă economică şi politică**–– Particularităţi ale dezvoltării economice a statelor din Asia,
Africa şi America Latină**–– Mentalitati colective/mod de gândire în Epoca Modernă**–– Contribuţia culturii Epocii Moderne la făurirea civilizaţiei
contemporane**–– Educaţia şi cetăţeanul (în baza unui model dintr-o ţară din
Epoca Modernă)**CULTURĂ ŞI CIVILIZAŢIE ÎN EPOCA MODERNĂ
–– Curente literare şi artistice din perioada modernă*–– Realizările ştiinţei şi tehnicii în Epoca Modernă
–– Viaţa cotidiană în Epoca Modernă*–– Cultura Ţărilor Române/României în Epoca Modernă*–– Influenţe culturale occidentale în Ţările Române*–– Cultura în Basarabia sub dominaţie ţaristă*RELAŢIILE INTERNAŢIONALE ŞI SISTEMUL COLONIAL
MONDIAL (mijlocul sec. al XIX-lea-începutul sec. XX)–– Europa între afirmarea naţiunilor şi rivalităţile Marilor puteri–– Obţinerea independenţei României
–– Politica externă a României (1878-1914). România şirăzboaiele balcanice*–– Evoluţia sistemului colonial*

ECONOMIE ŞI SOCIETATE (1850-1914)–– Civilizaţia industrială. Industrializarea şi consecinţele ei–– Constituirea capitalismului monopolist *–– Economia României (1878-1914) *• Extragerea mesajelor dintr-o sursă istorică;• Exerciţii de analiză critică a diferitor tipuri
de surse istorice;• Exerciţii de comparare a surselor oficiale cu
cele neoficiale;• Interpretarea critică a informaţiilor oferitede surse istorice diferite;• Cercetarea diferitor puncte de vedere în
baza surselor istorice şi argumentarea esenţei faptului/procesului/fenomenului;• Realizarea unui discurs la un subiect istoricîn baza informaţiilor oferite de surse;• Realizarea textelor despre fapte/procese/personalităţi istorice, în baza diferitor surse,
evidențiind asemănările şi deosebirile;• Utilizarea diferitor surse istorice în elaborarea şi prezentarea proiectelor;• Elaborarea eseurilor tematice argumentative, referitoare la un fapt istoric, prin folosirea informaţiilor din diferite surse;

34• Exerciţii de identificare a relaţiilor de cauzalitate în evoluţia evenimentelor/proceselor
istorice;• Exerciţii de descriere a consecinţelor acţiunii umane din spaţii şi perioade istorice
folosind surse variate;• Exerciţii de determinare a relaţiilor decauză-efect a fenomenelor şi proceselor
istorice;• Realizarea discuţiilor în baza problemelor sensibile şi controversate ale Istoriei Moderne;• Utilizarea surselor istorice pentru a înţelegeşi deosebi cauza, efectul, consecinţa şi corelaţia în evenimentele istorice, inclusiv relaţiile cauzale pe termen scurt şi lung;• Exerciţii de analiză a schimbărilor economice,sociale, politice a valorilor şi convingerilor.
• Activităţi de identificare a ideilor şi valorilor
umane într-o operă literară, artistică, istorică;• Exerciţii de determinare a realizărilor Epocii
Moderne, în baza operelor de artă;• Exerciţii de comparare a ideilor şi valorilor
umane, analizând opere literare, artistice,istorice şi filosofice;• Realizarea de prezentări/proiecte care să
promoveze patrimoniul local/naţional;• Vizite în arhivă, muzee (reale sau virtuale) înscopul desfăşurării unei cercetări, a elaborării proiectelor;• Elaborarea unor proiecte pentru protejarea
patrimoniului cultural din comunitate.

4.1. Identificarea relaţiilor
de cauzalitate din informaţiile oferite de sursele
investigate.
4.2. Încadrarea relaţiei decauzalitate în explicarea
evenimentelor/proceselor/
fenomenelor istorice.
4.3. Formarea opiniilor
relevante, despre impactul
evenimentelor/proceselor/
fenomenelor istorice asupra societăţii, prin prisma
multiperspectivităţii şidiversităţii culturale.

5.1. Identificarea ideilor
şi aprecierea valorilor general-umane conţinute în
opere literare, artistice,istorice şi filosofice.
5.2. Argumentarea contribuţiei personalităţilor în
crearea/păstrarea/promovarea valorilor naţionale şia patrimoniului cultural.
5.3. Planificarea şi gestionarea proiectelor cu referire la păstrarea/promovarea valorilor şi a patrimoniului local/naţional.

35

PRODUSE RECOMANDATE:• Tabel conceptual/analitic sincronizat;• Friza cronologică;• Prezentări în diferite formate;• Proiect de cercetare;• Poster/foto/video;• Colaj/ziarul istoric/articolul pentru ziar;• Expoziţii tematice;• Portofoliul.

Notă: Cu asterisc (*) sunt indicate conţinuturile curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire a ciclului liceal,
dar sunt obligatorii pentru studiere.
Cu asterisc (**) sunt indicate sugestii de conţinut pentru extensie curriculară.

La sfârşitul clasei a XI-a, elevul poate:• aplica limbajul specific Epocii Moderne în diverse situaţii de comunicare orală şi scrisă;• elucida schimbările survenite în Epoca Modernă în timp şi spaţiu, identificănd transformări calitative;• analiza evenimente şi procese din surse diferite, dezvoltând gândirea critică şi reflexivă;• încadra relaţiile de cauzalitate în explicarea evenimentelor/proceselor/fenomenelor istorice din Istoria Modernă locală, naţională şi universală;• demonstra deschidere pentru studierea realizărilor societăţii moderne, valorificând trecutul istoric şi patrimoniul cultural al neamului/umanităţii.

Personalităţi: Abraham Lincoln, Alexandru Ioan Cuza, Alexei Mateevici, Carol I Hohenzollern, Constantin Mavrocordat, Dimitrie Cantemir,Ecaterina II, Gavriil Bănulescu-Bodoni, Mihai Eminescu, Mihail Kogălniceanu, Napoleon Bonaparte, Oliver Cromwell, Otto von Bismarck, Petru
I, Thomas Jefferson, Tudor Vladimirescu, Vasile Alecsandri.

Noţiuni: burghezie, capitalism, clasicism, colonizare, fanariot, iluminism, imperialism, liberalism, mercantilism, metropolă, monarhie absolută, monarhie constituţională, naţiune, Problemă orientală, protectorat, răzeşi, republică, Regulament Organic, reformă, revoluţie, revoluţie
agrară; revoluţie industrială, secularizare, urbanizare.

ACTIVITĂŢI DE ÎNVĂŢARE ÎN BAZĂ DE PROIECT(la alegere):–– Proiect de promovare a localităţii natale;–– Monumente, valori, tradiţii din localitate care au rădăcini în
Epoca Modernă;–– Realizarea activităţilor de promovare a valorilor naţionale.

36

2.1. Identificarea schimbărilor teritoriale, în baza adouă sau mai multe hărţi.
2.2. Argumentarea schimbărilor survenite pe parcursul Istoriei Moderne cu
ajutorul hărţilor şi reperelor cronologice.
2.3. Elaborarea concluziilor,în baza informaţiilor indicate pe hartă, privind consecinţele evenimentelor/
proceselor/fenomenelor.

• Exerciţii de citire a hărţii istorice;• Exerciţii de elaborare a axei cronologice înbaza hărţii istorice şi a reperelor cronologice;• Exerciţii de elaborare a frizelor cronologice;• Compararea, în baza hărţilor, a schimbărilor
teritoriale produse în Epoca Modernă;• Exerciţii de analiză comparativă a faptelor
istorice din perspectivă temporală şi spaţială în contexte diferite de comunicare;• Realizarea unei investigaţii asupra unor
fapte/procese istorice, din perspective
multiple, selectate pe criterii cronologice şispaţiale.

• Exerciţii de completare a tabelului sinoptic;• Elaborarea comentariilor cu referinţă laevenimente/procese/fenomene istorice;• Formularea argumentelor pentru susţinerea
opiniei proprii;• Organizarea discuţiilor/dezbaterilor cu referire la un subiect istoric;• Elaborarea planului şi scrierea comentariului/eseului/PRESS la subiect.

ECONOMIE ŞI SOCIETATE (mijlocul sec. al XVII-lea-mijlocul
sec. al XIX-lea)–– Societatea preindustrială. Mercantilismul*–– Revoluţia agrară şi consecinţele ei*–– Revoluţia industrială: transformări cu caracter modernizator–– Economia Ţărilor Române *–– Structuri şi relaţii sociale în Europa Occidentală *–– Procese demografice. Urbanizarea: capitală şi provincie*–– Viaţa socială în Ţările Române*

1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice
Epocii Moderne pentru a
descrie aspectele evoluţiei
social-economice, politiceşi culturale.
1.2. Formularea enunţurilor cu caracter istoric cunoţiuni specifice Epocii
Moderne.
1.3. Folosirea terminologiei specifice Epocii Moderne în formularea judecăţilor de valoare şi susţinerea
propriei opinii.

REVOLUŢIILE SOCIAL-POLITICE ÎN EPOCA MODERNĂ
(mijlocul sec. al XVII-lea-mijlocul sec. al XIX-lea)–– Anglia: de la monarhie absolută la monarhie parlamentară–– Iluminismul – revoluţia ideilor–– Războiul de independenţă al coloniilor engleze din America
de Nord–– Franţa de la monarhie absolută la republică–– Epoca napoleoniană şi impactul ei asupra societăţii europene–– Absolutismul luminat în Europa secolului al XVIII-lea*–– Ţările Române sub regim fanariot–– Revoluţia sub conducerea lui Tudor Vladimirescu din 1821–– Ţările Române între 1822-1848. Principatele Române între
suzeranitate otomană şi protectorat rusesc*–– Europa „Sfintei Alianțe”. Mişcări revoluţionare in Europa
1815-1848*

Activităţi şi produse de învăţare recomandateUnităţi de conţinut

Unităţi de competenţă

CLASA A XI-A, PROFIL REALEPOCA MODERNĂ

37

4.1. Identificarea relaţiilor
de cauzalitate din informaţiile oferite de sursele
investigate.
4.2. Încadrarea relaţiei decauzalitate în explicarea
evenimentelor/proceselor/
fenomenelor istorice.

3.1. Distingerea faptului deopinie din informaţia oferită de surse.
3.2. Comentarea informaţiilor din surse pentru a susţine/combate puncte devedere cu referire la Istoria
modernă.
3.3. Aprecierea diferitor
abordări, puncte de vedere/interpretări, reflectate
în diverse surse istorice.

• Exerciţii de identificare a relaţiilor de cauzalitate în evoluţia evenimentelor/proceselor
istorice;• Exerciţii de descriere a consecinţelor acţiunii umane, din spaţii şi perioade istorice,folosind surse variate;• Exerciţii de determinare a relaţiilor decauză-efect a fenomenelor şi proceselor
istorice;• Realizarea discuţiilor în baza problemelor controversate ale Istoriei Moderne;

STATE NAŢIONALE ŞI MULTINAŢIONALE ÎN A DOUA JUMĂTATE A SECOLULUI al XIX-lea–– Doctrinele social-politice–– Regimuri politice în Europa*–– Unirea Principatelor Române–– Reformele lui A.I. Cuza şi modernizarea societăţii româneşti
–– Instituirea monarhiei constituționale. Constituţia din 1866–– Unificarea Italiei şi Germaniei–– Imperiul Rus şi Imperiul Austro-Ungar.*–– Consolidarea statului federativ Nord-American–– Epoca „Meiji” în Japonia*

BASARABIA SUB DOMINAŢIE ŢARISTĂ: DE LA AUTONOMIELA GUBERNIE–– Lichidarea autonomiei Basarabiei: etape, evenimente, consecinţe
–– Economia Basarabiei în componenţa Imperiului Rus–– Politici sociale ale ţarismului şi colonizarea Basarabiei–– Reformele ţariste în Basarabia şi consecinţele lorRELAŢIILE INTERNAŢIONALE(mijlocul sec. al XVII-lea-mijlocul sec. al XIX-lea)–– Relaţiile internaţionale de la Pacea de la Westfalia la Congresul de la Viena–– Principatele Române în contextul „Problemei orientale”–– Anul 1812 în Istoria românilor• Exerciţii de extragere a mesajelor dintr-osursă istorică;• Exerciţii de citire critică a diferitor tipuri desurse istorice;• Cercetarea diferitor puncte de vedere în
baza surselor istorice şi argumentarea esenţei faptului/procesului/fenomenului;• Interpretarea critică a informaţiilor oferitede surse istorice diferite;• Exerciţii de comparare a surselor istorice
oficiale cu cele neoficiale;• Realizarea textelor despre fapte/procese/personalităţi istorice, în baza diferitor surse,
evidențiind asemănările şi deosebirile;• Realizarea unui discurs la un subiect istoric,
în baza informaţiilor oferite de surse;• Elaborarea unor eseuri tematice argumentative referitoare la un fapt istoric, prin folosirea informaţiilor din diferite surse;• Utilizarea diferitor surse istorice în elaborarea şi prezentarea proiectelor.

–– „Primăvara popoarelor” – anul revoluţionar 1848 înEuropa*–– Revoluţia din 1848-1849 în Ţările Române*–– Drepturile naturale ale omului în actele revoluţiilor moderne. Primele acte constituţionale referitoare la drepturile şi
libertăţile omului din Anglia, SUA şi Franţa.

38

5.1. Identificarea ideilor
şi aprecierea valorilor general-umane, conţinuteîn opere literare, artistice,istorice şi filosofice.
5.2. Argumentarea contribuţiei personalităţilor în
crearea/păstrarea/promovarea valorilor naţionale şia patrimoniului cultural.
5.3. Planificarea şi gestionarea proiectelor cu referire la păstrarea/promovarea valorilor şi a patrimoniului local/naţional.

4.3. Formarea opiniilor
relevante despre impactul
evenimentelor/proceselor/
fenomenelor istorice asupra societăţii, prin prisma
multiperspectivităţii şidiversităţii culturale.

ACTIVITĂŢI DE ÎNVĂŢARE ÎN BAZĂ DE PROIECT(la alegere):– Proiect de promovare a localităţii natale;– Monumente, valori, tradiţii din localitate care au rădăcini în
Epoca Modernă;– Realizarea activităţilor de promovare a valorilor naţionale.

CULTURĂ ŞI CIVILIZAŢIE ÎN EPOCA MODERNĂ
–– Curente literare şi artistice din perioada modernă*–– Realizări ştiinţifice şi tehnice în Epoca Modernă*–– Cultura Ţărilor Române/României în Epoca Modernă*–– Cultura în Basarabia sub dominaţie ţaristă*RELAŢIILE INTERNAŢIONALE ŞI SISTEMUL COLONIAL MONDIAL (mijlocul secolului al XIX-lea-începutul secolului XX)–– Europa între afirmarea naţiunilor şi rivalităţile Marilor
puteri–– Obţinerea independenţei României
–– Politica externă a României (1878-1914). Războaiele balcanice*–– Evoluţia sistemului colonial*

ECONOMIE ŞI SOCIETATE (1850-1914)–– Civilizaţia industrială. Industrializarea şi consecinţele ei*–– Constituirea capitalismului monopolist *–– Economia României (1878-1914) *PRODUSE RECOMANDATE:• Tabel conceptual/analitic sincronizat;• Friza cronologică;• Prezentări în diferite formate;• Proiect de cercetare;• Poster/foto/video;• Colaj/ziarul istoric/articolul pentru ziar;• Expoziţii tematice;• Portofoliul.

• Activităţi de identificare a ideilor şi valorilor
umane într-o operă literară, artistică, istorică;• Exerciţii de determinare a realizărilor Epocii
Moderne în baza operelor de artă;• Exerciţii de comparare a ideilor şi valorilor
umane, analizând opere literare, artistice,istorice şi filosofice;• Realizarea de prezentări/proiecte care să
promoveze patrimoniul local/naţional;• Vizite în arhivă, muzee (reale sau virtuale) înscopul desfăşurării unei cercetări, elaborării
proiectelor;• Elaborarea unor proiecte pentru protejarea
patrimoniului cultural din comunitate.

• Utilizarea surselor istorice pentru a înţelegeşi deosebi cauza, efectul, consecinţa şi corelaţia în evenimentele istorice, inclusiv relaţiile cauzale pe termen scurt şi lung;• Exerciţii de analiză a schimbărilor economice,sociale, politice a valorilor şi convingerilor.

39

Notă: Cu asterisc (*) sunt indicate conţinuturile curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire a ciclului liceal,
dar sunt obligatorii pentru studiere.

La sfârşitul clasei a XI-a, elevul poate:• aplica limbajul specific Epocii Moderne în diverse situaţii de comunicare orală şi scrisă;• elucida schimbările survenite în Epoca Modernă în timp şi spaţiu, identificând transformări calitative;• analiza evenimente şi procese din surse diferite, dezvoltând gândirea critică şi reflexivă;• încadra relaţiile de cauzalitate în explicarea evenimentelor/proceselor/fenomenelor istorice din Istoria Modernă locală, naţională şi universală;• demonstra deschidere pentru studierea realizărilor societăţii moderne, valorificând trecutul istoric şi patrimoniul cultural al neamului/umanităţii.

Personalităţi: Abraham Lincoln, Alexandru Ioan Cuza, Carol I Hohenzollern, Constantin Mavrocordat, Dimitrie Cantemir, Gavriil BănulescuBodoni, Mihai Eminescu, Mihail Kogălniceanu, Napoleon Bonaparte, Otto von Bismarck, Petru I, Tudor Vladimirescu, Vasile Alecsandri.

Noţiuni: burghezie, capitalism, colonizare, fanariot, iluminism, imperialism, liberalism, mercantilism, metropolă, monarhie absolută,monarhie constituţională, naţiune, Problemă orientală, protectorat, republică, reformă, revoluţie, revoluţie agrară; revoluţie industrială.

40

2.1. Determinarea schimbărilor teritoriale în baza adouă sau mai multe hărţi.
2.2. Analiza schimbărilor
survenite în spaţiu şi timp.
2.3. Realizarea proiectelorde cercetare a schimbărilor intervenite în timp şispaţiu prin utilizarea TIC.

POLITICĂ, ECONOMIE ŞI SOCIETATE ÎN PERIOADA INTERBELICĂ
–– Caracteristici generale şi specifice ale regimurilor politicedin perioada interbelică
–– România de la democraţie la autoritarism*–– Constituirea RASSM: politici şi impact• Exerciţii de citire a hărţilor istorice;• Plasarea pe hartă a unor evenimente şi procese istorice;• Alcătuirea unor frize cronologice pe diverse
domenii (social, cultural, economic, politicetc.);• Exerciţii de analiză comparativă a faptelor
istorice din perspectivă temporală şi spaţială în contexte diferite de comunicare;• Exerciţii de lecturare a surselor istorice pentru a identifica şi a explica termenii istorici;• Activităţi de relaţionare corectă a temei/
problemei elucidate cu conţinutul sursei
istorice, folosind vocabularul istoric;• Exerciţii de aplicare a termenilor istorici în
situaţii noi de comunicare;• Relatarea vizitei la un muzeu, bibliotecă,expoziţie pornind de la un algoritm propus;• Elaborarea eseului istoric după algoritm(introducere/dezvoltare/concluzie), utilizândtermenii istorici adecvaţi;• Realizarea în grup a unui mesaj colectiv pentru manifestarea atitudinii într-o problemă
istorică;• Activităţi de grup în care vor fi analizate
diverse situaţii de comunicare şi cooperare.

LUMEA LA ÎNCEPUTUL SECOLULUI XX–– Lumea la începutul Epocii Contemporane *–– Rivalitatea marilor puteri şi ameninţarea păcii*–– Primul Război Mondial – conflict pentru reîmpărţirea lumii*–– România în Primul Război Mondial.
–– Consecinţele Primului Război Mondial–– Basarabia în anii 1917-1918–– Marea Unire din 1918

1.1. Explicarea termenilor
istorici, specifici Epocii
Contemporane.
1.2. Încadrarea termenilor
specifici Istoriei Contemporane în contexte care
implică explicaţii, interpretări şi atitudini.
1.3. Aprecierea impactului
utilizării corecte a limbajului istoric în comunicare şirelaţionare eficientă.

DIPLOMAŢIE ŞI CONFLICT ÎN PERIOADA INTERBELICĂ
–– Sistemului Versailles-Washington şi Noua Ordine
Internaţională
–– Liga Naţiunilor: între intenţie şi realitate*–– România şi Sistemul de la Versailles–– Sistemul de tratate în perioada interbelică.* Politica conciliatoristă a marilor puteri*–– Politica externă a României în perioada interbelică. Nicolae
Titulescu – diplomat al păcii
–– Relaţiile româno-sovietice în perioada interbelică
–– Pactul Ribbentrop-Molotov şi impactul lui asupra destinului
popoarelor din Europa

Activităţi şi produse de învăţare realizateUnităţi de conţinut

Unităţi de competenţă

CLASA A XII-A, PROFIL UMANISTEPOCA CONTEMPORANĂ

41

3.1. Stabilirea tipului deinformaţie subiectivă/obiectivă oferită de sursa
de documentare.
3.2. Compararea argumentelor din diferite surse
pentru formularea unor
judecăţi proprii, privind
evoluţia societăţii contemporane.
3.3. Cercetarea informaţiei
din diferite surse în vederea stabilirii credibilităţii şia validilităţii opiniilor.

POLITICĂ , ECONOMIE ŞI SOCIETATE ÎN PERIOADA POSTBELICĂ
–– State democratice în perioada postbelică*–– Fenomenul Miracolului economic: Germania şi Japonia–– Regimuri totalitare şi autoritare în perioada postbelică*–– URSS în perioada postbelică
–– Reinstaurarea regimului comunist în RSSM. Colectivizareaforţată, foametea şi deportările
–– Politica „Centrului” în RSSM: economie, societate şi mod deviaţăAL DOILEA RĂZBOI MONDIAL – IMPACT ASUPRACONTEMPORANIETĂŢII
–– Al Doilea Război Mondial. Strategii şi acţiuni militare în război (1939-1945)*–– Anul 1940 în Istoria românilor. Formarea RSSM şi instaurarea regimului comunist–– Participarea României în cel de-al Doilea Război Mondial:cauze, evenimente şi consecinţe
–– Basarabia şi Transnistria în perioada celui de-al Doilea Război Mondial–– Diplomaţie şi coaliţii în perioada celui de-al Doilea Război
Mondial *–– Crime împotriva umanităţii: GULAG. Holocaust. Katyn–– Consecinţele celui de al Doilea Război Mondial–– Particularităţi şi similitudini ale evoluţiei economice a statelor lumii între 1918 şi 1939*–– „Marea Depresiune”. New Deal – model pentru depăşirea
crizei economice–– Politici de consolidare a statului naţional român. Noul cadru
de dezvoltare economică a României interbelice*–– Basarabia în componenţa României Mari*• Exerciţii de analiză a textelor ştiinţifice şi amemoriilor martorilor;• Identificarea rolului unor personalităţi istorice, analizând surse diferite;• Alcătuirea unor liste cu site-uri de pe Internet pentru temele istorice studiate;• Alcătuirea unor postere/afişe cu informaţii
selectate din surse Internet;• Rezolvarea unor sarcini de lucru, utilizândprezentări multimedia;• Rezolvarea în echipă a unor situaţii-problemă în baza surselor prezentate;• Realizarea unui discurs la un subiect istoriccontroversat din Epoca Contemporană înbaza informaţiilor oferite de surse;• Dezbaterea unor cazuri reale, care implică
prejudecăţi şi stereotipii faţă de acţiunileoamenilor din epoca studiată;• Elaborarea unor proiecte transdisciplinare
cu referire la un eveniment/proces/personaj
istoric, folosind informaţii diverse.

• Compararea dinamicii teritoriale a unor state raportate la diferite evenimente/procese
istorice din Epoca Contemporană;• Realizarea unor texte despre schimbările
survenite în spaţiu şi timp, subliniind asemănările şi deosebirile.

42

5.1. Identificarea consecinţelor interacţiunii culturale, politice, economiceşi sociale asupra evoluţiei
comunităţii umane.
5.2. Aprecierea impactului
regimurilor politice din
istoria contemporană asupra mentalităţilor colective.

4.1. Evidenţierea relaţiilor
de cauzalitate din informaţiile oferite de sursele
investigate.
4.2. Expunerea argumentată a opiniei privind cauzele
şi consecinţele falsificării
adevărului istoric în diverse surse.
4.3. Transferarea abilităţilor de operare cu relaţiile
de cauză-efect în perceperea adecvată a situaţiilor
din viaţa reală.

REPUBLICA MOLDOVA LA ETAPA ACTUALĂ–– Democratizarea vieţii politice.* Constituţia Republicii
Moldova*–– Viaţa social-economică în Republica Moldova*–– Războiul de pe Nistru–– Minorităţile etnice din Republica Moldova*–– Unitatea teritorială autonomă cu statut special Găgăuzia
(Gagauz-Yeri)*–– Politica externă a Republicii Moldova. Perspectivele integrării europene a Republicii Moldova*MIŞCĂRI DE EMANCIPARE SOCIAL-POLITICĂ ÎN SECOLUL XX–– Mişcări anticomuniste în Europa postbelică*–– Rezistenţa anticomunistă în RSSM*–– Acţiuni de emancipare în Asia şi Africa. Problemele ţărilor
decolonizate *–– Căderea regimurilor comuniste în Europa*–– Proclamarea suveranităţii şi independenţei Republicii
Moldova. Simbolurile de stat–– Politica conducerii sovietice din RSSM în domeniul culturiişi ştiinţei
–– Instaurarea regimului comunist în Ţările Europei Centrale şide Est*–– Formarea Lumii bipolare. Războiul Rece–– Organizaţii internaţionale şi rolul lor în lume*–– Integrarea economică europeană. Crearea şi evoluţia Uniunii Europene*–– Focare de război în a doua jumătate a secolului XX-începutul secolului XXI*

• Simularea unor situaţii în care apar bariereîn comunicare dintre diferite persoane/popoare şi propunerea unor strategii de depăşire a acestora;• Exerciţii de dezvoltare a responsabilităţii
sociale prin îngrijirea unor monumente istorice;• Exerciţii de implicare a elevilor în activităţi
de voluntariat la nivelul comunităţii;• Exerciţii de identificare a relaţiilor de cauzalitate în evoluţia evenimentelor/proceselor
istorice;• Studiu de caz despre consecinţele pozitive/
negative ale acţiunilor oamenilor/guvernelor pentru evoluţia unei comunităţi;• Elaborarea de afişe tematice: democraţie,toleranţă, cooperare, Holocaust, Gulag etc.;• Elaborarea de comunicări care să valorifice
informaţii oferite de surse diverse;• Exerciţii de exprimare argumentată a unor
opinii, puncte de vedere, convingeri referitoare la un fapt/proces/personaj istoric;• Exerciţii de utilizare a tehnologiilor de informare şi comunicare pentru obţinerea
surselor necesare rezolvării unei situaţiiproblemă;• Realizarea de prezentări, grafice, tabele,
pentru sistematizarea cunoştinţelor învăţate, folosind resurse multimedia;• Realizarea de prezentări care să valorificeexperienţele istorice oferite de acţiunea personalităţilor/grupurilor în contexte variate.

43

5.3. Promovarea ideilor
despre unitate prin diversitate în cadrul comunităţii.

Extensie curriculară:–– Personalităţi notorii ale mişcării de renaştere în Basarabia –destin uman, destin politic**–– Diplomaţia românească . Take Ionescu şi Alexandru VaidaVoievod**–– Revoluţia din februarie 1917. Lovitura de stat bolşevică.
Teoria şi practica bolşevismului **–– Experimentele bolşevice în economia RASSM**–– Controversele lumii în perioada interbelică**–– Războaiele şi declinul civilizaţiilor**–– Noile politici economice la sf. sec. XX-înc. sec. XXI**–– Politici sociale şi consumul de masă. Ocupaţii şi statuteprofesionale în sec. XX-XXI**–– Ocupaţii şi statut profesional în Republica Moldova**–– Modele de sisteme economice contemporane**–– Represiuni politice în regimurile dictatoriale**–– Civilizaţia contemporană: unitate, diversitate, integrare**

PROBLEMELE GLOBALE ALE SEC. XX-ÎNC. SEC. XXI–– Problemele globale: pericole pentru omenire*–– Consecinţele problemelor globale şi modalităţi de supraveţuire a omenirii–– Migraţii în lumea actuală*–– Virtuţi şi valori contemporane. Sisteme educaţionale
eficiente*

CULTURĂ ŞI CIVILIZAŢIE ÎN SECOLUL XX-ÎNC. SEC. XXI–– Realizările tehnice şi ştiinţifice din Epoca Contemporană
–– Contribuţia poporului român la dezvoltarea patrimoniului
universal*–– Cultura şi ştiinţa în Republica Moldova–– Impactul tehnologiilor asupra vieţii cotidiene şi asupra mediului• Realizarea unor activităţi tip proiect în careelevii propun soluţii pentru probleme concrete din viaţa şcolii/comunităţii;• Alcătuirea unor proiecte pentru protejarea
valorilor culturale din comunitate;• Promovarea interculturalităţii din perspectiva sărbătorilor, tradiţiilor, obiceiurilor diferitor popoare.

44

PRODUSE RECOMANDATE:• Portretul personalităţii istorice;• Scenariu/Dramatizare;• Interviu alcătuit şi realizat;• Proiect/miniproiect (eventual, implementat);• Proces judiciar simulat.

Personalităţi: Emil Loteanu, Ion Inculeţ, Ferdinand I, Nicolae Titulescu, Carol II, Nicolae Ceauşescu, Maria Cebotari, Constantin Brâncuşi,Grigore Vieru, Eugen Doga, Maria Bieşu, Mihai I, Woodrow Wilson, Iosif Visarionovici Stalin, F.D. Roosevelt, Charles de Gaulle,
M.S. Gorbaciov, Winston Churchill, Margareth Thatcher.

Noţiuni: bolşevism, colhoz, cortina de fier, culac, cultul personalităţii, decolonizare, destindere, depresiune economică, deportare, drept laautodeterminare, emancipare, foamete, izolaţionism, genocid, GULAG, Holocaust, miracol economic, noua mentalitate, ONU, pluralism politic, probleme globale, represie, revizionism, revoluţie culturală, rezistenţă, război rece, vot universal.

ACTIVITĂŢI DE ÎNVĂŢARE ÎN BAZĂ DE PROIECT (la alegere):–– Participanţi din comunitatea mea la mişcarea democratică
şi naţională;–– „A fost război. Ecoul lui şi-acum mai este viu...” Gr. Vieru;–– Rolul femeii în Istorie;–– Mărturiile participanţilor la războiul pentru integritatea
statului din localitatea mea;–– Diaspora şi rolul ei;–– Pelerinajul – formă de cunoaştere a patrimoniului cultural;–– „Ghid pentru o zi” – excursii/vizite la muzeu în care elevii îşi
vor însuşi rolul de ghid, prezentând un monument istoric,
exponate de muzeu etc.

–– Presa Republicii Moldova după anul 1991– reflecţii despreRenaşterea naţională**–– Nume de străzi, prenume, patronimic – dovezi ale schimbărilor politice**–– Monumente din localitate – mesaj istoric şi memoriecolectivă**–– Vizita la muzeu – oportunitate de cercetare şi afirmare**–– Eroi necunoscuţi din localitatea mea**–– Istoria localităţii – locuri, oameni, evenimente**–– Problemele globale: Securitatea alimentară. Separatismul.
Inteligenţa artificială**45

Notă: Cu asterisc (*) sunt indicate conţinuturile curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire
a ciclului liceal, dar sunt obligatorii pentru studiere.
Cu asterisc (**) sunt indicate sugestii de conţinuturi pentru extensie curriculară.

La sfârşitul clasei a XII-a, elevul poate:• aplica vocabularul istoric în construirea discursurilor argumentate, demonstrând pertinenţă în exprimarea scrisă şi orală;• amplasa în timp şi spaţiu evenimentele, procesele şi fenomenele istorice, pentru a prezenta continuitatea şi schimbarea;• analiza critic informaţia din diferite surse istorice, manifestând responsabilitate în descrierea fenomenelor/proceselor/evenimentelor
istorice;• explica interdependenţa dintre fenomenele istorice desfăşurate în timp şi spaţiu, generând judecăţi de valoare în comunicări sau cercetări
scrise;• demonstra abilităţi şi atitudini pentru valorificarea patrimoniului universal, promovând proiecte comunitare.

46

2.1. Determinarea schimbărilor teritoriale în baza adouă sau mai multe hărţi.
2.2. Analiza schimbărilor
survenite în spaţiu şi timp .
2.3 Realizarea proiectelorde cercetare a schimbărilor intervenite în timp şispaţiu prin utilizarea TIC.

POLITICĂ, ECONOMIE ŞI SOCIETATE ÎN PERIOADA INTERBELICĂ
–– Caracteristici generale şi specifice ale regimurilor politicedin perioada interbelică*–– România de la democraţie la autoritarism*–– Constituirea RASSM: politici şi impact–– Particularităţi şi similitudini ale evoluţiei economice a statelor lumii între 1918-1939* „Marea Depresiune”–– New Deal – model pentru depăşirea crizei economice–– Politici de consolidare a statului naţional român. Noul cadru
de dezvoltare economică a României interbelice*–– Basarabia în componenţa României Mari*• Exerciţii de lectură a hărţilor istorice;• Plasarea pe hartă a unor evenimente şi procese istorice;• Alcătuirea unor frize cronologice pe diverse
domenii (social, cultural, economic, politic etc.);• Exerciţii de analiză comparativă a faptelor
istorice din perspectivă temporală şi spaţială în contexte diferite de comunicare;• Compararea dinamicii teritoriale a unor state raportate la diferite evenimente/procese
istorice din Epoca Contemporană;• Realizarea unor texte despre schimbările
survenite în spațiu şi timp, subliniind asemănările şi deosebirile;• Exerciţii de lecturare a surselor istorice pentru a identifica şi a explica termenii istorici;• Activităţi de relaţionare corectă a temei/
problemei elucidate cu conţinutul sursei
istorice, folosind corect vocabularul istoric;• Exerciţii de aplicare a termenilor istorici în
situaţii noi de comunicare;• Relatarea vizitei la un muzeu, bibliotecă,expoziţie pornind de la un algoritm propus;• Elaborarea eseului istoric după algoritm(introducere/dezvoltare/concluzie), utilizândtermenii istorici adecvaţi;• Realizarea în grup a unui mesaj colectiv pentru manifestarea atitudinii într-o problemă
istorică;• Activităţi de grup în care vor fi analizate
diverse situaţii de comunicare şi cooperare;

LUMEA LA ÎNCEPUTUL SECOLULUI XX–– Lumea la începutul Epocii Contemporane*–– Rivalitatea marilor puteri şi ameninţarea păcii*–– Primul război mondial – conflict pentru reîmpărţirea lumii*–– România în Primul Război Mondial–– Consecinţele primului război mondial–– Basarabia în anii 1917-1918–– Marea Unire din 1918

1.1. Explicarea termenilor
istorici, specifici Epocii
Contemporane.
1.2. Încadrarea termenilor
specifici Istoriei Contemporane în contexte care
implică explicaţii, interpretări şi atitudini.
1.3. Aprecierea impactului
utilizării corecte a limbajului istoric în comunicare şirelaţionare eficientă.

DIPLOMAŢIE ŞI CONFLICT ÎN PERIOADA INTERBELICĂ
–– Sistemul Versailles-Washington şi Noua Ordine Internaţională
–– Liga Naţiunilor – între intenţie şi realitate*–– România şi sistemul de la Versailles*–– Sistemul de tratate în perioada interbelică.*Politica conciliatoristă a marilor puteri*–– Politica externă a României în perioada interbelică
–– Nicolae Titulescu – diplomat al păcii
–– Relaţiile româno-sovietice în perioada interbelică
–– Pactul Ribbentrop-Molotov şi impactul lui asupra destinului
popoarelor din Europa

Activităţi şi produse de învăţare recomandateUnităţi de conţinut

Unităţi de competenţă

CLASA A XII-A, PROFIL REALEPOCA CONTEMPORANĂ

47

4.1. Evidenţierea relaţiilor
de cauzalitate din informaţiile oferite de sursele
investigate.
4.2. Expunerea argumentată a opiniei privind cauzele
şi consecinţele falsificării
adevărului istoric, în diverse surse.

3.1. Stabilirea tipului deinformaţie subiectivă/obiectivă oferită de sursa
de documentare.
3.2. Compararea argumentelor din diferite surse
pentru formularea unor
judecăţi proprii, privind
evoluţia societăţii contemporane.
3.3. Cercetarea informaţiei
din diferite surse în vederea stabilirii credibilităţii şia validilităţii opiniilor.

POLITICĂ, ECONOMIE ŞI SOCIETATE ÎN PERIOADAPOSTBELICĂ
–– State democratice în perioada postbelică*–– Fenomenul Miracolului economic: Germania şi Japonia*–– Regimuri totalitare şi autoritare în perioada postbelică*–– URSS în perioada postbelică
–– Reinstaurarea regimului comunist în RSSM. Colectivizareaforţată, foametea şi deportările
–– Politica „Centrului” în RSSM: economie, societate şi mod deviaţă*–– Politica conducerii sovietice din RSSM în domeniul culturiişi ştiinţei*–– Instaurarea regimului comunist în Ţările Europei Centrale şide Est*–– Formarea Lumii bipolare. Războiul Rece–– Organizaţii internaţionale şi rolul lor în lume*–– Integrarea economică europeană.* Crearea şi evoluţia Uniunii Europene*–– Focare de război în a doua jumătate a secolului XX-începutul secolului XXI*

AL DOILEA RĂZBOI MONDIAL – IMPACT ASUPRA CONTEMPORANIETĂŢII
–– Al Doilea Război Mondial. Strategii şi acţiuni militare în război (1939-1945)*–– Anul 1940 în Istoria românilor. Formarea RSSM şi instaurarea regimului comunist–– Participarea României în cel de-al Doilea Război Mondial:cauze, evenimente şi consecinţe*–– Diplomaţie şi coaliţii în perioada celui de-al Doilea Război
Mondial*–– Crime impotriva umanității. GULAG. Holocaust. Katyn–– Consecinţele celui de Al Doilea Război Mondial• Exerciţii de identificare a relaţiilor de cauzalitate în evoluţia evenimentelor/proceselor
istorice;• Studiu de caz despre consecinţele pozitive/
negative ale acţiunilor oamenilor/guvernelor pentru evoluţia unei comunităţi;• Elaborarea de afişe tematice: democraţie,toleranţă, cooperare, Holocaust, Gulag etc.;• Elaborarea de comunicări care să valorifice
informaţii oferite de surse diverse;• Exerciţii de analiză a textelor ştiinţifice şi amemoriilor martorilor;• Identificarea rolului unor personalităţi istorice, analizând surse diferite;• Alcătuirea unor liste cu site-uri de Internet
pentru temele istorice studiate;• Alcătuirea unor postere/afişe cu informaţii
selectate din surse Internet;• Rezolvarea unor sarcini de lucru, utilizândprezentări multimedia;• Rezolvarea în echipă a unor situaţii-problemă în baza surselor prezentate;• Realizarea unui discurs la un subiect istoriccontroversat din Epoca Contemporană înbaza informaţiilor oferite de surse;• Dezbaterea unor cazuri reale care implică
prejudecăţi şi stereotipii faţă de acţiunileoamenilor din epoca studiată;• Elaborarea unor proiecte transdisciplinare,
cu privire la un eveniment/proces/personaj
istoric, folosind informaţii diverse;

48

5.1. Identificarea consecinţelor interacţiunii culturale, politice, economiceşi sociale asupra evoluţiei
comunităţii umane.
5.2. Aprecierea impactului
regimurilor politice din
Istoria Contemporană
asupra mentalităţilor
colective.
5.3. Promovarea ideilor
despre unitate prin diversitate în cadrul comunităţii.

4.3. Transferarea abilităţilor de operare cu relaţiile
de cauză-efect în perceperea adecvată a situaţiilor
din viaţa reală.

PROBLEMELE GLOBALE ALE SEC. XX-ÎNC. SEC. XXI–– Problemele globale: pericole pentru omenire*–– Consecinţele problemelor globale şi modalităţi de supraveţuire a omenirii–– Migraţii în lumea actuală*–– Virtuţi şi valori contemporane.* Sisteme educaţionale
eficiente*

CULTURĂ ŞI CIVILIZAŢIE ÎN SECOLUL XX-ÎNC. SEC. XXI–– Realizările tehnice şi ştiinţifice din Epoca Contemporană*–– Contribuţia poporului român la dezvoltarea patrimoniului
universal*–– Cultura şi ştiinţa în Republica Moldova–– Impactul tehnologiilor asupra vieţii cotidiene şi asupra mediului

REPUBLICA MOLDOVA LA ETAPA ACTUALĂ–– Democratizarea vieţii politice.* Constituţia Republicii Moldova*–– Viaţa social-economică în Republica Moldova*–– Războiul de pe Nistru–– Minorităţile etnice din Republica Moldova*–– Unitatea teritorială autonomă cu statut special Găgăuzia
(Gagauz-Yeri)*–– Politica externă a Republicii Moldova.* Perspectivele integrării europene a Republicii Moldova*MIŞCĂRI DE EMANCIPARE SOCIAL-POLITICĂ ÎN SECOLUL XX–– Mişcări anticomuniste în Europa postbelică*–– Rezistenţa anticomunistă în RSSM*–– Acţiuni de emancipare în Asia şi Africa.* Problemele ţărilor
decolonizate*–– Căderea regimurilor comuniste în Europa*–– Proclamarea suveranităţii şi independenţei Republicii
Moldova. Simbolurile de stat

• Simularea unor situaţii în care apar barierede comunicare dintre diferite persoane/
popoare şi propunerea unor strategii dedepăşire a acestora;• Exerciţii de dezvoltare a responsabilităţii
sociale, prin îngrijirea unor monumente
istorice;• Exerciţii de implicare a elevilor în activităţi
de voluntariat la nivelul comunităţii;• Realizarea unor activităţi tip proiect, în careelevii propun soluţii pentru probleme concrete din viaţa şcolii/comunităţii;• Alcătuirea unor proiecte pentru protejarea
valorilor culturale din comunitate;• Promovarea interculturalităţii din perspectiva sărbătorilor, tradiţiilor, obiceiurilor diferitor popoare.

• Exerciţii de exprimare argumentată a unor
opinii, puncte de vedere, convingeri referitoare la un fapt/proces/personaj istoric;• Exerciţii de utilizare a tehnologiilor de informare şi comunicare pentru obţinerea
surselor necesare rezolvării unei situaţiiproblemă;• Realizarea de prezentări, grafice, tabele,
pentru sistematizarea cunoştinţelor învăţate, folosind resurse multimedia;• Realizarea de prezentări, care să valorificeexperienţele istorice, oferite de acţiunea
personalităţilor/grupurilor în contexte
variate;49

PRODUSE RECOMANDATE:• Portretul personalităţii istorice;• Scenariu/Dramatizare;• Interviu alcătuit şi realizat;• Proiect/miniproiect (eventual, implementat);• Proces judiciar simulat.

Notă: Cu asterisc (*) sunt indicate conţinuturile curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire a ciclului liceal,
dar sunt obligatorii pentru studiere.

La sfârşitul clasei a XII-a, elevul poate:• aplica vocabularul istoric în construirea discursurilor argumentate, demonstrând pertinenţă în exprimarea scrisă şi orală;• amplasa în timp şi spaţiu evenimentele, procesele şi fenomenele istorice, pentru a prezenta continuitatea şi schimbarea;• analiza critic informaţia din diferite surse istorice, manifestând responsabilitate în descrierea fenomenelor/proceselor/evenimentelor
istorice,• explica interdependenţa dintre fenomenele istorice desfăşurate în timp şi spaţiu, generând judecăţi de valoare în comunicări sau cercetări
scrise;• demonstra abilităţi şi atitudini pentru valorificarea patrimoniului universal, promovând proiecte comunitare.

Personalităţi: Emil Loteanu, Ion Inculeţ, Ferdinand I, Nicolae Titulecu, Carol II, Maria Cebotari, Constantin Brâncuşi, Grigore Vieru, Eugen
Doga, Maria Bieşu, I. V. Stalin, F. D. Roosevelt, M. S. Gorbacoiv, Winston Churchill, Margareth Thatcher.

Noţiuni: colhoz, cortina de fier, culac, cultul personalităţii, depresiune economică, deportare, drept la autodeterminare, GULAG, Holocaust,
miracol economic, noua mentalitate, ONU, pluralism politic, probleme globale, revizionism, revoluţie culturală, rezistenţă, război rece, vot
universal.

ACTIVITĂŢI DE ÎNVĂŢARE ÎN BAZĂ DE PROIECT(la alegere):–– Participanţi din comunitatea mea la mişcarea democratică
şi naţională;–– „A fost război. Ecoul lui şi-acum mai este viu...” Gr. Vieru;–– Rolul femeii în Istorie;–– Mărturiile participanţilor la războiul pentru integritatea
statului din localitatea mea;–– Diaspora şi rolul ei;–– Pelerinajul – formă de cunoaştere a patrimoniului cultural.

V. Repere metodologice depredare – învăţare – evaluare
Curriculum la Istoria românilor şi universală ediţia 2019 corespunde exigenţelor actualede formare/dezvoltare a competenţelor specifice la disciplină, racordate la profilul absolventului. Competenţele, care reprezintă un ansamblu structurat de cunoştinţe, abilităţi şi atitudini, se referă la delimitarea operaţiilor intelectuale: a detecta, a selecta, a analiza şi a sintetiza date, informaţii sau relaţii. Capacitatea de a învăţa, acţiona şi judeca constituie temelia
competenţelor specifice, elaborate pentru disciplina şcolară Istoria românilor şi universală.
Competenţele specifice conţin un şir de cuvinte/sintagme-cheie care trebuie să se regăsească în cadrul demersului didactic la disciplină: spaţiu, timp, limbaj de specialitate, gândire
critică şi reflexivă, relaţii de cauzalitate, comportament civic raportat la valori general umane, diversitate socioculturală, responsabilitate – „instrumente intelectuale” necesare elevului. Cadrul didactic va elabora proiectarea de lungă durată, în care va racorda activităţile
de învăţare la unităţile de competenţă pentru a forma competenţele specifice disciplinei.
Unităţile de conţinut sunt mijloace de formare a unităţilor de competenţă şi a competenţelor specifice. În funcţie de aceste repere vor fi selectate strategii didactice, ţinând cont departicularităţile de vârstă ale elevilor, de interesele, de specificul grupului de elevi etc.:– strategii euristice (bazate pe jocul de rol, simularea, studiul de caz, analiza diverselor surse, învăţarea bazată pe sarcini, învăţarea problematizată, schimbul deopinii, competiţii, dezbatere, discuţii dirijate, conversaţie euristică, mozaic, turul
galeriei, ghidul de învăţare, interviul, sondajul, chestionarul etc.);– strategii algoritmice (bazate pe exerciţii de identificare, redactare individuală sau
pe echipe a unor cronici, documente, discursuri orale etc.);– strategii mixte, inductiv-deductive şi deductiv-inductive (realizate prin elaborarea
unui mic dicţionar de termeni, alcătuirea unor portofolii, fişe de personaj etc.);– strategii algoritmice combinate cu strategii euristice (realizate prin iniţierea şi derularea unor proiecte, implicarea elevilor în activităţi de voluntariat, de valorificare a monumentelor istorice la nivel naţional, regional sau local etc.).
În practica educaţională, tot mai mult sunt utilizate noile tehnologii ale informaţiei şicomunicării (TIC), fiind un imperativ al succesului în zilele noastre. Astfel, vor fi dezvoltate
elevilor competenţe digitale, precum: colectarea de informaţii, culegerea şi procesarea datelor, utilizarea adecvată a resurselor Internet (site-uri informaţionale de specialitate şi decultură generală, biblioteci electronice, oferte de e-learning), înregistrări audio şi video etc.
Selectarea corectă a strategiilor didactice şi integrarea noilor tehnologii informaţionale (inclusiv Internetul) în procesul de predare – învățare a Istoriei va favoriza procesul

50educaţional. Profesorul şi elevul sunt parteneri în acest proces, în care profesorul facilitează învăţarea, încurajează elevul pentru a formula puncte de vedere proprii, colaborează cu elevul în realizarea demersului didactic: învaţarea prin cooperare, învaţarea încontexte formale şi nonformale, transferul învăţării etc.
Actuala ediţie a Curriculumului la Istoria românilor şi universală oferă creativitate şilibertate mai mare cadrului didactic, care are posibilităţi să introducă activităţi de sinteză, studii de caz, noi unităţi de conţinut, cele fixate în Curriculum rămân obligatorii. Activităţile de învăţare recomandate pot fi adaptate nivelului clasei pentru eficientizarea
demersului didactic şi implicării active a elevilor în învăţare pentru a stimula formarea/
dezvoltarea de competenţe.
În cadrul demersului didactic, unităţile de conţinut din Curriculumul la disciplina
Istoria românilor şi universală sunt mijloace de formare/dezvoltare a unităţilor de competenţă/competenţelor specifice, pot fi dezvoltate şi oferă:– abordare transdisciplinară;– structurare conform domeniilor de studiere a Istoriei (economie, societate, politică, cultură);– posibilitatea proiectării în funcţie de particularităţile grupului de elevi;– flexibilitate în: repartizarea numărului de ore în funcție de gradul de formare aunităţilor de competenţă; organizarea unităţilor de învăţare;– libertatea de a alege cele mai potrivite strategii de formare a unităţilor de competenţă;– posibilitatea de a alege activităţile de învăţare bazate pe proiect în procesul studierii Istoriei locale (la alegere din cele propuse în Curriculum sau la decizia profesorului în colaborare cu elevul);
Dimensiunea cantitativă a conţinuturilor rezidă în numărul de ore rezervat disciplinei Istoria românilor şi universală pentru fiecare clasă în planul-cadru, dar şi abordat
prin optica Istoriei locale regionale/naţionale spre Istoria universală.
O componentă importantă a organizării şi desfăşurării procesului de învăţare, axat pe formarea/dezvoltarea de competenţe este abordarea transdisciplinară, care presupune înterconexiunea dintre: Istorie şi Limba şi literatura română, Limba străină, Literatura universală,Geografie, Educaţie pentru societate/Educaţie Civică, Dezvoltare personală etc., dezvoltândcompetenţe necesare în viaţa reală. Cadrele didactice definesc produse/activităţi comune,
care presupun caracter integrator şi utilitar, şi le realizează în baza subiectelor interdisciplinare comune. Drept exemple de activităţi comune pot fi: festivalul popoarelor/etniilor, excursii
cognitive, flashmoburi, simularea unei vizite şi primirea delegaţiilor, simularea unei conferinţe
de presă, conferinţa elevilor, filmuleţe realizate de elevi, expoziţii de elemente vestimentare
sau bucate tradiţionale, expoziții de lucrări în comunitatea şcolară şi în afara ei etc.

51

Prezentul Curriculum promovează demersuri transdisciplinare: aproximativ câte 2-3
ore la fiecare clasă, unde fiecare instituţie de învăţământ îşi poate alege succesiunea
zilelor cu activităţi transdisciplinare. La nivelul treptei liceale se va aproba planul dedesfăşurare a acestor activităţi, în funcţie de potenţialul/disponibilitatea colectivului
profesoral şi managementul timpului.
Evaluarea constituie parte componentă a procesului educaţional la disciplină şi, respectiv, a Curriculumului la Istoria românilor şi universală. Curriculumul bazat pe competenţe determină construcţia unui model integrator al evaluării ce valorifică şi corelează
cunoştinţele, deprinderile, capacităţile de aplicare a cunoştinţelor, valorile şi atitudinile
elevilor. Evaluarea bazată pe competenţe implică evaluarea formativă a cunoştinţelor,abilităţilor şi atitudinilor pe care elevul le transferă în rezolvarea problemelor concrete
cu care se confruntă în diferite situaţii.
Procesul educaţional bazat pe competenţe prefigurează competenţele ca finalităţi
ale procesului educaţional şi ca obiect al evaluării. Competenţele şcolare dobândite decătre elevi devin observabile şi măsurabile. Astfel, evaluarea la disciplină este o activitate de măsurare şi apreciere a competențelor. Măsurarea constituie operaţia prin carese asigură baza obiectivă a aprecierii, fiind considerată parte a demersului/procesului
didactic. Aprecierea corespunde emiterii unei judecăţi în baza informaţiilor culese prinmăsurare, observare, analiză, stabilind, astfel, valoarea rezultatelor şcolare, precum şia procesului de învăţare.
Evaluarea centrată pe competenţe include:- Evaluarea competenţelor – cheie;- Evaluarea competenţelor specifice la disciplină;- Evaluarea unităţilor de competenţă la disciplină.
Evaluarea competenţelor-cheie se raportează la modul de formare a competenţei
în timp şi reprezintă rezultatele unui traseu de instruire (educaţional), pus în evidenţă
prin sistem de teste şi instrumente succesive, a căror analiză sugerează modul în carea fost formată acea competenţă-cheie în timp. Pentru evaluarea competenţelor-cheie
este necesară asigurarea caracterului transdisciplinar sau axat pe elemente reprezentative ale domeniilor de competenţe-cheie.
Evaluarea competenţelor specifice la disciplină se poate realiza pe parcursul secvenţelor pentru care competenţele specifice sunt asumate ca finalităţi. Instrumentele
de evaluare aplicate sunt, de regulă aceleaşi, utilizate şi în cadrul evaluării unităţilor decompetenţă şi au un raport de interdependenţă cu conţinuturile curriculare stabilite
de Curriculum ca niște Conţinuturi de evaluat. Evaluarea competenţelor specifice ladisciplină se realizează, de regulă, la finele ciclului de şcolaritate în cadrul examenelorde certificare. Conţinuturile curriculare marcate cu semnul (*) şi (**) în cadrul Com-52

partimentului V. Unităţi de învăţare nu vor fi incluse în Programa pentru examenul debacalaureat la disciplina Istoria românilor şi universală, profil umanist şi real.
Evaluarea unităţilor de competenţă la disciplină reprezintă domeniul de interes
principal al evaluării la disciplină şi poate fi realizat, la decizia profesorului, la nivelul
unor unităţi de timp sau unităţi de învăţare.
Fiecare unitate de competenţă/competenţă specifică din Curriculum poate fi evaluată prin diferite tipuri de itemi (itemi obiectivi, itemi cu alegere duală, itemi cu alegere
multiplă, itemi de tip perechi, itemi semiobiectivi, itemi de completare, întrebări destructurare, rezolvare de problemă, eseu) şi instrumente de evaluare, descrise în Ghidul
de implementare a curriculumului.
Strategiile de evaluare a competenţelor presupun determinarea unui demers de concepere a evaluării realizate la clasa de elevi care implică o succesiune de componente: proiectarea, aplicarea/implementarea, verificarea rezultatelor (la nivel de proces şi produs), emiterea judecăţilor/recomandărilor. Instrumentele evaluării competenţelor la Istorie includ:- Instrumente tradiţionale: proba scrisă, orală, practică prin test, chestionar, standardul şi baremul;- Instrumente complementare: fişe de observare, investigaţia, interviul;- Instrumente active: lucrare practică, proiect, portofoliu, studiu de caz, jurnalreflexiv, hartă conceptuală.
Obiectul evaluării îl constituie rezultatele şcolare individuale ale copilului şi se va
compara cu propriile implicaţii, nivelul şi interesele acestuia. În testele de evaluare anivelului de formare a competenţelor, cadrul didactic va include itemi/sarcini cu graddiferit de complexitate, luând în consideraţie nivelul diferit de pregătire al elevilor.
Principiile evaluării nivelului de formare şi dezvoltare a competenţelor specifice laIstoria românilor şi universală sunt:- stimulează învăţarea, formarea şi dezvoltarea competenţelor;- se fundamentează pe obiective/finalităţi orientate spre formarea competenţelor
(ce va şti, ce va şti să facă, cum va fi elevul) la finele procesului educaţional;- implică utilizarea varietăţii de forme, metode şi procedee în aprecierea rezultatelor elevilor;- reprezintă un proces reglator, care determină calitatea activităţilor educaţionale;- ghidează elevii spre autoevaluare corectă şi spre o îmbunătăţire continuă a performanţelor obţinute.
Tipurile şi formele de evaluare sunt selectate şi clasate în perechi distinctive:• evaluarea rezultatelor – evaluarea bazată pe competenţe;• evaluarea unei norme minimale de competenţă – evaluarea competenţei în cursde achiziţie;• evaluarea formativă – evaluarea sumativă;53

• evaluarea directă – evaluarea indirectă;• evaluarea performanţei – evaluarea cunoştinţelor;• evaluarea bazată pe sarcini de învăţare – evaluarea bazată pe proiecte;• evaluarea reciprocă – autoevaluarea.
Într-un parcurs de învăţare, în funcţie de momentul unui act evaluativ, vor fi utilizateurmătoarele 3 tipuri de evaluare: iniţială (predictivă); formativă (continuă); sumativă (lasfârşitul fiecărei unităţi de învăţare). Evaluarea iniţială se realizează la începutul ciclului deînvăţământ/anului şcolar şi vizează identificarea condiţiilor în care elevii pot să se integreze
optimal în activitatea de învăţare. Evaluarea formativă se realizează pe întregul parcurs didactic şi conţine toate strategiile practicate de cadrul didactic la clasă. Evaluarea formativă
va fi raportată la o unitate de competenţă sau câteva unităţi de competenţă, care trebuiesă asigure pregătirea elevilor pentru evaluarea sumativă la finele parcursului de învăţare
respectiv. Evaluarea sumativă se realizează la finele unităţii de învăţare, având funcţia deconstatare a nivelului de formare a unităţilor de competenţă şi competenţelor specifice.
Detalieri ce vizează proiectarea numărului de evaluări sumative la disciplină, în funcţie declasă şi profil se stabilesc prin Reperele metodologice de organizare a procesului educaţionalla Istoria românilor şi universală, aprobate de Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării.
Cadrul didactic va selecta formele şi strategiile de evaluare în funcţie de particularităţile de vârstă şi psiho-pedagogice ale elevilor, precum şi condiţiile în care se desfăşoară procesul de învăţare.
Evaluarea Produsului şcolar vizează atât calitatea produsului, cât şi calitatea activităţii elevului în procesul de elaborare a acestuia. Criteriile de evaluare a produselor
vor fi prezentate elevilor în formă de realizări de succes, formulate în limbaj accesibil.
Criteriile de succes pot fi formulate cu focalizare pe dimensiunea operaţională şi/sau
pe cea atitudinală. Prezentul Curriculum promovează orientarea demersului evaluativcătre stimularea autoreflecţiei, autocontrolului şi autoreglării.
Temele pentru acasă la Istoria Românilor şi universală vor respecta Instrucţiunea
metodică privind Managementul temelor pentru acasă şi se vor organiza sub forma:• orală (lectură, redare argumentată) – sistematic;• scrisă (exerciţii de cunoaştere, aplicare, sinteză) – sistematic. Temele pentru acasă scrise vor fi alternate cu cele orale, inclusiv se recomandă vizionarea, la domiciliu, a emisiunilor cognitive, filmelor artistice şi documentare. Cadrul didactic
va monitoriza elementul de acces la aceste surse şi durata produsului media, înaşa măsură ca vizionarea acestuia să nu solicite un volum exagerat de timp prinindicarea concretă a timpului în minute.
• de investigare (excursii, vizite de studiu în muzee/arhive/instituţii de stat, interviuri, proiecte, inclusiv digitale etc.) – la necesitate.

54

55

Introducere
Preadolescenţii şi adolescenţii, astăzi, sunt direcţionaţi spre un anumit sistem devalori necesar integrării în societate. Prin urmare, se simte nevoia acută de studiere amodelelor culturale şi istorice, care vor contribui la formarea calităţilor cetăţeanului
activ şi responsabil, manifestate faţă de sine, familie şi comunitate/societate. Disciplinaşcolară Istoria românilor şi universală îşi aduce aportul esenţial la dezvoltarea personalităţii critice şi constructive, cu spirit de iniţiativă, capabilă de autorealizare, care posedă
un sistem de cunoştinţe şi competenţe, necesare pentru angajarea pe piaţa muncii,
responsabilă pentru exprimarea opiniei şi propriilor acțiuni, deschisă pentru dialog intercultural în contextul valorilor naţionale şi universale, stabilite şi în Codul Educaţiei
(2014).
Rolul profesorului de istorie şi măiestria acestuia sunt primordiale în realizarea
obiectivelor educaţiei istorice. Este important de a pune în aplicare creativ, noile strategii educaţionale în parteneriat cu elevii, părinţii, societatea pentru a realiza prevederile curriculare. Noua abordare a predării Istoriei presupune: motivarea elevilor pentruînvăţare şi integrare, mai puţin prezentarea în ordine cronologică a evenimentelor/faptelor şi/sau memorarea acestora, interpretarea spaţiului istoric abordat, pornind de laIstoria locală, extinzându-se spre spaţiul naţional, regional, universal.
Ghidul de implementare a curriculumului la Istoria românilor şi universală, ediţia
2019, implică o abordare a studierii Istoriei din perspectiva multiplă, inter- şi transdisciplinară, stimulează interesul pentru Istorie, dezvoltă creativitatea elevilor, asigură condiţii pentru continuarea învăţării pe tot parcursul vieţii pentru a utiliza în viaţa cotidiană, abilităţile formate şi competenţele dezvoltate în cadrul lecţiilor de Istorie.
În contextul noului Curriculum, conceptul central al proiectării didactice este demersul didactic personalizat, iar instrumentul acestuia este unitatea de învăţare. Demersul
didactic personalizat permite cadrului didactic de a lua decizii asupra modalităţilor pecare le consideră optime în creşterea calităţii procesului educaţional. Scopul principal
este de a asigura elevilor un parcurs şcolar individualizat, în funcţie de anumite condiţii
şi cerinţe concrete. Aceste deziderate ale Curriculumului şcolar la Istoria românilor şi
universală, ediţia 2019, impun necesitatea contextualizării informaţiei şi trecerea de laorientarea academică la aplicarea cunoştinţelor în situaţii cât mai variate de viaţă.

56

I. Referinţe conceptuale/teoretice
ale Curriculumului la disciplina
Istoria românilor şi universală
1.1. CONCEPTUL DE CURRICULUM LA DISCIPLINA ISTORIA ROMÂNILOR ŞI
UNIVERSALĂ
Curriculumul la disciplina Istoria românilor şi universală este parte componentă aCurriculumului Naţional şi reprezintă un document reglator prevăzut pentru a fi implementat în clasele liceale. Curriculumul include ansamblul elementelor esenţiale, relevante ale realităţii educaţionale din şcoală, atât la nivel de reprezentare teoretică, cât șila nivelul activităţii practice desfăşurate, imprimând o continuă reconsiderare şi reconcepere contextuală a acestora. Curriculumul poate fi definit prin componentele sale:nivel, profil, disciplină, condiţii de realizare. În sens restrâns, se referă la conţinuturileînvăţământului: programe, manuale, alte instrumente de învăţare.
Documentul actual implică o nouă paradigmă educaţională: de la cunoştinţe şi gândire critică la dezvoltarea de abilităţi şi formarea de atitudini şi valori – elemente indispensabile cetăţeniei participative.
STRUCTURA: Curriculumul la disciplina Istoria românilor şi universală cuprindeurmătoarele componente structurale: Preliminarii, Cadrul conceptual al Curriculumului, Administrarea disciplinei, Competenţe specifice disciplinei, Unităţi de competenţă,Unităţi de conţinuturi, Activităţi şi produse de învăţare, Repere metodologice de predare– învăţare – evaluare, Bibliografie. (Curriculumul la disciplină include şi finalităţile, prezentate după fiecare clasă, corelate cu unităţile de competenţă, competenţele specificedisciplinei, manifestate gradual la etapa dată de învăţare, şi au funcţia de stabilire aobiectivelor de evaluare finală).
CONCEPT TEORETIC: Etimologia conceptului curriculum (la plural curricula) seregăsește în limba latină, în care termenul „curriculum” are semnificaţii multiple: „parcurgere”, „drum de viaţă” sau „carieră”. Toate aceste semnificaţii sugerează un demers
complet, comprehensiv, cuprinzător, însă sintetic şi dinamic, demers întreprins în realizarea unei acţiuni, în abordarea unui domeniu etc. Un Curriculum în educaţie trebuie să
fie în primul rând relevant prin el însuşi, adică să conţină şi să promoveze ceea ce esteesenţial, util, oportun, benefic şi fezabil.
Din punct de vedere structural şi funcţional, Curriculumul oferă răspunsuri la următoarele întrebări:57

• Cui? i se adresează sau Cine? sunt educaţii/subiecţii instruirii, ce particularităţi devârstă şi individuale au, care sunt nevoile lor educaţionale, interesele lor, aspiraţiile lor, opiniile lor etc.
• De ce? sau Pentru ce? este nevoie de realizat acest parcurs, întrebări la care răspund finalităţile educaţionale.
• Ce? anume trebuie predat/învăţat sau ce anume urmează să se perfecţioneze,întrebări care se referă la conţinuturile de învăţat, la selecţia şi ierarhizarea lordupă o logică ştiinţifică şi didactică.
• Cum? anume se vor realiza predarea – învăţarea – evaluarea; în ce tipuri de activităţi vor fi implicaţi subiecţii sunt întrebări care se corelează cu deciziile strategice ale instruirii, respectiv cu ansamblul articulat de metode, mijloace şi forme deorganizare a activităţii, combinate optim în contextele situaţionale date.
• În ce condiţii? spaţio-temporale şi materiale urmează să se deruleze o activitate
cu eficienţă maximă.
• Cum se evaluează? eficienţa: activităţilor de predare şi învăţare; strategiilor didactice adoptate; metodelor şi tehnicilor de evaluare; corelării activităţilor deînvăţare cu unităţile de competenţă şi conţinuturi; rezultatele şi progresele şcolare obţinute.
1.2. DEMERSURI INOVATIVE ALE CURRICULUMULUI LA DISCIPLINA ISTORIAROMÂNILOR ŞI UNIVERSALĂ
Curriculumul dezvoltat la Istoria românilor şi universală îşi propune o funcţionalitate
mai mare a demersurilor de învăţare realizate de către cadrul didactic în colaborare cu
elevii, dar şi cu implicarea membrilor comunităţii educaţionale, având menirea să valorifice bunele practici cu referire la formarea/dezvoltarea de competenţe de integrare.
În învăţarea Istoriei este necesar de a crea condiţii optime pentru ca elevii să se implicedirect şi să participe mai activ în organizarea lecţiilor, dar și a activităţilor extracurriculare.
Demersuri inovative
conceptuale:a) transpunerea abordării sistemice a Curriculumului ca un concept în Curriculumul
la disciplină;b) reliefarea cadrului valoric transdisciplinar, în baza profilului absolventului ciclului
liceal, din perspectiva unităţii abordării psiho- şi sociocentriste;c) conexitatea abordărilor intra- şi interdisciplinare la nivelul competenţelor şia conţinuturilor cu alte discipline: Limba şi literatura română, Limbi străine,58

Educaţie pentru societate, Geografie, Dezvoltare personală, TIC (în contextul implementării Strategiei Moldova Digitală 2020 etc.);d) îmbinarea principiului predării – învăţării Istoriei pe domenii (economic, social,
cultural şi politic) în clasele a X-XII-a cu cel cronologic;e) elaborarea finalităţilor conform nivelului taxonomic pentru fiecare clasă.
sistemul de competenţe:a) revizuirea competenţelor specifice disciplinei;b) raportarea competenţelor specifice şi a unităţilor de competenţă ce urmează a fi
formate elevilor la schimbările produse în societate: globalizare, internaţionalizare, europenizare, tehnologizare etc.;c) precizarea nivelului taxonomic al competenţelor specifice;d) elaborarea unităţilor de competenţă conform nivelului taxonomic;e) racordarea activităţilor de învăţare recomandate la unităţile de competenţă.
sistemul de conţinuturi:a) reducerea numărului unităţilor de conţinut;b) elaborarea unităţilor de învăţare cu detalieri de conţinut;c) includerea Conţinuturilor curriculare ce nu vor fi evaluate la examenele de absolvire a ciclului liceal.
sistemul de activităţi de învăţare şi evaluare:a) introducerea activităţilor de învăţare în bază de proiect pentru studierea Istoriei
locale, elaborate individual sau în grupuri, cu acţiuni practice, realizate în clasă,şcoală, comunitate (subiectele învăţării bazate pe proiect sunt la decizia cadrului
didactic);b) evaluarea gradului de formare a competenţelor la nivel de proces şi de produs;c) selectarea noţiunilor şi personalităţilor istorice (pentru fiecare an de studiu);d) activităţile de sinteză, studiile de caz, incluse în rubrica Activităţi de învăţare (ladecizia cadrului didactic);e) includerea listei de produse recomandate pentru fiecare clasă.
În comparaţie cu documentele curriculare precedente, Curriculumul la Istoria românilor şi universală implică şi alte elemente de noutate:–– formarea/dezvoltarea la elevi a unui ansamblu structurat de competenţe de tipfuncţional cu caracter de integrare socială, prin actualizarea cadrului atitudinal
şi valoric;–– reflectă deplasarea accentului de pe procesul de predare pe cel de învăţare, astfel reiterează importanţa învăţământului formativ în faţa celui informativ-reproductiv;

59

–– sugerează valorificarea posibilităţilor învăţării active/interactive, a educaţiei
centrate pe elev, integrarea experienţei anterioare a elevilor, dezvoltării gândirii
critice şi reflexive;–– redefineşte subcompetenţa în unitatea de competenţă şi pune accentul pe crearea de produse sau pe achiziţii finale, realizate în contexte autentice de învăţare
din perspectiva acţiunii şi manifestării practice;–– Curriculumul a fost adaptat necesităţilor educaţionale, având la bază multiplele
inteligenţe ale elevilor, interesele şi aspiraţiile acestora, motivaţia pentru propriaînvăţare ș.a.;–– are deschidere spre explorarea la un nivel calitativ mai înalt a principiului individualizării, diferenţierii şi personalizării procesului educaţional;–– au fost reduse unităţile de conţinuturi, devenind mai funcţionale, astfel sunt deschise oportunităţi pentru promovarea autonomiei mai mari a cadrului didactic,
creativității, ingeniozității şi intereselor elevilor;–– accentul se pune pe obţinerea de către elevi a cunoştinţelor, formarea de abilităţi, manifestarea atitudinii şi valorilor care conturează sistemul de competenţe
specifice disciplinei şi reprezintă finalitatea studiului Istoriei;–– activităţile de învăţare şi produsele constituie o listă deschisă de contexte, fiind
modalităţi pentru realizarea unităţilor de competenţă proiectate;–– cadrul didactic are posibilitatea nu doar să valorifice produsele la nivelul proiectării calendaristice de lungă şi de scurtă durată, dar şi în organizarea şi desfăşurarea activităţilor, luând în consideraţie specificul clasei, interesele elevilor şi
resursele disponibile din şcoală şi din comunitate etc.;–– utilizarea unei metodologii de învăţare prin elaborarea şi implementarea unor
proiecte educaţionale (învăţarea bazată pe proiecte) – un instrument de lucru
necesar şi prioritar în învăţarea şi aplicarea abilităţilor, manifestarea atitudinilor
şi a valorilor;–– cadrele didactice vor organiza elevii în elaborarea proiectelor educaţionale cu
deschidere interdisciplinară şi transdisciplinară, în cadrul ariei socioumanistice,dar şi în colaborare şi cu alte discipline şcolare conexe;–– în planificarea activităţilor interdisciplinare şi transdisciplinare activitatea cadrului didactic se va axa pe abordări flexibile, care încurajează interacţiunea pozitivă între subiecţi, motivarea şi implicarea elevilor în procesul propriei formări,elemente de învăţare în afara clasei în diverse contexte: învăţarea prin sarcini;învăţare aventură/de tip expediţionar, învăţare prin descoperire, învăţare princercetare, învăţare bazată pe proiect etc.

60

1.3. COMPETENŢELE SPECIFICE DISCIPLINEI ISTORIA ROMÂNILOR ŞI UNIVERSALĂ
Competenţa este un sistem integrat de cunoştinţe, abilităţi, atitudini şi valori, dobândite, formate şi dezvoltate prin învăţare, a căror mobilizare permite identificarea şirezolvarea diferitor probleme, în diverse contexte şi situaţii. Competenţa reprezintă ca
finalitate un rezultat măsurabil obţinut în cadrul procesului educaţional, adică ceea ce
cadrul didactic şi elevii intenţionează să realizeze în procesul de predare-învăţare.
Noua paradigmă a învăţării Istoriei, bazată pe formarea/dezvoltarea de competenţe,include:
1. VALORI în integritatea lor: general-umane şi naţionale (adevărul, binele, dreptatea, frumosul etc.), democratice (libertatea, drepturile omului, solidaritatea,
toleranţa, respectarea diversităţii, supremaţia legii etc.), morale, civice, politice, juridice, istorice, estetice, religioase, educaţionale (tradiţii, obiceiuri, cultură,demnitate etc.);
2. ATITUDINI faţă de sine însuşi, faţă de ceilalţi şi faţă de societate, manifestateprin deschidere pentru diferenţele culturale şi pentru alte convingeri, respect
reciproc, conştiinţă civică, responsabilitate, autoeficacitate, toleranţă etc.;
3. ABILITĂŢI generale, menite să contribuie la soluţionarea problemelor, organizarea
muncii în echipe, comunicare (atât orală, cât şi în scris), cooperarea constructivă,soluţionarea conflictelor şi negocierea, creativitatea şi specifice: operaţii de identificare, descriere, aplicare, generalizare, abstractizare, caracterizare, disimilare,
sistematizare, analiză, sinteză, comparare, valorizare etc. Abilităţile pot fi formate
prin diverse metode: lectură, luarea notiţelor, analiza surselor, discuţii dirijate, comentarea imaginilor, elaborarea hărţilor, axelor cronologice, exerciţii de modelare,elaborarea diagramelor, realizarea figurilor, tabelelor, rezumatelor etc.;
4. CUNOŞTINŢE (noţiuni, ipoteze, concepte, date, evenimente, personalităţi, relaţii,fapte, fenomene, procese, contexte de cauză-efect, schimbări în spaţiu şi timp,
realizări culturale, media, economie, durabilitate etc.).
Disciplina şcolară Istoria românilor şi universală dispune de valenţe proprii în formarea competenţelor specifice. Ele contribuie la dezvoltarea competenţelor-cheie, prininteracţiuni inter- şi transdisciplinare, fiind achiziţii de care au nevoie elevii pentru dezvoltarea personală, ocuparea unui loc de muncă, incluziune socială pentru o viaţă desucces în cadrul unor societăţi democratice şi paşnice. Acestea sunt dezvoltate în perspectiva învăţării pe tot parcursul vieţii, prin intermediul învăţării formale, nonformale
şi informale, în toate contextele, inclusiv familie, şcoală, locul de muncă, vecinătate şialte comunităţi.

61

Odată formate, competenţele pot fi aplicate în diferite contexte ale vieţii. Ele se
suprapun şi se întrepătrund: aspectele esenţiale dintr-un domeniu facilitează formareacompetenţelor dintr-un alt domeniu. În Curriculumul la Istoria românilor şi universală,în funcţie de finalitate/rezultat, competenţa se prezintă ca proces prin realizarea unor
activităţi, dar şi produs al actului de învăţare (proiecte, modele, scheme, machete etc.).
Din punct de vedere psihologic, competenţa reprezintă şi o achiziţie comportamentală
complexă, dar importantă din perspectiva afirmării personalităţii umane.
Competenţele specifice disciplinei Istoria românilor şi universală:1. Utilizarea limbajului istoric în diverse situaţii de învăţare şi de viaţă, respectând
cultura comunicării.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu a evenimentelor, proceselor, fenomenelor, demonstrând înţelegerea continuităţii şi schimbării în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse, pornind de la cultura istorică, manifestând poziţia cetăţeanului activ şi responsabil.
4. Determinarea relaţiei de cauzalitate în Istorie, dând dovadă de gândire logică şi
spirit critic.
5. Valorificarea trecutului istoric şi a patrimoniul cultural, manifestând respect faţăde ţară şi de neam.
Unităţile de competenţă pe trepte şi clase sunt prezentate în forme de acţiuni,
structurate taxonomic după nivelul de realizare:a) cunoaştere şi înţelegere (identificarea de noţiuni, fenomene, procese, relaţii etc.,
definirea unor noţiuni, observarea unor fenomene, enumerarea unor fapte, fenomene, procese etc., reproducerea unor texte etc., selectarea de date, informaţii etc.);b) aplicare-operare (compararea şi disimilarea, stabilirea unor relaţii, clasificarea,
investigarea, explorarea, construirea schemelor, modelelor, aplicarea schemelor, modelelor algoritmilor; rezolvarea de probleme; anticiparea unor rezultate,
reprezentarea datelor, descrierea argumentată a unor procese, concluzionarea,
evaluarea rezultatelor etc.);c) integrare şi transfer (optimizarea, transpunerea, adaptarea şi adecvarea la contexte elaborarea şi implementarea proiectelor, gestionarea resurselor, cercetarea individuală şi în grup, rezolvarea studiilor de caz, a situaţiilor-problemă,luarea de decizii, comunicarea eficientă, proiectarea autoformării, manifestareavoinţei, curajului şi demnităţii umane etc.).

62

Unităţile de competenţă sunt indicatori generali despre nivelul de realizare a acţiunii
sau a produsului într-un anumit context de învăţare.
1.4. ROLUL DISCIPLINEI ISTORIA ROMÂNILOR ŞI UNIVERSALĂ ÎN FORMAREA/DEZVOLTAREA COMPETENŢELOR
Disciplina Istoria românilor şi universală are o pondere importantă în CurriculumulNaţional , contribuie la dezvoltarea personalităţii, la cunoaşterea trecutului istoric, dar
şi la formarea culturii generale, necesare în societatea contemporană. Formarea/dezvoltarea competenţelor specifice disciplinei Istoria românilor şi universală, corespundeşi derivă din condiţiile actuale ale cadrului cultural, social şi ştiinţific al societăţii. La
rândul său, acest accent pe formarea/dezvoltarea de competenţe este condiţionat dinpunct de vedere istoric, menit să consolideze identitatea naţională, conştiinţa de neam,
educaţie patriotică, cultura democratică, cultura socială etc.
Constituirea actualei societăţi cu cerinţe noi ale individului în calitatea lui de cetăţean îl determină pe profesorul de istorie să valorifice calitativ potenţialul elevilor şisă-l motiveze în studierea Istoriei, dezvăluind avantajele promovării liberei iniţiative şi acompetenţelor pentru lumea de azi şi de mâine.
Predarea Istoriei are drept scop formarea culturii general-umane şi ştiinţifice a elevilor, modelarea personalităţii acestora şi înţelegerea societăţii contemporane, dobândirea instrumentelor de muncă intelectuală specifice studierii Istoriei. Cunoaşterea Istoriei reprezintă pentru elev un dublu avantaj: asimilarea valorilor de bază promovatede societate şi formarea competenţelor de integrare socială. În scopul formării gândirii
critice şi opiniei proprii a elevului, profesorul trebuie să prezinte elevilor evenimentele/procesele/fenomenele fără a le interpreta, pentru a da posibilitate subiecţilor să descopere adevărul istoric şi să-şi formeze o gândire critică şi constructivă.
În procesul de predare – învăţare – evaluare cadrul didactic va trebui să proiectezeşi să realizeze obiectivele în scopul formării unităţilor de competenţă/competenţelor
specifice disciplinei, fără de care acest proces nu-şi atinge scopul. Procesul didactic ladisciplina Istoria românilor şi universală presupune atingerea următoarelor obiective:însuşirea unor cunoştinţe şi concepte istorice; formularea şi consolidarea competenţelor şi deprinderilor de comunicare; formarea atitudinilor, sentimentelor, convingerilor;
preocupări pentru conservarea monumentelor istorice şi izvoarelor istorice; capacitatea de a utiliza adecvat cunoştinţele istorice în diverse contexte de viaţă.
Obiectivele vor fi realizate în 3 domenii de încadrare: cognitiv, afectiv, psihomotor.
În domeniul cognitiv esenţa cunoaşterii Istoriei este de a şti, de a răspunde, de a forma
deprinderi şi abilităţi mentale şi de a realiza transferul învăţării. Percepţiile, senzaţii-63

le şi imaginaţia sunt procese prin intermediul cărora se asimilează, se prelucrează, sestochează informaţiile, realizându-se componenta intelectuală a personalităţii elevului.
Elevul va trebui să cunoască datele istorice esenţiale, să dobândească gândirea istorică şi capacitatea intelectuală necesare înţelegerii şi explicării ştiinţifice a fenomenelorşi proceselor istorice, să opereze cu noţiunile şi conceptele fundamentale, pentru aelabora raţionamente şi judecăţi istorice; să fie în măsură de a folosi deprinderile demuncă independentă pentru a selecta din diverse surse informaţii, date, fapte, evenimente referitoare la Istoria românilor şi istoria universală.
Paradigma diversităţii şi constructivismului reflectă astăzi spiritul unei idei de stat, bazate pe libertate şi pluralism, precum şi ideea diversităţii culturale. Astfel, predarea Istoriei orientată spre formarea/dezvoltarea de competenţe nu este doar un răspuns la solicitările educaţionale ale societăţii, ci este şi o abordare pe care şcoala o utilizează pentru a
spori potenţialul de cunoştinţe la această disciplină, dar şi pentru o orientare mai bună înviaţă prin achiziţiile practice dobândite la ore şi în activităţile extracurriculare.
1.5. MANUALELE ŞCOLARE – INSTRUMENTE DE ORGANIZARE ALE DEMERSULUIEDUCAŢIONAL ŞI DE EFICIENTIZARE A ACTIVITĂŢII ELEVULUIPrin intermediul manualelor şcolare de istorie – instrumente de lucru ale elevului
la clasă sau individual, sunt realizate cerinţele Curriculumului Naţional. Ele trebuie să
includă noţiuni şi texte succinte, imagini, hărţi, axe cronologice, documente, studii decaz, exerciţii practice, repere de studiu şi utilizare a manualului, planşe, scheme, recapitulare şi sinteze, evaluare etc.
Manualul şcolar presupune conţinuturi şi sarcini didactice, care permit realizarea
activităţilor atât în sala de clasă, cât şi în şcoală/comunitate: bibliotecă, muzeu, în parcsau în excursii. Astfel, un manual de calitate ar trebui să ofere un cadru propice formării
şi dezvoltării competenţelor prestabilite, să ghideze efortul copilului în acest scop. De
aceea manualele trebuie să includă conţinuturi clare, captivante, conectate la viaţa şitrăirile copilului, să susţină o învăţare centrată pe elev, care să contribuie la formareacompetenţelor, să răspundă nevoilor de dezvoltare personală şi să asigure accesul tuturor copiilor la educaţie.
În acest sens, manualul şcolar la disciplina Istoria românilor şi universală trebuie să
fie elaborat, ţinând cont de următoarele criterii şi caracteristici:

64

Nr.

Criterii

Caracteristici

conformitatea
cu Curriculumul ladisciplină

–– să permită construirea situaţiilor de învăţare, care să conducă la formarea/dezvoltarea competenţelor generale şi
specifice disciplinei de studiu, precum şi unităţilor de competenţă;–– să respecte conţinuturile învăţării;–– să aibă marcaje distincte în cazul existenţei unor conţinuturi
care aprofundează/extind programa şcolară;–– să promoveze valorile general-umane.

caracternondiscriminator–– să respecte principiile care nu fac nici o deosebire, indiferent de rasă, naţionalitate, etnie, limbă, religie, categoriesocială, convingeri, gen etc.;–– să omită orice elemente rasiste, xenofobe de promovare aideologiei naţionalist-extremiste etc.

corectitudinea conţinutului ştiinţific

–– să prezinte informaţie relevantă, actualizată, oferită explicit
prin texte/suporturi vizuale/audio/resurse multimedia;–– să fie prezentată corectitudinea itemilor de evaluare/autoevaluare.

abordarea didactică a conţinutuluiştiinţific

–– să existe o coerenţă logică a prezentării conţinutului disciplinei/modulului de pregătire, adecvarea activităţilor practiceşi a exemplelor la formarea/dezvoltarea competenţelor
generale şi transversale din programa curriculară/la situaţii
din viaţa cotidiană;–– să corespundă conţinuturile nivelului de vârstă/de dezvoltare a elevilor şi să fie racordate la specificul disciplinei etc.

contribuţia la optimizarea procesuluide învăţare

–– să existe o pondere a calităţii subiectelor recapitulative/desinteză, echilibrarea conţinutului disciplinei/modulului depregătire cu itemii/testele de evaluare şi asigurarea caracterului aplicativ al metodelor complementare de evaluare,
gradul de utilizare a achiziţiilor anterioare şi noi, în diferite
contexte etc.

organizarea conţinutului în vedereaformării/dezvoltării
de competenţe

–– să fie sistematizate conţinuturile pentru eficientizarea învăţării, dezvoltarea şi valorificarea competenţelor generale,transversale şi specifice disciplinei;–– să fie utilizate strategiile preponderent cu caracter interactiv şi participativ etc.

calitatea şi accesibilitatea limbajului–– să demonstreze corectitudinea şi coerenţa lingvistică, respectarea normelor de exprimare academică/de referinţă învederea formării competenţelor de comunicare, de dezvoltare a limbajului de specialitate în contexte noi;–– utilizarea adecvată a informaţiei, termenilor, conceptelor înconţinuturi;–– să fie relevante titlurile şi subtitlurile etc.

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

65

calitatea
tehnoredactării

–– să fie respectate calităţile tehnice, despre machetare şi
lizibilitate;–– să aibă un aspect atractiv şi adecvat nivelului de vârstă/dedezvoltare a elevilor şi specificului disciplinei etc.

stilul, unitatea proiectului de manualşcolar şi calitatea
activităţilor
multimedia deînvăţare interactivă

–– să promoveze valorile şi atitudinile din programa curriculară;–– să fie menţionate competenţele şi finalitățile practice grupate pe seturi de capitole/teme, detalierea cuprinsului şi
precizarea referinţelor bibliografice etc.

Conţinutul manualelor ar trebui prezentate astfel încât să dezvolte subiectele tematice şi să stimuleze elevii să găsească răspunsul la întrebările-cheie propuse sau formulate de ei. Sursele trebuie selectate astfel încât să permită elevilor la sfârşitul activităţii
să formuleze răspunsuri clare la întrebările care îi frământă.
Materialele din capitole ar trebui grupate în unităţi tematice, care să conţină blocuri de întrebări şi sarcini pentru facilitarea analizei surselor şi înţelegerii conţinuturilor
propuse. Întrebările şi sarcinile trebuie să fie variate: de selectare şi comparare a informaţiei din diferite surse, de descoperire a unui sens ascuns, de formulare a proprieiînţelegeri a informaţiei etc.
În manualele de Istorie trebuie să persiste informaţii atractive pentru elevi, accentul ar trebui pus pe dezvoltarea gândirii critice şi utilizarea ei în viaţa reală. O condiţie
importantă pentru ca manualele şcolare să fie utile şi atractive pentru elevi este caracterul interactiv, abordarea transdisciplinară, ce oferă elevului posibilitatea să transpună mai uşor în viaţă competenţele formate. Drept elemente inter- şi transdisciplinare
abordate în manuale pot fi: Istoria şi Limba şi literatura română şi universală, Istoria şi
Cinematografia, Istoria şi Cultura, Istoria şi Artele, Istoria şi Geografia, Istoria şi Educaţia
pentru societate/Educaţia civică, Istoria şi Dezvoltarea personală. Materialele incluse în
manuale trebuie să stimuleze curiozitatea pentru studiul Istoriei.
Este necesară inserţia în manuale a informaţiilor despre cultura memoriei şi conştiinţa naţională. Este foarte utilă prezenţa algoritmului de studiere a unui monument
istoric şi de artă, a rolului personalităţii în Istorie, de analiză a surselor istorice etc. De
asemenea este necesar să fie fixate ideile-cheie la începutul modulului şi elevii să răspundă la ele la finalul lecţiei.
Cadrul didactic va aborda conţinuturile manualului într-o manieră creativă şi personalizată, iar în funcţie de capacităţile contingentului de elevi le poate completa, ajusta
sau substitui părţi din acestea. În cadrul activităţilor se va pune accentul pe motivaţia
intrinsecă a elevilor, pe formarea unor atitudini şi valori: interesul pentru studierea trecutului, pentru cunoaşterea realizărilor culturii, ştiinţei, dar şi declanşarea curiozităţii, adorinţei de a cunoaşte, a acţiona în condiţii de schimbare. Principalele valori şi atitudini
66

formate elevilor sunt coerenţa şi rigoarea în gândire şi acţiune, gândire critică şi flexibilă, relaţionare pozitivă cu ceilalţi, respectarea drepturilor fundamentale ale omului,dezvoltarea atitudinilor proactive în viaţa personală, antrenarea gândirii prospective
prin înţelegerea rolului Istoriei în viaţa prezentă şi ca factor de predicţie a schimbărilor,
rezolvarea pe cale nonviolentă a conflictelor, asumarea diversităţii etnice, sociale, religioase şi culturale, precum şi altele.
La fiecare modul/unitate de învăţare se recomandă să se facă o retrospectivă a subiectelor precedente prin următoarele aspecte: hartă, axa cronologică şi un algoritm dediscuţie. Ar fi binevenite fişierele scurte biografice despre autorii surselor/documentelor, condiţiile şi timpul în care au fost scrise.
Pot fi actuale şi relevante secţiunile unor manuale, de exemplu: Fereastră spre lume,
Vocile istoriei, Să nu uităm, Istoria şi noi, La intersecţia culturilor, Cercetare şi reflecţie
personală, Dialog cu istoria, Destin uman, Destin politic, Opreşte-te şi reflectează, Pentru a ţine minte, Un popor în căutarea păcii etc.
În manuale trebuie să fie abordate şi subiecte generale, precum globalizarea, cetăţenia activă, digitalizarea, spiritul de iniţiativă, acţiuni antreprenoriale etc. Totodată
sunt puţin elucidate în manualele precedente subiecte sensibile. De asemenea, este
necesară o deschidere mai mare spre subiectele referitoare la cultură şi civilizaţie, viaţa
cotidiană, descrierea monumentelor, tradiţiilor etc. Astfel, manualul – parte componentă a Curriculumului, va corespunde cerinţelor, aşteptărilor profesorilor şi elevilor,
fiind totodată adaptat la standardele europene.
Autorii de manuale vor aborda conţinuturile educaţionale din Curriculum într-o manieră originală şi creativă, unde vor include texte de bază şi auxiliare, surse istorice
corespunzătoare, sarcini de învăţare, subiecte de discuţii, sugestii pentru proiecte, altemateriale necesare pentru formarea/dezvoltarea competenţelor la Istoria românilor şi
universală (imagini, hărţi, tabele, diagrame etc.).
1.6 ELEMENTE DE INTER- ŞI TRANSDISCIPLINARITATE ÎN CURRICULUMUL LA DISCIPLINĂ
Formarea capacităţii de a reflecta asupra lumii, de a formula şi de a rezolva problemeîn baza relaţionării cunoştinţelor din diferite domenii reprezintă prima finalitate pe careşi-o propune şcoala. Abordarea inter- şi transdisciplinară a conţinuturilor ştiinţifice oferă
elevilor o imagine integră a aceluiaşi conţinut, fenomen, situaţie etc., privit din perspectiva diferitor discipline şi relaţionărilor acestora; solicită crearea de conexiuni în cadrul
diferitor discipline între competenţele-cheie şi cele specifice disciplinei/unităţi de competenţă dobândite separat. O asemenea abordare nu se mai centrează pe discipline aparte,ci le transcende, subordonându-le necesităţilor elevului – subiectului formă­rii.

67

Elevul, prin dezvoltarea competenţelor: comunicare, gândire critică, analiza complexă a informaţiei, luarea deciziilor la diferite discipline, nu va mai percepe fenomenul
studiat izolat, ci în complexitate, abordând subiectul multidisciplinar.
Activităţile cu caracter inter- şi transdisciplinar presupun abor­darea integrată aCurriculumului prin centrarea pe problemele lumii reale în diverse contexte cotidie­ne,urmărind formarea/dezvoltarea competenţelor elevului necesare pentru viaţă. Toate
competenţele specifice disciplinei Istoria românilor şi universală, precum şi unităţile decompetenţă pe clase, au deschidere spre a organiza activităţile cu elemente inter- şitransdisciplinare.
Variante posibile de administrare a activităţilor cu caracter inter- şi transdisciplinar pot fi: a) o activitate proiectată în 1-2 luni; b) o zi în semestru; c) decadele disciplinelor organizate în context curricular şi care prevăd activităţi inter- şi transdisciplinare.
Demersuri transdisciplinare promovate de Curriculumul la Istoria românilor şi universală, ediţia 2019, precum şi la majoritatea disciplinelor şcolare:–– organizarea unor activităţi comune în clasă, şcoală sau comunitate, cu implicarea
a 2-5 profesori care predau discipline diferite;–– includerea în proiectarea calendaristică de lungă durată şi proiectarea pe unităţi
de învăţare a unor subiecte/activităţi cu caracter inter- şi transdisciplinar şi rezervarea a 3-7 ore anual pentru fiecare disciplină, în special cele ce ţin de învăţarea
în bază de proiect;–– fiecare instituţie de învăţământ îşi poate proiecta succesiunea zilelor cu activităţi transdisciplinare: pe parcursul anului sau la finele semestrelor, în funcţie depotenţialul/disponibilitatea colectivului profesoral, interesele elevilor şi managementul timpului;–– cadrele didactice realizează activităţi de tip inter- şi transdisciplinar (cooperareîntre discipline înrudite).
–– activităţile inter- şi transdisciplinare se pot realiza în cadrul aceloraşi lecţii cu profesorii care se succed în abordarea sarcinilor specifice disciplinei;–– subiectele inter- şi transdisciplinare se pot realiza la fiecare lecţie separat, la disciplina sa.

68

Exemple de subiecte tematice ce pot fi abordate interdisciplinar:
Discipline
integrate

Subiecte interdisciplinare

Istoria românilor
şi universală şi
Limba şi literaturaromână

–– Formarea poporului şi a limbii române;–– Identitatea lingvistică şi culturală;–– Tradiţiile popoarelor/neamului;–– Istoria literaturii etc.

Istoria românilor şi
universală şi Literatura universală

–– Opere literare ale scriitorilor din diferite ţări;–– Război şi pace;–– Provocările lumii noi;–– Mituri, legende şi cronici, creaţii lirice, epice şi dramatice;–– Familia de limbi romanice etc.

Istoria românilor şi
universală şi
Limbi Străine

–– Cultură şi civilizaţie;–– Dialoguri culturale;–– Mediul social şi informaţional;–– Călătorii imaginare prin diferite ţări etc.

Istoria românilor
şi universală şi
Educaţie pentru
societate–– Guvernarea democratică;–– Roluri sociale, a fi lider;–– Drepturi, libertăţi şi responsabilităţi;–– Împreună în diversitate;–– Proiecte: Politici publice, Dezbateri academice etc.;

Istoria românilor şi
universală şi Dezvoltare personală

–– Calitatea vieţii;–– Lumea în viziunea mea şi a altora;–– Reguli de comportament;–– Identitatea personală și relaţionarea armonioasă etc.;

Istoria românilor şi
universală şi
Geografie–– Călători şi călătorii;–– Evoluţii în spaţiu şi timp;–– Economia mondială şi naţională;–– Harta politică, caracteristica statelor;–– Problemele globale ale omenirii: ecologică, alimentară, sărăcia etc.;–– Monumente şi locuri remarcabile;–– Minorităţile etnice în Republica Moldova;–– Monumente şi locuri remarcabile;

Istoria românilor şi
universală şi Educaţie economică şi
antreprenorială

–– Evoluţia economică a statelor;–– Elaborarea unui plan de afaceri;–– Piaţa internaţională;–– Noi şi Europa;–– Evoluţia economică şi socială a localităţii natale;

Istoria românilor
şi universală şi
Educaţie muzicală/artele–– Curente şi stiluri de artă;–– În lumea artelor etc.;–– Portrete ale voievozilor;–– Oglindirea revoluţiei în artele plastice;–– Istoria muzicii;–– Exprimarea atitudinii eroice;–– Glorificarea trecutului în opere muzicale.

69

Istoria românilor şi
universală şi Educaţia tehnologică/Tehnologii informaţionale–– Lumea digitală;–– Meşteşuguri populare şi moderne;–– Domenii profesionale şi servicii sociale etc.

Istoria românilor
şi universală şiŞtiinţe

–– Originea omului;–– Mediul înconjurător şi protecţia naturii;–– Relaţii în natură şi în societate;–– Legi, procese, fenomene;–– Utilizarea algoritmelor şi conceptelor matematice pentru caracterizarea unei situaţii concrete din diferite perioade istorice;–– Prelucrarea datelor de tip cantitativ şi calitativ.

Exemple de activităţi/produse cu caracter transdisciplinar (cadrele didactice definesc produsele/activităţile comune, care presupun un caracter integrator):–– Elaborarea şi implementarea proiectelor în clasă, şcoală sau comunitate;–– Festivalul popoarelor/etniilor;–– Excursii cognitive;–– Ghid pentru o zi;–– Dezbateri academice;–– Conferinţa ştiinţifică-practică a elevilor;–– Prezentarea unor creaţii realizate de elevi: portofolii, desene, video, pliante etc.;–– Prezentarea revistei şcolare;–– Conferinţă de presă;–– Biblioteca vie;–– Cafeneaua de discuţii;–– Întâlniri cu personalităţi, persoane-resursă;–– Expoziţii de bucate preparate în diferite ţări cu prezentarea lor şi cu elemente
istorice;–– Simularea unei vizite/primirea delegaţiilor;–– Valorile familiei şi ale comunităţii;–– Patrimoniu cultural local, naţional şi universal;–– Sărbători tematice şi elemente de cultură locală;–– Vizitarea unor spectacole tematice, filme, expoziţii;–– Expediţii turistice;70

1.7. MEMORIA COLECTIVĂ ŞI IDENTITATEA – SURSE IMPORTANTE DE ÎNVĂŢAREAUTENTICĂ A ISTORIEI
Identitatea unei persoane şi a unui neam este construită în baza unor memorii/
amintiri marcante pentru momentele importante ale vieţii noastre. Memoria este un
efort al gândirii sociale, este capacitatea unui organism de a păstra şi de a acumula informaţii, de a recunoaşte şi a reproduce experienţa din trecut. Fiecare persoană deţine
anumite sentimente, gânduri şi trăiri. Tânăra generaţie are posibilitatea de a învăţă din
aceste amintiri care vor asigura continuitatea identităţii personale, precum şi a celei
colective. Un rol important în eficienţa şi utilizarea memoriei colective îl au procesele
afective pozitive prin care trece subiectul învăţării: emoţiile şi sentimentele intelectuale: bucuria explorării, plăcerea descoperirii noutăţilor, „pofta” de a învăţa.
Memoria şi identitatea se construiesc şi se modelează prin intermediul unui procesde învăţare, care se realizează în cadrul unui grup consolidat prin comunicare şi interacţionare constructivă. Memoria individuală şi cea colectivă se sprijină reciproc, secompletează şi se realizează una prin intermediul celeilalte.
Alături de multitudinea de surse disponibile pentru învăţarea Istoriei în contexte
formale (manuale, documente, lucrări ştiinţifice, filme, muzee etc.) memoria colectivă
este un izvor inestimabil pentru a afla prin metode nonformale despre trecut de lapersoane reale. Cadrele didactice vor utiliza această sursă pentru a eficientiza procesulde învăţare a Istoriei. Ei vor explica elevilor că evoluţia unei fiinţe umane se află într-opermanentă relaţionare cu ceilalţi, împărtăşind cu aceştia o identitate comună, care se
bazează pe o memorie colectivă.
Memoria colectivă sau socială este definită ca fiind o componentă a memoriei episodice, care depozitează informaţii referitoare la momentele, faptele şi personajele
semnificative ale vieţii sociale ale unui anumit grup sau ale unei colectivităţi. Memoria
colectivă este un proces social continuu de prelucrare, stocare şi reactualizare a informaţiilor considerate a avea aceeaşi semnificaţie pentru o colectivitate umană (grup,
comunitate, popor).
Receptarea trecutului este determinată de prezent, de cerinţele acestuia, dar şi deinformaţiile şi amintirile care s-au adunat pe parcurs şi care transformă trecutul întro manieră proprie. Memoria depinde de persoanele care convieţuiesc alături de noi,deoarece cele mai multe amintiri revin în mintea noastră pentru că cei din jur, familia,
prietenii le reamintesc. Cadrele didactice vor stimula elevii să discute cu persoanele dinmediul în care trăiesc, aflând astfel multe lucruri interesante, deseori controversate,
dar autentice despre trecutul nostru comun. Aceasta stimulează amintirile oamenilor,în special a celor care au experienţă de viaţă mai mare. Pe memoria colectivă se sprijină
crearea legăturii sociale şi a comunităţilor.

71

Cadrele didactice vor lua în consideraţie că memoria colectivă implică diferite referinţe identitare: familia, religia, etnia, limba precum şi multe alte lucruri la care individul
se raportează. Comunitatea religioasă, de asemenea, asigură formarea memoriei colective, determinând un cadru general al credinţei, care stă la baza amintirilor comune.
Acestea asigură materialul necesar formării memoriei colective.
Familia reprezintă nu doar o sursă explicită a amintirilor colective, dar şi un elementesenţial al identităţii. Amintirile colective reprezintă mediul în care identitatea se afirmă. Amintirile împărtăşite cu membrii familiei asigură baza identitară. Aceasta este ocomunitate în care se desfăşoară o parte a vieţii personale şi care deţine un sistem denorme morale, etice, specifice, exemple practice de urmat, determinând aşteptările
viitoare ale membrilor săi, educând şi oferind sprijin identitar.
De regulă, în cadrul familiei este distinsă şi memoria rituală, formată dintr-un set dereguli specifice, care sunt împărtăşite de toţi sau de majoritatea membrilor familiei (deexemplu ritualul sărbătorilor, tradiţii, obiceiuri, cântece, feluri de mâncare etc.). Importantă este şi dorinţa de a aduce în prezent şi amintirile din copilărie, viaţa familiei prinintermediul experienţelor trecute, care reînsufleţesc prezentul. Această funcţie implică
amintirea şi retrăirea trecutului, în baza unei memorii afective, a sentimentelor şi a relaţiilor din trecut, care continuă să însufleţească prezentul.
Astfel familia este cea care păstrează și apără identitatea colectivă şi a cea individuală prin respectul pe care îl oferă trecutului identitar, prin menţinerea vie a memoriei
trecutului. Se realizează situarea individului într-un context istoric şi familial, oferinduse un posibil răspuns la întrebarea despre propria identitate (Cine sunt eu?) prin propunerea unor cadre identitare, dar şi identităţii colective (Cine suntem noi?).
Elevii vor colecta materiale necesare, utilizând diverse strategii (interviul individualşi de grup, chestionarul, discuţii libere, jurnalul reflexiv etc.) de la persoanele din comunitate cu experienţă pentru a afla mai multe informaţii despre diverse subiecte din
istoria locală sau naţională:–– aspecte ale modului de viaţă din diferite perioade istorice, în special din cea contemporană interbelică şi postbelică;–– atitudini faţă de război şi pace, amintiri despre camarazii de arme, modalităţi decomemorare a persoanelor care au luptat cu voinţă sau fără pe diverse fronturi;–– reflecţii despre aspecte specifice ale societăţii, cum ar fi cele din economie, politică, relaţii sociale, realizări culturale etc.;–– mărturii din istora neamului şi a familiilor;–– condiţiile şi tradiţiile de întemeiere a familiilor;–– politica faţă de proprietate în diverse timpuri, faţă de legi şi coduri morale;72

–– mărturii despre modalităţile de activitate a mass-media timpului, tematica filmelor şi a spectacolelor, conţinutul cântecelor şi a operelor literare etc.;–– amintiri din copilărie şi despre evenimentele recente, care s-au întâmplat în localitate/regiune/ţară.
Datele şi informaţiile vor fi colectate şi analizate minuţios pentru ca elevii să-şi formeze o impresie generală despre cum au decurs evenimentele, nu doar din manuale şi
documente oficiale, dar şi din relatările martorilor oculari. Aceste materiale pot fi utilizate pentru a organiza conferinţe tematice, întâlniri cu persoane resurse, elaborarea dereviste şi pliante tematice, emisiuni televizate, expoziţii şi alte evenimente.
Cercetând şi analizând critic şi constructiv memoria colectivă şi amintirile oamenilor
se pot determina şi alte aspecte, uneori contradictorii, despre prejudecățile şi tipurile
oamenilor referitor la trecutul lor, cum pot fi utilizate amintirile cu scop de manipulare,ideologizare etc. Pentru formarea unei opinii echilibrate este important de a selecta şia analiza mai multe opinii despre unul şi acelaşi eveniment, pentru a nu permite crearea
unor atitudini părtinitoare.
Memoria colectivă este proprie oricărei societăţi, manifestându-se prin acumularea,păstrarea şi transmiterea valorilor intelectuale şi spirituale generaţiilor viitoare. Mărturiile oamenilor de rând, astfel devin important izvor de cunoaştere a Istoriei, oferind oaltă perspectivă asupra trecutului.

73II. Referinţe proiective ale
Curriculumului la disciplina
Istoria românilor şi universală
2.1. CURRICULUM LA DISCIPLINA ISTORIA ROMÂNILOR ŞI UNIVERSALĂ CA SURSĂ
DE PROIECTARE DIDACTICĂ
La baza proiectării didactice stau produsele curriculare principale şi auxiliare, careconstituie resurse ce structurează conţinuturile curriculare şi care oferă suport în procesul de învăţământ în calitate de instrumente de proiectare şi organizare a procesului
educaţional.
Produsele curriculare specifice activităţii de proiectare didactică la nivel microeducaţional (activitate realizată de către cadrul didactic) sunt:– Proiectarea didactică de lungă durată/macro proiectarea;– Proiectarea didactică a unităţii de învăţare;– Proiectarea lecţiei (activitate didactică).
Proiectarea, organizarea, pregătirea, desfăşurarea, monitorizarea şi evaluarea eficientă a procesului didactic centrat pe elev şi orientat spre formarea competenţelor,în efortul actual de modernizare și optimizare, asigură creşterea calitativă a activităţii
didactice.
Proiectarea este acţiunea de anticipare şi pregătire a activităţilor didactice și educative în baza unui sistem de operaţii, concretizat în programe de instruire diferenţiate
prin creşterea performanţelor. Proiectarea activităţii didactice – „ansamblul de proceseşi operaţii deliberative de anticipare a acesteia, de fixare mentală a paşilor ce vor fi
parcurşi în realizarea instrucţiei şi educaţiei şi a relaţiilor dintre aceştia, la nivel macro(respectiv la nivelul general al procesului de învăţământ) şi micro (la nivelul specific/
intermediar al unităţilor de învăţare/capitolelor/temelor şi operaţional al activităţilor
didactice concrete)”.
La nivel macro, proiectarea pedagogică a procesului de învăţământ reprezintă undemers de anticipare a acţiunilor specifice, realizate în cadrul activităţilor instructiveducative, pentru realizarea funcţionalităţii procesului, la nivel strategic şi managerial.
La nivel micro, vorbim de proiectarea didactică, care presupune interrelaţionarea
dintre elementele structurale fundamentale (finalităţi, strategii de (auto)instruire, strategii de (auto)evaluare), precum şi întocmirea unor documente sau instrumente de lucru utile deopotrivă cadrului didactic şi elevului în desfăşurarea activităţii instructiveducative.

74

Nivelurile proiectării:A. PROGNOZA
Caracteristici: este un instrument de strategie educaţională, de orientare generală; asigură conceperea strategiei generale de realizare a finalităţilor educaţionale ale unei perioade de timp mai mare (1-2 ani, un ciclu şcolar); permite realizarea unor diagnoze şi anticiparea unor direcţii de acţiune viitoare; anticipă schimbări în evoluţia personalităţii elevilor.
Acţiuni implicate: precizarea obiectivelor pentru etapa care urmează; diagnoza situaţiei iniţiale, indicarea „punctelor tari” şi a „punctelor slabe”, a aspectelor critice saucare urmează a fi dezvoltate; stabilirea unor direcţii de acţiune pentru 2-3 ani, a unor
expectanţe, prin raportare la obiectivele şi la dimensiunile personalităţii.
B. PROIECTAREA/PLANIFICAREA
Caracteristici: este o parte componentă a prognozei; se referă la perioade medii
de timp (un an, un semestru, un capitol); se raportează la obiectivele stabilite; este
un instrument flexibil, operaţional; permite manifestarea creativităţii cadrului didactic;
necesită prevederea unor alternative metodologice.
Etape: 1. stabilirea obiectivelor; 2. evaluarea stării iniţiale, prin raportare la obiective; 3. elaborarea planului de acţiune (a instrumentului: planificare anuală, semestrială);4. aplicarea şi optimizarea acestuia; 5. evaluarea finală.
C. PROGRAMAREA
Caracteristici: vizează perioade scurte de timp; programul reprezintă un plan operaţional, realizabil pe etape scurte; permite realizarea unor detalieri metodologice.
Acţiuni. Programul reprezintă o anexă a proiectului prin intermediul căruia:- se realizează detalierile necesare;- sunt ilustrate sarcinile de lucru şi ordinea lor logică;- sunt precizate acţiunile agenţilor implicaţi;- sunt indicate metodele, mijloacele, instrumentele utilizate;- este precizat modul de gestionare a timpului etc.
2.2. PROIECTAREA DIDACTICĂ DE LUNGĂ DURATĂ
Proiectarea didactică de lungă durată presupune realizarea unei legături strânse
dintre competenţele specifice, unităţi de competenţă, activităţile de învăţare şi conţinuturile selectate; repartizarea conţinuturilor pe unităţi de învăţare; stabilirea succesiunii de parcurgere a unităţilor de învăţare şi detalierea conţinuturilor tematice alefiecărei unităţi de învăţare incluse în Curriculumul la disciplina şcolară Istoria românilor
şi universală; verificarea concordanţei dintre traseul educaţional propus de cadrul didactic şi oferta de resurse educaţionale, materiale de care poate dispune (manuale,75

ghiduri etc.); alocarea resurselor de timp considerate necesare pentru fiecare unitatede învăţare, în concordanţă cu cerinţele administrării disciplinei.
Proiectul didactic de lungă durată (PDLD) este un document administrativ, care se întocmeşte la începutul anului şcolar de către cadrul didactic. PDLD constituie un instrument funcţional, care are menirea să asigure un parcurs ritmic al procesului de învăţare
şi al organizării activităţilor de evaluare, orientat spre realizarea finalităţilor curriculare decătre elevi. Pe parcursul anului se admit unele ajustări în funcţie de condiţiile în care sedesfășoară procesul de învăţare, de resursele avute la dispoziţie şi de interesele elevilor.
Astfel, cadrul didactic va distribui resursele de învăţare, identificând pentru clasa
respectivă un număr de unităţi rezonabil, respectând administrarea disciplinei, propusă
în documentul curricular şi în planul-cadru, elaborat de MECC. De asemenea, cadrul
didactic va asocia unităţile de competență cu unităţile de conţinut, cu activităţile deînvăţare şi produsele recomandate. Primordiale sunt unităţile de competenţă şi competenţele specifice disciplinei, care sunt obligatoriu de atins.
Distribuirea orelor, preconizate de Curriculum, este orientativă. Cadrul didactic repartizează orele în funcţie de mai mulţi factori (specificul clasei de elevi, resursele disponibile, necesităţile elevilor etc.). De asemenea, condiţiile şi contextul în care se realizează învăţarea, spaţiul fizic, managementul clasei şi altele vor determina selectarea
activităţilor şi produselor de evaluare.
PDLD conţine competenţele specifice disciplinei şi unităţile de competenţă (se transcriu din programa curriculară) şi detalieri de conţinut – se eşalonează subiectele tematice pe unităţi de învăţare. La finele fiecărei unităţi de învăţare vor fi planificate
activităţi de sinteză, de evaluare/autoevaluare. Se vor indica lecţiile în cadrul cărora seproiectează: evaluarea iniţială (EI); evaluarea formativă (EF); evaluarea sumativă (ES).
Resursele ce indică produse curriculare de bază (curriculumul disciplinar, manualul şcolar aprobat de MECC etc.) şi produse curriculare auxiliare (ghidul de implementare acurriculumului pentru învăţământul gimnazial, ghiduri metodice pentru cadrele didactice, instrucţiuni metodologice, caiete de activitate independentă pentru elevi, culegeri
de teste, softuri educaţionale etc.) utilizate pentru învăţare.
Cadrul didactic are libertatea de a utiliza activităţile de învăţare din programa curriculară sau pot fi folosite şi altele, în funcţie de pregătirea sa, interesele elevilor şi
condiţiile în care se desfăşoară procesul educaţional. PDLD are valoare orientativă, daracoperă integral cerinţele programului curricular.
În continuare se propune un model de proiectare didactică de lungă durată:76

77
1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice Antichităţii şi Evului
Mediu pentru a descrie aspectele
evoluţiei social-economice, politice şi culturale.
1.2. Formularea enunţurilor cu
caracter istoric, utilizând noţiunile
specifice perioadelor Antică şi
Medievală.
2.1. Descrierea schimbărilor ce au
avut loc în spaţiul istoric studiat.
2.2. Analiza schimbărilor teritoriale care s-au produs în perioada
studiată.

1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice Antichităţii şi Evului
Mediu pentru a descrie aspectele
evoluţiei social-economice, politice şi culturale.
2.1. Descrierea schimbărilor ce au
avut loc în spaţiul istoric studiat.
3.1. Stabilirea tipului sursei înbaza criteriilor prestabilite.

1.Utilizarea limbajului istoric îndiverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.

1.Utilizarea limbajului istoric îndiverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.

UNITĂŢI DE COMPETENŢĂ

COMPETENŢE SPECIFICEUNITATEA
DE ÎNVĂŢARE

Indo-europenizarea.
Popoare	şi
limbi
indo-europene

Evaluare iniţială

Introducere în studiul
Istoriei Românilor şi
Universală

UNITĂŢI DE CONŢINUT

MODEL PROIECTARE DE LUNGĂ DURATĂ CLASA A X-A/PROFIL UMANISTCIVILIZAŢIILE ANTICHITĂŢII
(9 ore)

1

1

1

nr.
de
ore
DATA

NOTE

78

4.1. Identificarea evenimentelor/
proceselor istorice aflate în relaţie
de cauzalitate.
4.2. Argumentarea relaţiilor decauzalitate/interdependenţă/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele istorice din
Epoca Antică şi Medievală.
3.2. Sistematizarea informaţiilor
din diferite tipuri de surse pe domenii (economic, social, politic,
cultural).
3.3. Formularea opiniilor proprii
referitoare la fapte/evenimente/
procese/fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.
1
1
1
1
1
1

1
1

Formarea popoarelor
antice în Asia şiEuropa*Civilizaţiile Orientului
Antic*
Civilizaţia Elenă*Colonizarea greacă
Civilizaţia Romană
Civilizaţiile străvechi
în spaţiul românesc şi
formarea traco-getodacilor*
Geto-dacii şi lumea
greacă
Sinteză şi evaluare

79

1. Utilizarea limbajului istoricîn diverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

1.2. Formularea enunţurilor cu
caracter istoric, utilizând noţiunile
specifice perioadelor Antică şi
Medievală.
2.2. Analiza schimbărilor teritoriale, care s-au produs în perioada
studiată.
3.1. Stabilirea tipului sursei înbaza criteriilor prestabilite.
4.2. Argumentarea relaţiilor decauzalitate/interdependenţă/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele istorice din Epoca
Antică şi Medievală.
5.3. Aprecierea rolului istoric almarilor personalităţi ale neamuluiîn edificarea valorilor naţionale.
FORME DE ORGANIZAREPOLITICO-STATALĂ ÎN ANTICHITATE(14 ore)131Fărâmiţarea statului
dac şi refacerea unităţii
lui pe timpul lui
DecebalDacia şi Imperiul Roman: războaiele dacoromane; romanizarea
geto-dacilor
Evaluare sumativă

1

Marile imperii şi impactul lor asupra civilizaţiei
antice*21Forme de organizare
politico-statală în Romaantică

Dacia pe timpul lui
Burebista

1

Imperiul lui Alexandru
Macedon. Elenismul

12Modele de organizare
politică în Grecia antică

Apariţia statului la geto-daci *1Modele de organizare
politică în lumea antică: de la oraşe-state laimperii*

80

1. Utilizarea limbajului istoricîn diverse situaţii de învăţare şide viaţă.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

1. Utilizarea limbajului istoricîn diverse situaţii de învăţare şide viaţă.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

3.3. Formularea opiniilor proprii
referitoare la fapte/evenimente/
procese/fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.
4.3. Demonstrarea relaţiei cauză-efect din perspectiva cauzelor
imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.
5.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează patrimoniulnaţional.
5.2. Explorarea oportunităţilor
sociale şi economice în activităţile
de valorificare a trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

1.3. Prezentarea comunicărilor
orale şi scrise, utilizând termeni şiconcepte istorice specifice perioadei studiate.
3.2. Sistematizarea informaţiilor
din diferite tipuri de surse pe domenii (economic, social, politic,
cultural).
5.2. Explorarea oportunităţilor
sociale şi economice în activităţile
de valorificare a trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.
ECONOMIE ŞI SOCIETATEÎN LUMEA ANTICĂ
(9 ore)CULTURAPOPOARELOR ANTICE(6 ore)

1

2
1
2
1
2

Structuri sociale înstatele lumii antice.
Organizarea socială la
geto-daci
Modul de viaţă în
societatea antică orientală, greacă şi romană*Modul de viaţă la getodaci
Traco-geto-dacii în viziunea autorilor antici
Evaluare sumativă
Cultura antică – scrisul,
literatura, filosofia,ştiinţa*Cultura şi religia getodacilor
Activitate de învăţare
bazată pe proiect:
Monumente de arhitectură antică şi medievală
din localitate/raion/regiune. (ex: Cetatea getodacică Butuceni, Orhei)

Cultura antică – arta,
religia, mitologia*

2Viaţa economică în
lumea antică. Forme deproprietate. Economia
geto-dacilor*

81

2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

2.2. Analiza schimbărilor teritoriale care s-au produs în perioada
studiată.
2.3. Conceptualizarea continuităţii proceselor care au avut loc
în Epoca Antică şi Medievală,utilizând sursele cartografice şicronologice.
3.3. Formularea opiniilor proprii
referitoare la fapte/evenimente/
procese/fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.
5.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează patrimoniulnaţional.
MAREA MIGRAŢIE A POPOARELORŞI DECLINUL LUMII ANTICE(5 ore)

1

1
1

1

1

Marile migraţiuni ale
popoarelor şi declinul
lumii anticeCăderea Imperiului
Roman de Apus
Contribuţia
civilizaţiei antice lafăurirea tezaurului
civilizaţiei universale.
Activitate de învăţare
bazată pe proiect: Proiect de salvgardare apatrimoniului cultural
Evaluare sumativă

1

Criza societăţii anticeşi formele ei de manifestare

Evaluare formativă
continuă, verificări sistematice, care însoţesc
parcursul didactic

Apariţia şi răspândireacreştinismului.* Creştinarea daco-romanilor*

82

1.Utilizarea limbajului istoric îndiverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.

1.2. Formularea enunţurilor cu
caracter istoric, utilizând noţiunile
specifice perioadelor Antică şi
Medievală.
2.2. Analiza schimbărilor teritoriale care s-au produs în perioada
studiată.
3.3. Formularea opiniilor proprii
referitoare la fapte/evenimente/
procese/fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.
4.1. Identificarea evenimentelor/
proceselor istorice aflate în relaţie
de cauzalitate.
4.2. Argumentarea relaţiilor decauzalitate/interdependenţă/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele istorice din Epoca
Antică şi Medievală.
FORMAREA POPOARELOR ŞI STATELOR MEDIEVALE(16 ore)

2
1
1

2

2

1

1

1

Geneza societăţii medievale. Constituirea
noilor popoare înEuropa*Etnogeneza românească
Migratorii din Epoca
Medievală timpurieşi impactul lor asupraromânilor
Formarea şi particularităţile statelor medievale în Europa (sec. V-XI)*Fărâmiţarea feudală.
Centralizarea statelorîn Europa
Imperiul Roman deRăsărit (sec. IV-VII).
Imperiul Bizantin în
secolele VII-XV*
Monarhiile absolutisteşi caracteristicile lorObştea sătească laromâni – factor de continuitate şi unitate românească. Formaţiuni
prestatale româneşti înTransilvania, la Sud şi
Est de Carpaţi*83

1. Utilizarea limbajului istoricîn diverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.

Selectarea terminologiei istorice specifice Antichităţii şi Evului
Mediu pentru a descrie aspectele
evoluţiei social-economice, politice şi culturale.
2.1. Descrierea schimbărilor ce au
avut loc în spaţiul istoric studiat.
3.2. Sistematizarea informaţiilor
din diferite tipuri de surse pe domenii (economic, social, politic,
cultural).
4.3. Demonstrarea relaţiei cauză-efect din perspectiva cauzelor
imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.
ECONOMIE, SOCIETATE ŞI ORGANIZAREPOLITICĂ ÎN EVUL MEDIU(9 ore)11Viaţa socială în Epoca
Medievală. Ierarhia
feudală
Structuri şi relaţii sociale în Ţările Române(sfârşitul sec. XIV - mijlocul sec. XVII)*1

Evaluare sumativă

1

1

Similitudini şi sincronisme în procesul deformare a statelor medievale româneşti

Economia Ţărilor
Române (sfârşitul sec.
XIV - mijlocul sec. XVII)*

1

Constituirea Ţării
Moldovei

1

1Constituirea Ţării
Româneşti

Viaţa economică în
societatea medievală.
Apariţia şi dezvoltareaoraşelor medievale

1

Premisele constituirii
statelor medievale.
Formarea statului înTransilvania

84

1. Utilizarea limbajului istoricîn diverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

1.2. Formularea enunţurilor cu
caracter istoric, utilizând noţiunile
specifice perioadelor Antică şi
Medievală.
2.3. Conceptualizarea continuităţii proceselor care au avut loc
în Epoca Antică şi Medievală,utilizând sursele cartografice şicronologice.
3.2. Sistematizarea informaţiilor
din diferite tipuri de surse pe domenii (economic, social, politic,
cultural).
4.3. Demonstrarea relaţiei cauză-efect din perspectiva cauzelor
imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.
5.3. Aprecierea rolului istoric almarilor personalităţi ale neamuluiîn edificarea valorilor naţionale.
EVOLUŢIA STATELOR MEDIEVALEROMÂNEŞTI
(12 ore)121Ţările Române în lupta antiotomană de la
mijlocul secolului al
XV-lea. Iancu de Hunedoara şi Vlad Ţepeş
Epoca lui Ştefan cel
Mare
Situaţia politică a Ţării
Româneşti şi a Moldovei în prima jumătate asecolului al XVI-lea

2

1

Sinteză şi evaluare
Consolidarea poziţiei
Moldovei şi Ţării Româneşti în timpul domniei
lui Mircea cel Bătrân şi
Alexandru cel Bun

1

1

1

Rolul bisericii creştine în
Epoca Medievală şi relaţiile ei cu puterea politică*Organizarea politică
internă a Ţărilor Române în sec. XIV - mijlocul
sec. XVII.
Expansiunea arabă.*Cruciadele medievale

1Instituţiile în statul
Medieval Occidental*

85

1. Utilizarea limbajului istoricîn diverse situaţii de învăţare şide viaţă.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

1.3. Prezentarea comunicărilor
orale şi scrise, utilizând termeni şiconcepte istorice specifice perioadei studiate.
3.1. Stabilirea tipului sursei înbaza criteriilor prestabilite.
4.1. Identificarea evenimentelor/
proceselor istorice aflate în relaţie
de cauzalitate.
5.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează patrimoniulnaţional.
5.3. Aprecierea rolului istoric almarilor personalităţi ale neamuluiîn edificarea valorilor naţionale.
CULTURA ŞI RELIGIAÎN EVUL MEDIU(6 ore)111Unirea politică a Ţărilor
RomâneSituaţia politică a Ţărilor Române în primele
decenii ale secolului al
XVII-lea
Evaluare sumativă

Monumente de arhitectură laică şi ecleziastică
Medievală românească*Cultura şi spiritualitatea
românească în Evul
Mediu*

1

2

2

1

Războiul antiotoman desub conducerea lui
Mihai Viteazul

Cultura şi religia în
Evul Mediu: literatura,artele, învăţământul,ştiinţa, filozofia*

2

Regimul de suzeranitate otomană şi formele
lui de manifestare

86

1.Utilizarea limbajului istoric îndiverse situaţii de învăţare şide viaţă.
2. Amplasarea în timp şi spaţiu
a evenimentelor, proceselor,
fenomenelor, în scopul înţelegerii continuităţii şi schimbării
în Istorie.
3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pentru
formarea cetăţeanului activ şi
responsabil.
4. Determinarea relaţiei decauzalitate în Istorie pentru
formarea unei gândiri logice şia spiritului critic.
5. Manifestarea respectuluifaţă de ţară şi de neam prinvalorificarea trecutului istoricşi a patrimoniului cultural.

1.3. Prezentarea comunicărilor
orale şi scrise, utilizând termeni şiconcepte istorice specifice perioadei studiate.
2.3. Conceptualizarea continuităţii proceselor care au avut loc
în Epoca Antică şi Medievală,utilizând sursele cartografice şicronologice.
3.3. Formularea opiniilor proprii
referitoare la fapte/evenimente/
procese/fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.
4.3. Demonstrarea relaţiei cauză-efect din perspectiva cauzelor
imediate/îndepărtate – efectelor
imediate/îndepărtate.
5.3. Aprecierea rolului istoric almarilor personalităţi ale neamuluiîn edificarea valorilor naţionale.
CIVILIZAŢIA EUROPEI ÎN PERIOADA TRECERII DE
LA MEDIEVAL LA MODERN(14 ore)2

1

Manifestări ale Umanismului în spaţiul românesc
Cărturarii moldoveni– călăuze spirituale ale
neamului românesc
(G. Ureche, M. Costin,
I. Neculce, C. MilescuSpătaru, D. Cantemir)

21Marile descoperiri geograficeRenaşterea şiUmanismul

1

1Apariţia spiritului şielementului modern înEuropa occidentală

Evaluare formativă
continuă, verificări sistematice care însoţesc
parcursul didactic

Unitatea culturală aromânilor în contextul
civilizaţiei occidentale
şi orientale*

87

2
1

3

1

Reforma şi ContrareformaRăzboiul de 30 de ani
Activităţi de învăţare
bazată pe proiect:Mărturii şi documente
despre istoria localităţii; „Ghid pentru ozi” – vizită la MuzeulNaţional de Istorie a
Moldovei; Realizarea deinvestigaţii cu referire
la stindardele medievale româneşti
Evaluare sumativă

1.2. PROIECTAREA DIDACTICĂ PE UNITĂŢI DE ÎNVĂŢARE
Proiectarea didactică pe unităţi de învăţare presupune detalierea planificării didactice de lungă durată, pe elementele componente ale acesteia. Proiectul didactic alunităţii de învăţare oferă o perspectivă mai generală asupra modalităţilor (strategiilor
şi componentelor acestora), asupra ritmului parcurgerii temelor/conţinuturilor respective, în vederea atingerii obiectivelor şi formării competenţelor.
Proiectarea didactică pe unităţi de învăţare este un instrument pragmatic şi reflectă
sintetic elementele cheie ale demersului didactic realizat de profesor. În funcţie de experienţa fiecărui cadru didactic, anumite elemente din proiect pot fi detaliate sau pot fi
cuprinse într-o rubrică specială.
Proiectarea pe unităţi de învăţare are mai multe avantaje: creează un mediu de învăţare coerent, în care aşteptările elevilor devin clare pe termen mediu şi lung, oferă
deschideri pentru implicarea elevilor în demersul educaţional.
Proiectarea pe unităţi de învăţare este orientată spre formarea la elevi a unui comportament specific, generat prin integrarea unor competenţe specifice şi unităţi decompetenţă, se desfăşoară continuu pe o perioadă de timp şi se finalizează prin evaluare. Astfel, disciplina Istoria românilor şi universală oferă un grad sporit de flexibilitate
formelor de organizare a procesului didactic şi conexiunilor transdisciplinare. În acest
sens este încurajat parteneriatul educaţional între cadrele didactice de la diferite discipline şcolare pentru realizarea produselor planificate.
Oferta curriculară este vastă din perspectiva textelor şi a documentelor propuse
pentru învăţarea Istoriei, fapt ce permite fiecărui cadru didactic să selecteze texte şi
documente integral sau anumite fragmente/secvenţe. Din experienţa de care dispune,
fiecare cadru didactic va selecta strategiile, adecvate unităţilor de învăţare, în corespundere cu nevoile de formare ale elevilor şi a resurselor disponibile.
Proiectarea pe unităţii de învăţare este gândită ca o parte componentă a organizării
procesului educaţional pe o anumită perioadă. Cadrele didactice vor realiza la începutul
anului de studii proiectarea primei unităţi de învăţare (orientativ pentru 6-12 lecţii), iarcelelalte proiecte pe unităţi de învăţare vor fi elaborate pe parcursul anului, pe măsura
finalizării implementării proiectelor pe unităţi de învăţare anterioare. Proiectarea peunităţi de învăţare poate fi realizată în mai multe modalităţi, în special în baza fazelorlecţiei cadru Evocare – Realizarea sensului – Reflecţie – Extindere (ERRE).
Evocarea este secvenţa de debut a activităţii, care are menirea să trezească emoţii şidorinţa de a se implica în activitate, să coreleze cunoştinţele şi abilităţile anterioare aleelevilor cu ceea ce urmează să fie dezvoltate. În cadrul evocării deseori se apelează laexperienţa elevilor, sistemul lor de valori, cunoştinţele de care dispun. Timpul rezervat
etapei de evocare este de 5-10 minute.

88Realizarea sensului este etapa de bază a lecţiei, la care elevii asimilează noi informaţii şi dobândesc noi deprinderi: studiază documente/texte, analizează prezentări, ascultă prelegeri, experimentează, elaborează monitorizat un produs etc. Elevul trebuie să
se implice activ în demersul de învăţare. Timpul rezervat etapei de realizare a sensului
este de 20-30 minute.
Reflecţia este o etapă importantă la finele lecţiei, unde se analizează nivelul de realizare a obiectivelor operaţionale proiectate, unde sunt valorificate anumite deprinderi,de a evalua importanța subiectului nou pentru sistemul de competențe dezvoltat. Timpul rezervat etapei de reflecţie este de 5-7 minute.
La etapa de Extindere se propun sarcini de scurtă şi de lungă durată şi se analizează
modalitatea de realizare. Sarcinile de extindere nu trebuie să fie obligatorii, ci cu titlul
de opţiune pentru dezvoltarea competenţelor elevilor în contexte noi.
O etapă importantă a activităţii este şi cea de analiză (debrifare) a organizării lecţiei,din perspectiva metodică şi starea afectivă. La finalul fiecărei activităţi, cadrul didactic
va rezerva timp şi pentru analiza activităţii, încurajând elevii să-şi autoevalueze nivelul
său de implicare, dar şi demonstrând interes pentru evaluarea reciprocă a implicaţiilor
colegilor. Vor fi analizate competenţele dezvoltate, însuşirea de valori, formarea de atitudini şi abilităţi, precum şi cunoştinţele asimilate şi anumite operaţii de gândire critică.
Evaluarea şi autoevaluarea, de la sfârşitul unităţii de învăţare, reprezintă elementede legătură cu alte unităţi de învăţare, precum şi cu alte discipline de studiu din aria
curriculară socioumanistică şi deschiderea spre alte arii curriculare. Produsele de evaluare le determină fiecare cadru didactic realizând evaluări sumative. Fiecare probă deevaluare sumativă, de realizare şi prezentare a produselor este recomandabil de a fi
urmată de o oră de analiză a evaluării.
Înainte de studierea subiectelor din proiectul curricular, se propune organizarea unei
activităţi separate la începutul lunii septembrie, în care elevii vor analiza prevederile şi
cerinţele documentelor de bază: Curriculumul la disciplină şi planificarea didactică delungă durată (aprobată la nivel de instituţie), elaborată de către cadrul didactic. Astfel,
elevii vor înţelege mai bine care sunt aşteptările de la ei şi vor propune modalităţi concrete de implicare (în mod individual sau în grup) în realizarea obiectivelor preconizate.
Totodată, elevii vor deveni parteneri activi ai cadrului didactic, iar acesta de la urmă, va
fi un ghid şi îndrumător eficient al subiecţilor în procesul de dezvoltare a competenţelor
cu caracter de integrare.
Note: La etapa de proiectare şi în primele 2-3 activităţi realizate cu elevii, rolul cadrului didactic este mai mare. El implică elevii în analiza conceptelor-cheie din cadrulUnităţii de învăţare planificate. Treptat, rolul cadrului didactic în cadrul activităţii va fi
mai redus, în schimb va creşte nivelul de implicare al elevilor, care vor lucra în mod indi-

89

vidual, în perechi sau în grupuri mici (4-6 persoane), realizând obiectivele proiectate. Se
va atrage atenţie asupra organizării procesului de luare a deciziilor şi implicarea responsabilă a subiecţilor învăţării. Cadrul didactic are rolul de îndrumător, ghid şi moderator,
implicându-se cu sugestii constructive şi corectări la anumite momente mai dificile saude corecţie/redactare. Atât elevii, cât şi cadrul didactic vor ţine cont de managementul
timpului şi al resurselor, în care fiecare va avea un anumit rol şi îşi va asuma o anumită
responsabilitate.
În continuare este prezentat un model de proiect didactic al unităţii de învăţare:PROIECTAREA UNITĂŢILOR DE ÎNVĂŢARE/MODELISTORIA ROMÂNILOR ŞI UNIVERSALĂ
CLASA A X-a, profil umanist
COMPETENŢE SPECIFICE DISCIPLINEI ISTORIA ROMÂNILOR ŞI UNIVERSALĂ/unităţi de competenţă
1. Utilizarea limbajului istoric în diverse situaţii de învăţare şi de viaţă, exprimândo cultură a comunicării.
1.1. Selectarea terminologiei istorice specifice Antichităţii şi Evului Mediu pentru
a descrie aspectele evoluţiei social-economice, politice şi culturale.
1.2. Formularea enunţurilor cu caracter istoric, utilizând noţiunile specifice perioadelor Antică şi Medievală.
1.3. Prezentarea comunicărilor orale şi scrise, utilizând termeni şi concepte istorice specifice perioadei studiate.

2. Amplasarea în timp şi spaţiu a evenimentelor, proceselor, fenomenelor, demonstrând înţelegerea continuităţii şi schimbării în Istorie.
2.1. Descrierea schimbărilor ce au avut loc în spaţiul istoric studiat.
2.2. Analiza schimbărilor teritoriale care s-au produs în perioada studiată.
2.3. Conceptualizarea continuităţii proceselor care au avut loc în Epoca Antică şi
Medievală, utilizând sursele cartografice şi cronologice.

3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse, manifestând cultură istorică şipoziţia cetăţeanului activ şi responsabil.
3.1. Stabilirea tipului sursei în baza criteriilor prestabilite.

903.2. Sistematizarea informaţiilor din diferite tipuri de surse pe domenii (economic, social, politic, cultural).
3.3. Formularea opiniilor proprii referitoare la fapte/evenimente/procese/fenomene din Istorie în baza surselor istorice.

4. Determinarea relaţiei de cauzalitate în Istorie, dând dovadă de gândire logică
şi spirit critic.
4.1. Identificarea evenimentelor/proceselor istorice aflate în relaţie de cauzalitate.
4.2. Argumentarea relaţiilor de cauzalitate/interdependenţă/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele istorice din Epoca Antică şi Medievală.
4.3. Demonstrarea relaţiei cauză-efect din perspectiva cauzelor imediate/îndepărtate – efectelor imediate/îndepărtate.

5. Manifestarea respectului faţă de ţară şi de neam, valorificând trecutul istoricşi patrimoniul cultural.
1.1. Descrierea obiectivelor turistice ce formează patrimoniul naţional.
1.2. Explorarea oportunităţilor sociale şi economice în activităţile de valorificare
a trecutului istoric şi a patrimoniului cultural.
1.3. Aprecierea rolului istoric al marilor personalităţi ale neamului în edificarea
valorilor naţionale.

91

92

Unităţi decompetenţă

1.1.
2.1.
3.1.

Competenţe
specifice

C.1.
C.2.
C.3.

Tipul lecţiei

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.4. să localizeze cele mai
vechi aşezări
umane;

O.3. să identifice epocile
istorice;

O.2. să analizeze tipurilede izvoare
istorice;

O.1. să explice termenii:
arheologie,
numismatică
paleografie,
etnografie;

Obiective

Introducere în
studiulIstoriei
Românilor şi
universală

Detalieri
de conţinut

Realizarea sensului
Analiza tipurilor de izvoare istorice, periodizarea Istoriei, plasarea pe axa cronologică epocile
istorice.
Stabilirea importanţei cronologiei în studierea Istoriei.
Să determine ce studiază arheologia, epigrafia, numismatica,
paleografia, paleoantropologia,
etnografia.
Compararea hărţilor antice cucele actuale.

EvocareExprimă-ţi opinia: „Învăţământul Istoriei este îmbogăţirea
cunoştinţelor despre umanitate
şi despre sine însuşi în umanitate, prin cunoaşterea tuturor
lucrurilor pe care le-au făcut
oamenii totdeauna. Este oîmbogăţire, o întregire şi o înălţare a vieţii fiecăruia”. Nicolae
Iorga

Etapele lecţiei/Activităţi de învăţare

Metodeşi procedee
Analiza

Explicarea
Cercetarea

Comentarea

Timp/min
6

12

20

7

ResursePlanşeDocumente

Manual deistorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală
HartaFişe delucru

Evaluare
Autoevaluarea
Aprecieri
verbalesau calificative

Observarea

nr. ore
1

Note
Data

93

C.1.
C.2.
C.3.

1.1.
2.1.
3.3.

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.2. să identifice direcţiile
procesului deindo-europenizare, completând harta
de contur;

O.1. să stabilească limitele cronologiceale procesuluide indo-europenizare;

O.5. să aprecieze importanţa studierii
Istoriei;

Indoeuropenizarea.
Popoareşi limbi
indo-europene

Realizarea sensului
Completarea tabelului cronologic.
Identificarea pe hartă a principalelor centre unde îşi fac
apariţia cele mai vechi popoareantice.
Determinarea genezei etnicea popoarelor europene, reconstituind traseul triburilor
indo-europene. Argumentarea
factorilor ce au determinat
constituirea civilizaţiilor antice,în baza textului istoric.

EvocareComentaţi afirmaţia lui Herodot: „Despre Europa nu ştienimeni... nici de unde şi-a luat
acest nume, nici cine ar putea fi
cel care i l-a dat” Istorii

ExtindereDe elaborat un traseu al muzeelor de vizitat în anul şcolar.

Reflecţie
De realizat un minieseu despre
importanţa studierii istoriei,
având ca bază fragmente dedocumente ale autorilor antici:
Herodot, Tacitus, Cicero.

Argumentarea

Compararea

Analiza

Cercetarea

Comentarea

5

25

5

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală,harta, surse istorice

Autoevaluarea

Frontală

Observarea

194

O.4. să aprecieze rolul
indo-europenilor în procesul etnic din
Europa.

O.3. să explice apariţia
diferitor popoare şi limbi
indo-europene;

ExtindereRealizarea unui eseu încadrat înjumătate de pagină: „Indo-europenizarea. Între argumente
istorice şi presupuneri”.

Reflecţie
Să exprime opinia cu referirela: rolul indo-europenilor în
procesele etnolingvistice înEuropa şi Asia; rolul moşteniriiindo-europene pentru Europa
modernă.

Stabilirea grupurilor de limbi indo-europene, analiza tabelului
comparativ prin cuvinte din limbile indo-europene, alcătuirea
arborelui genealogic al limbilor.

10

Aprecieri
verbalesau calificative

95

C.1.
C.2.
C.4.

1.1.
2.1.
4.2.

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.3. să identifice procesulde etnogeneză a popoarelor antice;

O.2. să analizeze cauzele
migraţiilor şi
consecinţele
acestora petermen lung;

O.1. să descrie condiţiile în care
au avut loc
formarea
popoarelor
antice;Formarea popoarelor
antice în
Asia şi
EuropaRealizarea sensului
Analiza condiţiilor în care aavut loc formarea popoarelor
antice, cercetând documentele
propuse.
Determinarea cauzelor şi consecinţelor migraţiilor, completând diagrama.
Explicarea schimbărilor survenite în răspândirea şi constituirea
popoarelor antice.
Trasarea pe harta de contur aarealului de trai ale popoarelor
antice (cretanii, egiptenii, sumerienii, semiţii etc.).
Caracterizarea procesului deformare a popoarelor antice.
Analizând imaginile, documentele propuse, să argumenteze
evoluţia popoarelor antice.

EvocareComentarea citatului: „Arta supravieţuirii s-a dovedit capabilă
de elaborări şi acumulări extraordinare şi, de-a lungul timpului, l-a ajutat pe om să domine
nu numai resursele animale, ci
şi cele vegetale şi minerale alepământului, supunându-le tot
mai mult scopurilor sale” W. H.
McNeill

Discuţia

Completarea hărţilor

Explicaţia

Graficul T

Analiza

Cercetarea

Comentarea

10

5

25

5

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală,Documente
ImaginiFişe delucru
Harta
Evaluarea
competenţelor delucru cu
harta, cu
documentele

Observarea

1

96

C.1.
C.2.
C.3.

1.1.
2.3.
3.2.

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.3. să analizeze deosebirile şi trăsăturile comune
ale civilizaţiilor Orientului
Antic;

O.2. să determine tendinţele de bazăale dezvoltării
civilizaţiilor
Orientului
Antic;

O.1. să identifice aşezarea
geografică acivilizaţiilor
Orientului
Antic;

O.4. să argumenteze
caracterul
complex alproceselor
etnice în Antichitate.

Civilizaţiile
Orientului Antic

Comparaţia

Analizasurselor
istorice

10

6

25

Harta,
Surse istorice,Învăţareaprin descoperire
Diagrama
Venn

Evaluarea
competenţelor delucru cu
harta, cu
documentele

Verificareahărţilor

FrontalLucrul cu
harta
Cercetarea
Descoperirea

Realizarea sensului
Localizarea pe hartă a civilizaţiilor Orientului Antic şi completarea hărţii de contur.
Determinarea tendinţelor dedezvoltare a civilizaţiilor Egiptului antic Mesopotamiei, Indiei şiChinei antice, în baza textului şi
documentelor istorice, completând tabelul propus.
Analiza trăsăturilor comune
şi distinctive ale civilizaţiilor
Orientului Antic, completând
diagrama.

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală

Observarea

4

Comentarea

EvocareArgumentaţi în ce măsură mediul geografic influenţează evoluţia comunităţii umane?

ExtindereElaborarea unui discurs istoricdespre ahei.

Autoevaluarea
Aprecieri
verbalesau calificative

Reflecţie
Să exprime opinia argumentată
cu referire la esenţa procesuluide formare a popoarelor anticeîn Asia şi Europa.

1

97

C.1.
C.3.
C.4.

1.2.
3.3.
4.3.

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.3. să determine perioadele civilizaţiei greceşti;O.2. să plaseze în timp
şi spaţiu
procesul deetnogeneză agrecilor;

O.1. să explice termenii
ahei, pelasgi,
dorieni,ionieni, eleni;

O.4. să aprecieze valoarea realizărilor civilizaţiilor Orientului
Antic.

Civilizaţia Elenă

Realizarea sensului
Plasarea în timp şi spaţiu aetapelor civilizaţiei greceşti,completând friza cronologică şi
harta creativă cu aplicarea simbolurilor Creta, Micene, Troia,
Syracussa, Olbia, Cheroneea.

EvocareComentarea opiniei lui Strabo:„Măreţia Eladei nu constă doarîn aşezarea ei geografică... i-ahărăzit-o însăşi Zeus..”.
Din discuţie se vor determina
particularităţile aşezării geografice, cronologice şi istorică
a civilizaţiei greceşti. Va fi completat un clustering din răspunsurile elevilor.
Se va lucra cu dicţionarul pentru a se explica termenii istorici.

ExtindereElaborarea unui eseu „Orientulleagănul civilizaţiei mondiale”.

Reflecţie
Exprimarea opiniei cu referirela: elementul de continuitatea civilizaţiei chineze a fost mai
pronunţat de cât cel al civilizaţiei europene.

Analiza

Lucrul cu
harta

Explicaţia

Clustering

Comentarea

25

5

Harta
Surse Istorice

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală

Frontal

Evaluarea
competenţelor
de lucru
cu harta,
surseleistorice

Observarea

198

O.5. să aprecieze contribuţia civilizaţiei greceşti
pentru evoluţia civilizaţiei
universale.

O.4. să caracterizeze etapa
arhaică şi
procesul marii colonizări
greceşti;Extindere
Aprecierea rolului civilizaţiei
greceşti pentru cultura europeană, completând un tabelcare ar include contribuţiile
originale ale grecilor.

Reflecţie
Argumentarea rolului miturilor
ca izvor istoric.
Aprecierea eposului homeric
Iliada şi Odiseea – act de naştere a limbii greceşti.

Explicarea procesului de etnogeneză a grecilor, completândtabelul propus, pornind de la
documentele şi textul istoric.
Analiza documentelor istoriceşi caracterizarea etapelor dedezvoltare a civilizaţiei greceşti,completând tabelul realizărilor.
Aprecierea aspectelor influenţei civilizaţiei greceşti asupra
altor civilizaţii, realizând un
discurs istoric.
Învăţareaprin descoperire

Cercetarea

105Autoevaluarea

99

C.1.
C.2.
C.3.
C.4.

1.2.
2.1.
3.2.
4.3.

Lecţie mixtă

O.3. să identifice în bazasurselor
istorice cauzele care au
determinat
declanşarea
procesului decolonizare în
lumea greacă;O.2. să localizeze principalele colonii
greceşti de peţărmul Mării
Mediterane şiMării Negre;

O.1. să explice noţiunilecolonizare,
metropolă,colonie;

Colonizarea
greacă

Realizarea sensului
Elevii vor lucra în grup cu documente şi texte istorice, autori:
Strabon, Geographia; PseudoScymnos, Descrierea pământului;Platon, Legile; Polibiu, Istorii;
Magda Stan, Cristian Vornicu,
Istoria lumii pentru toţi. Antichitatea.
Grupa I – să precizeze timpul
şi spaţiul istoric la care facereferire lecţia; să descopere
cauzele care au provocat mareacolonizare.

EvocareComentaţi afirmaţia lui Platon:„Grecii sau aşezat în jurul mărilor ca broaştele în jurul unuilac”.
Localizaţi pe hartă teritoriul
locuit în Antichitate de către
vechii greci.
Prezentaţi condiţiile geograficespecifice Greciei Antice
Ce influenţă au avut condiţiile
geografice asupra dezvoltării
economice a Greciei?
Definiţi procesul de colonizare.

Expunerea

Lucrul cu
documentul istoric

DescriereaÎnvăţareaprin descoperire

Conversaţia

Cercetare,analiza,
comparaţia, elaborarea unui
text

Comentarea, brainstorming,
lecturareahărţilor,
explicaţia

10

20

7

Autoevaluarea

Activitate
individuală

Activitate
în grup

Frontal

Orală

1

100

O.5. să aprecieze impactul colonizării
greceşti
asupra altor
civilizaţii.

O.4. să analizeze urmările
marii colonizări greceşti;DE CE?

CUM?
Dacia luiBurebista

UNDE?

CÂND?

Grupa II – să stabilească etapele
unei expediţii de colonizare şi
principalele direcţii ale acesteia.
Grupa III – să identifice şi să
localizeze coloniile greceşti dinbazinul Mării Mediterane.
Grupa IV – să identifice şi să
localizeze coloniile greceşti depe ţărmul Mării Negre, precum
şi metropolele care au întemeiat aceste colonii.
Determinarea elementelor comune care uneau metropola decoloniile sale, precum şi produsele supuse schimbului dintre
greci şi indigeni.
Identificarea urmărilor mariicolonizări greceşti.
Reflecţie
Se realizează printr-o fişă delucru finală prin care elevii suntrugaţi să noteze cauzele, direcţiile, urmările marii colonizări
greceşti (explozia stelară).
CE?

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală,documente/texte
istorice,
harta
8

101

C.1.
C.2.
C.3.
C.4.

1.3.
2.2.
3.3.
4.1.

Lecţie mixtă

O.2. să caracterizezeaşezarea
geografică acivilizaţiei romane în bazahărţii fizicogeografice;O.1. să localizeze pe harta
istorică Civilizaţia romană;Civilizaţia Romană

EvocareSe va face referire la civilizaţiile
antichităţii despre care s-a studiat deja.
Se va concretiza faptul că formarea unei civilizaţii a durat în
timp şi a fost un proces complex. Se vor scoate în evidenţă
factorii ce au dus la formarea
unei civilizaţii în Antichitate.
După concretizarea momentelor propuse mai sus se va facereferire la un alt centru important al Antichităţii şi anume
Roma Antică, ca izvor al unei
civilizaţii de importanţă majoră
pentru dezvoltarea Europei. Se
va propune elevilor să intuiască
tema şi se vor sublinia obiectivele.

Extindere
Explicaţi, în 5-10 rânduri, cum
a influenţat colonizarea greacă
comerţul din zona Mării Mediterane.
Comparaţi prin asemănări şi
deosebiri colonizarea greacă şi
feniciană.

Problematizarea

Graficul T

Comparaţia

Lucrul cu
harta documentul
istoric

Explicaţia

Descoperirea

Conversaţia euristică brainstorming

8

10

20

7

Frontală

Observarea sistematică

Evaluarea
orală

102

O.5. să aprecieze legătura
dintre situaţia
fizico-geografică şi
principalele
activităţi economice;O.4. să explice cum s-aformat poporul roman;

O.3. să descrie civilizaţia romană
în baza algoritmului propus (spaţiu,timp, condiţii
geografice,realizări economice);

Realizarea sensului
Se va atrage atenţia la hartă,propunând elevilor să caracterizeze peninsula Italică dinpunct de vedere geografic.
Va fi localizată pe hartă Romacaracterizându-i zona centraloccidentală corespunzătoare
cu Etruria, Latium şi Campania
care au constituit leagănul statului şi civilizaţiei romane. Se va
propune un document istoric
cu referire la originile poporului
roman elevii, identificând triburile principale care au stat labaza formării poporului roman,
localizând aceste triburi pe hartă. Elevii vor lucra cu harta decontur unde vor indica triburile
ce au stat la baza formării civilizaţiei romane. Se va propune
o altă sursă istorică cu referirela ocupaţiile populaţiilor din
peninsulă, analiza căreia, dar şi
harta, vor permite elevilor să
coreleze activităţile economicecu aşezarea geografică. Se propune elevilor completarea unuitabel în care să indice legătura
dintre domeniul economic şipoziţia geografică:Fişe delucru

TabeleHărţi

Documente

Atlaseistorice

Autoevaluarea
Manual deistorie103O.6. să identifice asemănările şi deosebirile dintre
Grecia antică
şi Romaantică

Deosebiri DeosebiriAsemănări
Reflecţie: se va propune studierea legendei despre întemeiereaoraşului Roma.
Se va compara informaţia prezentată de legendă şi cea aflată
din conţinutul temei.
Extindere: să descrie într-o comunicare istorică, care poate să
fie prezentată şi în formă grafică,civilizaţia Romei Antice conform
algoritmului: spaţiu istoric, limite
cronologice, condiţii geografice,realizări economice, realizări culturale, impact asupra perspectivei evoluţiei istorice.

Civilizaţia Romană Civilizaţia Greacă

Domeniul
Locul (geografic)
Caracteristici
AgriculturaMeşteşugurile
Comerţul
Analizând harta şi imaginile din
manual, folosind textul temei
propuse şi documentele studiate, elevii vor completa diagrama,
evidenţiind asemănările şi deosebirile dintre civilizaţiile antice:greacă şi romană.

104

C.1.
C.2.
C.3.
C.4.

1.2.
2.2.
3.2.
4.3.

Lecţie mixtă

O.3. să descrie activitatea economică a traco-geto-dacilor;O.2. să caracterizezeaşezarea
geografică
a civilizaţiei
traco-getodacilor;O.1. să localizeze pe harta
istorică Civilizaţia tracogeto-dacilor;
Civilizaţiile
străvechiîn spaţiul
românescşi formarea tracogeto-dacilor

Realizarea sensului
Se va identifica arealul geografic al românilor şi respectiv ce
populaţii au locuit aici în Epoca
Bronzului. Analizând textul şi
documentul istoric elevii vor
explica de ce populaţia din acea
vreme constituia un amalgam
de popoare, vor caracteriza
populaţiile respective folosind
termenii: caracter războinic,
podoabe scumpe, şefi militari,
teritorii delimitate, aristocraţie tribală. Analiza imaginilor
cu referire la viaţa spirituală aoamenilor din Epoca Bronzului,
ce vor sugera idei despre: cultul
fertilităţii, cultul Soarelui, matriarhat, patriarhat, înhumare,incinerare, formulându-se concluzii despre schimbările care
au loc în această perioadă, concluzii ce se vor nota în caiete,(indicat sub formă de schemă
sau formulă matematică).

EvocareSe va propune elevilor să plaseze pe o axă a timpului etapele
perioadei Antice şi asocierea
acestora cu civilizaţiile deja
studiate. Elevii vor fi îndemnaţi
să-şi completeze dicţionarul cu
termenii noi.
Conversația euristică, descoperirea
explicația,lucrul cu
harta,
comparaţia, analiza
textuluiistoric,
discuţia
dirijată,caracterizarea,
descrierea

8

5

25

7

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală,Harta,
imagini
Evaluareaorală,
frontală
prin aprecieri verbale sau
calificative

1

105

O.5. să determine trăsăturile vieţii
spirituale ale
populaţiilor
nord-dunărene.

O.4. să aprecieze legătura
dintre situaţia
fizico-geografică şi
principalele
activităţi
economicea civilizaţiei
traco-getodacilor;În baza a două surse istoriceîn care se menționează despregeţi şi daci, elevii răspund: cineeste autorul, despre ce populaţii se vorbeşte? etc.
Folosind harta fizico-geografică
se va propune elevilor să caracterizeze activitatea economică
a geto-dacilor, după care, cu
ajutorul materialului suport
se va concretiza sau completa
informaţia.
Se va atrage atenţia la harta
istorică ce indică zonele de răspândire a triburilor din sud-estul Europei, la imaginile ce prezintă monede descoperite pespaţiul geto-dacic şi se va iniţia
o discuţie despre relaţiile getodacilor cu vecinii: cu ce populaţii interacţionau geto-dacii? Cevestigii vorbesc despre relaţiile
geto-dacilor cu vecinii? Ce fel
de relaţii existau între getodaci şi vecinii lor? De ce grecii
au exercitat o influenţă vădită
asupra geto-dacilor? Care au
fost consecinţele interacţiunii
dintre geto-daci cu grecii şi cu
alte populaţii?

106
ExtindereSă elaboreze un minieseu despre civilizaţia geto-dacilor subliniind factorii care au favorizat
diferenţierea socială.

Reflecţie
Clasa va fi împărţită în douăvariante şi se va propune elevilor să descrie o zi din viaţa unuigeto-dac: pileati şi comati.
Concluzia finală va face referirela importanţa şi rolul fiecărei
verigi din societate.

Se va propune elevilor să atragă atenţia la două imagini ce
prezintă două persoane dinsocietatea geto-dacă: un pileatişi respectiv un comati. Aceşti
reprezentanţi ai societăţii geto-dace vor fi caracterizaţi cu
ajutorul diverselor întrebări
care să incite elevii să atragă
atenţia la îmbrăcăminte, tunsoare, atitudine etc. completarea tabelului cu caracteristicile
şi ocupaţiile acestor categoriisociale din lumea geto-dacă.

107

C.1.
C.2.
C.3.
C.4.

1.3.
2.3.
3.2.
4.2.

Lecţie mixtă

O.4. să determine
consecinţele
relaţiilor geto-dacilor cu
grecii;O.3. să prezinte tipul
de relaţii ale
geto-dacilor
cu grecii;

O.2. să localizeze pe hartă
zonele decontact ale
geto-dacilor
cu grecii;

O.1. să explice noţiunilecolonie,barbar;Getodacii şi
lumea
greacă

Realizarea sensului
Se defineşte termenul barbar,
colonie.
Se va realiza pe parcursul lecţiei friza cronologică cu cele
mai importante evenimente ce
caracterizează relaţiile dintre
greci şi geto-daci.
Solicită elevilor să localizeze peharta istorică cele mai importante colonii greceşti din bazinul Mării Negre.
În baza metodei Adoptă o poziţie elevii vor determina tipul
de relaţii care au existat dintre
greci şi geto-daci (paşnice, tensionate, reciproc avantajoase).

EvocareElevii vor completa ŞTIU/VREAU SĂ ŞTIU/AM AFLAT:
Ce cunoaşteţi despre geto-daci(organizarea socială şi cea
politică)?
Ce cunoaşteţi despre greci(organizarea socială şi cea
politică)?
Identificaţi pe hartă spaţiul
de locuire al geto-dacilor şi al
grecilor.
Cine erau barbarii?
Ce relaţii au existat între getodaci şi greci?
Ştiu/vreausă ştiu/
am aflat,definirea
termenilor, lucrul
cu harta,
completarea frizei
cronologice,Discuţia
dirijată

3

10

25

7

Manual de
Istorie aromânilorşi universală Epocile Antică şi
Medievală,hărţi, fişe,tabeleAutoevaluarea
Observarea

Evaluarea
reciprocă

1

108

O.5. să analizeze rolul
pe care l-au
avut coloniile
Histria, Tomisşi Callatis din
Dobrogea înrăspândirea
civilizaţiei
greceşti înaceastă regiune.

ExtindereSă analizeze rolul pe care l-au
avut coloniile Histria, Tomis şi
Callatis din Dobrogea în răspândirea civilizaţiei greceşti în această regiune, elaborând un eseuîncadrat în 10-15 propoziţii.

Reflecţie
Elevii vor fi rugaţi să spună dacăşi-au schimbat opţiunea faţă detipul de relaţii dintre geto-daci
şi greci. Vor analiza după 3 DE
CE? Vor determina consecinţele
relaţiilor geto-dacilor cu lumea
greacă.

Lucrul cu documentul istoric.
Autor: Irina Manea, Historia
1. Prin ce mijloace a luat Burebista în stăpânire cetăţile
greceşti?
2. Care au fost cetăţile cucerite
prin forţa armelor?
3. Care sunt popoarele cucerite
în vest de către Burebista?

Elevii descoperă care au fostrelaţiile dintre greci şi getodaci, natura lor. Completează
tabelul:Economice
Politice
Culturale

Adoptă
o poziţie,argumentarea, expunerea,
explicaţia,
Eseul

109

3.

2.

1.

3.3.

2.3.

2.1.

1.2.

1.1.

Lecţie mixtă

O.1. să explice termenii
oraș-stat,regat, imperiu, dinastie,
regim oligarhic, tiranie,
democrație.
O.2. să identifice premisele apariţiei
orașelorstate, regatelor, imperiilor;
O.3. să descrie specificul statului
antic, implicitoraşe-state,
regate şi imperii;
O.4. să determine căile
constituirii
imperiilor;
Modelede organizare
politică
în lumea
antică:de laoraşestate laimperii.

Extindere
Eseu: „Democraţia antică – temelia democraţiei contemporane”.

Reflecţie
Galeria personalităţilor care
au acţionat pentru a reforma
statul.

Schema logică (polisul aristocratic, polisul democratic).

Împărţiţi în două grupuri elevii
vor elabora Graficul T (regatimperiu ) şi Asociograma (regat
imperiu).

Realizarea sensului
Elaborarea unui minidicţionarde terminologie istorică, relevant pentru prezentarea evoluţiei statului antic.
Pornind de la explicarea termenului de stat se vor identifica
condiţiile apariţiei statului
antic. Se vor menţiona diferite
forme de stat, plasate în spaţiul
geografic şi cronologic.

Evocare – joc didactic*descoperim*.

Eseul
structurat

Galeria

Clustering

Graficul T

Discuţia
dirijată

Joc
didactic

10

10

25

5

Crestomaţia documentelor
antice;Manual;Atlas istoric;
Portrete
istorice;Fişe delucru;
Albume;Cărţi dinbibliotecaşcolii/personală.
Imaginitematice;Fişe delucru;
Lucru îngrup, înbaza fişelor
de lucru;
Lucru înperechi;
Lectură
recomandată:H. Daicoviciu „Daci”
Autoevaluare

EvaluareGrup

EvaluareFrontală

EvaluareIndividuală

1

110

4.3.

3.3.

3.

4.

2.2.

1.3.

2.

1.

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.1. să stabilească regimurile caracteristice Spartei şi Atenei,
distingândasemănările
între ele;

O.5. să compare diferite
modalități deabordare aletemei în sursa
istorică;O.6. să analizeze rolul
statului înviaţa omului.

Modelede organizare
politică
în
Greciaantică.

Realizarea sensului
Se propun pentru sinteză reformele lui Solon pentru a stabili
elemente de democraţie.
Elevii comunică în perechi apoi
prezintă răspunsul.
Se propun spre analiză mărturiile cărturarilor antici despre
polisul atenian. Sunt comentate
în perechi şi se prezintă concluzia.

EvocareUn fragment din filmul „300 despartani”.
Elevii vor răspunde la întrebări
formulate de profesor, relevante particularităţilor de organizare a polisurilor greceşti.

10

8

Pânza discuţiei

25

7

Lecturaghidată

DPP

Acrostih

Observaţia
emoţională

Explozia
stelară

O. Drîmbă
„Istoria
civilizaţiilor”.
EdmondLévy, Grecia în secolul V. De laClisthenes
la Socrate,
Bucureşti
1998.

Discul DVD
Computer
Scrierile lui
Plutarh
Manualul

Autoevaluare

Evaluareindividuală

Completarea schemei

RezolvareafişelorEvaluarefrontală

1

111

O.4. să distingă specificul
evoluţiei
formelor deorganizare
politică elenă,care au suferit modificări
în sistemul
roman;

O.3. să analizeze prindescoperire
caracterul
limitat aldemocraţiei
ateniene;

O.2. să caracterizeze
evoluţia de la
regimul politic aristocratic al Atenei,
la cel democratic prinintermediul
reformelorînfăptuite decătre Solon,
Clistene, Pericle etc.;
Extindere
Se propune jocul de rol pentru
a înţelege implicarea cetăţenilor nativi în dezvoltarea
statului.

Reflecţie
Elementele de guvernare utilizate de eleni vor fi moştenite
de alte civilizaţii antice.
Jocul derol
Revizuirea
circulară

Adelina
Piatkowski,
O istoriea Greciei
antice,Bucureşti
1988.

112

4.

3.

2.

1.

4.3.

4.2.

O.3. să descrie domeniile de interferenţă a lumii
greco-romane și celei
orientale;

O.2. să identifice premisele
elenismuluiprin raportarea diferitor
modalităţi deabordare aletemei;

2.2.

3.1.

O.1. să explice termenii
elenism, diadohi, satrapii;

O.5. să-şi
expună părerea despre
rolul grecilorîn stabilirea
unui nou modde administrare în Istoria Antică.

1.3.

Lecţie de fixare şi consolidare

Imperiul
luiAlexandru
Macedon.
Elenismul.

Realizarea sensului
Studiind imagini ale luptelor
macedonenilor cu perşii sevor stabili elementele geniului
militar al lui Alexandru; Se vormenţiona luptele de la Granicum, Issos, Gaugamela.
Politica lui Alexandru Macedon
va implica şi componentele elenismului. Se explică termenulnou şi se determină impactul
acestui fenomen pentru civilizaţiile orientale.

EvocareCopiii primesc câteva surse
diferite despre statutul şi implicarea lui Alexandru cel Mare şi
urmează să explice termenul de„mare” şi diferenţa mesajului.
Se studiază biografia personalităţii şi se stabileşte rolul mediului în care a crescut.

Lectura în
perechi

Scrierealiberă

Brainstorming

Conversaţia euristică

Cercetareaîmpărtăşită

Secvenţe
contradictorii

5

5

25

10

Manualul
ImaginiPrezentare
PP
Harta Imperiului
Macedonean
Mic dicţionar biografic, Horia
Matei.
PierreBriantAlexandru
cel Mare,Bucureşti
2001.
Alexandru
Suceveanu
Alexandru
cel Mare,Bucureşti
1993.

Autoevaluare

Evaluare în
perechi

EvaluareFrontală

Evaluareindividuală

1

113

4.

3.1.

3.

4.2.

4.1.

3.2.

2.3.

2.

O.2. să caracterizeze
evoluţia statului roman în
timpul regalităţii;O.1. să identifice condiţiile
istorice aleorganizării
politice laRoma;

O.5. să caracterizeze
rolul jucat deAlexandru
Macedon în
apariția elenismului.

O.4. să constate esenţa
elenismului şi
specificul culturii în urma
simbiozei adouă lumi
diferite;Formede organizare
politicostatală
în Romaantică.

Realizarea sensului:
Copiilor li se propune axa cronologică a evoluţiei politice a
civilizaţiei romane: Regat, Republică, Imperiu. Prin corelareanoţiunilor se va face transferulcunoştinţelor anterior acumulate despre organizarea politică la Roma folosind scrierea
liberă.

Evocare: Se propune o fişă cu
mai multe noţiuni specificeorganizării politice a Romei şise utilizează metoda pentru a ocompleta cu colegii.

Extindere
Aprecierea rolului politicilor
promovate de Alexandru
Macedon pentru Istoria
universală într-un desen.

Reflecţie
Relaţia de interdependenţă
dintre cuceririle lui Macedon şi
geneza elenismului.

Argumentemigratoare

Caut pecinevacare...

Agendacu notiţe
paralele
Creativitatea

Panel

7

20

8

Eugen
Cizek Mentalităţi şi
instituţii
politiceromane,Bucureşti
1998. D.
Fustel deCoulanges
Cetateaantică,Bucureşti
1984. Andrea Giardina Omul
roman,

François
Chamoux
Civilizaţia
elenistică,Bucureşti
1985.
Adelina
Piatkowski
Istoria
epociielenistice,
Bucureşti
1996.

Autoevaluare

Evaluarefrontală

Evaluareindividuală

1

114

Lecţie de formare a deprinderilor şi priceperilor de lucru cu documentul

O.6. să aprecieze politica
Antoniilor
în afirmarea
Imperiului
Roman.

O.5. să analizeze impactul
politicilor deasimilare promovate destatul romanîn perioada
imperiului
asupra civilizaţiilor europene.

O.4. să determine relaţia
de cauzalitateîntre criza
republicii şi
instaurarea
dominatului
lui Octavian;O.3. să descrie politicile
romane înperioada
republicii;

Extindere:
Se propune expunerea scrisă
asupra aspectelor pozitive şi negative ale politicilor imperiale.

Reflecţie:Utilizând vocabularul istoric
adecvat, elevii vor construienunţuri cu utilizarea termenilor patricieni, plebei, XII Table,
reformele fraţilor Grachi, politica externă de extindere, triumvirat pentru a determina criza
Republicii.
Documentul istoric va fi utilizat
pentru a stabili rolul lui Octavian în trecerea la o nouă formă
politică de guvernare.
Cu ajutorul hărţii se vor identifica graniţele Imperiului Roman şi se vor deduce concluzii
despre politicile de asimilare şi
efectele lor.
Dicţionarul biografic le va fi util
elevilor să cunoască personalitatea lui Traian. Se vor facetangenţele Istoriei universale
cu cea a românilor.

În baza fişei şi a documentului
istoric se va caracteriza sistemul regalităţii. Documentul istoric cu referinţă la cei 7 regi îlva ajuta pe elev să completezeo asociogramă. Copiii vor deduce cauzele instituirii Republicii.

Expunerea

Explicaţia

Conversaţia

Clustering

Asociaţii
forţatePixuri în
pahar

5Bucureşti
2001. Marcel Bordet
Istoria Romei antice,
Bucureşti.
Brian
WardPerkins,CădereaRomei şisfârşitul
civilizaţiei,Bucureşti
2008.

115

4.

3.2.

3.

4.3.

4.2.

3.3.

2.1.

2.

Lecţie cu elemente practice

O.4. să determineinterdependenţa dintre
politicile deasimilare şi
evoluţia social economică
a comunităţilor istorice.

O.3. să caracterizeze
evoluţia unuiimperiu laalegere în
baza unuialgoritm elaborat.

O.2. să identifice cu ajutorul hărţii
spaţiile deformare ale
imperiilor în
Epoca Antică

O.1. să descrie imperiile
antice cares-au impus
prin politici
de asimilare.
Marileimperii
şi impactul
lor asupra civilizaţiei
antice.

Realizarea sensuluiFişa elaborată de profesor şi
documentul istoric va permite
elevului să determine relaţiile
de interdependenţă necesareînţelegerii fenomenelor istorice. Elevii vor deduce împreună
cu profesorii prin sursa istorică
specificul imperiului egiptean,
persan, a celor macedonean şiroman. Similitudinea este politica de cucerire pe care elevul
trebuie să o perceapă ca fiind
negativă.

EvocareSe propun imagini cu harta
imperiilor antice, cu armate şiarme utilizate pentru extinderea teritorială. Copiii urmează
să le studieze şi să-şi construiască o percepere despre termenul de imperiu pe care îl va
prezenta timp de 1 min. în rol.
Profesorul va apela la cunoştinţele acumulate anterior pentru
a identifica cel puţin 4 imperii
antice.

Problematizarea

Demonstraţia

Conversaţia euristică

Studiul decaz

Triereaaserţiunilor

DiagramacauzăefectProblematizarea

Analiza
Sinteza

Joc de rol

Cercetareahărţii

5

10

23

7

Harta
Manualul
LaptopPrezentări
Istoria
antică, Zoe
Petre.
Jane Bingham Enciclopedia
lumii antice, Oradea
2006. Guy
RachetDicţionarde civilizaţie greacă
(Larousse),
Bucureşti
1998.
Horia C.
Matei Enciclopedia
antichităţii, Bucureşti 1995.
GeorgesPosener
Enciclopedia
civilizaţiei
romane,Bucureşti
1982.
Creativitate pentru
film

Autoevaluare

Rezolvareafişei

Evaluare în
grup

Evaluarefrontală

1

116

O.6. să-şi expună părerea
despre politicile imperialeîn Istorie.

O.5. să analizeze impactul
politicii imperiului romanîn destinul
popoarelor
europene.

Extindere
Folosind cunoştinţele acumulate anterior, dar şi sursele suplimentare, copiii vor analiza politicile imperiului macedonean şinaşterea civilizaţiei elenistice.
Se va insista de asemenea pe
aspectele: progres şi limite înpoliticile imperiale. Copiilor li
se propune să realizeze un mesaj video, distribuit despre condamnarea politicilor imperiale.

Reflecție
Profesorul va pune la dispoziţia
elevului informaţii suplimentare din literatura recomandată
care îl va ajuta să analizeze
politicile de asimilare a comunităţilor locale cu studiu
de caz la romanizare. Se vor
prezenta imagini cu sistemele
de apeduct, therme, pavaj, băipublice, dar şi aspecte de politici sociale. De asemenea se vamenţiona politica de lichidare a
specificului local al comunităţii
traco-geto-dacice.
JeanClaude
FredouilleDicţionarde civilizaţie romană
(Larousse),
Bucureşti
2000.

117

5.

4.

3.2.

3.

5.2.

5.1.

4.3.

3.3.

1.2.

1.

Lecţie de formare a cunoştinţelor

O.4. să caracterizeze premisele socialeconomice înprocesul deunificare ageto-dacilor.

O.3. să explice contextul
istoric al apariţiei şi evoluţiei statului
dacilor.

O.2. să determine rolul
liderului în
procesul deconstituire astatului dac.

O.1. să identifice premisele interne
şi externe
ale unificării
dacilor în sec.
I î Hr.
Apariţia
statuluila getodaci.

ExtindereSă realizeze un proiect despre
Sarmisegetusa.

Reflecţie
Se vor studia surse pentru aanaliza politica internă a regelui Burebista. Copiilor li se va
propune să completeze Codul
Belagines.

Realizarea sensului
Utilizând activităţile de grup,
profesorul îi va îndruma peelevi să analizeze spaţiul deconstituire a statului, formândrelaţii de cauză-efect cu politica
externă activă a regelui. Se vor
studia consemnările lui Strabo,
Iordanes, Acorneon pe Decretul
Dyonissopolitan pentru a aprecia personalitatea regelui Burebista şi a preotului Deceneu.

EvocareImaginile tematice, inclusiv cu
chipul lui Burebista îi va ajuta
pe elevi să determine condiţiile
de unificare ale traco-geto-dacilor. Elevii vor descoperi rolul
liderului în procesul de unificare a unei civilizaţii.

Consultaţii
în grup

GPPReacţia
cititorului

Brainstorming

Studiul decaz

Jocul derolComparaţia

Descoperirea

5

8

25

7

MirceaEliade, De laZalmoxis laGenghis-Han

VasilePârvan,Getica, Ed.
Meridiane,
Bucureşti

Ioan I. Russu, Etnogeneza românilor Fondul
autohton
traco-dacic
şi componenta
latino-romanică.

OvidiuDrimba,„Istoria
culturii şi acivilizaţiei”„Cultura şi
civilizaţia daco-geţilor”

Harta
Manualul
Imaginitematice

Proiectul

Completarea fişei

Evaluareindividuală

EvaluareFrontală

1

118

2.

2.1.

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.1. să explice noţiunile:celţi,
bastarni,
basileu, rex,
belagines;

O.6. să-şi
expună părerea faţăde afirmarea
civilizaţiei
dacice în sec.
I î Hr.

O.5. să analizeze în bazasursei istorice
premisele
externe ale
unificării dacilor.

Dacia pe
timpullui Burebista.

Realizarea sensului
Izvoarele scrise: Strabon şi
Jordanes. De ce aceste surse
trebuie cercetate şi analizateîn mod critic? (Analiza critică adocumentului)(Power Point)

Evocare:Filmul Burebista – va captaatenţia şi îl va ajuta pe copilsă găsească calităţile liderului
Daciei

Acvarium

MozaicHadrianDaicoviciu,
Dacii, Ed.
Enciclopedică
Română,Bucureşti,1996

Procedeul
cercetării

25

Manualul
Harta
Disc DVD
LaptopComentarea 5
imaginii

Evaluareindividuală

EvaluareFrontală

1

119

5.

4.

5.3.

5.2.

4.2.

2.3.

O.4. să explice relaţia decauzalitate între reformele
lui Burebista
şi caracterul
activ al politicii externe a
Statului Dac;

O.3. să indice pe hartă
hotarele
regatului lui
Burebista;

O.2. să determine
premisele
economice,politice, sociale, militareşi ideologice
ale unificării
geto-dacilorîntr-un singur
stat;

Extindere
Unificarea Daciei crea un context nou în Europa centrală şide sud est, care tulbura inevitabil interesele unor vecini, inclusiv a romanilor.

Reflecţie
Care a fost baza socială a procesului de unificare?
Cum funcţiona şi cum era organizat statul lui Burebista?
(Power Point)
Pentru a-şi întări puterea proprie şi a statului său Burebista aînfăptuit reforme.

Cine a fost Burebista? (Power
Point)
Acum urmează să determinăm
care au fost premisele unificării
geto-dacilor sub conducerealui Burebista. Schema (Power
Point). Elevii, aranjaţi în grupuri, completează tabelul(Mâina oarbă, 1:2:4), utilizânddiverse surse: Manualul, scrierile autorilor antici.
Cum credeţi, care au fost căile
unificării?(Joc de rol)
Turul
Galeriei

Prezentarea grafică

Mâina
oarbă

Asocierilibere5

10

Vasile Pârvan, Dacia.
Civilizaţiile
antice dinţările carpato-danubiene
Ed. Ştiinţifică,1972
Andrei Bodor,
Contribuţii
la problema
agriculturii în
Dacia înaintede cucerirea
romană. Problema obştilor la daci

Autoevaluare
Evaluarereciprocă

120Lecţie de fixare şi consolidare

O.1. să identifice particularităţile vieţii
social-politiceale comunităţii getodacice dupămoartea lui
Burebista.

O.5. să argumenteze(utilizând celpuţin douăexemple) căstatul lui Burebista avea
un caracter
teocratic şimilitar;O.6. să caracterizeze personalitatea
lui Burebista,
datorită căror
caracteristici
mai mulţi
istorici l-au
determinatrival egal al
lui Caesar.
Fărâmiţarea statului dac şi
refacereaunităţii lui
pe timpul
lui Decebal.

EvocareProfesorul reaminteşte elevilor
evenimentele de după asasinarea regelui dac Burebista, statul
dac se destramă, dar nucleul
statal se menţine în zona dinMunţii Orăştiei. Elevii vor identifica, în baza sursei, regii dacipână la Decebal şi vor completafişa cu: Deceneu – cunoaşte
legile naturii, universului, cultivă valorile morale;

Linia
valoriiLanţuriasociative

5

PrezentăriPP

Manualul,
Harta
Imaginitematice
LaptopEvaluareindividuală

EvaluareFrontală

1

121

5.

4.

3.

2.

5.2.

5.1.

O.4. să analizeze politica
lui Decebal
pentru consolidarea
statului dac şi
reunificarea
geto-dacilor.

O.3. să caracterizeze contextul istoricînceputului
guvernării regelui Decebal
la Sarmisegetusa.

4.2.

3.1.

O.2. să descrie politicileurmaşilor lui
Burebistaîn raport cu
expansiunea
imperiului
roman.

2.3.

Realizarea sensului
Profesorul împarte fişe de lucru
care conţin ştiri despre situaţia
Daciei, după domnia lui Duras, când urmează domnia lui
Decebal despre care istoricul
roman, Dio Cassius spunea:„Duras, care avea domnia maiînainte, o oferi de bună voie lui
Decebal, regele dacilor, pentru
că era priceput în ale războiuluişi iscusit la fapte; ştiind cândsă năvălească şi când să se retragă...” Din acest citat se pot
desprinde câteva însuşiri alemarelui conducător dac.

Comosicus – rege, mare poet şi
judecător suprem; Corilos (Scorilo) – domneşte 40 de ani fărăa se lupta cu romanii; Duras –conduce o expediţie la sud deDunăre.

Diagramacauzelor şi
efectelor

Graffiti

Rezumateîn perechi

De ce?

Controversa academică

5

10

25

RodicaTanţău,Meşteşugurile lageto-daci,
Ed. Meridiane
Bucureşti,1972.

Autoevaluare

Completarea fişei

Investigaţia
HadrianDaicoviciu, Studii
dacice, Ed.
Dacia, Cluj,
1981.

122

Lecţie de asimilare a cunoştinţelor

O.2. să descrie evenimentele
anterioare
conflictului
armat.

O.1. să identifice cel puţin
3 cauze ale
expansiunii
romane spre
Dacia.

O.6. să valorifice locurile
istorice ale
geto-dacilor
din spaţiul
Pruto-Nistrean

O.5. să aprecieze atitudinea regelui
Decebal pentru afirmarea
civilizaţiei
traco-getodacice.

Dacia şiImperiul
Roman:
războaiele dacoromane;romanizarea getodacilor.

Evocare: prezint imaginea lui
Decebal.
După cum aţi intuit astăzi vom
studia Războaiele daco-romane. Veţi putea aprecia faptele
de vitejie, personalitatea puternică a conducătorului dac, valorizând faptele înaintaşilor, fiţipregătiţi să le urmăm la nevoie
exemplul, să devenim demni dea ne numi urmaşii lor.

Extensie
De ce credeţi că a construitcetăţi sau aşezări fortificate?
- Decebal a dorit să cucerească
noi teritorii înzestrându-şi armata?

Reflecţie
Decebal – fişă de personaj
Nucleul regatului s-a menţinut
încă în Munţii Orăştiei, cunoscând o nouă înflorire sub
conducerea lui Decebal (87-106
d.Hr.). Deşi era mai mic decât
regatul lui Burebista, statul dac
din vremea lui Decebal era mai
dezvoltat din punct de vedere
economic şi mai centralizat.
Decebal a construit cetăţi noi, areorganizat şi înzestrat armata.

Pagina dejurnalConversaţia

25

5

Manualul
Harta
Imaginitematice
D. Almaş
„Istoria românilor”,
manualşcolar,E.D.P. Bucureşti,1995

Evaluareindividuală

1

123

5.

4.

2.

5.3.

5.1.

4.3.

2.3.

2.2.

O.7. să formuleze aprecieriasupra consecinţelor cuceririi Daciei.

O.6. să descrie al doilearăzboi dacic
şi urmările
acestuia.

O.5. să prezinte condiţiile păcii dintre
Decebal şi
romani.

O.4. să evidenţieze motivele pentru
care Traian
a hotărât să
cucerească
Dacia.

O.3. să caracterizeze războiul din anul
87-89 dintre
Decebal şiDomiţian.

Reflecţie:Despre bătălia dată tot la Tapae
istoricul roman Dio Cassius
scria: „…şi fiindcă nu mai aveau
cu ce lega rănile, se zice că Traian nu cruţă nici chiar veşmântulsău şi-l tăie ca să facă din elfeşi, iar soldaţilor morţi în luptă
porunci să li se ridice altar şi să
li se facă în fiecare an sacrificii
funerare”.

Realizarea sensului: voi citiurmătorul citat din DumitruAlmaş „Eroi au fost, eroi suntîncă…”: „…Decebal l-a silit peDomiţian să piardă pacea dupăce câştigase războiul. A transformat înfrângerea de la Tapae
într-o necontestată biruinţă.
Pentru a ieşi din această criză
şi a preîntâmpina primejdia pe
care o reprezenta statul dacîntărit de Decebal, împăratul
Traian a hotărât cucerirea Daciei. În anul 101, armatele romane, conduse de însuşi Traian, au
trecut Dunărea înaintând prin
Banat spre Sarmizegetusa.” (Voiarăta la harta istorică traseul
trupelor romane).

Eseul
istoric

Discuţia
Panel

Comentariul
algoritmizat

Clustering

510

M. Bărbulescu, „Istoria
României”,
E.D.P. Bucureşti, 1988
M. Codoreanu, V. Nedel„100 demonumente
istorice alepatriei”, Ed.
Ion Creangă,Bucureşti,1988.
H. Daicoviciu,
P. Teodor, I
Câmpean „Istoria românilor din cele
mai vechi
timpuri pânăla revoluţia
din 1821”,
manual şcolar, E.D.P.
Bucureşti,1996;

Evaluarereciprocă

Completarea fişei

Evaluarefrontală

124

Extindere:George Coşbuc scria în versuri despre măreaţa moarte aregelui dac: „Din zei de-am fi
scoborâtori,
C-o moarte tot suntem datori!
Totuna e dac-ai muritFlăcău ori moş îngârbovit;
Dar nu-i totuna leu să moriOri câne-înlănţuit.”

M. Petrescu,
N. Petrescu– „Istoria
românilor
din cele mai
vechi timpuri pânăastăzi”, Ed.
Vox Libris,
Craiova,
1997

MODELE CONSTRUCTUVISTE DE PROIECTARE
Modelul ETER (Experience, Theory, Experimentation, Reflection)
Etape:
1. Efectuarea de experienţe concrete, aplicarea conceptelor anterioare în anumite
contexte, formularea de interpretări proprii, aplicaţii practice, simulări;2. Abordarea teoretică, prin lectură sau transmitere, cu interpretarea datelor, situaţiilor concrete, a relaţiilor, formularea de deducţii, implicaţii, idei derivate pentru
proiecte, rezolvare;
3. Efectuarea de experimente, verificarea ipotezelor formulate anterior, generalizarea, colaborarea în grup, realizarea de reprezentări abstracte, noi generalizări;4. Reflecţia asupra realizării obiectivelor, sarcinilor, a contextului şi a procedurilor,
individual şi în grup, în mod critic, formularea de noi idei ce vizează experienţa de construcţie, oportunităţile, metodele, instrumentele, metacogniţia.
Modelul celor 5 E
Etape:
1. Angajarea (Engage) în prezentarea, identificarea sarcinii date, în stabilirea relaţiei
cu experienţa anterioară, organizarea materialelor, anticiparea planului de rezolvare,formularea de întrebări, efectuarea de analogii cu rezolvări similare, precizarea unor
dificultăţi şi aşteptări;2. Explorarea (Explore), găsirea independentă a folosirii oportune a materialelor,
recunoaşterea şi analiza elementelor problemei, formularea de întrebări, de orientare,de ipoteze, de ordonare a acţiunilor şi ideilor;
3. Explicarea (Explain), argumentarea pentru înţelegere, compararea rezultatelor, confruntarea în grup, comunicarea interpretărilor date, articularea ipotezelor, efectuarea generalizărilor, corectarea erorilor, confruntarea cu alte argumente din noi explorări;4. Elaborarea (Elaborate) şi prezentarea rezultatelor, ideilor, cunoştinţelor învăţate,extinderea câmpului de înţelegere, aplicarea în situaţii reale, aplicarea altei abordări;5. Evaluarea (Evaluate) criterială a progresului, a înţelegerii, a modului de operare, a produselor realizate (liste de cuvinte-cheie sau atribute, scheme, întrebări, ipoteze, proiecte, hărţi
cognitive, portofolii, lucrări scrise redactate), a nivelului metacogniţiei, a corectării greşelilor.
Modelul OLE (Open Learning Environments)
Elevii analizează problemele intenţionat rău-definite şi rău-structurate şi construiesc multiple perspective de rezolvare.
Etape:
1. Prezentarea, analiza complexă a problemelor astfel prezentate ca sarcini, identificarea elementelor-cheie, a relaţiilor dintre ele, a contextului care le-a generat, a complexităţii, a resurselor, individual;

1252. Procesarea mentală, alcătuirea hărţii cognitive pentru evidenţierea locului fiecărui element şi a relaţiilor lor;
3. Construirea variantelor de rezolvare, formularea de ipoteze, căutarea de combinaţii a relaţiilor în mod independent;
4. Colaborarea în grup, pentru confruntarea soluţiilor, verificarea, definitivarea, rezolvarea problemelor;
5. Sinteza profesorului, după ce anterior a îndrumat explorarea independentă, a facilitat construcţia paşilor, a stimulat formularea de întrebări, ipoteze, soluţii.
Modelul CETP/SIS
Etape:
1. Reactualizarea, evaluarea cunoştinţelor anterioare în temă: cuvinte-cheie, idei debază, relaţii, întrebări, aspecte noi de rezolvare;
2. Analiza erorilor, formularea de probleme, cazuri, ipoteze, noi interpretări, dezbateri de grup;
3. Introducerea noilor informaţii, rezolvarea de probleme, reprezentarea în scheme,
grafice, cu noi exemple;
4. Efectuarea de corelaţii, consolidări, aplicaţii, întocmirea hărţii conceptuale, completarea cu noi date, situaţii reale;
5. Reflecţia personală asupra rezultatelor, proceselor, metodelor, pe criterii, în redactare variată;6. Postevaluare, noi analize, reflecţii, deschideri, completarea portofoliului propriu
al temei.
Modelul ICON (Interpretation Construction)
Etape:
1. Observarea, analiza elementelor situaţiei, a materialelor-suport;
2. Construirea interpretărilor proprii, a argumentelor, fără sprijin, cu formularea deîntrebări;3. Contextualizarea, extinderea documentaţiei, corelării, completarea cu alte întrebări, interpretări;4. Confruntarea interpretărilor şi argumentelor proprii, cu ale profesorului, grupului;
5. Colaborarea cu ceilalţi elevi, extinderea contextului;
6. Prezentarea rezultatelor, sinteza făcută de către profesor;
7. Aplicaţii în situaţii reale, cu noi interpretări.
Modelul CECERE
Etape:
1. Crearea Contextului adecvat: asigurarea resurselor informaţionale, a materialelor-suport, a instrumentelor necesare construcţiei, precizarea obiectivelor și a sarcini-126lor, a organizării, a metodologiei, a modurilor de relaţionare, a dificultăţilor şi restricţiilor, a criteriilor și modurilor de evaluare, reactualizarea cunoştinţelor anterioare;
2. Realizarea Explorării directe, a prelucrării primare a materialelor disponibile, în
mod individual, în raport cu datele contextului precizat, după reactualizarea experienţei procedurale anterioare şi aplicarea metodelor de cunoaştere ştiinţifică, cu sprijin, cuconştientizarea restricţiilor şi obstacolelor;
3. Colaborarea în perechi sau în grup mic şi apoi la nivelul clasei, pentru analiza critică şi comparativă a rezultatelor proprii, dezbaterea, negocierea, stabilirea unor sensuri
comune în temă, comunicarea rezultatelor generalizate, corectarea erorilor;
4. Elaborarea în sinteză, în mod propriu, a rezolvării sarcinii date, pentru evidenţierea nivelului de înţelegere, a schelelor folosite în cunoaştere, a modului de structurare
mentală, sub forma unor produse construct: schiţe, desene, eseuri, rezolvări, programe, grafice, modele, compuneri, aparate, tabele etc.
5. Formularea de Reflecţii personale, ca încheiere a construcţiei cunoaşterii temei,
cu raportarea la criteriile date a realizării obiectivelor cognitive şi metodologice, teoretice şi practice, cu evidenţierea erorilor şi propunerea de soluţii de corectare, a valorii
contextului și a climatului asigurat;
6. Evaluarea sumativă, echilibrată a nivelului cunoştinţelor, capacităţilor, abilităţilor,
competenţelor, atitudinilor, cu valorificarea evaluărilor parţiale, cu precizarea deschiderilor de dezvoltare, cu aprecierea nivelului atins al metacogniţiei.

127

3. Referinţe metodologice şi procesuale ale Curriculumului la disciplina
Istoria românilor şi universală
3.1 ELABORAREA STRATEGIILOR DIDACTICE ÎN BAZA CURRICULUMULUIREACTUALIZATÎNVĂŢAREA PRIN ACŢIUNE – IMPERATIV AL TIMPULUIActivitatea umană se realizează întotdeauna prin acţiuni. Dezvoltarea personalităţii
se realizează în şi prin acţiuni. Curriculumul dezvoltat la Istoria Românilor şi Universală
plasează accentul nu atât pe dobândirea de cunoştinţe şi formarea de abilităţi, cât peacţiune – o activitate conştientă, un comportament orientat spre atingerea unui scop.
Învăţarea prin acţiune este o strategie complexă de predare – învăţare, o situaţie
de problemă preluată, de obicei, din activitatea practică. În prim plan se poziţionează
conceptul de soluţionare a unei probleme.
Caracteristici:–– se organizează sub formă de lanţ de producţie în loc de ierarhie funcţională;–– are loc orientarea spre client în loc de orientare spre produs;–– se resimte o responsabilitate de proiect şi buget în loc de managementul structurat ierarhic al sarcinilor;–– este organizat lucru în grup în loc de lucru individual;–– se organizează activităţi complete în loc de operaţiuni;–– se urmăreşte o autogestionare în loc de indicaţii standardizate;–– are loc participarea în loc de supunere raţiunilor externe (heteronomie);–– se realizează îmbunătăţire continuă în loc de speranţă la inovaţii
–– elevii de regulă analizează de sine stătător situaţia problemă şi identifică soluţia,lucrând în grup;–– soluţiile diverse depistate urmează a fi comparate critic.
Particularităţi:–– elevul acţionează permanent şi se află în centrul activităţii;–– reprezintă un mod de învăţare independentă din partea elevului, profesorul
având rolul de ghid al învăţării;–– vizează dezvoltarea complexă a personalităţii (accent pe dezvoltarea competenţelor cu caracter de integrare);–– vizează unitatea dintre procesele cognitive, emoţionale şi psihomotorii de învăţare;128

–– proiectarea se orientează după modul de desfăşurare a acţiunilor complete.
Fazele procesului de prelucrare a cazului de învăţare prin acţiune:–– identificarea/recunoaşterea problemei;–– colectarea şi analiza informaţiilor;–– soluţionarea problemei;–– determinarea diferitor alternative de soluţionare a problemei;–– luarea deciziei bine argumentate despre varianta de soluţionare a problemei;–– privire critică asupra soluţiilor identificate;–– discutarea rezultatelor obţinute în grup;–– compararea cu soluţiile reale ale problemei.
Etapele învăţării prin acţiune:–– confruntarea ideilor;–– informarea participanţilor;–– explorarea resurselor;–– soluţionarea problemelor;–– discuţia dirijată/dezbaterea;–– compararea rezultatelor.
Desfăşurarea jocului de rol – metodă de învăţare prin acţiune:–– orientarea grupului (confruntarea cu problema);–– selectarea participanţilor la jocul de rol;–– întocmirea scenariului activităţii;–– atenţionarea spectatorilor asupra rolului lor de observatori activi;–– desfăşurarea jocului de rol propriu-zis;–– discuţii şi constatări;–– alte jocuri (schimbarea rolurilor, scene alternative);–– autoevaluare, evaluare reciprocă şi evaluare;–– concluzii, generalizări, sugestii de îmbunătăţire.
Specificul lucrului individual:–– soluţionarea de sine stătătoare a sarcinilor fără schimbul de informaţii între elevi;–– ghidarea indirectă din partea profesorului în timpul lucrului asupra sarcinii;–– fiecare elev trebuie să rezolve sarcina propusă de profesor;–– forma respectivă de lucru poate fi aplicată la realizarea unui exerciţiu sau la prelucrarea, extinderea şi aprofundarea cunoştinţelor;–– de la elev se cere independenţă, energie şi perseverenţă, care contribuie la consolidarea încrederii în sine;–– poate fi mai bine evaluată performanţa reală a elevului;–– oferă îndrumări permanente, ajutor şi susţinere din partea profesorului şi a colegilor.

129

Specificul lucrului în grup:–– organizarea lucrului de sine stătător în grup;–– fazele de lucru sunt marcate prin interacţiunea dintre învăţarea prin cooperareşi cea individuală;–– între elevi are loc un schimb permanent de informaţii;–– participarea directă a profesorului trece pe plan secund îndată după explicarea
sarcinii până la evaluarea rezultatelor;–– se antrenează abilitatea de interacţiune socială;–– poate fi evitată divizarea clasei în elevi activi şi elevi pasivi;–– există diverse oportunităţi de lucru în grup.
Utilizarea mijloacelor media în cadrul învăţării prin acţiune:
Mijloace de demonstrare:•• ilustrează procesele;•• în conţinutul lecţiei se integrează, de exemplu, uneltele şi obiectele de lucru dinprocesele cotidiene de activitate.
Mijloace de lucru:•• de exemplu: mijloacele printate la lecţie, programele de studiu, caietele de sarcini, manualele, cărţile specializate şi enciclopediile;•• aici se includ şi dispozitivele de lucru, cum ar fi dispozitivul pentru efectuarea
experimentelor la lecţie;•• mijloace de lucru simple sunt: fişa de lucru şi tabla.
Mijloace de motivare:•• interacţionează profesorul şi elevul, totul ce facilitează şi susţine comunicareaîntre ei reprezintă materiale didactice;•• limbajul, manualul, tabla, proiectorul, preparatele, creta, fişa de lucru, computerul, softul instalat, harta de perete, modelele;•• la proiectarea lecţiei se vor determina, în primul rând, obiectivele şi conţinuturile, după care se vor selecta mijloacele media potrivite.
MODELE DE STRATEGII DE ÎNVĂŢARE INTERACTIVĂ PRIN ACŢIUNE
I. Învăţarea bazată pe sarcini de lucru presupune explorarea şi iniţierea unor acţiuni în situaţii specifice vieţii reale, care devin contexte de învăţare autentică.
Acest tip de învăţare îmbină elemente specifice, unde elevii:–– se confruntă cu o sarcină care trebuie rezolvată (prezentată de profesor sau
din manual);–– îşi planifică acţiunile şi pun în aplicare planul de acţiune;–– reflectează asupra procesului lor de învăţare şi îşi prezintă rezultatele.

130În cadrul învăţării bazate pe sarcini de lucru, elevii sunt instruiţi să construiască
structuri cu semnificaţie, să dobândească abilităţi sau să dezvolte atitudini, prin:a) acţiune (fiind activ, producând sau creând ceva etc.);b) gândire (prin experimentare mentală, prin „crearea” de noi perspective);c) observaţie;d) exprimare verbală (prezentare, povestire etc.);e) asistență şi cooperare;f) discuţie şi dezbatere;g) realizarea unui document scris (raport, jurnal de reflecţii etc.);h) analiza unor evenimente specifice din viaţa reală şi din experienţă;i) prin experiment, încercare şi eroare etc.
II. Învăţarea prin colaborare este o formă a învăţării interactive, în care elevii lucrează în grupuri pentru a atinge scopuri comune, fiecare dintre ei contribuind la aceasta în mod individual. Scopul învăţării prin colaborare este organizarea procesului astfelîncât elevii să înveţe împreună, unii de la ceilalţi şi sprijinindu-se reciproc în învăţare.
Procesul va fi organizat în aşa fel încât elevii să aibă nevoie unii de ceilalţi pentru a îndeplini cu succes sarcina, succesul fiecăruia depinzând de succesul grupului, fiind astfel
stimulată susţinerea reciprocă, nu competiţia.
Învăţarea prin colaborare este o metodă didactică bazată pe organizarea, în funcţie de obiectivele operaţionale bine stabilite, a unei munci colective fondate pe complementaritate şi convergenţă teleologică, orientată spre asigurarea aspectului socialal învăţării şi care vizează dezvoltarea deprinderilor de comunicare interpersonală, ainteracţiunilor, competenţelor şi comportamentelor sociale, de tip interacţionist şi comunicative ale elevilor.
Învăţarea prin colaborare valorizează nevoia elevilor de a munci împreună ca o adevărată echipă, într-un climat colegial, de susţinere, de a se corecta reciproc, de a-şi
activa, actualiza şi revizui cunoştinţele anterioare, de a-şi exersa gândirea activă, logică,divergentă şi creatoare.
III. Învăţarea constructivistă presupune angajarea elevilor într-un proces ce include o varietate de interacţiuni şi realizarea de activităţi practice ce generează produse
educaţionale specifice şi care sunt urmate de reflecţie în vederea conştientizării a ceea
ce s-a învăţat. Perspectiva constructivistă asupra procesului didactic are în centru ceea
ce se întâmplă în mintea elevilor pe parcursul activităţilor de învăţare.

131

Constructivismul concepe învăţarea ca pe un proces individualizat:a) elevii construiesc, reformează şi creează structuri cu înţeles. Noile informaţii se
fixează de ceea ce un elev deja cunoaşte sau a înţeles. Astfel, elevii „construiesc” ceea
ce au înţeles – descoperă şi creează ceva nou.
b) elevii participă la procesul de învăţare cu biografiile şi experienţele lor individuale.
Astfel, elevii „reconstruiesc” ceea ce au învăţat – aplică şi testează ceea ce au învăţat;c) genul, clasa, vârsta, etnia sau credinţa religioasă şi alte aspecte ale identităţii pot
influenţa perspectiva unui elev. Învăţarea constructivistă implică diferite tipuri de procese mentale, iar cadrul didactic are un rol important în susţinerea acestora.
IV. Învăţarea prin cercetare implică participarea directă şi activă a elevului împreună cu cadrul didactic la cercetarea ştiinţifică, la descoperirea adevărului istoric, la refacerea procesului ştiinţific de constituire a cunoştinţelor. Autoritatea didactică esteînlocuită prin cooperarea ştiinţifică pentru demonstrarea experimentală a adevărurilor. Fiind o importantă sursă de motivaţie, aceasta ameliorează relaţia profesor-elev şi
dezvoltă capacitatea muncii independente, inventivitatea celui ce învaţă şi cercetează
pentru autorealizarea sa, pentru descoperirea şi demonstrarea adevărurilor ştiinţifice.
V. Învăţarea aventură/de tip expediţionar reprezintă acea modalitate de participare activă şi interactivă a elevilor în procesul didactic, care presupune crearea degrupe (de preferinţă din medii socioculturale diferite) şi imersarea acestora (pentru oanumită perioadă de timp) în zone cu potenţial mare de explorare socială şi culturală.
Scopurile majore ale aplicării metodei sunt: explorarea mediului social, desfăşurarea
de investigaţii şi microcercetări, realizarea de reflecţii personale şi colective referitoarela problemele comunităţii locale, naţionale şi globale, în vederea dezvoltării cognitive,sociale şi culturale. Învăţarea-aventură promovează colaborarea între elevi, abordarea
integrată a dezvoltării individuale şi a dezvoltării grupului. Metoda include elemente aleînvăţării bazate pe probleme şi ale învăţării bazate pe proiect, precum şi elemente decercetare-acţiune.
VI. Învăţare experenţială este procesul prin care cunoaşterea se creează din experienţa directă, adică „a învăţa din experienţă”, este învăţarea care are loc în rezultatul
reflecţiei asupra a ceea ce se face, este înrudită cu educaţia experenţială, învăţarea
prin acţiune, prin aventură, prin liberul arbitru, prin cooperare şi prin serviciu în folosul
comunităţii. Accentul este pus pe procesul de învăţare în mod individual şi intervine
atunci când o persoană se implică într-o activitate, revizuieşte această activitate în mod132

critic, formulează concluzii utile şi aplică rezultatele într-o situaţie practică. Învăţarea
experenţială are 3 componente: cunoştinţe – concepte, fapte, informaţie şi experienţa anterioară; activităţi – cunoştinţe aplicate la evenimentele curente, în desfăşurare;
reflecţie – gândire axată pe analiză şi evaluarea propriilor activităţi şi a contribuţiei lapropria creştere personală.
VII. Învăţarea prin descoperire reprezintă acea modalitate de participare activă şiinteractivă a elevilor în procesul didactic, care constă în efectuarea de activităţi de investigaţii proprii, independente (individuale sau colective), orientate în direcţia cercetării, reconstrucţiei şi redescoperirii adevărurilor ştiinţifice şi a metodelor de elaborarea acestora. Un elev învaţă prin descoperire atunci când se află în faţa unei probleme(pentru a cărei rezolvare nu cunoaşte nici o metodă) percepute ca o structură, cândo studiază profund, restructurându-i datele şi analizând-i legăturile şi constrângerile,când imaginează variante de rezolvare, când o identifică pe cea optimă, o aplică şi găseşte soluţii (care reprezintă o nouă cunoştinţă, o corelaţie, o condiţionare, o regulă,o legitate, o metodă de lucru, un procedeu, o tehnică etc.) prin actul de descoperire.
VIII. Învăţarea bazată pe soluţionarea de probleme reprezintă acea modalitate de participare activă şi interactivă a elevilor în procesul didactic, care constă în plasarea acestora
în situaţii de învăţare, în care ei trebuie să rezolve o problemă contextualizată insuficient
structurată, ce reflectă aspecte, decupaje din lumea reală, prin experienţe nemijlocite, realizate prin efort propriu. Ea dezvoltă simultan atât strategiile de rezolvare a problemelor,cât şi bazele cunoaşterii disciplinare, întrucât implică achiziţii proprii diferitelor disciplinede studiu. Învăţarea bazată pe probleme aduce elevii în situaţia de a identifica o problemă, de a defini problema cu exactitate, de a identifica informaţiile de care este nevoie
pentru a înţelege problema şi resursele de care este nevoie pentru a colecta informaţia
necesară, de a genera posibile soluţii la problemă, de a prezenta soluţiile.
IX. Învăţarea prin parteneriate îşi propune identificarea şi validarea unor strategii
care să conducă la maximizarea virtuţilor formative ale spaţiului comunitar, stimularea
interacţiunii pe linie educaţională dintre instituţiile din comunitate (bibliotecă, muzeu,primărie, întreprinderi, instituţii culturale, ONG etc.) şi şcoală. Obiectivele de învăţare sunt corelative şi nu identice în raport cu cele promovate de şcoală. Sunt centrate
preponderent pe axa formativă, se focalizează pe formarea unor atitudini şi conduite
evaluative, pe competenţe culturale şi sociale mai largi, de semnificare sau integrare anoi valori sau experienţe de învăţare. Activităţile de învăţare, realizate în parteneriat cu
instituţiile din comunitate, pot îmbrăca forme variate: vizite organizate, vizite tematice,133

cercuri organizate de instituţii, excursii, concursuri, simpozioane, mese rotunde, saloane ştiinţifice, serate muzicale, tabere de odihnă etc. Fixarea experienţelor acumulate în
instituţiile din comunitate se va asigura prin alcătuirea unor portofolii, documentarea învederea susţinerii unor comunicări sau minidezbateri. Învăţarea prin parteneriate este
realizată individual sau în grupuri mici şi se bazează, pe observaţie şi cercetarea unuiobiect/situaţii.
X. Învăţarea prin excursii presupune organizarea activităţii în mijlocul naturii şi alvieţii sociale şi confruntarea copiilor cu realitatea printr-o percepere activă, investigatoare, a unor zone geografice şi locuri istorice, prin acţiuni directe asupra obiectelor,
fenomenelor din mediul înconjurător. Copiii examinează cu atenţie şi curiozitate, răspund la solicitarea de a efectua analize şi comparaţii pentru a determina caracteristicileesenţiale ale lucrurilor cu care vin în contact, de a observa spontan unele fenomene alenaturii în mişcarea şi dezvoltarea lor şi sesizează unele cauze care le determină.
ÎNVĂŢAREA BAZATĂ PE PROIECTE: SUGESTII DE IMPLEMENTARE
Învăţarea bazată pe proiect este o abordare pedagogică relevantă pentru dezvoltarea competenţelor elevilor, aşa cum contribuie simultan la achiziţionarea atitudinilor,
abilităţilor şi cunoştinţelor dobândite. De regulă, un proiect are ca rezultat unul sau
mai multe produse create în colaborare cu profesorii de la câteva discipline şcolare. De
exemplu: proiectele elaborate la Istorie pot fi implementate în colaborare cu profesoriide la ştiinţele socioumanistice, dar şi ştiinţele reale, dezvoltare personală, cele opţionale şi cele vocaţionale.
Proiectul reprezintă o activitate de învăţare şi evaluare amplă, care de regulă începe
în clasă, prin definirea şi înţelegerea sarcinii de lucru, eventual prin începerea rezolvării
acesteia şi se continuă acasă, pe parcursul a câtorva săptămâni, timp în care elevul arepermanente consultări cu profesorul. Proiectul se încheie tot în clasă, prin prezentarea
în faţa colegilor a unui raport asupra rezultatelor obţinute şi, dacă este cazul, a produsului realizat.
Fiind o strategie interactivă specifică educaţiei, prin învăţarea bazată pe proiect elevii sunt implicaţi în utilizarea practică a cunoştinţelor şi dezvoltarea abilităţilor formate/dezvoltate la orele de curs de la mai multe discipline şcolare, prin intermediul unui proces extins, structurat în jurul unor probleme autentice şi complexe. Aceasta presupune
colectarea unor informaţii, prelucrarea şi sistematizarea unei baze de date, interpretarea şi reflecţia personală, cooperarea în realizarea sarcinilor propuse.

134

Pentru organizarea eficientă a învăţării bazată pe proiect este necesar:–– analiza situaţiei reale, astfel luându-se în consideraţie nevoile educaționale aleelevilor, şcolii, comunităţii;–– decizia elevilor este importantă pentru activizarea potenţialului lor creativ şi promovarea iniţiativelor, în identificarea soluţiilor sau a produsului realizat;–– activităţile bazate pe proiecte ar trebui să fie organizate în colaborare cu alţiprofesori la nivel inter- şi transdisciplinar;–– procesul de învăţare ar trebui să includă elemente de cercetare şi documentareîn vederea stabilirii soluţiilor sau a elaborării produsului;–– focalizarea ar trebui pusă pe dezvoltarea de competenţe şi nu pe acumularea decunoştinţe;–– activitatea de învăţare bazată pe proiecte ar trebui evaluată prin prisma aportului la dezvoltarea competenţelor şi nu în legătură cu calitatea produsului sau
durabilitatea schimbării generate;–– elemente suplimentare de învăţare sunt generate de realizarea unei prezentări aprodusului sau a activităţii practice, realizate în aşa fel încât să se obţină reacţii şisugestii pertinente, ce pot fi utilizate pentru revizuire şi îmbunătăţire;–– ciclul de învăţare nu va fi complet dacă nu este încheiat printr-o activitate dereflectare asupra a ceea ce s-a realizat, a competenţelor dobândite şi a moduluiîn care aceste competenţe pot fi utilizate în viitor în alte situaţii sau contexte.
Pentru fiecare clasă cadrul didactic va determina împreună cu elevii subiectul proiectului, implicând la necesitate profesorii din şcoală, membrii familiei copilului şi comunităţii. Programa curriculară la Istorie prevede recomandări pentru cadrele didactice
cu referire la proiectele elaborate şi implementate.
Notă: Nu există un număr fix de proiecte care poate fi realizat pe parcursul unui an
de studii: poate fi unul sau mai multe. Decizia aparţine cadrului didactic şi elevilor, înfuncţie de nivelul de organizare, resursele disponibile, interesele elevilor, problemele
clasei/şcolii/comunităţii etc. De asemenea cadrul didactic determină perioada când organizează învăţarea bazată pe proiecte, care trebuie specificată în proiectarea de lungă
durată.
Abilităţi şi competenţe formate/dezvoltate în cadrul învăţării bazate pe proiect.
–– Dobândirea de cunoştinţe şi abilităţi cu privire la subiectul/problema identificată
şi soluţionată;–– Abilităţi intelectuale şi de gândire critică (legate de înţelegerea, procesarea şi organizarea informaţiilor cu referire la elaborarea şi implementarea unui proiect);–– Abilităţi de cooperare şi gestionare de conflicte;135

–– Abilităţi de comunicare (orală, scrisă, vorbitul în public etc.);–– Exprimare artistică, abilităţi de utilizare TIC şi competenţă lingvistică;–– Contribuţie la soluţionarea unor probleme din Istoria locală;–– Implicarea factorilor de decizie, a membrilor comunităţii în soluţionarea unor
probleme comune prin intermediul proiectelor.
Etapele realizării unui proiect:
1. Identificarea temei proiectului educaţional sau a unei întrebări deschise (nesoluţionat sau soluţionat parţial şi necesită îmbunătăţire) din Istoria locală.
2. Planificarea activităţii:• stabilirea scopului şi a obiectivelor proiectului;• alcătuirea grupelor de lucru;• îngustarea subiectului în cadrul temei proiectului de către fiecare elev/grup;• alegerea liderilor şi distribuirea responsabilităţilor în cadrul grupului;• identificarea surselor de informare (manuale, proiecte mai vechi, cărţi despecialitate, reviste de specialitate, persoane sau instituţii specializate în domeniu).
3. Cercetarea/documentarea – activitatea propriu-zisă şi luarea deciziilor.
4. Implementarea proiectului/planului de acţiune. Realizarea materialelor/produselor.
5. Prezentarea rezultatelor cercetării şi/sau a materialelor create/a produselor.
6. Evaluarea – aprecieri şi reflecţii asupra experienţelor de învăţare:– cercetării de ansamblu;– modului de lucru;– produsului realizat;– îndeplinirii atribuţiilor/responsabilităţilor;– diseminarea bunelor practici.
Structura unui proiect:
I. Pagina de titlu, pe care, de obicei, se consemnează date sintetice de identificare:tema proiectului, numele autorului, perioada în care s-a elaborat proiectul.
II. Cuprinsul proiectului, care prezintă titlul, capitolele, subcapitolele.
III. Introducerea, prezentarea cadrului conceptual.
IV. Dezvoltarea elementelor de conţinut.
V. Concluziile care sintetizează elementele de referinţă desprinse în rezultatul studiului temei respective, sugestii, propuneri.
VI. Bibliografia.
VII. Anexe.

136

Există câteva tipuri de activităţi de învăţare bazate pe proiect. Printre cele mai răspândite sunt cele centrate pe gestionarea aspectelor la nivelul clasei sau şcolii (în special la treapta gimnazială) şi cele centrate pe elaborarea şi implementarea de proiecte
realizate în localitate/comunitate (prin diverse acţiuni de sensibilizare a membrilor comunităţii cu referire la starea monumentelor din localitate, renovarea/amenajarea unuimuzeu, cercetarea aportului unei personalităţi care a lăsat o anumită urmă în dezvoltarea comunităţii, Istoria localităţii etc.).
Sugestii de acţiuni şi subiecte de proiecte, care pot fi elaborate şi implementate înclasă/şcoală sau comunitate:
CLASA

SUBIECTE RECOMANDATE••Mărturii şi documente despre Istoria satului/oraşului;••Monumentele de arhitectură Antică şi Medievală din localitate/raion/regiune/
republică;••„Ghid pentru o zi” – excursii/vizite la muzeu în care elevii îşi vor însuşi rolul deghid, prezentând un monument istoric, exponate de muzeu etc.;

X••Personalităţi istorice în baza documentelor vremii.
••Realizarea unei cercetări în baza temelor propuse de profesor.
••Realizarea de investigaţii în rezultatul unor vizite tematice la diferite obiective
de interes pentru înţelegerea diversităţii socioculturale la nivel local, regional,naţional (lăcaşe de cult, muzee etc.);••Realizarea unor spectacole cu tematică istorică, etnografică etc.;••Elaborarea proiectelor de salvgardare a patrimoniului cultural.

XI••Studiu: „Viaţa spirituală a poporului român şi interacţiuni interculturale”;••Acţiune comunitară: „Monumentele naturale şi istorice povestesc”;••Prezentare publică: „Opera preferată, invenţia pe care doresc s-o dezvolt etc.”;••Revistă şcolară: „Contribuţia personalităţilor notorii la făurirea civilizaţiei
moderne”.

XII••Cercetare: „Căutăm eroi în localitate la noi”;••Interviu cu martori oculari: „A fost război, ecoul lui şi azi mai este viu”;••Studiu documentar: „Rolul femeii în Istorie”.

Criteriile de evaluare a învăţării bazate pe proiecte sunt elaborate de către cadrele
didactice implicate în astfel de activităţi, discutate cu elevii şi prezentate acestora din
timp. În situaţia când sunt implicaţi mai mulţi profesori în elaborarea şi implementarea
unui proiect, criteriile generale vor fi unice, dar cele specifice vor fi elaborate de fiecare
cadru didactic în funcţie de anumite contexte concrete.
Exemple de criterii de evaluare a proiectului pot fi:
1. Stabilirea scopului proiectului.
2. Claritatea obiectivelor, calitatea informaţiei, argumentele, limbajul, elementele
grafice (imagini, scheme, tabele), documentarea.

137

3. Activitatea individuală/în grupuri mici, realizată de către elev/elevi (investigaţie,experiment, chestionare).
4. Rezultate, observaţii, concluzii. Aprecierea proiectului în termeni de eficiență,validitate, aplicabilitate etc.
5. Prezentarea proiectului (calitatea comunicării, claritate, coerenţă, capacitate desinteză etc.).
6. Relevanţa proiectului (utilitate, conexiuni inter- şi transdisciplinare).
7. Evaluare reciprocă.
8. Autoevaluare/autodezvoltare.
Învăţare bazată pe proiect: Fenomenul Renaşterii naţionaleîn presa din Republica Moldova (1991-2001)
Argument:
În societatea actuală, mass-media joacă un rol crucial în viaţa socială, devenind oputere crescândă şi indispensabilă a comunităţii, cu o influenţă puternică asupra vieţii
social-politice. După 1989 evenimentele istorice pot fi studiate din perspective multiple
şi cu ajutorul presei. Apariţia primului număr în grafia latină a ziarelor Literatura şi Arta,Ţara, Glasul Naţiunii, dar şi a revistelor Patrimoniu, Cugetul, Destin românesc, a constituit un moment important în mentalitatea băştinaşilor. În acelaşi timp, interpretările
altor mijloace media (de exemplu Moldova suverană, Săptămâna sau Moldova socialistă) ilustrau evenimentele diferit. Este important ca elevii să dezvolte gândirea critică şi
capacităţi de interpretare a surselor.
Grupul ţintă: elevii din clasa/clasele a XII-a, părinţi, elevi din alte clase, persoaneresursă din comunitate.
Scopul: Utilizarea presei naţionale şi locale în cercetarea istorică şi reconstituirea
evenimentelor.
Aşteptări: Elevul va demonstra abilităţi de cercetare, dar şi de comunicare cu diferite persoane, de analiză critică a unor cazuri reale care solicită exprimarea opiniilor
personale.
Unităţi de competenţă:4.3. Transferarea abilităţilor de operare cu relaţiile de cauză-efect în perceperea
adecvată a situaţiilor din viaţa reală;5.1. Identificarea consecinţelor interacţiunii culturale, politice, economice şi sociale
asupra evoluţiei comunităţii umane;
5.2. Aprecierea impactului regimurilor politice din Istoria contemporană asupra
mentalităţilor colective;
5.3. Promovarea ideilor despre unitate şi diversitate în cadrul comunităţii.

138

Obiective:• să descrie un eveniment la alegere produs în 1991 prezentat de ziarele acelui timp;• să identifice diferenţa prezentării/interpretării evenimentului istoric cu ajutorul
diverselor surse;• să elaboreze un produs în rezultatul cercetării materialelor din mass-media republicană/locală;• să manifeste deschidere pentru cunoaşterea şi respectarea patrimoniului istoricşi cultural al neamului/comunităţii.
Strategii de activitate: cercetarea, problematizarea, conversaţia, prezentarea, studiul individual, interviul, observarea, lucrul pe echipe, discuţii dirijate, învăţarea prindescoperire etc.
Perioada: februarie-martie.
Număr de ore: 4
Inter-transdisciplinaritate: limbă şi comunicare, literatura universală, educaţie pentru societate, dezvoltare personală.
Activitatea nr. 1: Introducere în învăţarea bazată pe proiect–– Noţiuni generale despre învăţarea bazată pe proiect;–– Sinteză generală a unei cercetări în domeniul analizei produselor mediatice;–– Tipuri de ziare/reviste şi semnificaţia lor;–– Condiţiile de păstrare, protejare a produselor mediatice;–– Biblioteci locale/naţionale;–– Atribuţiile bibliotecarului de serviciu;–– Valoarea presei;–– Determinarea produselor recomandate pentru realizare (la decizia elevilor: studiu individual, interviu, comunicare PPT, articol pentru ziar/site, buletin informaţional, expoziţie de materiale, poster, listă de întrebări etc.).
Activitatea nr. 2. Realizarea cercetării
–– Cercetarea propriu-zisă în biblioteca locală/municipală sau biblioteca familiei;–– Completarea Fişei de cercetare şi analiză a unui produs mediatic;–– Strategii de cercetare/analiză a mijloacelor media;–– Analiza informaţiilor din perspectivă critică şi nepărtinitoare.
Activitatea nr. 3. Prezentarea rezultatelor cercetării
–– Discuţii despre modalităţile de cercetare şi strategiile utilizate;–– Prezentarea rezultatelor Fişei de cercetare;139

–– Realizarea/prezentarea produselor (individual/în grup);–– Valoarea dreptului la opinie şi exprimare liberă într-o societate democratică;Activitatea nr. 4. Valorificarea produselor şi a învăţării bazată pe proiect–– Feedback şi reflecţii despre experienţa acumulată în analiza produselor mediatice;–– Cum ar trebui să fie prezentat un produs de presă.
–– Autoevaluare/evaluare reciprocă/evaluare;–– Sarcini de extindere de scurtă şi de lungă durată.
PRODUSE RECOMANDATE LA ORE ŞI ÎN CONTEXTE EXTRACURRICULARE
În evaluarea competenţelor, au importanţă rezultatele vizibile ale acestora, adică
produsele realizate de elevi. Produsul şcolar reprezintă un rezultat şcolar proiectat
pentru a fi realizat de către elev şi măsurat, apreciat de către cadrul didactic, elevulînsuşi, colegii şi, eventual, părinţii sau membrii comunităţii educaţionale.
O competenţă/unitate de competenţă poate fi evaluată prin mai multe produse. De
asemenea, acelaşi produs poate permite evaluarea mai multor unităţi de competenţă.
Este recomandabil de a identifica produsul adecvat, cerinţelor curriculare, intereselor
elevilor şi posibilităţilor de realizare.
Lista produselor şcolare care are un caracter deschis şi poate fi completată continuu:• Arborele genealogic al familiei• Maraton intelectual• Linia timpului• Mesaj colectiv adresat unei colectivită• Axă cronologică
ţi sau autorităţi
• Harta cartierului/localităţii
• Model elaborat/reprodus• Harta de contur completă
• Comunicare în diverse contexte coti• Portretul personalităţii istoricediene• Machetă tematică
• Poezie/creaţie colectivă alcătuită în• Album cu imagini (poze, desene, aplicacomunţii, comentarii/reflecţii etc.)• Poster tematic• Buletin informativ• Pliant pe un subiect de importanţă
• Carte confecţionată
majoră
• Model de cod de legi
• Prezentare orală/digitală
• Caz de dezbatere (afirmativ/negativ)• Program de valorificare a timpului• Scenariu/Dramatizare a unui eveni• Proiect/miniproiect (eventual, implement
mentat)• Rezultatele unui experiment• Scrisoare (recomandată, cu mesaj so• Interviu alcătuit şi realizat
cial)
140

• Simulare: comportamente în diverse
situaţii
• Situaţie-problemă rezolvată/experimentată
• Studiu de caz• Tabel de sistematizare a datelor sau
investigaţiilor• Vernisaj/expoziţie de creaţii
• Afiş tematic• Colaj pe diverse subiecte• Carte de vizită a instituţiei/localităţii
• Adresare publică• Petiţie colectivă
• Chestionar• Material foto/video• Articol despre o activitate realizată
• Raport de monitorizare a unei acţiuni
• Website/blog• Propunere de politici publice• Spot publicitar• Minieseu tematic• Emblemă/blazon al familiei/localităţii
• Agenda faptelor bune
• Raport de voluntariat• Program de activitate• Proces-verbal• Proces judiciar simulat• Tabel conceptual• Fişă de observare• Flash-mob• Portofoliu tematic• Jurnal de reflecţii
• E-Portofoliu• Prezentări orale cu suport multimedia• Rezumatul reflexiv• Harta conceptuală

3.4. STRATEGII DIDACTICE DE FORMARE A COMPETENŢELOR SPECIFICE DISCIPLINEI
Strategiile didactice sunt instrumente importante aflate la dispoziţia cadrului didactic,
de a căror cunoştinţe şi profesionalism depinde eficienţa utilizării lor în procesul de predare – învăţare a Istoriei. Cadrul didactic trebuie să acţioneze conform condiţiilor autenticepentru a eficientiza actul învăţării, devenind el însuşi un creator al strategiilor, implicândactiv elevii în selectarea, organizarea şi analiza eficienţei lor. Cerinţa primordială este de a
asigura o metodologie diversificată, bazată pe îmbinarea raţională a activităţilor de învăţare şi de muncă independentă, cu activităţile frontale, de cooperare şi de învăţare în grup.
Strategia didactică este:–– un ansamblu de acţiuni şi operaţii de predare – învăţare în mod deliberat, structurate sau programate, orientate în direcţia atingerii, în condiţii de maximă eficacitate a obiectivelor prestabilite de către cadrul didactic;–– ansamblul mijloacelor puse în lucru pentru a atinge scopul preconizat, începândde la organizarea materială şi alegerea suporturilor, până la determinarea sarciniide învăţare şi a condiţiilor de realizare;–– o acţiune decompozabilă într-o suită de decizii-operaţii, fiecare decizie asigurândtrecerea la secvenţa următoare în baza valorificării informaţiilor dobândite în etapa anterioară;141

–– un grup de două sau mai multe metode şi procedee integrate într-o structură operaţională, angajată la nivelul activităţii de predare – învăţare – evaluare, pentru
realizarea obiectivelor pedagogice generale, specifice şi concrete ale acesteia, laparametri de calitate superioară.
Cadrul didactic va clasifica strategiile didactice în funcţie de diferite criterii:–– după tipul de strategie – clasice (expunerea, conversaţia, exerciţiul etc.); moderne (studiul de caz, proiectul, simularea, modelarea etc.);–– după funcţia didactică prioritară pe care o îndeplinesc: a) de transmitere şi dobândire a cunoştinţelor (expunerea, problematizarea, lectura etc.); b) formarea
priceperilor şi deprinderilor (exerciţiul, lucrările practice etc.); c) de evaluare (proiectul, chestionarul, eseul, portofoliul etc.);–– după modul de organizare a activităţii elevilor: a) frontale (expunerea, demonstraţia); b) activitate individuală (lectura, exerciţiul etc.); c) activitate în grup (studiul de caz, jocul de rol etc.); d) combinate (experimentul, problematizarea etc.);–– după sursa cunoaşterii, care poate fi experienţa social-istorică a omenirii, explorarea directă sau indirectă a realităţii sau activitatea personală, la care se adaugă
un subcriteriu: suportul informaţiei (cuvânt, imagine, acţiune etc.).
Criteriile de apreciere a eficienței unei strategii didactice sunt:a) gradul de satisfacţie pentru învăţare pe care-l conferă strategia didactică elevilor, motivându-i intrinsec să-şi construiască propriile înţelesuri şi să interiorizezecunoştinţele noi;b) eficienţa învăţării, nivelul de însuşire al cunoştinţelor, priceperilor şi deprinderilor, de atingere a obiectivelor propuse;c) eficienţa în formarea şi dezvoltarea abilitaţilor de a utiliza ceea ce s-a învăţat, în
practică, în viață;d) raportul dintre necesarul de timp solicitat de strategia didactică aleasă şi timpul
disponibil;e) relaţia de eficienţă şi de complementaritate dintre metodele, tehnicile, mijloacele didactice şi formele de organizare a activităţii, ca părţi componente ale strategiei didactice;
Strategiile didactice interactive promovează o învăţare activă, implică o colaboraresusţinută între elevi care, organizaţi în microgrupuri, lucrează împreună pentru realizarea unor obiective prestabilite. Cadrul didactic plasează accentul nu pe rolul de difuzorde mesaje informaţionale, ci pe rolurile de organizator, facilitator şi mediator al activităţilor de învăţare.
Exemple de metode şi tehnici interactive de grup, pe care cadrul didactic le poate
utiliza în predarea – învăţarea Istoriei sunt:142• Metoda mozaicului;• Pălăriile gânditoare;• Metoda piramidei;• Jurnalul reflexiv;• Tehnica lotus;• Tehnica 3-2-1;• Metoda cercurilor concentrice;• Metoda R.A.I.;• Explozia stelară;• Hărţile conceptuale etc.
De asemenea, cadrul didactic va îmbina echilibrat metodele de comunicare (explicaţia, descrierea, povestirea, discuţia dirijată, conversaţia, problematizarea, lectura ghidată,lucrul cu manualul, instruirea prin tehnici audio/video etc.), metodele de explorare (observaţia, experimentul, demonstraţia, modelarea etc.), metodele de acţiune (exerciţiul,lucrarea practică, jocul didactic, simularea etc.), metodele de raţionalizare (algoritmizarea, instruirea asistată de calculator etc.) şi cu diverse mijloace didactice (demonstrative,
individuale, distributive etc.), precum şi mijloacele elaborate de profesor.
Specific strategiilor interactive este şi faptul că ele promovează interacţiunea dintre
participanţi, contribuind la o învăţare mai activă şi atingând performanţe mai înalte. Ele
fac parte din condiţiile externe ale învăţării, care determină eficienţa acesteia. De aici
decurge importanţa alegerii judicioase a strategiilor corespunzătoare fiecărei activităţi
didactice.
3.5. STRATEGIILE ŞI INSTRUMENTARUL DE EVALUARE A REZULTATELOR ÎNVĂŢĂRII
BAZATE PE COMPETENŢE
Evaluarea este actul didactic complex integrat procesului educaţional, care asigură evidenţierea cantităţii cunoştinţelor dobândite şi valoarea, nivelul, performanţele şi
eficienţa acestora la un moment dat – în mod curent, periodic şi final, oferind soluţii deperfecţionare a actului de predare – învăţare. Competenţa de evaluare vizează măiestria şi arta profesorului de a aprecia situaţia educativă: resursele, procesul şi rezultateleintervenţiei educaţionale. Accentul este pus pe evaluarea randamentului academic alelevului, care constituie finalitatea majoră a acţiunii didactice. Evaluarea presupune oconcepţie sistemică şi operatorie, pornind de la mai multe întrebări-cheie: „Ce este evaluarea?”, „Ce evaluăm concret?”, „Pe cine evaluăm?”, „Când evaluăm?”, „Care sunt metodele si mijloacele de evaluare pe care le putem folosi?”, „Cum interpretăm rezultatele
evaluării?”, „Cum îmbunătăţim activitatea viitoare în baza rezultatelor evaluării?” etc.
Evaluarea constituie parte componentă a procesului educaţional la disciplină şi, respectiv, a Curriculumului la Istoria românilor şi universală. Curriculumul bazat pe competenţe determină construcţia unui model integrator al evaluării care valorifică şi corelează cunoştinţele, deprinderile, capacităţile de aplicare a cunoştinţelor, valorile şi
atitudinile elevilor.

143

Evaluarea include măsurarea, aprecierea rezultatelor, produselor şcolare şi adoptarea măsurilor ameliorative. În legătură cu evaluarea se folosesc diferiţi termeni: averifica ceea ce a fost învăţat, achiziţiile noi; a judeca activitatea elevului, efortul lui înfuncţie de nivelul de pregătire, în raport cu norme prestabilite; a estima nivelul competenţei unui elev, a reprezenta prin notă (calificativ) gradul reuşitei şcolare în funcţie
de anumite criterii. Prin intermediul evaluării didactice, elevul primeşte confirmarea
externă oficială a performanţelor sale şi, implicit, a modului său de autovalorizare.
Evaluarea performanţelor elevului la disciplina Istoria românilor şi universală seva desfăşura în conformitate cu actele normative şi reglatoare în vigoare pentru învăţământul secundar general. Procesul de evaluare este axat pe evaluarea autentică
şi vizează aprecierea nivelului în care au fost dezvoltate competenţele, conţinute înCurriculumul la disciplină. Evaluarea rezultatelor şcolare se va axa pe principiul pozitiv
al evaluării.
Evaluarea competenţelor şcolare, dobândite de elev în cadrul unei învăţări autentice, este un proces continuu şi se realizează sistematic. Estimarea succesului şcolar afiecărui elev are menirea de a spori responsabilitatea elevului pentru propriile rezultate. Aceasta îi permite să-şi aprecieze cât mai obiectiv potenţialul intelectual şi efortul
depus pentru obţinerea rezultatului dorit. Evaluarea bazată pe competenţe implică măsurarea/aprecierea nivelului de eficienţă a cunoştinţelor, abilităţilor şi atitudinile/valorilor pentru rezolvarea problemelor concrete cu care se confruntă elevul în situaţii noi.
Procesul educaţional bazat pe competenţă prefigurează COMPETENŢA ca FINALITATE a procesului educaţional şi ca OBIECT al evaluării. Competenţele şcolare dobânditede către elevi devin observabile şi măsurabile. Evaluarea la disciplină este o activitatede măsurare şi apreciere a competențelor. Măsurarea constituie operaţia prin carese asigură baza obiectivă a aprecierii, fiind considerată parte a demersului/procesului
didactic. Aprecierea corespunde emiterii unei judecăţi, în baza informaţiilor culese prinmăsurare, dar şi prin observare, prin analiză se stabileşte valoarea rezultatelor şcolare
precum şi a procesului de învăţare.
Evaluarea centrată pe competenţe include:•• Evaluarea competenţelor-cheie;•• Evaluarea competenţelor specifice la disciplină;•• Evaluarea unităţilor de competenţă la disciplină.
Evaluarea competenţelor-cheie se raportează la modul de formare a competenţei
în timp şi reprezintă rezultatele unui traseu de instruire (educaţional), pus în evidenţă
prin sistem de teste şi instrumente succesive, a căror analiză sugerează modul în carea fost formată acea competenţă-cheie în timp. Pentru evaluarea competenţelor-cheie

144

este necesară asigurarea caracterului transdisciplinar axată pe elemente reprezentative ale domeniilor de competenţe-cheie.
Evaluarea competenţelor specifice la disciplină se poate realiza pe parcursul secvenţelor pentru care competenţele specifice sunt asumate ca finalităţi. Instrumentele
de evaluare aplicate sunt, de regulă, aceleaşi, utilizate şi în cadrul evaluării unităţilor decompetenţă, şi au un raport de interdependenţă cu conţinuturile curriculare stabilite
de Curriculum fiind Conţinuturi de evaluat.
Evaluarea competenţelor specifice la disciplină se realizează, de regulă, la finele ciclului de şcolaritate în cadrul examenelor de certificare. Conţinuturile curriculare marcate cu asterisc * în capitolul IV. Unităţi de învăţare nu vor fi incluse în examenele deabsolvire a liceului la disciplină.
Evaluarea unităţilor de competenţă la disciplină reprezintă domeniul de interes
principal al evaluării competenţelor şi poate fi realizat la nivelul unor unităţi de timp,unităţi de învăţare, la decizia profesorului.
Elementul de noutate al Curriculumului la Istoria românilor şi universală reprezintă
legătura dintre unităţile de competenţă şi activităţile de învăţare care descriu întru-n
mod simplu şi sintetic activităţile care pot duce la formarea şi dezvoltarea competenţei
respective asumate.
Fiecare unitate de competenţă/competenţă specifică din Curriculum poate fi evaluată prin diferite tipuri de itemi (itemi obiectivi, itemi cu alegere duală, itemi cu alegere
multiplă, itemi de tip perechi, itemi semi-obiectivi, itemi de completare, întrebări destructurare, rezolvare de problemă, eseu) şi instrumente de evaluare, descrise în Ghidul
de implementare a curriculumului.
Curriculum-scris cuprinde partea de curriculă, care a fost evaluată cu anumite strategii şi probe de evaluare. Evaluarea bazată pe competenţe are drept scop principal
aprecierea a ceea ce a realizat elevul şi nu ceea ce nu a realizat. Se urmăreşte progresul
personal cu referire la integrarea şcolară şi socială, atitudinea faţă de lumea înconjurătoare şi faţă de propria persoană, interesele ce vizează evoluţia personală în diferite
activităţi şi obţinerea succesului în propria activitate. Evaluarea competenţelor este implicită demersului didactic, permiţând atât profesorului, cât şi elevului să stabilească
nivelul de achiziţie, formare/dezvoltare a competenţelor şi cel de atingere a standardelor curriculare.
Specificul evaluării bazate pe competenţe derivă din competenţele de evaluat obţinute prin operaţionalizarea unităţilor de competenţă, astfel încât să existe criterii măsurabile care să fie cunoscute şi de către elevi. În stabilirea cerinţelor caracteristice unităţilor de competenţă de evaluat un rol esenţial revine comportamentului observabil
stabilit de competenţă (utilizarea, compararea, analizarea, argumentarea etc.), dublat

145

implicit de cunoştinţe şi de atitudini. Acest comportament urmează să fie evaluat prinintermediul oricărui conţinut ştiinţific – decizia aparţine judecăţii experte a profesorului evaluator, care selectează competenţele specifice, care urmează a fi formate/dezvoltate prin conţinutul ştiinţific pe care îl predă.
Evaluarea bazată pe competenţă este o abordare, care presupune crearea unui model nou de integrare, valorifică deopotrivă şi încearcă să coreleze cunoştinţele obţinuteîntr-o perioadă de timp determinată, abilităţile create, precum şi valorile şi atitudinile
formate/dezvoltate ale elevului.
Deţinerea competenţei poate fi demonstrată prin: aplicarea cunoştinţelor dobândite în cadrul învăţării în viaţa cotidiană, utilizarea abilităţilor formate în situaţii noi,
analiza diferitor opţiuni şi luarea de decizii, colaborarea cu diferiţi membri ai grupuluiîn soluţionarea unei probleme comune, adaptarea la mediul de muncă specific etc. Prinaceste şi alte implicaţii se contribuie la creşterea încrederii în sine şi a capacităţii deautoevaluare.
ACTIVITĂȚI INTEGRATE ÎN PROCESUL DE EVALUARE

A fixa/stabili
valoarea uneiprestații a elevului

A pronunța un verdict
asupra cunoștințelor
sau abilităților pe carele are un elev.

A verifica ceea ce afost învățat, a verifica
achizițiile în cadrul
unei progresii

A judeca activitatea elevului sau
efortul acestuia în funcție de anumite recomandări, a judeca nivelul
de pregătire al unui elev în raport
cu anumite norme prestabilite.

EVALUAREA
EFICIENTĂA prezenta printr-unnumăr (notă) sau calificativ gradul reușitei unei
producții școlare a elevului în funcție de diverse
criterii

A estima nivelul
competenței
unui elev

146

A situa elevul în raport cu
posibilitățile sale sau înraport cu ceilalți; a situa
produsul unui elev în raportcu nivelul general.

Cel mai complicat element în sistemul educaţional şi în evaluarea bazată pe competenţe este aprecierea atitudinilor şi valorilor, care poartă un caracter preponderent
subiectiv, dar necesar de luat în consideraţie în aprecierea randamentului şcolar şi acomportamentelor subiecţilor. Sistemul de valori include mai multe categorii:–– valori general-umane, care sunt valorile fundamentale ale omenirii: viaţă, adevăr, frumos, dreptate, libertate, sacru etc.;–– valori specifice naţionale: ţara, poporul, simbolica statutului (imn, stemă, drapel),limbă naţională, conştiinţă naţională, istoria naţională, cultura naţională, credinţa, tradiţiile, arta populară etc.;–– valori educaţionale stabilite pe dimensiunile educaţiei: intelectuale, morale, estetice, fizice, tehnologice etc.;–– valori instrumentale: cunoştinţe, capacităţi, atitudini etc.;–– valori colective: ale clasei, ale grupului de elevi, ale grupurilor sociale/prosociale,
ale familiei etc.;–– valori individuale, care sunt definitorii pentru orice fiinţă umană: identitatea, familia, prietenii, educaţia, preferinţele, dragostea, cariera, timpul liber, integritatea, demnitatea, igiena personală, stilul individual, sănătatea, imaginea de sine,gândirea critică, autodisciplina etc.
Evaluarea bazată pe competenţe are mai multe caracteristici:–– Evaluarea – parte componentă a predării şi învăţării. Extinderea evaluării de lacontrol, verificare şi apreciere a rezultatelor la evaluarea procesului, a strategieide învăţare a elevului, purtătoare de succes şi deschidere spre noi performanţe;–– Evaluarea – o pârghie pentru succesul elevilor. Transformarea elevului într-un partener al cadrului didactic în evaluare, prin: autoevaluare, interevaluare, evaluare
controlată, evaluare reciprocă. Evaluarea este un ajutor oferit elevului în vederea
dezvoltării complexe a potenţialului său şi valorificării inteligenţelor copilului.
–– Evaluarea – modalitate de identificare a dificultăţilor. Scurtarea drumului evaluare – decizie – acţiune ameliorativă, inclusiv prin integrarea eforturilor şi disponibilităţilor participative ale elevilor; centrarea pe aspectele pozitive şi nesancţionarea în permanenţă a celor negative etc.;–– Deschiderea evaluării spre componentele vieţii de zi cu zi: competenţe relaţionale, comunicare eficientă, disponibilităţi de integrare socială;147

Evaluarea se referă la toate aspectele curriculare şi cuprinde mai multe domenii:
Domeniul

Niveluri

Caracteristici

Cognitiv(după
Bloom) –ţine de coeficientul deinteligenţă
dezvoltat– IQ

de cunoaştere

date, definiţii, fapte,
evenimente, acţiuni,
idei, informaţii

a defini, a enumera, a identifica,
a recunoaşte, a aminti etc.

de înţelegere

vizează nivelul de comprehensiune, transpunere, interpretare

a explica, a exprima cu cuvinte
proprii, a transforma, a rescrie,a rezuma, a caracteriza etc.

de aplicare

vizează utilizarea cunoştinţelor şi regulilor asimilate anterior şi rezolvarea situaţiilor noi

a demonstra, a modifica,
a rezolva, a utiliza, a exemplifica,
a organiza, a alege etc.

de analiză

caracterizează capacităţile de gândire logică,analitică, deductivă

a diferenţia, a compara, a distinge, a selecta, a ilustra, a descompune, a clasifica etc.

de sinteză

vizează capacităţi de ordin creativ, materializateîn diverse produse

a compune, a crea, a organiza,
a planifica, a rezuma, a scrie,a documenta, a produce etc.

de evaluare

vizează formularea judecăţilor de valoare,bazate pe criterii interne
şi externe

a aprecia, a decide, a judeca,
a completa, a argumenta,
a deduce, a constata,a critica etc.

de receptare

vizează conştientizarea
mesajului sau prezenţei
unei valori

a oferi atenţie, a accepta,
a asculta activ, a manifesta interes, a controla, a monitoriza etc.

de reacţie

vizează simţirea satisfacţiei
de la cele receptate

a aproba, a discuta, a respecta,
a se conforma, a face, a se convinge, a verifica, a argumenta,
a oferi spontan, a practica,
a aplauda, a-şi petrece timpul
liber într-o activitate etc.

de valorizare

vizează conceptualizarea, aprecierea valorilora specifica, a renunţa, a angaja,a dezbate, a apăra, a critica,a încuraja, a ajuta, a protesta etc.

de organizare

vizează ordonarea lucrurilor şi acţiunilor

a discuta, a armoniza, a ordona,
a propune un plan, a acţiona,a teoretiza o temă etc.

de caracterizare

vizează sistemul de valori constituit, ce exprimă personalitatea

a revedea, a aprecia critic,a respinge, a combate, a evalua,a decide, a fi apreciat,
a evita, a-şi asuma o sarcină, a rezista la condiţii de schimbare etc.

Afectiv(după
Krathwohl)– se referă
la inteligenţa emoţională dezvoltată –EQ

148

Verbe/acţiuni/manifestări

Psihomotor(după Simson) – vizează manifestareaacţională
în contexte
noi.

de percepere

vizează imitarea, stimularea senzorială

a auzi, a vedea, a pipăi, a gusta,
a mirosi, a simţi etc. (de exemplu
a descoperi defectul unei maşini
după zgomot; a traduce impresia
muzicală în dans)de dispoziţie

vizează manipularea
mintală, fizică şi emoţională în anumite condiţii

a executa, a selecta, a alege,a mânui, a utiliza, a realiza, ademonstra etc. (de exemplu a
cunoaşte instrumentele necesare
unei lucrări; a fi dispus să executeo operaţie tehnologică)de reacţie
dirijată

vizează adaptarea ladiverse schimbări

a reproduce, a modifica, a adapta, a aprecia, a corecta etc. (deexemplu a executa un
pas de dans imitând; a descoperi
procedeul cel mai eficient de executare a unei operaţii practice)de automatismvizează realizarea unor
operaţii cunoscute în
situaţii noi

a armoniza, a regla, a analiza,a modifica etc. (de exemplu afi capabil să execute un lanţ demişcări, acţiuni)de reacţie
complexă

vizează creativitatea ladiverse niveluri de manifestarea obişnui, a reface, a concepe, acrea, a modifica etc. (de exemplu
a monta un aparat şi a se folosi
de el; a şti să realizezi o acţiune
conform unor norme etice sau
estetice)

Evaluarea centrată pe competenţe conduce spre un model integrator, care presupune corelarea în evaluare a cunoştinţelor, deprinderilor, capacităţii de aplicare a cunoştinţelor, valorilor şi atitudinilor elevului. În condiţiile învăţământului actual bazat
pe competenţe, acestea devin finalităţi ale procesului educaţional şi obiect al evaluării
şcolare. Reconceperea evaluării din perspectiva competenţelor presupune:• extinderea evaluării tradiţionale (măsurare şi apreciere a rezultatelor şcolare)
spre evaluarea procesului, a strategiei de învăţare; trebuie să evaluăm obiective,conţinuturi, metode, situaţii de învăţare;• considerarea unor indicatori suplimentari în evaluare: conduita, atitudinea, aplicarea în practică a celor învăţate, diversificarea tehnicilor de evaluare;• deschiderea evaluării spre competenţele relaţionale, spre competenţa de comunicare spre disponibilitatea de integrare socială.

149

Se recomandă centrarea evaluării pe aspectele pozitive ale rezultatelor şcolare şi
renunţarea la sancţionarea permanentă a greşelilor, a aspectelor negative. Elevul artrebui să devină partener în evaluare prin promovarea autoevaluării, a interevaluării
sau a evaluării controlate.
Sarcinile de lucru trebuie să aibă un nivel de dificultate gradual pentru a putea fi depistate şi remediate lacunele în formarea/dezvoltarea unităţii de competenţă respective, cu
precizarea că pentru evaluarea unei unităţi de competenţă cu un nivel cognitiv ridicat (deexemplu: analizaţi) este necesară şi formularea unor cerinţe specifice celorlalte niveluri
cognitive inferioare (de exemplu: precizaţi, stabiliţi o asemănare/deosebire, prezentaţi)pentru ca atât elevul, cât şi profesorul să primească un feedback referitor la progresulînregistrat, situaţie în care procesul de învăţare poate fi reorganizat, dacă este cazul.
Alte aspecte esenţiale ale evaluării în bază de competenţe derivă din transparenţa
şi obiectivitatea acesteia. Astfel, în scopul obţinerii unei evaluări transparente este necesar ca criteriile de evaluare să fie cunoscute de către elevi, iar rezultatele obţinute decătre aceştia să fie explicate pentru a determina motivarea învăţării. În ceea ce priveşte
asigurarea obiectivităţii un rol important revine baremului de evaluare şi de notare
care conţine criterii clare şi care punctează numai ceea ce s-a formulat prin cerinţe.
Funcţiile evaluării:Din punct de vedere social, evaluarea îndeplineşte funcţii de:• constatare – profesorul determină nivelul de formare a competenţelor la elevi;• diagnosticare – presupune explicarea rezultatelor obţinute prin factorii şi condiţiile care le-au produs, găsirea cauzelor relative la nivelul rezultatelor constatate, identificarea aspectelor pozitive care au asigurat succesul, dar şi evidenţierea
punctelor critice, care necesită remedieri;• prognosticare – vizează efortul de identificare a strategiilor optime de ameliorareîn viitor a predării şi învăţării, ca şi anticiparea rezultatelor posibile;• de certificare a nivelului abilităţilor intelectuale şi practice ale elevilor la sfârşitul
unei perioade lungi de instruire.
Scopul evaluării: analiza rezultatelor învăţării şi interpretarea lor, determinarea gradului de formare a competenţelor. Aprecierea rezultatelor învăţării aduce în discuţie
problema obiectivităţii în notare, care este adeseori pusă sub semnul întrebării, la fel caşi relevanţa notei şcolare din punct de vedere al elevului şi/sau al societăţii
Ce evaluăm?
a) cunoştinţe acumulate şi integrate;b) capacitatea de operare şi de aplicare a achiziţiilor;c) dezvoltarea capacităţilor intelectuale;d) conduite şi trăsături de personalitate.

150Forme de evaluare:• după cantitatea de informaţie verificată: evaluare parţială şi globală;• după criteriul obiectivităţii în notare: evaluare obiectivă şi subiectivă;• după sistemul de referinţă despre emiterea judecăţilor de valoare asupra rezultatelor evaluate: evaluare criterială şi evaluare normativă;• după agenţii evaluării: evaluarea internă şi externă;• după momentul în care se realizează se pot distinge 3 forme de evaluare: iniţială,continuă (formativă); sumativă (de bilanţ).
Probele în baza cărora se recoltează datele necesare pentru măsurarea rezultatelorînvăţării pot fi orale sau scrise.
Evaluarea curentă, orală este o formă specifică de dialog, conversaţie, utilizată pentru evaluarea cantităţii şi calităţii cunoştinţelor asimilate de elevi şi a capacităţii lor dea le utiliza într-un discurs propriu.
Avantajele evaluării curente orale: dezvoltă capacitatea de exprimare orală, exersează capacitatea elevilor de a răspunde la probleme clar delimitate prin întrebare, asigură formarea deprinderii elevilor de a învăţa sistematic. Se recomandă deci, utilizarea
acestei metode cât mai des posibil. Examinarea curentă orală poate să se desfăşoare în
baza unor tehnici diferite, precum tehnica expunerii orale a cunoştinţelor de către elevi(liberă, în baza unui material didactic, în baza unei scheme logice), tehnica explicaţiilor,
tehnica chestionării orale frontale sau individuale etc.
Limitele evaluării curente orale: examinarea curentă este caracterizată a fi subiectivă, limitată şi incompletă pentru că este influenţată de starea de moment a evaluatorului şi a celui evaluat. Ea probează cunoaşterea doar pentru elevul examinat şi nu pentruîntreaga clasă, chiar dacă, prin ridicarea mâinii, mai mulţi elevi îşi exprimă dorinţa de arăspunde, probează cunoaşterea doar pentru conţinutul vizat prin întrebări.
Indiferent de proba de evaluare pe care o folosim trebuie să ţinem cont ca evaluareasă îndeplinească următoarele cerinţe pedagogice:••proba de evaluare să fie întocmită astfel, încât să releve progresul realizat deelevi în cunoaştere;••evaluarea nu trebuie să demonstreze elevilor că nu ştiu sau că nu sunt capabili săînveţe un anumit lucru;•• stabilirea unor probe cu valoare egală pentru toţi elevii, să nu fie adresate numaiîntrebări ușoare unor elevi, iar altora numai întrebări dificile;•• precizarea nivelului minim al performanţei pentru care se asigură promovarea lalimită (nota 5); se evită astfel suspiciunile în rândul elevilor şi al părinţilor;•• combinarea mai multor metode şi tehnici de evaluare (permite eliminarea erorilor de apreciere);151•• verificarea mai frecventă a elevilor care întâmpină dificultăţi la învăţătură, cu
condiţia să li se explice elevilor motivul verificării mai frecvente;•• dezvoltarea la elevi a capacităţii de a se autoevalua prin: informarea elevilor asupra criteriilor de evaluare, auto notare controlată, notare reciprocă.
Evaluarea iniţială (diagnostică) se realizează la începutul unei perioade de instruire:semestru, an şcolar, ciclu de învăţământ sau la începutul unui program de instruire, cu scopul de a stabili nivelul de pregătire al elevilor, prezenţa unor abilităţi, deprinderi, competenţe. Evaluarea iniţială este necesară în proiectarea activităţii viitoare şi pentru stabilirea
modalităţilor de intervenţie care se impun. În cadrul acestui tip de evaluare se utilizează
testul de evaluare iniţială (predictiv), probe scrise şi verificări orale. Evaluarea iniţială ladisciplina şcolară Istoria românilor şi universală are drept scop cunoaşterea potenţialuluide învăţare al elevului la începutul unui program de instruire, eterogenitatea pregătirii
elevilor, asigurarea „continuităţii” în formarea/dezvoltarea competenţelor şi nevoia deanticipare a procesului didactic adaptat posibilităţilor elevului. Obiectul evaluării iniţiale
îl constituie unităţile de competenţă formate în anul anterior de studii, care reprezintă
premise pentru formarea/dezvoltarea unităţilor de competenţă în noul an de învăţământ.
Pentru a stabili itemii din testul predictiv se recomandă să se întocmească lista problemelor esenţiale din materia parcursă, absolut necesare pentru a facilita învăţarea
ulterioară. După corectarea testelor, profesorul va fixa/explica lacunele, greşelile tipice.
În funcţie de lacunele înregistrate, profesorul poate să întocmească un plan acţional delichidare a carenţelor
Nota: Rezultatele de la evaluarea iniţială nu vor fi introduse în catalogul şcolar.
Evaluarea formativă (continuă, de progres) este evaluarea care intervine în timpulfiecărei sarcini de învăţare, are rolul de a îndruma elevul în activitatea şcolară, identifică
dificultăţile pe care elevul le întâmpină pentru a descoperi modalităţile ce îi permit progresul în învăţare. Are funcţie de diagnostic şi de remediere prin măsuri de recuperarefaţă de unii elevi şi de ameliorare a procesului. Se realizează pe secvenţe mici, îi verifică
pe toţi elevii pentru materia studiată, valorificând cunoştinţele, identificând neajunsurile, punctele critice după fiecare secvenţă de instruire.
Testele formative, de progres trebuie să respecte câteva cerinţe:• Itemii testului să vizeze exact natura obiectivului operaţional;• Itemii testului să ofere elevilor posibilitatea de a depăşi standardul minim deperformanţă acceptat, dar reuşita/nereuşita se va aprecia numai în funcţie deacest standard;• Toţi elevii să fie puşi în faţa aceloraşi sarcini;• Elevii să nu fie ajutaţi în timpul rezolvării unui test formativ.

152

Evaluarea formatoare. Evaluarea formativă devine formatoare prin centrarea demersului didactic de reglare, autoreglare, autoevaluare prin însuşi actorul aflat în centrul atenţiei, profesorul.
Evaluarea formativă

Evaluarea formatoare•• iniţiativa îi aparţine profesorului;•• profesorul intervine în procesul
educațional;•• este exterioară elevului, provenind din•• procesul didactic la care elevul nu areacces decât prin intermediul profesorului;•• se repercutează pozitiv asuprainteracțiunii dintre profesor şi elev, din
exterior.

•• iniţiativa aparţine elevului şi este orientată
sau nu de către profesor;•• izvorăşte din reflecţia elevului despre propria transformare, despre propria învăţare;•• este susţinută de motivaţia interioară aelevului;•• se repercutează pozitiv asupra interacțiunii
dintre elev şi profesor, din interior.

Evaluarea formatoareeducă voința
și caracterul

dezvoltă
individualitatea

Formează
aptitudini ale
competenței loiale

Formează scarade valori

pune elevul în
situația competiției
cu sineEvaluarea formatoare nu înlocuiește evaluarea formativă

Evaluarea sumativă (cumulativă, finală) se realizează la finalul unităţii de învăţare,semestru, an, ciclu de învăţământ. Acest tip de evaluare presupune verificarea cunoştinţelor esenţiale din materia parcursă şi a modului în care elevii le pot utiliza. Testelede evaluare sumativă verifică nivelul de formare a unităţilor de competenţă/competenţelor specifice. Pentru a asigura reuşita elevilor, în organizarea activităţilor de evaluare
sumativă, este recomandat să desfăşurăm, în prealabil, lecţii speciale de recapitulare şi
sistematizare a cunoştinţelor.

153

Tabel comparativ evaluare sumativă/formativă
Evaluarea sumativă

Evaluarea formativă

Obiect: produsul activităţii elevului, rezultatele învăţării;Obiect: procesele sau mijloacele cognitive
care duc la realizarea produselor observabile ale învăţării;Bilanţ al achiziţiilor şcolare, prin raportare launităţile de învăţare;Mod de a verifica ce şi cât a însuşit fiecare
elev;

Norma de raportare este elevul însuşi, înevoluţia sa;

Externă

Internă

Statică, rol de informare;Dinamică, rol de comunicare;

Estimează nivelul de formare/dezvoltare acompetenţelor, prin interpretarea performanţelor elevilor la probe de evaluare determinate (normate) = (evaluare normativă);Operează cu anumite criterii = (evaluare criterială)Actori: elevii;

Presupune un parteneriat real în învăţare
între profesor şi elevi;
Actori: profesorii şi elevii;

Se realizează la intervale mari (sfârşit de capitol, de semestru, de an şcolar);

Se derulează pe parcursul procesului instructiv-educativ, prin verificări frecventea majorităţii/tuturor elevilor;

Determină o clasificare a elevilor (diagnoză) a
nivelului de însuşire a cunoştinţelor;
Selecţionează;Oferă o imagine asupra progresiei în cunoaştere a elevilor (utilă lor şi profesorului);Stabileşte lacunele care îi desparte pe elevi
de obiectivele prevăzute în program;

Concepţie behavioristă a învăţării (stimulrăspuns), fără a lua în calcul alte elemente depsihologie a învăţării;Contribuie la ameliorarea învăţării, indicând cauzele deficienţelor, sporind motivaţia pentru învăţare;Instrumente: relative (note, calificative – dacănorma este media de distribuţie a performanţelor);
binare (însuşit/neînsuşit, da/nu – dacă norma
este pragul de performanţă aşteptat: 80%,100%);

Instrumente: toate instrumentele descoperite de teoriile învăţării care permit
stimularea, suscitarea, dezvoltarea proceselor cognitive;154

Se impune precizarea că cele două forme de evaluare sunt complementare, fiecarerăspunzând unor scopuri diferite. Evaluarea externă (examene de capacitate, bacalaureat) ţine cont, preponderent, de rezultatele evaluării sumative, determinând ierarhizarea elevilor în funcţie de anumite competenţe şi de anumite criterii evaluative prestabilite, în timp ce evaluarea formativă vizează progresul individual şi întărirea motivaţiei
pentru învăţare.
Competenţa poate fi demonstrată în situaţii diferite și poate fi exprimată şi în performanţe. Pornind de la conceptul de rezultat şcolar, există deosebiri între performanţa
şcolară şi competenţă.
Tabel comparativ: performanţă şcolară/competenţă:Rezultatele învăţării

Performanţă

Competenţă

efecte ale activităţii
didactice:- cunoştinţe,- capacitatea de operare şi
aplicare,- dezvoltarea capacităţilor
intelectuale,- conduite şi trăsături depersonalitate.

Rezultat, succes deosebit; indică nivelul(cantitativ şi calitativ) al rezultatelorînvăţării, profunzimea, temeinicia acestora.
Competenţa interiorizată, concretizată
în acte expresive;
Gradul de eficienţă ce rezultă dinmobilizarea resurselor cognitive şi afectiv-voliţionale ale elevului, confruntat
cu o sarcină de lucru;

Conduitace se aşteaptă dela elevi.

Pot fi: produse ale învăţării (studiu de caz, interviu,
proiect, organizator grafic,
eseu, schemă, poster,practică);comportamente – părţi ale unui proces(expunerea unui subiect, interpretarea
unui rol, realizarea unei expoziţii, lucrare);Se situează mai sus
decât o performanţă evidentă,este un reper al
realizării ei;

Procesul de evaluarePornind de la competenţe specifice, relaţionate cu unităţile de competenţă în procesul de evaluare se aplică următoarele etape:•• se stabilesc unităţile de competenţă de evaluat;•• se stabilesc metodele şi instrumentele de evaluare, însoţite de bareme de corectare şi de criteriile de notare;•• se acordă notele.
Instrumente de evaluare
Instrumentele de evaluare reprezintă operaţionalizarea sarcinilor de lucru pentru
elevi în funcţie de unităţile de competenţă exersate şi forma de măsurare a competenţelor formate. Acestea includ: Standardele de eficienţă a învăţării, Obiectivul de evaluare, Testul-itemul, Baremul.

155Toţi elevii, indiferent de origine, capacitate şi/sau gen, sunt învăţaţi şi evaluaţi cu
ajutorul metodelor inovative şi centrate pe elev. Profesorii folosesc metode adecvatevârstei şi capacităţii pentru afirmarea personalităţii elevilor, luând în consideraţie multiplele inteligenţe. De asemenea, elevii sunt încurajaţi să lucreze împreună, promovândînvăţarea practică şi prin cooperare, dezvoltarea gândirii critice şi reflexive.
Standardele de eficienţă a învăţării reprezintă o resursă importantă ce orientează
acţiunile educative în scopul sprijinirii şi stimulării învăţării, dezvoltării armonioase şi
depline; un set de afirmaţii care reﬂectă aşteptările despre ceea ce ar trebui să ştie şisă poată face elevii în fiecare domeniu de învăţare la o anumită treaptă şcolară. Standardele reprezintă o resursă, un document ce informează asupra aşteptărilor pe carele pot avea educatorii, părinţii şi societatea civilă, toţi acei care participă la creşterea,
dezvoltarea şi educaţia copiilor. Ele reﬂectă finalităţile educaţionale, care, la rândul
lor, conţin implicit cele mai importante valori ale naţiunii sau statului, orientează şi îmbunătăţesc practicile în acord cu specificul dezvoltării copilului într-o anumită perioadă
a vieţii, având în vedere în mod holistc toate domeniile dezvoltării lui.
Standardele de eficienţă a învăţării reprezintă cadrul de referinţă comun pentru toţielevii de la acelaşi nivel de şcolaritate, enunţuri sintetice care ierarhizează pe niveluride achiziţie cunoştinţele, deprinderile şi atitudinile elevilor la disciplina şcolară Istoria
românilor şi universală. Ele sunt derivate din competenţele specifice ale disciplinei şi
vizează atât achiziţii specifice disciplinei Istoria românilor şi universală pentru care sunt
formulate, cât şi achiziţii comune, transdisciplinare.
Standardele de eficiență a învăţării Istoriei Românilor şi Universală sunt formulări deobiective largi, care definesc ceea ce trebuie elevii să cunoască şi să întreprindă în cadrul
sistemului educaţional. Ele definesc aşteptările vizavi de realizări. Standardele menţionate sunt utilizate ca bază de comparaţie la măsurarea abilităţilor de analiză, calităţii, valorii
şi cantităţii. Standardele constituie aşteptările în raport cu cerinţele minimale.
Standardele de eficiență a învăţării Istoriei românilor şi universală au următoarele
caracteristici:• asigură conexiunile necesare între Curriculum şi evaluare;• îşi propun să-i motiveze pe elevi pentru învăţarea activă;• evidenţiază progresul pe care ar trebui să-l realizeze elevii de la o treaptă deşcolaritate la alta;• ar trebui să direcţioneze activitatea:–– elevilor (conştientizează aşteptările profesorului);–– profesorului (îşi reglează demersul didactic);–– părinţilor (cunosc aşteptările şcolii);–– evaluatorilor (repere în elaborarea probelor de evaluare).
156

Toate cele 5 competenţe specifice disciplinei Istoria românilor şi universală reflectă posibilitatea combinării metodelor tradiţionale de evaluare (itemi obiectivi, semi
obiectivi şi subiectivi care alcătuiesc probe scrise sau orale) cu metodele complementare/alternative de evaluare (investigaţia, portofoliul, comunicarea etc.) prin care seurmăreşte preponderent progresul elevilor în domeniul valorilor şi atitudinilor. Totuşi,se poate remarca faptul că primele 4 competenţe specifice disciplinei 1.Utilizarea limbajului istoric în diverse situaţii de învăţare şi de viaţă, respectând cultura comunicării;2. Amplasarea în timp şi spaţiu a evenimentelor, proceselor, fenomenelor, demonstrândînţelegerea continuităţii şi schimbării în Istorie; 3. Analiza critică a informaţiei din diferite surse pornind de la cultura istorică, manifestând poziţia cetăţeanului activ şi responsabil; 4. Determinarea relaţiei de cauzalitate în Istorie, dând dovadă de gândire logică
şi spirit critic – sunt relativ mai uşor de evaluat prin metodele tradiţionale, în timp ce
competenţa specifică; 5.Valorificarea trecutului istoric şi a patrimoniul cultural, manifestând respect faţă de ţară şi de neam – impune utilizarea metodelor complementare/alternative de evaluare.
Evaluarea acesteia se poate realiza, cu precădere, prin metodele complementare/alternative de evaluare care oferă elevului posibilitatea să demonstreze colaborare, încredere în sine, spirit de iniţiativă, respect pentru alţii, apreciere critică şi curiozitate,voinţa de a lua decizii, utilizare responsabilă a mijloacelor interactive, respect pentru
valori. Metodele complementare/alternative de evaluare, deşi solicită mult timp, asigură individualizarea sarcinilor de lucru, valorificând şi stimulând creativitatea şi originalitatea elevilor, pun în valoare abilităţile practic-aplicative ale elevilor şi favorizează
învăţarea prin cooperare, precum şi implicarea personală a elevului în activitatea deînvăţare, dezvoltând motivaţia intrinsecă a acestuia.
Obiectivul de evaluare. Obiectivele de evaluare sunt derivate din unităţile de competenţă înscrise în Curriculum. Relaţia de subordonare între competenţa specifică,unitatea de competenţă şi obiectivul de evaluare formulat de profesor trebuie să fie
evidentă.

Competență specifică       unitate de competență       obiectiv de evaluare       unitate de conținut

Obiectivele de evaluare stau la baza creării unui instrument de evaluare (standardizat sau creat de profesor; folosit la evaluarea formativă sau sumativă), de aceea ele
trebuie să fie clar formulate în termeni operaţionali, astfel încât să fie evident faptul căsunt măsurabile cu eficienţa dorită.

157

Formularea obiectivului de evaluare trebuie să satisfacă toate etapele unei operaţionalizări complete:•• să precizeze comportamentul aşteptat de la elevi;•• să specifice clar condiţiile importante în care comportamentul se poate produce
sau poate deveni vizibil, măsurabil;•• să precizeze un criteriu de reuşită direct măsurabil (nivelul de performanţă pentru care obiectivul este considerat realizat).
Obiectivele evaluării determină finalitatea, exprimată în formare de competenţe.
Acestea trebuie să fie: formulate corect din punct de vedere ştiinţific, conform taxonomiei; măsurabile, căci numai în baza obiectivelor clar definite se pot construi  criterii
obiective și coerente de evaluare.
Testul docimologic reprezintă un instrument de măsurare, apreciere şi notare cât maiexactă a cunoştinţelor, deprinderilor şi atitudinilor asimilate/formate la elevi. Este format
dintr-un ansamblu de itemi (instrument de evaluare compus din întrebare sau sarcină delucru şi răspunsul aşteptat) care oferă, în baza unei măsurări şi aprecieri judicioase, informaţii referitoare la modul de realizare a obiectivelor, a progresului şcolar, la lacunele existente în cunoştinţele elevilor. Marele avantaj al folosirii testelor este dat de faptul că sistemul de raportare valorică este unic. Ele permit standardizarea condiţiilor de examinare,a modalităţilor de notare, un plus de obiectivitate în notare. Testele docimologice permit
verificarea întregii clase într-un timp scurt, favorizează învăţarea sistematică. Totuşi, dacănu sunt întocmite corect, testele prezintă şi unele limite: împiedică evaluarea profunzimiicunoştinţelor, datorită fragmentării realizate prin itemi, nu stimulează capacităţile de interpretare a fenomenelor istorice, nu cultivă capacităţi de exprimare orală.
Elaborarea testelor docimologice presupune parcurgerea următoarelor etape:
1. Stabilirea scopului (diagnostic, prognostic);
2. Formularea obiectivelor evaluării;3. Precizarea unităţilor de competenţă de evaluat;
4. Realizarea matricei de specificaţii;5. Alcătuirea itemilor;
6. Elaborarea baremului de evaluare/corectare;
7. Întocmirea schemei/baremului de notare (de convertire a punctelor în note; revizuirea, dacă este cazul, în urma pilotării itemilor a schemei de notare.)Matricea de specificaţii este o etapă în elaborarea testelor prin care evaluăm atâtcompetenţe cât şi conţinuturi. Elaborarea matricei de specificaţii constă în completarea unui tabel, în care se înscriu pe orizontală unităţile de competenţă, iar pe verticală
unităţile de conţinuturi care vor fi evaluate.

158

Matricea de specificaţii poate fi:• generală – utilă pentru elaborarea/evaluarea testelor sumative (cu unităţi maride conţinut şi competenţe generale);• detaliată – utilă pentru teste care vizează conţinuturi mai restrânse. Ea poate
detalia conţinuturile de evaluat, unităţile de competenţă sau ambele dimensiuni.
Etape în elaborarea matricei de specificaţii:–– Determinarea ponderii fiecărei unităţi de competenţă/unităţi de conţinut în cadrul testului, atribuindu-le pe ultima linie a tabelului procentele corespunzătoareîn aşa fel, încât să însumeze 100 %.
–– Completarea căsuţelor din matrice, care se realizează prin calcularea procentuluiîntre unităţile de competenţă şi conţinuturi. Cifra obţinută, la nevoie, se rotunjeşte. Această etapă este necesară pentru stabilirea numărului de itemi corespunzători fiecărei teme.
Notă: Nu este obligatoriu ca toate celulele matricei să fie completate, (profesorul
evaluator poate considera că evaluarea unei unităţi de competenţă o realizează, cuprecădere, printr-un anumit conţinut, în timp ce evaluarea unei alte unităţi competenţă este mai util a fi realizată printr-un alt conţinut).
–– Stabilirea numărului de itemi necesari pentru fiecare temă şi pentru fiecare unitate de competenţă.
–– Înmulţirea cifrelor obţinute pentru fiecare căsuţă cu numărul de itemi şi împărţirea la 100% (calcul în procente). Dacă se obţin zecimale, se rotunjeşte.

159

160

1 ITEM
14,29 %

3.1.Formularea opiniilor
proprii referitoare la fapte/evenimente/procese/
fenomene din Istorie înbaza surselor istorice.

11,09%

19,04%

4,76%

TOTAL

14,29%

1 ITEM
14,28 %
(14,28/2=7,14)

4.2. Argumentarea relaţiilor decauzalitate/interdependenţă/cauză-efect stabilite între evenimentele/procesele istorice
din Epoca Antică şi Medievală.

Apariţia statului lageto-daci. Dacia pe
timpul lui Burebista.

14,28 %

1 ITEM
14,28 %
(14,28/3=4,76)

1.2. Formulareaenunţurilor cu uncaracter istoric cunoţiunile specificeperioadei antice.

Integrare şi transfer

7,14%

1 ITEM

2.1. Descrierea
schimbărilor ce
au avut loc înspaţiul istoricstudiat.

Aplicare şi operare

Marile imperii şi locul lor în dezvoltarea
civilizaţiei antice*Forme de organizare
politico-statală în
Roma antică.

Războaiele macedonene. Imperiul lui
Alexandru Macedon.
Elenismul.

Modele de organizare politică în Grecia
antică.

Unităţi de conţinut

Cunoaştere şiînţelegereUNITĂŢI DE COMPETENŢĂ

MATRICEA DE SPECIFICAŢII/model
Evaluare sumativă nr. 2, clasa a X-a, profil umanistic
Unitatea de învăţare: Forme de organizare politico-statală în Antichitate

161

1 ITEM
14,29 %

28,57 %

Dacia şi Imperiul
Roman: războaiele
daco-romane; romanizarea geto-dacilor.

TOTALFărâmiţarea statului
dac şi refacerea unităţii lui pe timpul lui
Decebal.

42,85%

14,29 %

1 ITEM

28,58%

14,29 %

1 ITEM100%

28,58%

14,29%

Tipuri de itemi. Un item cuprinde sarcina de lucru (cerinţa) pentru elevi şi enunţul.
În funcţie de tipul de item, enunţul poate să conţină şi variantele de răspuns sau materialul stimul necesar rezolvării cerinţelor. Itemul poate fi folosit ca atare, sau pentru elaborarea unui test. Dacă sunt formulaţi independent de unităţile de competenţă, itemii
vizează doar evaluarea conţinuturilor. Dacă înainte de a formula itemii stabilim corespondenţa între unităţile de competenţă evaluate şi conţinuturi putem, prin intermediul
diferitelor tipuri şi subtipuri de itemi, să evaluăm concomitent gradul de formare a unităţilor de competenţă şi conţinuturile corespunzătoare.
Gradul de dificultate a sarcinilor formulate pentru diferite tipuri de itemi pune în
evidenţă nivelul de realizare al unei unităţi de competenţă (cunoaştere şi înţelegere,aplicare şi operare, integrare şi transfer) sau domeniul de evaluare la care ne raportăm.
La disciplina şcolară Istoria românilor şi universală evaluarea trebuie să se raporteze
la următoarele domenii:• limbaj istoric• timp şi spaţiu
• surse istorice• personalităţi istorice• cauză şi efect• atitudini şi valori
Evaluarea competenţelor la Istoria românilor şi universală trebuie să se bazeze peaceleaşi principii pe care se întemeiază predarea – învăţarea:–– Principiul structuralismului.
–– Principiul integrării funcţionale.
–– Principiul diversităţii.
TIPURI DE ITEMI care pot fi cuprinşi într-un test docimologic, clasificaţi după criteriul gradului de obiectivitate oferit în corectare:
Itemii obiectivi – testează un număr mare de elemente de conţinut într-un intervalde timp relativ scurt, asigurând un grad de obiectivitate ridicat în măsurarea rezultatelorşcolare; realizează o structurare a sarcinilor propuse elevilor, în concordanţă cu obiectivele testului. Caracteristica de bază a acestor itemi constă în faptul că determină elevii săselecteze răspunsul/răspunsurile corecte din variantele de răspunsuri date.
Testele, în special cele standardizate, conţin un număr de itemi. Între aceştia, o categorie distinctă o formează itemii obiectivi, caracterizaţi prin:–– structurarea explicită a sarcinilor propuse și corelarea cu obiectivele de evaluare;–– capacitatea de a testa un număr mare de elemente de conţinut într-un timp relativ scurt;162

–– asigurarea obiectivităţii în evaluare și notare;–– asocierea cu o schemă de notare simplă, un punctaj care se acordă – în totalitate
sau nu, în funcţie de marcarea de către elev a răspunsului corect, respectiv, greşit.
Itemii obiectivi pot fi:
Itemi cu alegere duală: da/nu, adevărat/fals, corect/greşit.
Itemi pereche. Itemii de tip pereche îl determină pe elev să selecteze corespondența
corectă între cuvinte, propoziţii, fraze, valori numerice, semnificaţii, litere, simboluri,
informaţii ș.a. Fiecare enunţ/personalitate dintr-o coloană trebuie să fie pus în relaţie
cu enunţul corespunzător din a doua coloană. Informaţiile cuprinse în prima coloană
sunt numite premise sau baze, iar cele cuprinse în coloana a II a, răspuns.
Itemii cu alegere multiplă. Aceşti itemi se mai numesc și itemi cu răspuns selectat,
deoarece elevul nu generează un răspuns, ci alege unul dintre răspunsurile alternative
enumerate în item. La fel ca şi în cazul celorlalte tipuri de itemi obiectivi, itemul cu
alegere multiplă pune elevul în situaţia de a alege/selecta dintr-un set de răspunsuri
indicate pe acela pe care îl consideră corect în raport cu sarcina dată. Itemul cu alegere
multiplă este alcătuit dintr-o premisă și o listă de variante reprezentând soluţiile itemului. Lista de variante conţine răspunsul.
• Itemii semiobiectivi îi determină pe elevi să formuleze răspunsul, nu să-l aleagă
dintr-o listă de răspunsuri date. Aceştia pot fi de cîteva tipuri:•• întrebări directe, care solicită răspunsuri scurte (item cu răspuns scurt);•• afirmaţii incomplete (item de completare);•• întrebări structurate.
Itemul cu răspuns scurt presupune formularea unei întrebări directe, care necesită
un răspuns scurt constând dintr-o definiţie, caracteristicile unui concept, informaţii pecare elevii le pot selecta dintr-un text dat, completarea unui text cu o introducere sau
cu o concluzie etc., aplicarea unor cunoştinţe.
Exemplu: Clasa a X-a. Unitatea de competenţă 4.1 Identificarea evenimentelor/proceselor istorice aflate în relaţie de cauzalitate. Unitatea de învăţare Marea migraţie a
popoarelor şi declinul lumii antice.
SURSA A. Ajungând împărat, el a înţeles că activitatea unui singur om nu era suficientă pentru a conduce imensul imperiu, unde, aproape în fiecare zi, trebuia înăbuşită orevoltă sau trebuiau respinse atacurile la graniţele care erau invadate de barbari. Necesitatea acestei lupte constante i-a sugerat ideea de a împărți apărarea imperiului, nu însăşi conducerea lui. Astfel a pus la punct o nouă organizare a puterii, asociind funcţiei sale
un al doilea împărat şi prevăzând doi împăraţi prin desemnarea a doi cezari, destinaţi să
le asigure succesiunea. Această guvernare de patru persoane s-a numit tetrarhie”.
(P. Guiraud, G. Lacour-Gayet, Histoire romaine)163În baza sursei A, determină cauzele introducerii tetrarhiei de către Diocleţian.
a)_____________________________________________b)_____________________________________________
Itemul de completare solicită drept răspuns unul sau două cuvinte care se inserează
în spaţiul punctat din textul oferit ca suport.
Întrebările structurate sunt formate din mai multe întrebări – itemi obiectivi, semiobiectivi sau minieseu, legate printr-un element comun. Ele pot fi alcătuite din:•• material stimul: sursă istorică, suport cartografic, grafic•• date suplimentare•• subîntrebări
Exemplu: Clasa a XI-a. Unităţi de competenţe care pot fi evaluate: 1.3 Formularea
judecăţilor de valoare şi susţinerea propriei opinii, aplicând terminologia specifică epocii
moderne; 3.1 Distingerea faptului de opinie din informaţia oferită de surse; 3.2. Selectarea şi comentarea informaţiilor din surse pentru a susţine/combate puncte de vedere
cu referire la Istoria modernă; 4.1.Identificarea relaţiilor de cauzalitate din informaţiile
oferite de sursele investigate. 4.3.Formarea opiniilor relevante despre impactul evenimentelor/proceselor/fenomenelor istorice asupra societăţii, prin prisma multiperspectivităţii şi diversităţii culturale; Unitatea de învăţare: Basarabia sub dominaţie ţaristă: dela autonomie la gubernie.
Citeşte cu atenţie sursa de mai jos şi realizează sarcinile:
Sursa A. ,,Dacă dorim ca populaţia rusă din acest ţinut să nu mai fie românizată, ca
Basarabia să fie considerată în realitate nu doar gubernie rusească, ci să nu mai fie un
obiect de jinduire românească şi chiar de agitaţie, şi să fie organic unită cu restul Rusiei,
e necesar ca, prin intermediul şcolii, de ai familiariza pe ţăranii moldoveni cu limba slavonă bisericească şi de ai face pe jumătate ruşi prin limbă. Se vede că spre aceasta tindeastăzi întregul sistem al învăţământului public din Basarabia cu predarea obligatorie alimbii ruse”.
P. Batiuşcov despre rusificarea românilor basarabeni
1. Identifică, în baza sursei A, opinia autorului referitoare la statutul Basarabiei în
cadrul Imperiului Rus.
2. Precizează cel puţin două căi de rusificare, enunţate de autor.
3. Explică termenul rusificare.
4. Alcătuieşte o frază cu conţinut istoric cu sintagma subliniată în sursă.
5. Exprimă-ţi, prin cel puţin 4 fraze, opinia proprie referitoare la ideea autorului:„populaţia rusă din acest ţinut să nu mai fie românizată”.

1646. Apreciază, prin cel puţin 6 argumente (câte 2 la fiecare domeniu), impactul dominaţiei ţariste asupra vieţii economice, sociale şi culturale din Basarabia.
Cerinţe de proiectare a întrebărilor structurate:–– Subîntrebările să fie ordonate crescător din punct de vedere al gradului de dificultate (de la simplu la complex);–– Fiecare subîntrebare poate testa unul sau mai multe obiective;–– Subîntrebările să fie în concordanţă cu materialul stimul;–– Răspunsul aşteptat de la fiecare subîntrebare să fie independent (să nu depindă
de răspunsul corect la subîntrebarea precedentă).
Itemii subiectivi. Itemii subiectivi sau cu răspuns deschis au drept principală caracteristică faptul că testează originalitatea elevului, creativitatea si capacitatea sa de personalizare a cunoştinţelor. Ei sunt în mod special recomandaţi pentru realizarea evaluării
la disciplinele socioumanistice, cu precădere la Istoria românilor şi universală, date fiind particularităţile acestora, precum şi natura competenţelor specifice şi unităţilor decompetenţă pe care îşi propun să le formeze la elevi. Cu toate că aceşti itemi par relativuşor de alcătuit, exigenţele formulării corecte a cerinţei şi a baremului de corectare şi
notare sunt foarte stricte; ele trebuie să prevină acea subiectivitate a profesorului careconduce la evaluarea neprofesională, arbitrară şi la punerea elevului în situaţia de a fi
nedreptăţit. Aceştia pot lua forma unor itemi de tip eseu:•• eseu cu răspuns restrâns (minieseu): se precizează numărul de cuvinte/fraze/rânduri acceptate•• eseu structurat: se indică planul de idei.
La elaborarea unui eseu structurat activitatea de scriere este precedată de următoarele acţiuni:
1. Selectarea subiectului.
2. Formularea temei (de către profesor, elevi sau împreună) care ar permite interpretări inedite, nu o simplă reproducere.
3. Prezentarea unui model/algoritm de scriere.
4. Anunţarea criteriilor de evaluare de către profesor sau elaborarea lor împreună
cu elevii.
Scopurile utilizării eseului în evaluare sunt:a) a confirma anumite idei şi convingeri formate;b) a permite elevilor să compare ce ştiu sau cred că ştiu cu ceea ce enunţă la subiect„vocile autorizate”;c) a oferi elevilor prilej pentru exprimarea propriilor convingeri, pornind de la informaţii cunoscute.

165

Exemplu clasa a XII-a. Unităţi de competenţă evaluate: 1.2 Încadrarea termenilor
specifici Istoriei contemporane în contexte care implică explicaţii, interpretări şi atitudini; 2.2 Analiza schimbărilor survenite în spaţiu şi timp; Compararea argumentelor dindiferite surse pentru formularea unor judecăţi proprii ce se referă la evoluţia societăţii
contemporane; 3.3 Compararea argumentelor din diferite surse pentru formularea unor
judecăţi proprii despre evoluţia societăţii contemporane; 4.2 Expunerea argumentată aopiniei despre cauzele şi consecinţele falsificării adevărului istoric în diverse surse.
SURSA A. „... Plebiscitul, pentru care delegaţia română constată cu regret că delegaţia U.R.S.S. continuă să insiste, este un mijloc excepţional pentru rezolvarea dificultăţilor
internaţionale; în dreptul uman actual este o soluţie la care se recurge în lipsă de altceva
mai bun. El nu a fost niciodată întrebuinţat decât acolo unde nici un alt mijloc nu s-agăsit pentru a recunoaşte apartenenţa politică şi naturală a unei populaţii.
Caracterul eminamente român al Basarabiei cât şi actele repetate de autodeterminare fac inutilă şi jignitoare orice propunere de plebiscit. Basarabia face parte vitală dinînsăşi organizarea naţiunii române. Propunându-i într-un mod oarecare de a o ceda, i secere să se amputeze; aceasta este o imposibilitate absolută.”(Extras din declaraţia finală a delegaţiei române laConferinţa româno-sovietică de la Viena, din 24 martie-2 aprilie 1924)
SURSA B. ..„…Cu ocazia semnării Tratatului de neagresiune dintre Reichul german şi
Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste plenipotenţiarii semnatari din partea celor douăpărţi au discutat în cadrul unor convorbiri strict confidenţiale problema delimitării sferelor
respective de interes în Europa Răsăriteană. Aceste convorbiri au avut următorul rezultat:
3. În privinţa Europei Sud - Estice, partea sovietică subliniază interesul pe care-l manifestă pentru Basarabia. Partea germană îşi declară totalul dezinteres politic faţă deaceste teritorii.
4. Acest protocol va fi considerat de ambele părţi ca strict secret. ”(extras din Protocolul adiţional secret al Pactului Molotov-Ribbentrop, 23 august 1939)
SURSA C. „În anul 1918, România, folosindu-se de slăbiciunea militară a Rusiei, adesfăcut de la Uniunea Sovietică (Rusia), o parte din teritoriul ei Basarabia, călcând prinaceasta unitatea seculară a Basarabiei, populată în principal de ucraineni, cu Republica
Sovietică Ucraineană. (…)
Guvernul U.R.S.S. propune guvernului regal al României:
1. Să înapoieze cu orice preţ Uniunii Sovietice Basarabia;
2. Să transmită Uniunii Sovietice partea de nord a Bucovinei, cu frontierele potrivit
cu harta alăturată.

166

Guvernul sovietic îşi exprimă speranţa că guvernul român va primi propunerile defaţă ale U.R.S.S. şi că aceasta va da posibilitatea de a rezolva pe cale paşnică conflictul
prelungit dintre U.R.S.S. şi România. ”(extras din Nota ultimativă a Guvernului Sovietic adresată guvernului Român,
26 iunie 1940)
Utilizează sursele şi cunoştinţele obţinute anterior pentru a redacta,în o pagină, un eseu la tema: Problema Basarabiei în relaţiile
româno-sovietice în perioada interbelică.
1. prezentarea etapelor/principalelor evenimente în relaţiile româno-sovietice în perioada interbelică;2. determinarea şi argumentarea relaţiilor cauză-efect, utilizarea critică a informaţiilor din surse;
3. formularea unui punct de vedere referitor la caracterul politicii externe a URSS,
impactul evenimentelor din 1940 asupra scoarţei românilor din Basarabia şi susţinerea acestuia printr-un argument istoric.
Notă: La elaborarea eseului, se va ţine cont de: utilizarea limbajului istoric; abordarea
subiectului în relevanţă tematică şi expunere logică; reflectarea subiectului abordat: dela naţional la universal; utilizarea critică a informaţiilor oferite de surse; evidenţierearelaţiilor de cauzalitate; plasarea corectă în timp şi spaţiu a evenimentelor şi personalităţilor istorice; argumentarea ştiinţifică a punctului de vedere propriu şi formularea
concluziei; respectarea volumului indicat.
Analiza cerinţelor formulate pentru realizarea sarcinilor de lucru dezvăluie nivelurile de complexitate a competenţei evaluate: cerinţa nr. 1 vizează nivelul cunoaşterii şiînţelegerii, cerinţa nr. 2 vizează nivelul de aplicare şi operare, iar cerinţa nr. 3 solicită
competenţe de integrare şi transfer.
•• eseu nestructurat (liber)
Exemplu: clasa a X-a/profil umanist. Unităţi de competenţă evaluate: 1.3 Prezentarea comunicărilor orale şi scrise, utilizând termeni şi concepte istorice specifice perioadei
studiate; 3.3 Formularea opiniilor proprii referitoare la fapte/evenimente/procese/fenomene din Istorie în baza surselor istorice; Unitatea de învăţare Economie şi societate în
lumea antică.
Elaborează un eseu de 1-1,5 pagini la subiectul propus: Statutul femeii în Antichitate conform izvoarelor istorice
Cerinţe de proiectare a itemilor de tip eseu:•• Sarcina de lucru să fie formulată clar, precis, succint, în termeni de performanţă
aşteptată;167

•• Conţinutul itemului și cel al răspunsului aşteptat să fie formulaţi concomitent(concept-cheie, caracteristici dorite, alternative posibile);•• Schema de notare să fie stabilită pentru fiecare cerinţă în parte, global sau pe
niveluri de răspuns.
Baremul de corectare/evaluare este un instrument, o grilă de evaluare şi de notare
unitară, care descompune tema în subteme şi prevede un anumit punctaj adoptat princonsens de către profesori, pentru aceste subteme. Valorificarea rezultatelor testuluiîncepe cu corectarea, care constă în atribuirea de puncte, în funcţie de corectitudinearăspunsului. Se calculează totalul punctelor şi se transformă punctajul în notă, dupămetoda mărimilor proporţionale sau în funcţie de punctajul diferenţiat pentru răspunsuri minimale şi maximale.
METODE ŞI TEHNICI DE EVALUARE
Metode alternative (integrative) de evaluare
Utilizarea metodelor alternative de evaluare a devenit o necesitate în condiţiile unuiînvăţământ centrat pe elev care tinde spre integrarea cunoaşterii. În noile condiţii evaluarea se realizează prin strategii specifice pentru evaluarea competenţelor, care nu
se focalizează doar pe evaluarea cunoştinţelor asimilate, ci creează situaţii de învăţare
care să permită elevilor să demonstreze capacitatea de a interpreta sursele, de a utiliza limbajul de specialitate în contexte noi, de a utiliza informaţii provenite din medii
informale de învăţare, a exprima opinii, argumente, de a aprecia anumite valori saude a manifesta atitudini, fapt reflectat în competenţele specifice ale disciplinei şcolare
Istoria românilor şi universală şi unităţile de competenţă.
Valenţe formative ale metodelor şi tehnicilor moderne de evaluare•• stimularea activismului elevilor;•• accentuarea valenţelor operaţionale ale diverselor categorii de cunoştinţe;•• evidenţierea, cu mai multă acurateţe, a progresului în învăţare al elevilor şi, în funcţie deacesta, facilitarea reglării/autoreglării activităţii de învăţare;•• formarea şi dezvoltarea unor competenţe funcţionale, de tipul abilităţilor de prelucrare,
sistematizare, restructurare şi utilizare în practică a cunoştinţelor;•• formarea şi dezvoltarea capacităţilor de investigare a realităţii;•• formarea şi dezvoltarea capacităţii de cooperare, a spiritului de echipă;•• dezvoltarea creativităţii şi gândirii critice;•• dezvoltarea capacităţii de autoorganizare şi autocontrol;•• dezvoltarea capacităţilor de interevaluare şi autoevaluare;•• formarea şi dezvoltarea capacităţii reflective şi a competenţelor metacognitive;•• cristalizarea unei imagini de sine obiective;•• dezvoltarea motivaţiei pentru învăţare şi formarea unui stil de învăţare eficient etc.

168Hărţile conceptuale sau hărţile cognitive reprezintă un mod diagramatic de expresie, constituindu-le ca un important instrument pentru predare, învăţare, cercetare şi
evaluare la toate nivelurile. Deşi sunt utilizate mai mult în procesul instruirii, hărţile
conceptuale reprezintă şi instrumente care îi permit cadrului didactic să evalueze nu
atât cunoştinţele pe care le deţin elevii, ci, mult mai important, conexiunile pe careaceştia le stabilesc între diverse concepte, informaţiile internalizate în procesul învăţării, modul în care îşi construiesc structurile cognitive, asociind şi integrând cunoştinţele
noi în experienţele cognitive anterioare.
Harta cognitivă ia forma unei reprezentări grafice, care permite vizualizarea organizării procesărilor mentale a informaţiilor ce se referă la o problemă de conţinut sau
concept. Poate fi integrată atât în activităţile de grup, cât şi în cele individuale.
În practica educaţională, se pot utiliza următoarele tipuri de hărţi conceptuale, diferenţiate prin forma de reprezentare a informaţiilor:•• Hărţi conceptuale tip „pânză de păianjen”. Se plasează în centrul hărţii conceptul nodal (tema centrală), iar de la acesta, prin săgeţi, sunt marcate conexiunile
cu noţiunile secundare;•• Hartă conceptuală ierarhică presupune reprezentarea grafică a informaţiilor, înfuncţie de importanţa acestora, stabilindu-se relaţii de supraordonare/subordonare şi coordonare. Se obţine o clasificare a conceptelor;•• Harta conceptuală lineară. Specificul acestui tip de hartă rezidă în prezentarea
lineară a informaţiilor.
ETAPE ÎN REALIZAREA HĂRŢII CONCEPTUALE•• Elaborarea listei de concepte (idei) şi identificarea exemplelor.
•• Transcrierea fiecărui concept/idee şi fiecărui exemplu pe o foaie de hârtie (pot fi utilizatecoli de culori diferite pentru concepte şi exemple).
•• Se plasează pe o coală de flip-chart mai întâi conceptele, organizându-le adecvat în funcţie
de tipul de hartă conceptuală ce va fi realizată.
•• Dacă este cazul, se pot identifica şi adăuga şi alte concepte ce au rolul de a facilita înţelegerea sau de a dezvolta reţelele de relaţii interconceptuale.
•• Se marchează prin săgeţi/linii relaţiile de supraordonare/subordonare/derivare/coordonare stabilite între concepte/idei. Dispunerea acestora se poate modifica în timpul realizării hărţii conceptuale.
•• Se notează pe săgeţile/liniile de interconectare un cuvânt sau mai multe care explică
relaţia dintre concepte.
•• Se plasează pe hartă şi exemplele identificate, sub conceptele pe care le ilustrează, marcându-se această conexiune printr-un cuvânt de genul: exemplu.
•• Se copiază harta conceptuală obţinută pe o foaie de hârtie, plasând conceptele şi exemplele aferente acestora în interiorul unei figuri geometrice (se aleg figuri geometrice diferite pentru concepte şi exemple).

169

METODA R.A.I. vizează stimularea şi dezvoltarea capacităţilor elevilor de a comunica (prin întrebări şi răspunsuri) ceea ce tocmai au învăţat. Denumirea acestei metodeprovine de la asocierea iniţialelor cuvintelor Răspunde – Aruncă – Interoghează.
PAŞI DE IMPLEMENTARE A METODEI R.A.I. (în cazul unei activităţi frontale)•• se precizează conţinutul/tema supus/ă evaluării;•• se oferă o minge uşoară elevului desemnat să înceapă activitatea;•• acesta formulează o întrebare şi aruncă mingea către un coleg care va preciza răspunsul;
la rândul său, acesta va arunca mingea altui coleg, adresându-i o nouă întrebare;•• elevul care nu va putea oferi răspunsul corect la întrebare va ieşi din „joc”, răspunsul
corect fiind specificat de cel ce a formulat întrebarea; acesta are dreptul de a mai adresao întrebare, iar în cazul în care nici el nu cunoaşte răspunsul corect, va părăsi „jocul” în
favoarea celui căruia i-a adresat întrebarea;•• în „joc” vor rămâne numai elevii care demonstrează că deţin cunoştinţe solide în legătură
cu tema evaluată;•• la final, profesorul clarifică eventualele probleme/întrebări rămase fără răspuns.

Notă: Pe parcursul activităţii, profesorul-observator identifică eventualele carenţe
în pregătirea elevilor şi poate adopta astfel deciziile necesare pentru îmbunătăţirea performanţelor acestora, precum şi pentru optimizarea procesului de predare – învăţare.
TEHNICA 3-2-1 este un instrument al evaluării continue, formative şi formatoare,ale cărei funcţii principale sunt de constatare şi de sprijinire continuă a elevilor. Esteo tehnică modernă de evaluare, care nu vizează sancţionarea prin notă a rezultatelor
elevilor, ci constatarea şi aprecierea rezultatelor obţinute la finalul unei secvenţe deinstruire sau al unei activităţi didactice, în scopul ameliorării/îmbunătăţirii acestora,
precum şi a demersului care le-a generat.
Denumirea acestei tehnici se datorează solicitărilor pe care ea şi le subsumează.
Astfel, elevii trebuie să noteze:•• 3 concepte pe care le-au învăţat în secvenţa/activitatea didactică respectivă;•• 2 idei pe care ar dori să le dezvolte sau să le completeze cu noi informaţii;•• o capacitate, o pricepere sau o abilitate pe care şi-au format-o/au exersat-o în
cadrul activităţii de predare – învăţare.

170

Tehnica 3-2-1
Avantaje

Limite•• aprecierea unor rezultate de diverse tipuri (cunoştinţe, capacităţi,abilităţi);•• conştientizarea achiziţiilor ce trebuie realizate la finalul unei secvenţe de instruire sau a activităţii didactice;•• cultivarea responsabilităţii pentru propria învăţare şi rezultatele
acesteia;•• implicarea tuturor elevilor în realizarea sarcinilor propuse;•• formarea şi dezvoltarea competenţelor de autoevaluare;•• formarea şi dezvoltarea competenţelor metacognitive;•• asigurarea unui feedback operativ şi relevant;•• reglarea oportună a procesului de predare – învăţare;•• elaborarea unor programe de recuperare/compensatorii/de dezvoltare, în acord cu nevoile şi interesele reale ale elevilor etc.

•• superficialitate
în elaborarearăspunsurilor;•• „contaminarea”
sau gândireaasemănătoare;•• dezinteres, neseriozitate manifestată de unii
elevi etc.

În ansamblul produselor şcolare lucrările de creaţie ale elevilor deține un loc special. La Istorie acestea pot lua forma eseurilor, referatelor, proiectelor. Acestea sunt incluse în categoria metodelor alternative de evaluare, alături de portofoliul de evaluare/autoevaluare sau de observarea sistematică a elevilor. Lucrările de creaţie ale elevilor
evidenţiază capacitatea de aplicare a cunoştinţelor. Ele relevă gradul atins în dezvoltare
a proceselor intelectuale, precum şi capacitatea de sinteză. Lucrările de creaţie permit
evaluarea cunoştinţelor, dar şi a tehnicii de realizare şi a originalităţii, a independenţei
intelectuale a elevului.
Pentru realizarea lor elevul utilizează metoda investigaţiei, care presupune culegerea informaţiei prin efort propriu.
INVESTIGAŢIA, abordată ca metodă complementară de evaluare, oferă elevului posibilitatea de a aplica în mod creativ cunoştinţele însuşite, de a se implica activ în procesul de învăţare. Pentru a putea să evalueze o activitate desfăşurată de elev, în baza
unei investigaţii istorice, profesorul trebuie să-l înveţe din timp care sunt etapele deproiectare a unei investigaţii:•• precizarea/identificarea variabilelor/termenilor de referinţă;•• controlul variabilelor – al cunoştinţelor teoretice pe care se fundamentează cercetarea;•• analiza şi interpretarea datelor furnizate de sursele istorice;•• formularea ipotezelor şi concluziilor şi argumentarea acestora;•• precizarea sursei de erori posibile (exemplu – incapacitatea comunicării cercetării din lipsa materialului edit-inedit).

171

Evaluarea unei investigaţii se poate realiza analitic, pe diferite niveluri de complexitate sau în manieră holistică. Pentru o evaluare analitică se iau în considerare următoarele obiective de evaluare:
NIVELUL INIVELUL IINIVELUL III

Redarea unor date, fapte,
procese, explicareacauzalităţii prin cunoştinţe însuşite anterior.

Alegerea, ordonarea şi prelucrarea independentă acunoştinţelor anterioare dupălogica istorică şi structura
investigaţiei propuse.

Prelucrarea datelor; analiza
materialului documentar;
formularea ipotezelor delucru şi a concluziilor.

Utilizarea corectă alimbajului de specialitateşi a tehnicilor de muncă
intelectuală.

Citirea corectă a izvorului
istoric;
înţelegerea termenilor; recunoaşterea legităţilor,
identificarea informaţiei noi.

Corelarea interdisciplinară:identificarea unor date furnizate de sursele istoriceaplicabile în alte ştiinţe;identificarea unor aspecte ale
altor ştiinţe, care susţin investigaţia istorică.

Proiectarea grafică acunoştinţelor anterioare(tabele sinoptice, modele,scheme rezultate din modelarea istorică).

Selectarea informaţiei dinmaterialul documentar şi
integrarea ei în structura
investigaţiei.

Planificarea unor investigaţii
pornind de la aprecieri/
situaţii teoretice.

Redarea relaţiilor istoricecomplexe însuşite anterior şi
integrarea lor în investigaţie.
Utilizarea modalităţii dereprezentare grafică a datelorîn situaţii noi.

Criterii pentru evaluarea holistică a unei investigaţii:Nivelul I: insuficienta stăpânire a limbajului de specialitate, redarea din memorie acunoştinţelor teoretice necesare investigaţiei, redactarea unor grafice pentru cunoştinţele anterioare, selectarea unor informaţii din izvorul istoric fără legătură cu structura
investigaţiei, argumentare formală, lipsa unor opinii personale.
Nivelul II: utilizarea cunoştinţelor teoretice presupuse de tema investigaţiei, selectarea informaţiilor din izvorul istoric în conformitate cu tema propusă, argumentarea parţială a ipotezelor, formularea stângace a unor opinii personale, tratare relativ simplistă,folosirea limbajului ştiinţific, relativ corect.
Nivelul III: analiza completă a datelor, argumentare corectă, formularea unor opinii
personale şi a unor concluzii originale, realizarea investigaţiei prin muncă independentă, proiectarea investigaţiei, folosirea unui limbaj adecvat.

172

Comunicarea reprezintă o formă superioară a muncii intelectuale, concretizată în
elaborarea unei sinteze originale, pe o anumită temă, prin prelucrarea informaţiilor din
una sau mai multe surse de documentare. Comunicarea se deosebeşte de rezumat prinprezentarea critică, analitică, prin exprimarea unor păreri personale, aprecieri valorice,soluţii. Exprimă puterea de sinteză şi originalitatea autorului. Comunicarea presupune
restructurarea cunoştinţelor şi a informaţiilor, reformularea lor prin prisma personalităţii referentului.
Structura unui referat poate să difere: de la structura standard (introducere, cuprins,încheiere), la o structură în care după prezentarea planului ideilor de bază, în introducere se prezintă locul, rolul şi nivelul atins de problematica comunicării în cercetările
şi studiile ştiinţifice relevante; în conţinut se dezvoltă ideile anunţate în introducere,
evidenţiindu-se ideile personale; concluziile ar trebui să conţină deschiderea unor noi
abordări ale problematicii, emiterea unor judecăţi de valoare, sintetice, asupra contribuţiilor aduse şi a direcţiilor de dezvoltare a problemei. Utilizarea comunicării ca metodă complementară de evaluare trebuie să îndeplinească anumite cerinţe metodice:
CERINŢE METODICE FAŢĂ DE REALIZAREA COMUNICĂRII
•• tema comunicării se stabileşte la începutul semestrului, pentru a asigura elevilor timpul
necesar pentru documentare;•• în aceeaşi fază li se indică şi bibliografia minimă necesară, care poate să fie completată deelevi după dorinţă;•• tema să fie accesibilă studiului individual şi nivelului de vârstă al elevilor; să nu presupună însuşirea unor noţiuni de bază prin intermediul comunicării; se pot întocmi referate
pe teme de viaţă economică, structura societăţii, cultură, dar numai după ce în clasă s-a
asigurat însuşirea celor mai importante noţiuni;•• în perioada de pregătire a comunicării profesorul discută cu elevii aspectele nelămurite,
stabilesc împreună un posibil plan de idei al lucrării, profesorul oferă elevilor indicaţii înlegătură cu întocmirea aparatului critic;•• comunicarea se prezintă oral de către autor în faţa clasei; elevul va fi îndrumat să facă oprezentare esenţializată, să-şi argumenteze ideile, să sublinieze contribuţia personală, săfacă o prezentare concisă, clară, sistematică;•• se recomandă ca referatele să fie însoţite de mijloace audio – vizuale, în acest caz comunicarea poate să fie întocmită de câte o echipă de referenţi, din care unul să prezinte oralconţinutul comunicării, iar celălalt să prezinte imaginile corespunzătoare;•• după prezentarea comunicării trebuie să urmeze activitatea de valorificare a cunoştinţelor, în timpul căreia profesorul conduce activitatea de interpretare, de integrare a informaţiilor desprinse din comunicare în sistemul de cunoştinţe al elevilor;
Pentru referat se pot acorda două note: una pentru conţinut, alta pentru prezentarea comunicării.

Notă: Studiile de caz şi lecţiile de sinteză reprezintă cadrul potrivit de susţinere areferatelor de către elevi.

173

Evaluarea analitică a unui referat se poate realiza pe mai multe niveluri. Fiecare
nivel presupune anumite obiective de evaluare:
Nivelul I: se ţine cont de utilizarea limbajului de specialitate, plasarea corectă a evenimentelor în timp şi spaţiu, explicarea unor probleme însuşite anterior, integrarea
informaţiilor din izvoarele istorice sau din lucrări de specialitate, fără prelucrarea lor,
realizarea comunicării în baza planului întocmit de profesor.
Nivelul II: proiectarea comunicării (parţial) de către elev, selectarea bibliografiei(parţial), selectarea informaţiilor din izvoarele istorice (lucrări de specialitate) şi integrarea ei în temă, analiza proceselor, datelor, faptelor.
Nivelul III: analiza critică a informaţiilor provenite din surse istorice, ierarhizarea cauzelor, evidenţierea consecinţelor, ordonarea logică a ideilor, formularea opiniilor personale şi a concluziilor, realizarea aparatului critic, originalitatea expunerii, a concepţiei,claritatea stilului.
În cazul unei evaluări holistice, pe ansamblu, notarea se poate realiza de asemenea
pe 3 niveluri în baza următoarelor criterii:
Nivelul I: insuficienta selectare a informaţiei bibliografice sau compilarea bibliografiei; stăpânirea aparatului conceptual, respectarea planului primit de la profesor;
Nivelul II: selectarea corectă a informaţiei şi integrarea ei în temă, structurarea materialului conform logicii istorice sub coordonarea profesorului;
Nivelul III: analiza/interpretarea datelor, formularea opiniilor personale şi a concluziilor, redactarea aparatului critic; introducerea unor anexe sub coordonarea profesorului, activitatea independentă a elevului.
PROIECTUL. Ca metodă de evaluare, proiectul cuprinde o parte teoretică şi una experimentală. Pe de altă parte, proiectul poate fi definit ca o lucrare mai vastă care poate să înglobeze forme foarte diferite de activitate şi tehnici de lucru ca: interviul, tehnici
foto, excursia tematică etc. Există două tipuri de proiecte:–– Primul tip are ca scop îmbogăţirea activităţii desfăşurate în timpul orelor de curs, prinrealizări concrete (un dosar tematic, elaborarea unui ghid, realizarea unei expoziţii);–– Al doilea tip de proiecte se desfăşoară în afara orelor de curs şi are un caractersociocultural.
Proiectul ca metodă alternativă de evaluare presupune anumite caracteristici:•• un ţel concret;•• planificare şi executare comună: profesor – elevi;•• predarea şi învăţarea pătrunde în lumea exterioară;•• cercetare autonomă, elevii folosind toate mijloacele de care dispun pentru documentare;•• un rezultat prezentabil, care poate fi valorificat şi în afara şcolii.

174

CRITERII DE EVALUARE A CALITĂŢII PROIECTULUI•• validitatea – măsura în care proiectul acoperă tema propusă;•• completitudinea – măsura în care au fost valorificate în cadrul proiectului perspectivele
interdisciplinare, competenţele teoretice şi practice;•• elaborarea şi structurarea proiectului – acurateţea şi rigurozitatea demersului ştiinţific,
logica şi argumentarea ideilor, coerenţa internă, corectitudinea ipotezelor şi a concluziilor;•• calitatea materialului utilizat de elev în realizarea proiectului, relevanţa conţinutului ştiinţific, semnificaţia şi acurateţea datelor colectate;•• creativitatea – gradul de noutate adus prin proiect în abordarea temei; măsura în careelevul utilizează o strategie clasică sau una inedită, originală.
CRITERII DE EVALUARE A PROCESULUI (DE REALIZARE A PROIECTULUI)•• raportarea elevului la tema proiectului;•• realizarea sarcinilor – nivelul de performanţă atins de elev în realizarea diferitelor componente ale proiectului;•• documentarea – realizată în totalitate de elev sau cu ajutorul profesorului; selectarea şiprelucrarea bibliografiei;•• nivelul de elaborare şi comunicare – proiectul reprezintă o enumerare a problemelor sau oexplicaţie argumentată, aprofundată, cuprinzând judecăţi de valoare şi aprecieri personale;•• creativitatea – reflectată în originalitatea produselor sau a prezentării acestora;•• calitatea rezultatelor – aplicabilitatea rezultatelor asigură proiectului confirmarea practică a ideilor şi a strategiei utilizate pentru elaborarea lui.

Portofoliul de activitate include rezultatele relevante obţinute de fiecare elev princelelalte metode şi tehnici de evaluare. El vizează probele orale, scrise şi practice, observarea sistematică a activităţii şi comportamentului, reprezintă cartea de vizită a elevului. Cu ajutorul lui se poate urmări progresul şcolar al fiecărui elev. Portofoliul deactivitate poate să cuprindă lucrări scrise curente, teste de verificare a cunoştinţelor
(predictive, de progres, sumative), răspunsuri la chestionare, referate, eseuri şi înregistrări audio sau video ale răspunsurilor date de fiecare elev, analiza unor surse (istorice),postere, colaje, machete, caricaturi etc.
Structura unui portofoliu este determinată de scopul pentru care este proiectat şide destinaţia sau de destinatarul lui. Pentru a determina scopul unui portofoliu profesorul va ţine seama de:•• conţinutul asimilat de elevi (fapte, legi, teorii);•• competenţele pe care trebuie să le formeze la elevi (să înregistreze anumite observaţii, să formuleze şi să rezolve situaţii-problemă, să construiască argumente,să comunice eficient cu colegii şi cu profesorul);•• atitudinile pe care trebuie să le formeze la elevii care întocmesc portofoliul.
Structura şi scopul portofoliului depind şi de vârsta elevilor, de specificul disciplinei, precum şi de interesele elevilor. Portofoliul poate fi destinat profesorului, care să îl folosească

175

drept instrument de evaluare. În acest caz portofoliul va cuprinde produse ale activităţii
şcolare care să evidenţieze progresul realizat de elev. Dacă portofoliul este destinat părinţilor sau comunităţii (care emit judecăţi de valoare despre elev) se recomandă ca el să cuprindă cele mai bune produse sau cele mai bine realizate activităţi ale elevului.
Portofoliul poate să fie proiectat (stabilirea scopului, formularea cerinţelor standard)şi întocmit de profesor (selectează produsele reprezentative ale activităţii elevilor) sau
de elev (care poate să aleagă anumite eşantioane din propria sa activitate).
Portofoliul poate să ofere:•• date obţinute din evaluarea probelor tradiţionale;•• date referitoare la activitatea desfăşurată de elev în clasă: chestionare de autoevaluare, caietul de notiţe;•• date referitoare la activitatea elevului în afara clasei: teme pentru acasă, eseuri,
referate;•• date despre imaginea de sine a elevului (autoevaluare).
Evaluarea portofoliului poate fi făcută pentru fiecare element al portofoliului, separat, prin câte o notă, sau în manieră holistică, cu o singură notă pentru toate instrumentele de evaluare incluse.
Pentru evaluarea competenţelor pot fi adaptate şi unele dintre metodele moderne
de predare – învăţare, precum metoda Cubului, metoda „ştiu – vreau să ştiu – amînvăţat”, metoda Pălăriilor gânditoare, metoda Controversei academice, Reţeaua dediscuţii sau Turul galeriei. Oricare dintre aceste metode permit atât evaluarea cunoştinţelor asimilate de elevi, cât şi a unor deprinderi de lucru, competenţe de argumentare, manifestarea unor valori şi atitudini care sunt explicit precizate în competenţele
specifice/unităţile de competenţă ale disciplinei Istoria românilor şi universală.
Observarea sistematică a comportamentului elevilor oferă profesorului posibilitatea de a consemna informaţii asupra capacităţilor de acţiune, comportamentale, derelaţionare, precum şi despre competențele și abilitățile elevului observat. De regulă,observaţia sistematică a elevilor nu este utilizată pentru a fi transpusă nemijlocit în
note şcolare, dar poate asigura baza unor aprecieri verbale referitoare la contribuţia
elevului la desfăşurarea activităţii didactice, pentru a-i face recomandări sau pentru a
semnala neajunsuri, aspecte negative ale rezultatelor muncii sale şcolare.
Metodele de verificare mai frecvent aplicate sunt probele orale şi cele scrise, la carese pot adăuga observarea curentă şi probele practice. Acestea se aleg în funcţie de specificul conţinutului, de caracteristicile psihopedagogice ale clasei, de particularităţile
psihologice şi de vârstă ale elevilor, de timp etc.

176

Evaluarea presupune parcurgerea unor operaţii care sunt complementare, fiind justificate concomitent sau distinct:•• Măsurarea constă în colectarea informaţiilor despre rezultatele învăţării sau despre însuşirile procesului educativ evaluat. Se realizează prin intermediul instrumentelor de evaluare (probe orale sau scrise, teste, lucrări de sinteză etc.). În cazul disciplinelor socioumanistice, din care face parte disciplina şcolară Istoria românilor şi
universală, măsurarea este mai flexibilă, decât în cazul disciplinelor exacte. Pentru
ca măsurarea să fie exactă se impune divizarea/separarea rezultatelor.
•• Aprecierea constă în emiterea unor judecăţi de valoare în raport cu rezultatelemăsurării. Aprecierea depinde de măsurare şi acoperă un spectru larg de caracteristici şi performanţe, și poate să ia o formă verbală, pozitivă sau negativă şi oformă scrisă exprimată prin calificative (note).
•• Decizia presupune luarea unor decizii în aşa fel încât procesul instructiv-educativ
să se amelioreze, să câştige în eficienţă.
•• Notarea este acţiunea didactică prin care se concretizează decizia; ca rezultat alprocesului de examinare şi apreciere, profesorul caracterizează performanţa elevului la un moment dat cu ajutorul notelor sau calificativelor. Notarea implică
adoptarea unor criterii, pentru prevenirea şi înlăturarea subiectivismului evaluatorului. În mod tradiţional criteriile de notare vizează:–– stabilirea notei în funcţie de cerinţele Curriculumului, de sarcinile speciale ale
disciplinei Istoria românilor şi universală;–– volumul şi calitatea cunoştinţelor, temeinicia lor, capacitatea aplicării lor în practică;–– nivelul gândirii logice, capacitatea de sinteză;–– modul de participare a elevilor la lecţie, efortul depus în asimilare;–– creativitatea în răspunsurile elevilor;
Criterii de evaluare:•• norma sau media clasei;•• standardele procentuale naţionale/internaţionale;•• norma individuală (prin raportare la sine);•• raportare la obiective.
Când notează răspunsurile elevilor, profesorul trebuie să respecte câteva cerinţe
pedagogice:•• obiectivitate în notare;•• folosirea integrală a scării de notare;•• valorificarea tuturor funcţiilor notei şcolare (de control, de selecţie, educativă,socială);177•• perspectiva în notare – să se ia în considerare că eventual, unii elevi ar putea săși lichideze absențele provocate de motive trecătoare;•• ritmicitatea notării – mai multe note, mai puţine erori;•• unitatea notării – să se aplice acelaşi sistem de notare pentru toţi elevii.
Funcţiile notei sunt: de informare, de reglare a procesului didactic, educativă (interiorizarea aprecierii), de motivare (catalizator al unui nivel optim al aspiraţiilor elevului),terapeutică (dinamizatoare), patogenă (induce stres şi disconfort în situaţiile de insucces).
Când aprecierea lucrărilor scrise se realizează prin intermediul notelor se pot folosi
diferite metode de notare, pentru a asigura un grad sporit de obiectivitate:–– metoda rangurilor constă în calcularea rangului (a nivelului mediu) şi apoi, aprecierea lucrărilor prin raportare la nivelul mediu. Dacă lucrările sunt aranjate în
ordinea calităţii, se pot constitui grupe de lucrări de acelaşi nivel, ceea ce uşurează notarea. Dificultatea cea mai mare se întâlneşte în gradarea lucrărilor denivel mijlociu.
–– metoda comparării în perechi constă în aprecierea globală a tuturor lucrărilor,într-o primă fază. La a doua verificare, lucrările se compară în altă ordine: prima
cu a treia, a doua cu a patra etc. Astfel se pot corecta greşelile din prima apreciere, iar în final se calculează media aritmetică a notelor. Metoda solicită mult timp;
este utilizată în cazul unor concursuri de selecţie, de admitere.
–– aprecierea analitică a lucrărilor presupune stabilirea, din timp a criteriilor în
baza cărora se va acorda punctajul:•• pentru conţinut: densitatea ideilor, bogăţia informaţiei, coerenţa lucrării,originalitate;•• pentru structura lucrării: ordonarea ideilor, sistematizare, proporţionalitateapărţilor;•• pentru scriere şi stil: structura frazelor, concizie, claritate, folosirea corectă aterminologiei istorice, ortografie şi punctuaţie;–– notare individualizată – proprie instruirii diferenţiate, se realizează în funcţie de posibilităţile intelectuale şi de cunoştinţele fiecărui elev, fără a respecta o normă unică.
În acest caz este posibil ca elevi din grupe de nivel diferit să obţină aceeaşi notă.
Notarea reprezintă acţiunea cadrului didactic de apreciere prin note a progresuluişcolar realizat de elevi. Acordarea notei reprezintă o acţiune complexă cu consecinţe
atât asupra elevului, cât şi asupra evaluatorului. Efectul notei şcolare asupra elevilor
este diferit în funcţie de vârsta acestora. Elevii învaţă treptat să se autoevalueze. Pentru
a evita divergenţele în notare, se recomandă utilizarea unor anumite tehnici precum:178introducerea de bareme de notare; introducerea unor criterii de notare standardizate,
introducerea în portofoliul profesorului a fişelor individuale de progrese şcolare, cu unnumăr cât mai mare de observaţii, utilizarea testului docimologic.
Autoevaluarea şi metacogniţia
Autoevaluarea este metoda alternativă de evaluare prin intermediul căreia elevul
este ajutat să îşi conştientizeze progresul, să-şi elaboreze propria disciplină de lucru.
Autoevaluarea presupune folosirea unor instrumente de evaluare precum: a) chestionarul (despre rezolvarea unei anumite sarcini de lucru sau interesul elevului pentru
Istorie); b) scara de clasificare.
Chestionarul poate să cuprindă itemi pentru care se formulează răspunsuri deschise:
1. Prin rezolvarea acestei sarcini am învăţat:a) ................................................................................................
b) ................................................................................................
c) ................................................................................................
2. Dificultăţile întâmpinate au fost următoarele:a) ................................................................................................
b) ...............................................................................................
3. Cred că mi-aş putea îmbunătăţi performanţa dacă:a) ...............................................................................................
b) ...............................................................................................
4. Cred că activitatea mea ar putea să fie apreciată ca fiind:.............................................................................................................................................
Scara de clasificare constă în aprecierea realizată de elev, în baza unui anumit tip
de scară (de obicei scara Likert) a unor comportamente ce trebuie supuse evaluării.
Formulările din scara de clasificare trebuie să respecte anumite cerinţe:•• să cuprindă enunţuri cu o structură simplă, uşor de înţeles de elev;•• fiecare enunţ să reprezinte propoziţii clar pozitive sau clar negative;•• fiecare enunţ să facă referire clară la atitudinea sau opinia despre care dorim
informaţii.
Scară de clasificare/exemplu nr.1:
Clasa ...

Numele elevului..........................................

Disciplina: Istoria românilor şi universală

Data.........................

Particip cu plăcere la activităţile de lucru
în echipă

•• dezacord;•• neutru;•• acord.

179

Scară de clasificare/exemplu nr.2:
Fişa de evaluare

Slab

Mediu

Bine

Foarte bine

Excelent•• Creativitate•• Motivaţie
•• Independenţă
•• Curiozitate intelectuală
•• Performanţe şcolare•• Participarea la discuţii
•• Disciplina în timpul lucrului•• Progresul realizat•• Comportamentul general

Autoevaluarea contribuie la dezvoltarea activităţilor metacognitive. Ea sporeşte
importanţa autocontrolului efectuat de elev asupra propriului comportament, contribuind în timp la diminuarea regularizării externe realizate de profesor. Activităţi metacognitive precum explicitarea (descrierea de către subiect a propriilor procese cognitive), asocierea produselor cu rezultatele sau conceptualizarea (abstragerea regulilor deacţiune sau a strategiilor utilizate din situaţiile analizate) contribuie astfel la educarea
metacogniţiei la elevi.
Jurnalul reflexiv este un instrument de evaluare, care oferă informaţii despre calitatea activităţii. Poate fi realizat prin cuvinte, în acest caz fiind asemănător cu chestionarul sau poate fi realizat de elevi prin desene, imagini, prin care să arate ce li s-a părut
mai interesant din activitatea desfăşurată sau din informaţiile abordate, care consideră
că a fost aspectul cel mai dificil al activităţii parcurse sau care a fost partea care le-a plăcut cel mai mult. Jurnalul reflexiv este util pentru evidenţierea competenţelor comportamentale sau a celor civice. Îi determină pe elevi să reflecteze asupra modului de lucru,
asupra cunoştinţelor procedural obţinute, favorizând autoevaluarea şi metacogniţia.

180

Glosar•• Aria curriculară reprezintă un grupaj de discipline şcolare, care au în comun anumite obiective şi metodologii şi care oferă o viziune multi și/sau interdisciplinară
asupra obiectelor de studiu.
•• Ciclurile curriculare sunt periodizări ale şcolarităţii, care au în comun obiective
specifice. Ele grupează mai mulţi ani de studiu, care aparţin uneori nivelurilor şcolare diferite şi care se suprapun peste structura formală a sistemului educaţional,
cu scopul de a focaliza obiectivul major al fiecărei etape şcolare şi de a regla procesul educaţional prin intervenţii de natură curriculară.
•• Competenţele reprezintă un sistem integrat de cunoştinţe, abilităţi, atitudini şivalori, dobândite, formate şi dezvoltate prin învăţare, a căror mobilizare permite
identificarea şi rezolvarea diferitor probleme în diverse contexte şi situaţii.
•• Competenţele generale se definesc pe obiect de studiu şi se formează pe durata
ciclului de studii. Ele au un grad ridicat de generalitate şi complexitate şi au rolul
de a orienta demersul didactic către achiziţiile finale dobândite de elev prin învăţare.
•• Competenţele specifice se definesc la obiect de studiu şi se formează pe parcursul unui an şcolar. Ele sunt derivate din competenţele generale, fiind etapeîn dobândirea acestora. Competenţelor specifice li se asociază prin programă,unităţi de conţinut.
•• Curriculum în sens larg, constituie ansamblul proceselor educative şi al experienţelor de învăţare prin care trece elevul pe durata parcursului său şcolar. În
sens restrâns, Curriculumul cuprinde ansamblul acelor documente şcolare de tip
reglator în cadrul cărora se consemnează datele esenţiale despre procesele educative şi experienţele de învăţare pe care şcoala le oferă elevului. Acest ansamblu
de documente poartă, de regulă, denumirea de Curriculum formal sau oficial.
•• Curriculum nucleu reprezintă expresia curriculară a trunchiului comun, care cuprinde acel set de elemente esenţiale pentru orientarea învăţării la o anumită disciplină şi reprezintă unicul sistem de referinţă pentru diversele tipuri de evaluări
şi examinări externe (naţionale) din sistem şi pentru elaborarea standardelor curriculare de performanţă.
•• Curriculum la decizia şcolii (CDS) însumează ansamblul proceselor educative şi alexperienţelor de învăţare pe care fiecare şcoală le propune în mod direct elevilorsăi în cadrul ofertei curriculare proprii. La nivelul planurilor de învăţământ, CDS

181

reprezintă numărul de ore alocate şcolii pentru construirea propriului proiect
curricular.
•• Curriculum aprofundat reprezintă, pentru învăţământul general, acea forma de
CDS care urmăreşte aprofundarea unităţilor de competenţă ale Curriculumuluinucleu şi unităţilor de conţinut, în numărul maxim de ore prevăzut în plaja orară
a unei discipline.
•• Curriculum extins reprezintă, pentru învăţământul general, acea formă de CDS
care urmăreşte extinderea competenţelor şi a conţinuturilor din Curriculumulnucleu prin noi unităţi de competenţă şi noi unităţi de conţinut, în numărul maxim de ore prevăzut în plaja orară a unei discipline. Acesta presupune parcurgerea programei în întregime (inclusiv elementele marcate cu asterisc).
•• Opţionalul reprezintă, pentru învăţământul obligatoriu, acea varietate de CDS
ce constă într-o nouă disciplină şcolară; aceasta presupune elaborarea în şcoală
a unei programe curriculare cu competenţe specifice, unităţi de competenţă şiconţinuturi noi, diferite de acele existente în programele de trunchi comun.
CDS se poate realiza prin mai multe tipuri de opţionale, respectiv:–– Opţional de aprofundare reprezintă acel tip de CDS derivat dintr-o disciplină
studiată în trunchiul comun, care urmăreşte aprofundarea competenţelor din
curriculumul-nucleu prin noi conţinuturi propuse la nivelul şcolii (sau a acelora
marcate cu asterisc, în cazul specializărilor pe care nu le parcurg în mod obligatoriu la trunchiul comun).
–– Opţional de extindere constituie acel tip de CDS derivat dintr-o disciplină studiată
în trunchiul comun, care urmăreşte extinderea competenţelor generale din curriculumul-nucleu prin noi competenţe specifice, unităţi de competenţă şi noi conţinuturi definite la nivelul şcolii.
–– Opţional preluat din trunchiul comun al altor discipline se referă la acel tip de
CDS generat prin parcurgerea unei programe care este obligatorie pentru anumite specializări şi care poate fi parcursă în cadrul orelor de CDS la acele specializări
unde disciplina respectivă nu este inclusă în trunchiul comun.
–– Opţional ca disciplină nouă constă într-un nou obiect de studiu, în afara aceloraprevăzute în trunchiul comun la un anumit profil şi specializare; acesta presupune elaborarea în şcoală a unei programe noi, diferite de programele disciplinelorde trunchi comun.
–– Opţional integrat constă într-un nou obiect de studiu, structurat în jurul unuisubiect cu caracter integrator pentru o anumită arie curriculară sau pentru mai
multe arii curriculare. Acesta presupune elaborarea unei programe curriculare
prin integrarea a cel puţin două domenii, aparţinând uneia sau mai multor arii

182

curriculare; în acest caz, competenţele sunt diferite faţă de cele existente în programele disciplinelor care se integrează.
•• Finalităţile pe niveluri de şcolaritate (gimnazial şi liceal) constituie o concretizare a finalităţilor sistemului educaţional pentru diversele niveluri ale acestuia. Ele
descriu specificul fiecărui nivel de şcolaritate din perspectiva politicii educaţionale. Finalităţile reprezintă un sistem de referinţă atât pentru elaborarea programelor şcolare cât și pentru orientarea demersului didactic la clasă.
•• Idealul educaţional şi finalităţile sistemului reprezintă un set de aserţiuni depolitică educaţională, care consemnează la nivelul Codului Educaţiei profilul depersonalitate dezirabil la absolvenţii sistemului educaţional, în perspectiva evoluţiei societăţii. Acestea au un rol reglator, ele constituind un sistem de referinţă
în elaborarea Curriculumului Naţional.
•• Proiectarea didactică este un document administrativ alcătuit de către cadrul
didactic, care asociază într-un mod personalizat elemente ale programei curriculare (unităţi de competenţă şi conţinuturi), determinarea strategiilor şi a resurselor, cu alocarea de timp considerată optimă de către acesta pe parcursul unuian şcolar.
•• Planuri-cadru de învăţământ reprezintă documentul reglator esenţial, care jalonează resursele de timp ale procesului de predare – învăţare. Planurile-cadruoferă soluţii de optimizare a bugetului de timp: pe de o parte, sunt cuprinse activităţi comune tuturor elevilor din ţară în scopul asigurării egalităţii de şanse a
acestora; pe de altă parte, este prevăzută activitatea pe grupuri/clase de elevi în
scopul diferenţierii parcursului şcolar în funcţie de interesele, nevoile şi aptitudinile specifice ale elevilor.
•• Profilul de formare reprezintă o componentă reglatoare a CurriculumuluiNaţional, care descrie aşteptările exprimate faţă de elevi la sfârşitul învăţământului obligatoriu şi care se fundamentează pe cerinţele sociale exprimate în legi şiîn alte documente de politică educaţională, precum şi pe caracteristicile psihopedagogice ale elevilor. Capacităţile şi atitudinile vizate de profilul de formare au un
caracter transdisciplinar şi definesc rezultatele învăţării, urmărite prin aplicarea
noului Curriculum.
•• Schema orară reprezintă o particularizare a planurilor-cadru de învăţământ pentru o anumită clasă, în funcţie de opţiunea exprimată pentru completarea trunchiului comun cu diferite tipuri de CDS. Schema orară pune în relaţie discipline
obligatorii şi discipline opţionale cu numărul de ore pentru care s-a optat.
•• Standardele curriculare de performanţă sunt criterii de evaluare a calităţii procesului de învăţare. Ele reprezintă enunţuri sintetice în măsură să indice gradul în care183sunt atinse/dezvoltate competenţele specifice şi unităţile de competenţă fiecărei
discipline de către elevi, la sfârşitul fiecărei trepte de învăţământ obligatoriu.
•• Trunchi comun reprezintă numărul de ore care trebuie parcurse în mod obligatoriu de către toţi elevii unei clase, pentru o anumită disciplină. Acest număr deore este alocat prin planurile-cadru de învăţământ şi asigură egalitatea şanselorla educaţie.
•• Unităţile de competenţă reprezintă o structură didactică deschisă şi flexibilă,care specifică rezultatele aşteptate ale învăţării la finalul unui an de studiu şi urmăresc progresia în formare a cunoştinţelor, abilităţilor şi achiziţiilor cu caracterde integrare ale elevului de la un an de studiu la altul. Unitatea de învăţare areurmătoarele caracteristici: a) determină formarea la elevi a unui comportament
specific, generat prin integrarea unor elemente de competenţe; b) este unitară
din punct de vedere tematic; c) se desfăşoară în mod sistematic şi continuu pe operioadă de timp; d) se finalizează prin evaluare sumativă.

184

Bibliografie:

1. Cadre Européen Commun de Référence pour les Langues: apprendre, enseigner,évaluer. Volume complémentaire avec de nouveaux descripteurs. Conseil del’Europe, Février 2018.
2. Cadrul de Referinţă al Competenţelor pentru o Cultură Democratică, Consiliul
Europei, 2018.
3. Cadrul de Referinţă al Curriculumului naţional, aprobat prin ordinul Ministerului
Educaţiei, nr. 432 din 29 mai 2017.
4. Cadrul de referinţă al Educaţiei Timpurii în R. Moldova, Chişinău: MECC, 2018.
5. Carta Consiliului Europei privind educaţia pentru cetăţenie democratică şi educaţia pentru drepturile omului, Chişinău, 2010.
6. Codul Educaţiei al Republicii Moldova, HG nr. 152 din 17 iulie 2014.
7. Competences for democratic culture. Living together as equals in culturally
diverse democratic societies. Council of Europe, March 2016.
8. Competenţa interculturală. Auxiliar didactic. Chişinău: Pro Didactica, 2015.
9. Competenţe-cheie pentru învăţarea pe tot parcursul vieţii, Consiliul Europei, 2018.
10. Convenţia cu privire la Drepturile Copilului, 1989.
11. Curriculum de bază-sistem de competenţe pentru învăţământul general,Chişinău, 2018.
12. Curriculum şcolar, Istoria, clasele V-XII. Chişinău: ME, 2010.
13. Curriculumul „Educaţie pentru societate”, 2018.
14. Declaraţia Finală a celei de-a 25-a sesiuni a Conferinţei Permanente a Miniştrilor Educaţiei din cadrul Consiliului Europei, 2016.
15. Declaraţia Universală a Drepturilor Omului, 1948.
16. Evaluarea curriculumului naţional în învăţământul general. Ghid metodologic.
Chişinău: MECC, IŞE, 2018.
17. Evaluarea curriculumului naţional în învăţământul general. Studiu. Chişinău:MECC, IŞE, 2018.
18. Ghid de monitorizare a drepturilor copilului, CIDDC, Chişinău, 2017.
19. Provocând diversitatea. Educaţie interculturală şi rezolvare de conflict. EYE
Moldova, 2012.
20. Recomandările Consiliului Europei privind competenţele-cheie pentru învăţarea pe tot parcursul vieţii, Bruxelles, 22 mai 2018.
21. Referenţialul de evaluare şi Instrumentele de evaluare aferente standardelorde eficienţă a învăţării la disciplina şcolară Istoria românilor şi universală, recomandat pentru aprobare prin decizia Consiliului Naţional pentru Curriculum,
2014.
185

22. Standarde de eficienţă a învăţării, aprobate prin ordinul ME nr. 1001 din 23
decembrie 2011.
23. Standardele de calitate pentru instituţiile de învăţământ primar şi secundar general din perspectiva şcolii prietenoase copilului, aprobate prin ordinul ME nr.
970 din 14 octombrie 2013.
24. Standardele de dotarea minimă a cabinetelor la disciplinele şcolare în instituţiile
de învăţământ general, aprobate prin ordinul MECC nr. 193 din 26 februarie 2019.
25. Strategia de dezvoltare a educaţiei pentru anii 2014-2020 „Educaţia 2020”,
2014.
26. Strategia intersectorială de dezvoltare a abilităţilor şi competenţelor parentale
pentru anii 2016-2022. MECC, publicată: 07.10.2016 în Monitorul Oficial, nr.
347-352, art. nr. 1198.
27. Strategia Moldova Digitală 2020. publicată: 08.11.2013 în Monitorul Oficial, nr.
252-257, art. nr. 963.
28. Toleranţa şi competenţa socială. Ghid metodic pentru formatori. Chişinău,2006.
29. Achiri I. şi alţii. Evaluarea standardelor educaţionale. Chişinău, 2009.
30. Adăscăliţei F., Bercea M. şi alţii, Elemente de didactică a istoriei, București:Editura Nomina, 2010.
31. Ardelean A., Mândruţ O., Catană L. şi alţii, Coordonatori: Ardelean A., Mândruţ
O. Didactica formării competenţelor, Arad, 2012.
32. Bocoş M., Chiş V. Management curricular. Volumul I Repere teoretice şi aplicative. Piteşti: Paralela 45, 2013.
33. Bocoş M., Jucan D. Fundamentele pedagogiei: Teoria şi metodologia curriculumului: repere şi instrumente didactice pentru formmarea profesorilor. Piteşti:Paralela 45, 2017.
34. Bocoş M., Juncan D., Teoria şi metodologia instruirii şi Teoria şi metodologia
evaluării, Cluj-Napoca: Casa Cărţii de ştiinţă, 2007.
35. Bucun N., Guţu Vl. şi alţii. Evaluarea curriculumului şcolar. Ghid metodologic.
Chişinău: IŞE, 2017.
36. Bucun N., Pogolşa L. (coord.) Standarde de competenţă – instrument de realizare a politicilor educaţionale. Chişinău, 2010, 272 p.
37. Bucun N., Pogolşa L., Guţu Vl. ş. a. Modernizarea şi implementarea curriculumului şcolar din perspectiva şcolii prietenoase copilului, Chișinău: IŞE, 2014.
38. Cabac V. Trei faţete ale evaluării: estimarea, înţelegerea, verificarea, În Revista
de teorie şi practică educaţională Didactica Pro, nr.5-6 (33-34). Chişinău, 2005,
p. 37-45.

186

39. Cartaleanu T., Cosovan O., Goraş-Postică V., Lîsenco S., Sclifos L. Formare decompetenţe prin strategii didactice interactive, Chișinău: ProDidactica, 2008.
40. Ciolan L. Învăţarea integrată. Fundamente pentru un curriculum transdisciplinar, Iaşi: Editura Polirom, 2008.
41. Creţu D., Nicu A., Mara D. Pedagogie. Formarea iniţială a profesorilor, Sibiu:
Editura Universităţii „Lucian Blaga”, 2005.
42. Cucoş C. Teoria şi metodologia evaluării, Iaşi: Editura Polirom, 2008.
43. Dandara O. Autoevaluarea în contextul educaţional, caracteristici şi valenţe
formative, În Revista de teorie şi practică educaţională Didactica Pro, nr. 5-6(33-34). Chişinău, 2005, p. 57-59.
44. Dandara O. Constantinov S., Sclifos L. şi alţii, coordonator Guţu Vl. Pedagogie.
Suport de curs, Chişinău: CEP USM, 2011.
45. Doicescu R. (coordonator), Ghid de evaluare. Istorie, Bucureşti: Editura Prognoziz, 2001.
46. Dulamă M. E. Despre competenţe. Teorie şi practică, Cluj- Napoca: Editura
Presa Universitară Clujeană, 2011.
47. Dulamă M. E. Didactica axată pe competenţe, Cluj-Napoca: Editura Presa Universitară Clujeană, 2010.
48. Dumitrescu D. (coordonator), Bercea M., Doicescu R., Manea M., Popescu M.
Ghid de evaluare. Disciplina Istorie, Proiect „Instrumente digitale deameliorare a calităţii evaluării în învăţământul preuniversitar”, 2010.
POSDRU/1/1.1/S/3 din https:// insam.softwin.ro/fisiere/ GHID%20DE%20
EVAL_ ISTORIE2.pdf,
49. Felezeu C. Didactica Istoriei, Cluj-Napoca: Editura Presa universitară Clujeană, 2000.
50. Frumos F. Didactica. Fundamente şi dezvoltări cognitiviste, Iaşi: Editura
Polirom, 2008.
51. Ghicov A. Pedagogia aplicativă a performanţei. Chişinău: Pontos, 2012, 208p.
52. Gruber G. Didactica istoriei şi formarea de competenţe, Târgovişte: Editura
Cetatea de Scaun, 2016. din https://www.scribd.com/document/369352245/
DidacticaIstoriei-BT
53. Guţu Vl. Evaluarea curriculumului şcolar. Ghid metodologic. Chişinău, 2009,
36p.
54. Guţu Vl. Evaluarea standardelor educaţionale. Ghid metodologic. Chişinău,2009, 15p.
55. Ionescu M. Instrucţie şi educaţie, Arad: „Vasile Goldiş” University Press, 2005.
56. Ionescu M., Radu I. Didactica modernă, ClujNapoca: Editura Dacia, 2004.
57. Jinga I., Negreţ I. Învăţarea eficientă, Bucureşti: Editura Editis, 1994.

187

58. Jinga I., Petrescu A., Gavotă M., Ştefănescu V. Evaluarea performanţelor şcolare, Bucureşti: Editura Aldin, 1999.
59. Landsheere de G. Evaluarea continuă a elevilor şi examenele. Bucureşti: EDP,
1975.
60. Lungu C., Cerbuşca P., Negrei V., Standarde de eficienţă a învăţării Istoriei Românilor şi Universală, în Standarde de eficienţă a învăţării, Chişinău: Lyceum, 2012.
61. Manea M., Palade E., Sasu N. Istorie. Predarea istoriei şi educaţia pentru cetăţenie democratică: demersuri didactice inovative, Bucureşti: Editura Educaţia
2000, 2006.
62. Neacşu I. Metode şi tehnici de învăţare eficientă, Bucureşti: Editura Militară,1990.
63. Petrescu P., Pop V. Transdisciplinaritatea, o nouă abordare a situaţiilor de învăţare. Ghid pentru cadre didactice. Bucureşti: EDP, 2007.
64. Popovici Borzea A. Integrarea curriculară şi dezvoltarea capacităţilor cognitive,
Bucureşti: Polirom, 2017.
65. Radu I. Evaluarea în procesul didactic, ediţia a IV-a, Bucureşti: Editura didactică
şi pedagogică R.A, 2008.
66. Roaită A. I., Didactica istoriei. Un manual pentru profesorul de istorie, ediţia a
II-a, revizuită şi adăugită, Pitești: Editura Paralela 45, 2012.
67. Santiago P., Donaldson Graham, Herman Joan and Shewbridge Claire. OECD
Reviews of Evaluation and Assessment in Education, 2011, 188p.
68. Sclifos L., Scrierea unui eseu la istorie, https://ibn.idsi.md/sites/default/files/
imag_ file/ Scrierea%20 unui%20eseu%20la%20istorie.pdf.
69. Stoicescu D., Noveanu G., Coordonator: Enache R., Proiectarea şi implementarea Curriculumului centrat pe competenţe, suport de curs, din https://www.
scribd.com/ document/234560821/Proiectarea-Curriculumului.
70. Tagliante C. L´evaluation et la Cadre europeen commun, Paris: CLE international, 2005, 207 p.
71. Vogler J. (coordonator). Evaluarea în învăţământul preuniversitar. Iaşi: Polirom,
2000.

188