Anexă la Dispoziția ME
nr.282 din 28 iunie 2016
REPERE METODOLOGICE PRIVIND ORGANIZAREA PROCESULUIEDUCAȚONAL LA DISCIPLINA EDUCAȚIA PLASTICĂI. Preliminarii
Art el e pl asti ce cont ri bui e î n mod deosebit l a educa ția estetică șim ul til at eral ă a el evil or , formînd și dezvoltî nd spi rit ul de observați e, at en ția,gîndirea spațială, imaginația creatoare, interesul și plăcerea de a desena, de a colora, dea modela și de a aranja după cerințele frumosului obiectele din jur, camera de locuit, sala declasă, locul de joacă (Nicola I., 1998). Modalitatea de reprezentare plastica diferă de la artist laartist, în funcţie de stilul pe care acesta îl are. Stilul - exprima atît felul in care artistul este legat deepoca sa, cît si temperamental său şi opţiunea sa estetica. Fiecare epocă îşi are stilul sau. Imaginea
plastică este reflectarea în lumea vizibila, a lumii interioare a artistului. Fiind asimilată cu
reprezentarea, imaginea plastică transmite un mesaj, ea devine un semn plastic, purtător desemnificaţie. Opera de artă este un lucru, un obiect, în care artistul îmbină arta spirituală cu cea
materială. Nu putem înţelege una fără a întelege în acelaşi timp pe cealaltă.
Integrarea educaţiei plastice în ansamblul procesului de învăţămînt încă de la vîrsta
preşcolară urmăreşte formarea treptata a deprinderii copiilor de a se exprima cu ajutorul
elementelor de limbaj plastic, de a percepe, judeca şi crea frumosul în arta şi prin arta.
Fenomenul artistic este mult prea complex, îndeosebi în contextul actual, pentru a putea fi
descifrat fără intermediul unor coduri şi metode de cercetare bine puse la punct. Punctul deplecare hotărîtor pentru înţelegerea teoretică a domeniului vieţii artistice trebuie să fie ceea ce a
produs de fapt lumea artei şi a frumosului – opera de artă, viziunea propusă de creaţia artistului şisistemul de motive elementare din care se naşte activitatea artistică a omului. Această activitateînsăşi şi produsul creaţiei – opera de artă, devin la rîndul lor, cauze determinante pentru gustul şiplăcerea estetică, care pot fi înţelese numai în dependenţa lor faţă de realitatea obiectivă a artei.
Analiza unei opere de artă - presupune a căuta să înţelegi ceea ce vezi, să comentezi, să explici, sădai un sens imaginii. ARTA - este un mijloc de comunicare şi de exprimare. Ea este înscrisă înistoria patrimoniului nostru cultural, fiind în acelaşi timp, o manifestare a epocii în care trăim.
Educaţia artistico-plastica, în învatamîntul preuniversitar, se prezintă ca un mijloc derealizare a unui echilibru între pregătirea cultural-ştiinţifică şi cea litarar-artistică.
Complementaritatea acestor laturi pledează pentru dezvoltarea educaţiei artistice, pentru ridicarea
ei permanenta la nivelul cerinţelor actuale. Departe de a-şi fi pierdut semnificaţia si importanta, încondițiile actuale, în special cele ale progresului tehnic, educaţia artistică este imperios necesara si
îşi sporeşte necontenit importanța.
II. Obiectivele la nivel de cadru didactic
1. Proiectarea demersului didactic în conformitate cu rigorile cadrului curricular al disciplinei.
2. Elaborarea documentaţiei necesară activităţilor didactice: proiecte de lungă durată,proiectarea unităţilor de învăţare, proiecte zilnice, proiecte ale activităţilor extracurriculareetc.
3. Asigurarea unui mediu de învățare dezvoltativ şi structurarea modalităţilor originale deabordare a problemelor de limbaj vizual.
4. Realizarea procesului educațional de calitate.
5. Gestionarea propriei dezvoltări profesionale continue.
6. Evaluarea eficientă a diferitelor tipuri de demersuri educaţionale.
7. Proiectarea şi realizarea legăturilor intra/interdisciplinare şi aplicarea lor.
8. Cunoaşterea apariţiilor editoriale de specialitate;

III. Cadrul normativ/reglator în vigoare
Disciplina Educaţia plastică este obligatorie pentru clasele I-VII, procesul educaţional ladisciplina școlară Educaţia plastică în anul şcolar 2016-2017 se va desfăşura în conformitate cu
prevederile:
1. Curriculumului modernizat pentru clasele primare aprobat la şedinţa Consiliului Naţionalpentru Curriculum, proces-verbal nr.11 din 30.04.2010, prin ordinul Ministrului educaţieinr.331 din 12.05.2010;
2. Curriculumului modernizat pentru clasele gimnaziale aprobat la şedinţa ConsiliuluiNaţional pentru Curriculum, proces-verbal nr.10 din 21.04.2010, prin ordinul Ministrului
educaţiei nr.245 din 27.04.2010;
3. Planului-cadru pentru învățămîntul primar, gimnazial și liceal anul de studii 2016-2017,
aprobat prin ordinul Ministrului educaţiei nr.242 din 25 martie 2016;
4. Ghidului de implementare a curriculumului modernizat pentru învăţămîântul primar şigimnazial aprobat prin ordinul ministrului educaţiei nr.597 din 30.06.2011 (Chișinău:Lyceum, 2011);
5. Standardelor de eficienţă a învăţării, aprobate prin ordinul ministrului educaţiei nr.1001 din23.12.2011.
IV. Curriculum predat
Implementarea eficientă a curriculumului impune respectarea coerenței componentelor lui,utilizarea flexibilă a conținuturilor și acordarea priorității metodelor creative și activ-participativede predare/învățare, valorificarea creativității elevilor și profesorilor în cadrul activităților
didactice. Includerea actului de creație în procesul de instruire a elevilor este una din condițiile
principale ale evoluției educației artistico-plastice în instituțiile de învățămînt și presupune
formarea atitudinii pozitive a copilului față de lumea înconjurătoare și față de oameni, cultivarea
propriei viziuni artistice.
Centrarea pe competențe stabilește o viziune nouă în raport cu realizarea conținuturilor.
Astfel conținuturile devin mobile, flexibile și redau viziunea cadrelor didactice în vederea
realizării obiectivelor propuse. În procesul de implementare a educației plastice profesorul are
misiunea de a selecta acele conţinuturi care, în opinia lui, cel mai bine contribuie la formareacompetenţelor specifice stipulate de curriculum și anume: culturalizarea elevilor, formareacompetenţelor de comunicare artistică şi auto-exprimare prin simboluri vizuale. Curriculumul”sugerează” mecanismele posibile de realizare a obiectivelor educaționale în contextul resurselorde spațiu și timp aflate la dispoziția fiecărui cadru didactic. Aceasta presupune aplicarea unor
structuri de proiectare flexibile și adaptarea lor la specificul disciplinei și a condițiilor existente lanivelul fiecărui colectiv de elevi.
Prin urmare, activitatea artistico - plastică va fi axată nu pe dezvoltarea abilităţilor tehnicede reproducere a mediului înconjurător şi elementelor lui, ci asupra dezvoltării imaginațieicreative, spiritului de observație, a capacităţilor de analiză, comparaţie, sinteză, gîndire divergentă
și convergentă, auto-expresie şi auto-afirmare, receptivitate emoțională, toate acestea, fiindînsoţite de un proces continuu de creaţie şi invenţie. De asemenea, curriculum-ul asigură
deplasarea accentului de pe învăţarea bazată pe obiective către învăţarea bazată pe competenţe,adică în procesul de studii este mult mai important nu ceea "ce facem", dar "pentru ce facem" și ”
cum facem”.
Astfel, conţinuturile structurate în cinci compartimente pot fi combinate într-o oră
academica pentru a eficientiza şi optimiza procesul de studiere. Prin urmare, compartimentelemenţionate în curriculum nu pot fi studiate separat, ci în ansamblu, vizîndu-se finalitatea proiectată(spre exemplu, compartimentul I poate fi fuzionat cu II, III și IV creîndu-se "compoziţii grafice,picturale, decorative şi sculpturale" pe parcursul studierii materialelor, tehnicilor de artă,elementelor de limbaj plastic, istoriei artelor etc.).
Compartimentul I, Materiale și tehnici de artă nu prevede o simplă enumerare amaterialelor cu care vor lucra elevii pe parcursul anului de studiu ci dezvoltarea imaginației și a

creativității artistice prin exersarea, experimentarea, analiza efectelor oferite de către acestea.
Utilizarea diverselor materiale de artă clasice și materiale netradiționale (plante, fructe, aluat,nisip, sîrmă, zăpadă, textile), instrumente și tehnici mixte vor ajuta elevii să însușească arta
comunicării ideilor și mesajelor vizuale, să rezolve probleme și concepte complexe pe care nu le
pot reda verbal.
Compartimentul V, care prevede Inițiere în istoria artelor, poate fi de asemenea realizat înîmbinare cu activitatea practică ( elevul va realiza o lucrare în maniera, stilul, tehnica de lucru aartistului studiat), opera de artă avînd diferite roluri în contextul didactic. De exemplu, studierea
elementelor de limbaj şi deducerea noţiunilor în baza operelor de artă reprezentative sau
prezentarea noţiunilor însoţite de opera artistică relevantă. În acelaşi timp profesorul poate opta
pentru realizarea unor lecţii dedicate special dezvoltării perceperii artistice a operelor de artăplastică la elevi pe cale emoţional – logică. În acest caz se vor aplica diverse metode de dezvoltare
a perceperii artistice (testul, chestionarul, metoda iconografică și iconologică, vizitarea
expozițiilor, vizionarea reproducerilor, albumelor de artă etc.)
În activitatea didactică profesorul va utiliza diverse mijloace de învățămînt (reproduceri
ale operelor de artă şi/sau a imaginilor vizuale, fotografii, imagini multiplicate la xerox, lucrărioriginale, obiecte de uz casnic, structuri din natură etc...). Pe parcursul realizării sarcinilor elevii
vor explora diverse suporturi, materiale de artă tradiționale și netradiționale, instrumente șitehnici.
Procesul de predare-învățare nu poate fi conceput fără prezenţa unui suport vizual, care să realizezeo funcţie educaţională, spre exemplu:
 Prezentarea unei imagini pentru a ilustra discursul didactic (ca exemplu de mesaj, detehnică, de procedeu, de soluţionare cromatică etc.).
 Demonstrarea reproducerilor, cerînd elevilor să descifreze elementele semantice sau
plastice (învăţarea prin descoperire).
 Prezentarea unui grup de imagini; compararea între ele cu scopul de a scoate în evidenţă(prin contrast) anume acele elemente de limbaj artistic, care sunt studiate la moment.
 Demonstrarea imaginii la etapa finală a lucrului practic, în calitate de exemplu confluent
cu problema plastică, care a fost rezolvată la lecţie.
 Utilizarea imaginii (multiplicate sau extrase din reviste uzate) drept suport pentru oacţiune plastică (descompunere, decupare, reconstruire, continuare a ideii, deturnare aideii etc).
 Suportul vizual (albume de artă, filme, reproduceri, site-uri internet etc.) va include creaţiaartiştilor consacraţi din diferite epoci şi de diferite stiluri artistice.
 Caracterul integrator şi multicultural al acţiunilor reprezentative pentru disciplina
educaţie plastică este dezvoltat în cadrul mai larg al demersului metodic. Învăţarea înartă fiind gramaticală şi tehnologică (şi doar în acest sens, operaţională), punerea înaplicare a acestui conţinut implică din partea profesorilor motivaţii de inovare şidescoperire a unor strategii, modalităţi tehnice, mijloace şi forme active pentru
stimularea creativităţii vizuale a elevilor.
V. Sugestii privind proiectarea demersului didactic
Pentru fiecare temă sau subiect profesorul își va proiecta, nu mai puțin de 2-3 ore. Ţinîndcont de specificul profilului Arte plastice, profesorul îşi va rezerva şi 4-5 ore pentru fiecare temă.
In acest context, se va ține cont de redirecţionarea activităţii sale de la instruirea artistică, carepoarta caracter profesionist, spre educaţia artistică care presupune inițierea în domeniul artei
plastice.
Pentru a fi mai explicit în proiectarea unităţilor de învăţare vom stabili că: unitatea deînvăţare aparţine proiectării didactice concepute de profesor, este individuală şi reflectă o viziune
proprie asupra activităţii de predare-învăţare, iar unitatea de conţinut aparţine curriculumului şieste fixată pentru clasa respectivă.
Proiectarea unităţilor de învăţare permite stabilirea activităţilor de învăţare într-osuccesiune logică, atingerea competenţelor propuse şi selectarea resurselor materiale şi tehnicilor

de lucru adecvate pentru fiecare temă plastică. În proiectarea unităţilor de învăţare toate
activităţile propuse trebuie să pornească de la nivelul elevului şi să se integreze în strategiile
didactice adecvate contextelor variate de învăţare.
VI. Curriculum evaluatFuncţia de bază a disciplinei Arta plastică este culturalizarea şi educarea simţului artistic, nu
formarea unui artist profesionist. În acest context, este important ca evaluarea să se axeze pe
gradul de participare, efortul depus, motivaţie, ideea de creaţie selectată de elev, expresivitatea șioriginalitatea în prezentare etc. Pentru evaluarea competențelor artistico-plastice este recomandatăaplicarea tuturor tipurilor de evaluare ( inițială, curentă și sumativă) și metodelor de evaluare
tradiționale și complementare (T.Hubenco, Metode de evaluare la educația plastică, Editura
Epigraf, Chișinău, 2013).
Lucrările practice sau testele propuse elevilor pentru evaluarea sumativă vor conținesarcini sau itemi din toată materia învățată pînă la momentul administrării probei. Probele deevaluare vor fi elaborate în baza standardelor la disciplină, iar pentru verificare se vor aplica grilede măsurare-apreciere, în scopul realizării unei evaluări obiective. Pentru facilitarea evaluării
produselor elevilor, profesorii se vor conduce de Referențialul de evaluare la disciplină care
propune exemple de criterii de evaluare și descriptori de performanță pentru fiecare notă ( de la 1
la 10). Referențialul este un instrument-model pentru cadrele didactice dar nu ceva șablonat sau
standardizat. Astfel, profesorul va putea să-și elaboreze descriptorii săi pentru fiecare notăreieșind din tema, subiectul și obiectivul lecției, iar elevii vor fi familiarizaţi cu ele în prealabil.
Recomandări cu privire la organizarea probelor de evaluare la Arta plastică. Profesorii vor
stabili criterii de evaluare care vor fi formulate în baza conținutului predat, iar elevii vor fi
familiarizaţi cu ele în prealabil. Evaluările semestriale pot fi atît practice /lucrări plastice, cît şi
orale/scrise. Evaluarea lucrărilor practice poate culmina cu o expoziţie în cadrul instituţiei deînvăţămînt. Probele de evaluare orală/scrise pot include proiecte, teste, eseuri ce ţin de iniţierea înistoria artelor plastice, fenomene artistice şi culturale etc.
Criterii
deevaluare
aproduselor
educaţionale(lucrăriplasticepicturale/grafice/decorative/sculpturale): Realizarea subiectului.
 Compunerea judicioasă (iscusită/chibzuită) a reprezentărilor în spațiul plastic.
 Aplicarea corectă a tehnicii și materialelor de artă.
 Expresivitatea și originalitatea lucrării.
 Atitudine individual-creativă.
Criterii de evaluare a produselor educaţionale (lucrări scrise la istoria artelor plastice): Cunoaşterea fenomenelor artistice; Perceperea evoluţiei artelor în diverse perioade istorice; Analizarea operelor de artă plastică; Argumentarea propriilor viziuni în domeniul artelor plastice; Perceperea fondului emoţional dominant al operei; Perceperea mijloacelor de expresie prin care este redat mesajul plastic;
 Sesizarea viziunii artistice a autorului reliefată în operă; Atitudinea faţă de mesajul plastic.
VII. Sugestii privind activitatea metodică/performarea măiestriei profesionaleConceptul de alfabetizare vizuală prin gramatica şi tehnicile artei în condiţii predominant
practice, de atelier, a tuturor elevilor.
Proiectarea operaţională cu precizarea performanţei minime, învăţarea în clasă, asistată, şievaluarea imediată a performanţelor.

Activitatea de atelier, forma de organizare a procesului de învăţare, a limbajului vizual şide stimulare a creativităţii elevilor, de organizare, desfăşurare, conducere şi evaluare înînvăţămîntul de artă.
Structura activităţii de atelier, de educaţie plastică predominant practică în învăţământulgeneral.
Tipuri de activităţi suplimentare de atelier şi în afara pentru declanşarea procesului deformare a unor personalităţi creatoare.
Tehnici şi strategii didactice stimulative şi de deblocare creativă.
Aspecte psihopedagogice şi metodice ale descoperirii (prin teste şi probe specifice) şistimulării disponibilităţilor creative, a creativităţii artistice şi a creativităţii cu artă la eleviidin ciclul gimnazial.
Metode, procedee şi tehnici personale de învăţare modulară a gramaticii limbajului vizual.
Tipologia exerciţiilor şi experimentelor practice, desfăşurate în orele de educaţie plastică,în orele de atelier.
VIII. Asigurarea didactică

1. Canțiru I., Vatavu A., Carauș O., Educația plastică, clasele III-IV, ghid pentru învățători,
Editura ARC, Chișinău, 2007.
2. Curriculum şcolar la educaţia plastică. Clasele I-IV. Tipografia Centrală, Chişinău,2010.
3. Hubenco T., Arta plastică în clasele primare. Ghid metodologic. Chişinău, Ed. Prut
Internaţional, 2000.
4. Hubenco T., Prisăcaru L., Ranga V. Curriculum şcolar la educaţia plastică. Clasele V-VII.
Editura Lyceum, Chişinău, 2010.
5. Hubenco T., Prisăcaru L., Educaţia plastică. Ghid de implementare a curriculumului
modernizat pentru învățămîntul primar și gimnazial. ME, Chişinău, 2010.
6. Morel M., Mocanu-Nosco R., Frumosu A., Educație plastică, clasela VII, Ghid pentru
profesori, Editura Știința, Chișinău, 2010.
7. Puică-Vasilache E., Ursu Z., Educație plastică, clasele V – VI, Ghid pentru profesori,
Editura Litera, Chișinău, 2008.
8. Samburic E., Prisăcaru L., Educație plastică, clasa II, Ghid pentru profesori, Editura ARC,Chișinău, 2011.
9. Stoica A., Musteaţă S. Evaluarea rezultatelor şcolare. Ghid metodic. Chişinău, Editura
Lumina, 2001.
Auxiliare didactice:
Set de planşe didactice pentru educaţia plastică „ABC-ul limbajului plastic”, format A2, autori:
Ursu Zinaida, Puică-Vasilache Eliza, editura Poligraf;
Set de planşe didactice pentru educaţia plastică „Educaţia plastică, tehnici de artă”, format A2,autori: Ursu Zinaida, Puică-Vasilache Eliza, editura Poligraf;
Adrese web utile:
http://bibliotecascolara.ro/Elena_Taralunga/Modalitati_de_dezvoltare_a_capacitatilor_creatoare.pdf această sursă vă va oferi posibilitatea de a studia și aplica diverse modalități de dezvoltare acapacităților creatoare ale elevilor prin conținuturile artelor plastice.
http://www.uamsibiu.ro/studenti/docs/cursuri/3/PIPP-abilitati-practice.pdf
Aiciveți
găsi
metodologia instruirii prin joc și diverse anexe ce prezintă confecționarea pe etape a diverselor
articole de décor.
http://www.academia.edu/4289363/93039305_Educatie_Plastica_Si_Metodica
Bibliografie recomandată:Arta în istoria umanităţii. Enciclopedia RAO, Bucureşti, 2002.
Alpatov, M., V. – Istoria artei, vol. I. Bucureşti, 1962
Avermaete, R., - Despre gust şi culoare. Editura Meridiane, 1971.

Berger, Rene – Mutaţia semnelor. Bucureşti, 1978.
Botez-Crainic, A. - Istoria artelor plastice,Vol. I-IV. Editura R. A., Bucureşti, 1998.
Brigalda-Barbas E. Evoluţia picturii de gen din Republica Moldova. Chişinău, 2002.
Băran V.,– Album Metodic de creaţie artistică plastică, ed. Arta grafică, BucureştiCurente în pictură. Enciclopedia RAO, Bucureşti, 1993.
Cosmovici A.,– Psihologie Generală, ed. Polirom, Iaşi 1996Cucoş C. Pedagogie, Editura Polirom, Iaşi, 1996.
Cristea S. Dicţionar de pedagogie. Editura Litera, Chişinău, 2002.
Daghi I., Compoziţia decorativă frontală. Editura Prim, Chişinău, 2010.
Demetrescu, C. - Culoare, suflet, reţină. Editura Meridiane, Bucureşti, 1965.
Dima, Victor - Educaţie plastică. Editura Teora, Bucureşti, 1999.
Dincă M., Teste de creativitate, București; Paidea, 2001Dicţionar de artă, forme, tehnici, stiluri artistice, Editura Meridiane, Bucureşti, 1998.
Drăguţ, V. Arta românească vol. I, II. Bucureşti, 1982.
Drimba, O. – Istoria culturii şi civilizaţiei, Bucureşti, 2003.
Dragomir M., – Managementul activităţilor didactice. Eficienţă şi calitate, ed. Eurodidact, Cluj
Napoca 2004
Dufrenne, M., Fenomenologia expresiei artistice. Bucureşti, 1976
Dulgheru V., Cantemir L., Carcea M., Manual de creativitate. Editura Tehnica – INFO, Chişinău,2000.
Fisher, E. – Necesitatea artei. Bucureşti, 1968.
Focillon, H., - Viaţa formelor. Editura Meridiane, Bucureşti, 1977.
Gerard, Genette - Opera de artă. Relaţiile estetice. Editura Seouil Paris, 1997.
Gombrich, H., E. - Artă şi iluzie. Editura Meridiane, Bucureşti, 1973.
Grigorescu, D. – Aventura imaginii. Bucureşti, 1982.
Hoffmann,Werner – Fundamentele artei moderne, vol I; II. Bucureşti, 1977.
Hubenco T., Modele de evaluare la arta plastică. Editura Epigraf, Chişinău, 2013.
Heidegger M., Originea operei de artă. București; Ed. Univers, 1982.
Huyghe, Rene – Dialog cu vizibilul. Bucureşti, 1981.
Hofman, Hans - Pictorii despre pictură, Bucureşti, 1972.
Jinga I., Negreţ I., Învăţarea eficientă, Editura Editis, Bucureşti, 1994.
Jones, Artur, F. - Introducere în artă. Editura Lider, Bucureşti, 1998.
Istoria artei, arhitectură, sculptură, pictură. Enciclopedia RAO.
Istoria ilustrată a picturii. 1000 de reproduceri în culori, 1973.
Ionescu M., Radu I., Didactica modernă, Editura Dacia, Cluj-Napoca, 1995.
Mari pictori – viaţa, sursele de inspiraţie şi opera. Bucureşti.
Panofsky, Erwin – Artă şi semnificaţie. Bucureşti, 1980.
Pavel V., Educaţia artistică plastică – Manual pentru clasele V-VIII. Educaţie Didactică şi
Pedagogică, R.A. Bucureşti 1996Petrescu, P. - Motive decorative celebre. Editura Meridiane, Bucureşti, 1971.
Prut C., - Dicţionar de artă modernă şi contemporană. Editura Univers enciclopedic, Bucureşti,2002.
Radu C., Artă și convenție. București; Editura Științifică și Enciclopedică, 1989
Read, Herbert - Originea formei în artă. Editura Universul, Bucureşti, 1979.
Simac, A. – Tapiseria contemporană din Republica Moldova. Chişinău, 2001.
Schileru, E. - Clasicii picturii universale. Impresionismul. 1978.
Şuşală, Ion N., Bărbulescu, Ovidiu - Dicţionar de artă. Editura Sigma, Bucureşti, 1993.
Wald, H. – Limbaj şi valoare. Bucureşti, 1973.
Fryer M. Predarea şi învăţarea creativă, Editura Uniunii scriitorilor, Chişinău, 1996.
Daniela Cotovițcaia, consultant superior, Direcţia Învăţămînt

preuniversitar, Ministerul Educaţiei
Lily Prisăcaru, profesor, grad didactic superior,
LTPA “Ion şi Doina Aldea-Teodorvici”, Chișinău