Anexă la Ordinul ME
nr. 253 din 26 aprilie 2017

REPERE METODOLOGICE PRIVIND ORGANIZAREA PROCESULUIEDUCAŢIONAL LA DISCIPLINA EDUCAŢIA PLASTICĂ
ÎN ANUL DE STUDII 2017 – 2018
I.

Cadru documentelor de politici curriculare: Cadrul de Referință al Curriculumului Național; Curricula disciplinare la obiectele de studiu obligatorii și opționale și dezvoltarea/ revizuirea
lor precum și a resurselor metodologice și de învățare; Planul-cadru pentru învățământul primar, gimnazial și liceal (elaborarea și pilotarea a 2- 3
modele la treaptă) ; Referențialul de evaluare în învățământul primar și secundar; Metodologia privind implementarea evaluării criteriale prin descriptori în clasele (I-III)II.

Cadru de organizare

În anul de studii 2017-2018 procesul educaţional la disciplina Educația plastică se vaorganiza/desfăşura în conformitate cu prevederile Planului-cadru pentru învățământul primar,
gimnazial și liceal, aprobat prin ordinul ministrului nr.180 din 29 martie 2017 şi va constitui 1
oră/săpt, pentru clasele I-VII.
În scopul asigurării calității procesului educațional la disciplina Educația plastică înînvățământul primar și gimnazial, va continua implementarea curriculumului modernizat(aprobat prin ordinul Ministrului Educației nr. 331 din 12.05.2010, proces-verbal nr.11 din
30.04.2010 și nr. 224 din 27.04.2010) și a Standardelor de eficiență a învățării ( Editura: Liceym,Chișinău 2012, p. 228).
Implementarea eficientă a curriculumului impune respectarea coerenței componentelorlui, utilizarea flexibilă a conținuturilor și acordarea priorității metodelor creative și activparticipative de predare/învățare, valorificarea creativității elevilor și profesorilor în cadrul
activităților didactice. Includerea actului de creație în procesul de instruire a elevilor este una dincondițiile principale ale evoluției educației artistico-plastice în instituțiile de învățământ șipresupune formarea atitudinii pozitive a copilului față de lumea înconjurătoare și față de oameni,
cultivarea propriei viziuni artistice.
III.








Obiectivele educaţiei plastice în anul curent de studii:

asigurarea realizării prevederilor planului-cadru;
eficientizarea activităţii didactice în baza Curriculumului modernizat la educaţia plastică;centrarea studiului pe elev şi dezvoltarea creativităţii acestuia;
valorificarea în procesul educațional a conexiunilor intra - și interdisciplinare, inclusiv în cadrul
ariei curriculare Arte și Tehnologii, prin inițierea în limbajul artistico-plastic specific şiamplificarea oportunităţilor de integrare a conţinuturilor;dezvoltarea sensibilității estetice a elevilor prin asigurarea comunicării cu arta;
coordonarea coerentă a parteneriatelor educaționale în beneficiul elevului;

implementarea eficientă a Metodologiei privind evaluarea criterială prin descriptori în clasele IIII.
organizarea şi desfăşurarea evaluărilor de diferit tip din perspectiva evaluării centrate pe succes;
monitorizarea realizării orelor opționale/extraşcolare, în baza prevederilor Planului-cadrul.
IV.

Sugestii privind proiectarea didactică

Orele de educaţie plastică vizează formarea/dezvoltarea gândirii artistice la copii, educă
simţul estetic și cultura emoțională. In acest context, se va ține cont de redirecţionarea activităţii
didactice de la instruirea artistică (care poartă caracter profesionist) spre educaţia artistică
care presupune inițierea în domeniul artei plastice. Astfel, pentru fiecare temă sau subiect
profesorul își va proiecta, nu mai puțin de 2-3 ore. Ţinând cont de specificul profilului „Arte
plastice”, profesorul îşi va rezerva şi 4-5 ore pentru fiecare temă.
Prin urmare, activitatea artistico - plastică va fi axată nu pe dezvoltarea abilităţilor tehnice dereproducere a mediului înconjurător şi elementelor lui, ci asupra dezvoltării imaginației creative,
spiritului de observație, a capacităţilor de analiză, comparaţie, sinteză, gândire divergentă și
convergentă, auto-expresie şi auto-afirmare, receptivitate emoțională, toate acestea, fiind însoţite
de un proces continuu de creaţie şi invenţie. De asemenea, curriculum-ul asigură deplasarea
accentului de pe învăţarea bazată pe obiective către învăţarea bazată pe competenţe, adică în
procesul de studii este mult mai important nu ceea "ce facem", dar "pentru ce facem" și ” cum
facem”.
Astfel, conţinuturile structurate în cinci compartimente pot fi combinate într-o oră
academica pentru a eficientiza şi optimiza procesul de studiere. Prin urmare, compartimentelemenţionate în curriculum nu pot fi studiate separat, ci în ansamblu, vizându-se finalitatea
proiectată (spre exemplu, compartimentul I poate fi fuzionat cu II, III și IV creându-se"compoziţii grafice, picturale, decorative şi sculpturale" pe parcursul studierii materialelor,tehnicilor de artă, elementelor de limbaj plastic, istoriei artelor etc.).
Pentru a fi mai clar (explicit) în proiectarea unităţilor de învăţare vom stabili că: unitateade învăţare aparţine proiectării didactice concepute de profesor, este individuală şi reflectă oviziune proprie asupra activităţii de predare-învăţare, iar unitatea de conţinut aparţine
curriculumului şi este fixată pentru clasa respectivă. Proiectarea unităţilor de învăţare permite
stabilirea activităţilor de învăţare într-o succesiune logică, atingerea competenţelor propuse şi
selectarea resurselor materiale şi tehnicilor de lucru adecvate pentru fiecare temă plastică. În
proiectarea unităţilor de învăţare toate activităţile propuse trebuie să pornească de la nivelul
elevului şi să se integreze în strategiile didactice adecvate contextelor variate de învăţare.
Indicatorii de performanţă ce vizează cadrul didactic:
 Cunoaşterea şi valorificarea conţinuturilor disciplinei predate; Capacitatea de a elabora documentaţia necesară activităţilor didactice: proiecte de lungă
durată, proiectarea unităţilor de învăţare, proiecte zilnice, proiecte ale activităţilor
extracurriculare etc.;
 Actualizarea, dezvoltarea conţinutului disciplinei predate; Utilizarea adecvată a limbajului de specialitate; Realizarea legăturilor intra/interdisciplinare şi aplicarea lor;
 Operaţionalizarea obiectivelor pentru o secvenţă de învăţare; Proiectarea şi realizarea dezvoltărilor curriculare la specialitatea de profil; Cunoaşterea apariţiilor editoriale de specialitate;

V.

Repere privind predarea-învăţarea-evaluarea disciplinei.

Centrarea pe competențe stabilește o viziune nouă în raport cu realizarea conținuturilor.
Astfel conținuturile devin mobile, flexibile și redau viziunea cadrelor didactice în vederea
realizării obiectivelor propuse. În procesul de implementare a educației plastice profesorul are
misiunea de a selecta acele conţinuturi care, în opinia lui, cel mai bine contribuie la formareacompetenţelor specifice stipulate de curriculum și anume: culturalizarea elevilor, formareacompetenţelor de comunicare artistică şi auto-exprimare prin simboluri vizuale. Curriculumul”sugerează” mecanismele posibile de realizare a obiectivelor educaționale în contextul resurselorde spațiu și timp aflate la dispoziția fiecărui cadru didactic. Aceasta presupune aplicarea unor
structuri de proiectare flexibile și adaptarea lor la specificul disciplinei și a condițiilor existente
la nivelul fiecărui colectiv de elevi.
Studiul compartimentul I, Materiale și tehnici de artă nu prevede o simplă enumerare amaterialelor cu care vor lucra elevii pe parcursul anului de studiu ci dezvoltarea imaginației și acreativității artistice prin experimentarea, exersarea, analiza efectelor oferite de către acestea.
Utilizarea diverselor materiale de artă clasice și materiale netradiționale (plante, fructe, aluat,
nisip, sârmă, zăpadă, textile), instrumente și tehnici mixte, în cadrul activităţilor de desen,
pictură, studiul formelor şi al volumului vor ajuta elevii să însușească arta comunicării ideilor
și mesajelor vizuale, să rezolve probleme și concepte complexe pe care nu le pot reda verbal.
Compartimentul V, care prevede Inițiere în istoria artelor, poate fi de asemenea realizat înîmbinare cu activitatea practică (elevul va realiza o lucrare în maniera, stilul, tehnica de lucru aartistului studiat), opera de artă având diferite roluri în contextul didactic. De exemplu, studierea
elementelor de limbaj şi deducerea noţiunilor în baza operelor de artă reprezentative sau
prezentarea noţiunilor însoţite de opera artistică relevantă. În acelaşi timp profesorul poate opta
pentru realizarea unor lecţii dedicate special dezvoltării perceperii artistice a operelor de artăplastică la elevi pe cale emoţional – logică. În acest caz se va aplica diverse metode dedezvoltare a perceperii artistice (testul, chestionarul, metoda iconografică și iconologică,vizitarea expozițiilor, vizionarea reproducerilor, albumelor de artă etc.) Aceasta presupune că în
timpul analizei unei opere de artă profesorul va evalua la elevi nivelul de percepere artistică
având ca repere următoarele criterii de evaluare: Perceperea fondului emoţional dominant al operei.
 Perceperea mijloacelor de expresie prin care este redat mesajul plastic.
 Sesizarea viziunii artistice a autorului reliefată în operă.
 Atitudinea faţă de mesajul plastic.
Suportul vizual (albume de artă, filme, reproduceri, site-uri internet etc.) va include creaţia
artiştilor consacraţi din diferite epoci şi de diferite stiluri artistice.
În activitatea didactică profesorul va pune accentul pe metode creative și activ-participativede predare - învăţare, va utiliza diverse mijloace de învățământ (reproduceri ale operelor de artăşi/sau a imaginilor vizuale, fotografii, imagini multiplicate la xerox, lucrări originale, obiecte deuz casnic, structuri din natură etc...). Pe parcursul realizării sarcinilor elevii vor explora diverse
suporturi, materiale de artă și materiale netradiționale, instrumente și tehnici mixte.
Procesul de predare-învățare nu poate fi conceput fără prezenţa unui suport vizual, care să
realizeze o funcţie instructiv-educativă, spre exemplu:
 Prezentarea unei imagini pentru a ilustra discursul didactic (ca exemplu de mesaj, detehnică, de procedeu, de soluţionare cromatică etc.).

Demonstrarea reproducerilor, cerând elevilor să descifreze elementele semantice sau
plastice (învăţarea prin descoperire).
 Prezentarea unui grup de imagini; compararea între ele cu scopul de a scoate în evidenţă
(prin contrast) anume acele elemente de limbaj artistic, care sunt studiate la moment.
 Demonstrarea imaginii la etapa finală a lucrului practic, în calitate de exemplu confluent
cu problema plastică, care a fost rezolvată la lecţie.
 Utilizarea imaginii (multiplicate la xerox sau extrase din reviste uzate) drept suport pentru
o acţiune plastică (descompunere, decupare, reconstruire, continuare a ideii, deturnare aideii etc).
Accentul primordial va consta în modul de realizare a cunoaşterii care transferă importanţa,accentul de la cunoaşterea de tip disciplinar la cunoaşterea de tip transdisciplinar. Literatura
pedagogică actuală descrie integrarea curriculară drept o modalitate inovatoare de proiectare acurriculumului, care presupune sintetizarea şi organizarea didactică a conţinuturilor din diferitele
domenii ale cunoaşterii, astfel încât să se asigure că elevul achiziţionează o imagine coerentă,unitară despre lumea reală. „Curriculum-ul integrat presupune crearea de conexiuni
semnificative între teme sau competenţe care sunt de regulă formate separat, în interiorul
disciplinelor ”. Aceste teme sau competenţe au o puternică legătură cu viaţa cotidiană a elevilorşi îşi propun, direct sau indirect, să contribuie la formarea unor valori şi atitudini.”
Acest demers integrator implică o serie de probleme complexe, referitoare la abilitatea
metodologică a cadrelor didactice pentru integrarea curriculară, stabilirea modalităţilor deevaluare a performanţelor individuale, mai ales în situaţia învăţării prin cooperare, acomodarea
corectă a proiectelor şi abordării pe teme într-o schemă orară coerentă.
VI.

Sugestii de evaluare

Deoarece funcţia de bază a Educaţiei plastice este culturalizarea şi educarea simţului artistic,nu formarea unui artist profesionist, este important ca evaluarea să se axeze pe gradul departicipare, efortul depus, motivaţie, ideea de creaţie selectată de elev, expresivitatea șioriginalitatea în prezentare etc. Pentru evaluarea competențelor artistico-plastice este
recomandată aplicarea tuturor tipurilor de evaluare ( inițială, curentă și sumativă) și metodelor deevaluare tradiționale și complementare (T. Hubenco, Metode de evaluare la educația plastică,Editura Epigraf, Chișinău, 2013).
Lucrările practice de control sau testele propuse elevilor pentru evaluarea sumativă vorconține sarcini sau itemi din toată materia învățată până la momentul administrării probei.
Probele de evaluare vor fi elaborate în baza standardelor la disciplină, iar pentru verificare se vor
aplica grile de măsurare-apreciere, în scopul realizării unei evaluări obiective. Pentru facilitarea
evaluării produselor elevilor, profesorii se vor conduce de Referențialul de evaluare ladisciplină care propune exemple de criterii de evaluare și descriptori de performanță pentru
fiecare notă (de la 1 la 10). Referențialul este un instrument-model pentru cadrele didactice darnu ceva șablonat sau standardizat. Astfel, profesorul va putea să-și elaboreze descriptorii săi
pentru fiecare notă reieșind din tema, subiectul și obiectivul lecției, iar elevii vor fi familiarizaţi
cu ele în prealabil.
Recomandări cu privire la organizarea probelor de evaluare la disciplinele de profil„arta plastică”.
Lucrările practice de evaluare sau testele propuse elevilor pentru evaluarea sumativă vorconține sarcini sau item din toată materia parcursă, până la momentul administrării probei.
Profesorii vor stabili criterii de evaluare care vor fi formulate în baza conținutului predat, iar

















elevii vor fi familiarizaţi cu ele în prealabil. Evaluările semestriale pot fi atât practice (lucrări
plastice), cât şi orale/scrise. Evaluarea lucrărilor practice poate culmina cu o expoziţie în cadrul
instituţiei de învățământ. Probele de evaluare orală (scrise) pot include proiecte, teste, eseuri ceţin de iniţierea în istoria artelor plastice, fenomene artistice şi culturale etc.
Criterii de evaluare a produselor educaţionale:lucrări plastice (picturale/grafice/decorative/sculpturale):
Realizarea subiectului;
Reprezentarea imaginilor plastice pe suprafaţă plană;Utilizarea corectă a materialelor și tehnicilor specifice desenului/picturii/artei decorative;Obținerea compoziţiilor plastice în baza conceptelor realist şi abstract de creare a imaginilor
plastice;
Demonstrarea aptitudinilor speciale în domeniul artelor plastice;Expresivitatea şi originalitatea lucrării plasticeAtitudinea individual-creativă
Criterii de evaluare a produselor educaţionale – propun de eliminat acest rând.
lucrări scrise la istoria artelor plastice:
Cunoaşterea fenomenelor artistice;
Perceperea evoluţiei artelor în diverse perioade istorice;
Analizarea operelor de artă plastică;Argumentarea propriilor viziuni în domeniul artelor plastice;
Perceperea fondului emoţional dominant al operei;
Perceperea mijloacelor de expresie prin care este redat mesajul plastic;
Sesizarea viziunii artistice a autorului reliefată în operă;Atitudinea individuală faţă de mesajul plastic.
Evaluarea la Educaţia plastică nu se va mărgini doar la aprecierea lucrărilor plasticeale elevilor, ci se va extinde şi asupra domeniului cognitiv şi afectiv. În procesul
evaluării se vor stimula încercările elevilor de a-şi exprima viziunile proprii şi a comunica
prin intermediul imaginii plastice.
Astfel, educaţia plastică contribuie la dezvoltarea atitudinii de deschidere și toleranță,promovează individualitatea, susține încrederea personală, stimulează exprimarea creativă șiîmbunătățește performanțele academice ale copiilor.
VII.

Sugestii privind formarea şi dezvoltarea la elevi a competenţelor digitale în
cadrul orelor de educaţia plastică.

Competenţa digitală se bazează pe abilităţile fundamentale: de a folosi computerele
pentru obţinerea, copierea, evaluarea, stocarea, producerea, prezentarea şi transmiterea deinformaţii; de a participa şi comunica în cadrul unor echipe de lucru prin intermediul Internetului
sau cu alte tehnologii disponibile.
Competenţa digitală este considerată ca parte centrală a dezvoltării curriculum-uluişcolar. Ea reprezintă punctul central de unde se pot dezvolta diferite dimensiuni ale competenţei
propriu-zise, precum şi anumite extinderi în alte competenţe – cheie şi competenţe generale.
Prin natura sa, competenţa digitală este interdisciplinară şi totodată transdisciplinară,oferind posibilităţi de concretizare a tuturor disciplinelor şcolare. Ea reprezintă un model
metodologic pentru ansamblul disciplinelor şcolare, precum şi pentru domenii foarte largi alepracticii sociale. Competenţa digitală constituie totodată o parte a competenţei de învăţare
permanentă şi o dimensiune metodologică evidentă a curriculum-ului şcolar în ansamblul său.
Elemente constituiente ale competenţei digitale:Înţelegerea şi cunoaşterea naturii, a rolului şi a posibilităţilor tehnologiilor informaţionale.
Modul de utilizare a unor medii informatice de lucru, realizarea unor produse utilizabile,
dezvoltarea spiritului inventiv şi creator.
 Cunoaşterea utilizarea calculatorului: a accesa, a explora şi a utiliza serviciile de pe Internet.
 Dezvoltarea deprinderilor moderne de utilizator pregătirea elevilor astfel încât să poată
beneficia de lumea calculatoarelor prelucrarea datelor experimentale, modelarea, simularea şicontrolul evenimentelor, reprezentarea grafică a datelor experimentale - folosirea unor aplicaţii
specifice domeniului.
 Oportunităţi şi riscuri potenţiale ale internetului şi ale comunicării cu ajutorul mediilor
electronice.
 Educarea elevilor în spiritul unei activităţi desfăşurate în grup, în colaborare, se finalizează prinpredarea TIC orientată pe proiecte În Valori şi atitudini.
 Conştientizarea impactului social, economic şi moral al utilizării calculatorului.
 Formarea capacităţii de a utiliza instrumente informatice.
 Formarea şi dezvoltarea capacităţii de a comunica utilizând mijloacele specifice unui sistem
informaţional.
Tehnologiile informației și comunicațiilor (TIC) oferă o serie de instrumente care pot să extindă în
mod semnificativ și să îmbogățească bagajul strategiilor de instruire ale cadrelor didactice și să
sprijine procesul didactic.
VIII. Asigurarea managementul şi activitatea secțiilor metodologicePentru activitatea secțiilor metodologice a profesorilor de educația plastică se recomandă
următoarele teme pentru seminare și laboratoare de bune practici:
 Impactul culturii profesionale a cadrelor didactice asupra procesului de dezvoltare asensibilităţii artistice-plastice a elevilor.
 Aspecte de eficientizare a proiectării de lungă durată a disciplinei Educaţia plastică din
perspectiva valorificării integrării conţinuturilor şi trecerii de la cunoaşterea de tip disciplinar
la cunoaşterea de tip transdisciplinar.
 Dimensiuni ale educației artistice-plastice în secolul XXI: Repere curriculare, metodologiceşi practice.
 Condiţiile educaţiei/învăţării eficiente în cadrul disciplinei Educaţia plastică.
 Aspecte metodologice de organizare a lecţiei de educaţie plastică din perspectiva ECD la treapta
primară de învăţământ.
 Conceptul de alfabetizare vizuală prin gramatica şi tehnicile artei în condiţii predominant
practice a tuturor elevilor.
 Aspecte psihopedagogice şi metodice ale diagnosticării (prin teste şi probe specifice) şistimulării predispozițiilor creative la elevii din ciclul gimnazial, prin familiarizarea,
implicarea în acte de creație și interacțiune artistică.
Tema de cercetare și aplicare propusă pentru anul școlar 2017-2018: „Implementarea
curriculumului centrat pe competenţe: Aplicarea unui sistem de transferuri (intra - inter;transdisciplinar, clasă-extraşcolar”.
Responsabilii la disciplină din cadrul OLSDI vor solicita managerilor de instituții șișefilor Comisiilor metodice să proiecteze, în mod obligatoriu, activități (seminare, traininguri,controale tematice etc.) care vor fi orientate pe creșterea calității procesului educațional la
educaţia plastică și pe conştientizarea valorilor culturale şi valorificarea potenţialului creativ alfiecărui elev.

IX.

Asigurarea didactică:1. Samburic E., Prisăcaru L., Manual pentru Educația plastică, clasa II, Editura ARC, Chișinău,2015.
2. Canțiru I., Vatavu A., Carauș O., Educația plastică, Manual pentru clasele III-IV, Editura
ARC, Chișinău, 2016.
3. Puică-Vasilache E., Ursu Z., Educația plastică, Manual pentru clasele V – VI, Editura Litera
Internaţional, Chișinău, 2016.
4. Morel M., Mocanu-Nosco R., Frumosu A., Educația plastică, Manual pentru clasa a VII-a ,Editura Știința, Chișinău, 2016.
5. Canțiru I., Vatavu A., Carauș O., Educația plastică, clasele 3-4, ghid pentru învățători, Editura
ARC, Chișinău, 2007.
6. Morel M., Mocanu-Nosco R., Frumosu A., Educație plastică, clasele VII, Ghid pentru
profesori, Editura Știința, Chișinău, 2010.
7. Puică-Vasilache E., Ursu Z., Educație plastică, clasele V – VI, Ghid pentru profesori, Editura
Litera, Chișinău, 2008.
8. Samburic E., Prisăcaru L., Educație plastică, clasa II, Ghid pentru profesori, Editura ARC,Chișinău, 2011.
9. Curriculum şcolar la educaţia plastică. Clasele I-IV. Tipografia Centrală, Chişinău, 2010.
10. Hubenco T., Prisăcaru L., Ranga V. Curriculum şcolar la educaţia plastică. Clasele V-VII.
Editura Lyceum, Chişinău, 2010.
11. Hubenco T., Prisăcaru L. Educaţia plastică. Ghid de implementare a curriculumului
modernizat pentru învățământul primar și gimnazial. ME, Chişinău, 2010.
12. Daghi I. Compoziţia decorativă frontală. Editura Prim, Chişinău, 2010.
13. Hubenco T. Arta plastică în clasele primare. Ghid metodologic. Chişinău, Ed. Prut
Internaţional, 2000.
14. Hubenco T. Modele de evaluare la arta plastică. Editura Epigraf, Chişinău, 2013.
15. Stoica A., Musteaţă S. Evaluarea rezultatelor şcolare. Ghid metodic. Chişinău, Editura
Lumina, 2001.
Auxiliare didactice:
1. Set de planşe didactice pentru educaţia plastică „ABC- ul limbajului plastic”, format A2,
autori: Ursu Zinaida, Puică-Vasilache Eliza, editura Poligraf;
2. Set de planşe didactice pentru educaţia plastică „Educaţia plastică, tehnici de artă”, format
A2, autori: Ursu Zinaida, Puică-Vasilache Eliza, editura Poligraf;
Bibliografie recomandată:1. Arta în istoria umanităţii. Enciclopedia RAO, Bucureşti, 2002.
2. Arnheim R. Arta şi percepţia vizuală: o psihologie a văzului creator. Iaşi: Polirom, 2011,504 p.
3. Botez-Crainic, A. - Istoria artelor plastice,Vol. I-IV. Editura R. A., Bucureşti, 1998.
4. Brigalda-Barbas E. Evoluţia picturii de gen din Republica Moldova. Chişinău, 2002.
5. Băran V.,– Album Metodic de creaţie artistică plastică, ed. Arta grafică, Bucureşti
6. Curente în pictură. Enciclopedia RAO, Bucureşti, 1993.
7. Cosmovici A.,– Psihologie Generală, ed. Polirom, Iaşi 1996
8. Cucoş C. Pedagogie, Editura Polirom, Iaşi, 1996.
9. Cristea S. Dicţionar de pedagogie. Editura Litera, Chişinău, 2002.
10. Daghi I., Compoziţia decorativă frontală. Editura Prim, Chişinău, 2010.
11. Dima, Victor - Educaţie plastică. Editura Teora, Bucureşti, 1999.
12. Dincă M., Teste de creativitate, București; Paidea, 2001
13. Dicţionar de artă, forme, tehnici, stiluri artistice, Editura Meridiane, Bucureşti, 1998.
14. Drăguţ, V. Arta românească vol. I, II. Bucureşti, 1982.
15. Drimba, O. – Istoria culturii şi civilizaţiei, Bucureşti, 2003.

16. Dragomir M., – Managementul activităţilor didactice. Eficienţă şi calitate, ed.
Eurodidact, Cluj Napoca 2004
17. Dulgheru V., Cantemir L., Carcea M., Manual de creativitate. Editura Tehnica – INFO,Chişinău, 2000.
18. Gerard, Genette - Opera de artă. Relaţiile estetice. Editura Seouil Paris, 1997.
19. Grigorescu, D. – Aventura imaginii. Bucureşti, 1982.
20. Hubenco T., Modele de evaluare la arta plastică. Editura Epigraf, Chişinău, 2013.
21. Heidegger M., Originea operei de artă. București; Ed. Univers, 1982.
22. Huyghe, Rene – Dialog cu vizibilul. Bucureşti, 1981.
23. Jinga I., Negreţ I., Învăţarea eficientă, Editura Editis, Bucureşti, 1994.
24. Jones, Artur, F. - Introducere în artă. Editura Lider, Bucureşti, 1998.
25. Istoria artei, arhitectură, sculptură, pictură. Enciclopedia RAO.
26. Istoria ilustrată a picturii. 1000 de reproduceri în culori, 1973.
27. Ionescu M., Radu I., Didactica modernă, Editura Dacia, Cluj-Napoca, 1995.
28. Mari pictori – viaţa, sursele de inspiraţie şi opera. Bucureşti.
29. Panofsky, Erwin – Artă şi semnificaţie. Bucureşti, 1980.
30. Pavel V., Educaţia artistică plastică – Manual pentru clasele V-VIII. Educaţie Didactică
şi Pedagogică, R.A. Bucureşti 1996
31. Petrescu, P. - Motive decorative celebre. Editura Meridiane, Bucureşti, 1971.
32. Prut C., - Dicţionar de artă modernă şi contemporană. Editura Univers enciclopedic,
Bucureşti, 2002.
33. Radu C., Artă și convenție. București; Editura Științifică și Enciclopedică, 1989
34. Simac, A. – Tapiseria contemporană din Republica Moldova. Chişinău, 2001.
35. Schileru, E. - Clasicii picturii universale. Impresionismul. 1978.
36. Şuşală, Ion N., Bărbulescu, Ovidiu - Dicţionar de artă. Editura Sigma, Bucureşti, 1993.
37. Wald, H. – Limbaj şi valoare. Bucureşti, 1973.
38. Fryer M. Predarea şi învăţarea creativă, Editura Uniunii scriitorilor, Chişinău, 1996.
Adrese web utile:
1. http://bibliotecascolara.ro/Elena_Taralunga/Modalitati_de_dezvoltare_a_capacitatilor_creatoa
re.pdf această sursă vă va oferi posibilitatea de a studia și aplica diverse modalități dedezvoltare a capacităților creatoare ale elevilor prin conținuturile artelor plastice.
2. http://www.uamsibiu.ro/studenti/docs/cursuri/3/PIPP-abilitati-practice.pdf Aici veți găsimetodologia instruirii prin joc și diverse anexe ce prezintă confecționarea pe etape adiverselor articole de décor.
3. http://www.academia.edu/4289363/93039305_Educatie_Plastica_Si_Metodica

Daniela Cotoviţcaia, consultant superior,Direcția Învățământ preuniversitar, Ministerul Educaţiei, GDS
Ala Vitcovschii, dr., conf. univ.
UPS „Ion Creangă”, mun. Chişinău
Lily Prisăcaru, profesor educaţia plastică,grad didactic Superior,
LTPA „Ion şi Doina Aldea-Teodorovici”