V poslanstvu 2023

Milostno
potovanje 190 let
Sestra Roxanne Schares, SSND,Generalna predstojnica

Naša kongregacija je zaživela pred 190.
leti, ko so Karolina (blažena M. Terezija Jezusova) Gerhardinger in dve drugi
dekleti začele skupno redovno življenje
v Neunburgu vorm Wald na Bavarskem
v Nemčiji. Začela se je pot ljubezni, pot
razločevanja in odgovarjanja na nujne,
razvijajoče se potrebe v družbi. Postala je milostno potovanje, ki je obkrožilo
svet.
Preko globoke izkušnje Božje ljubezni,
ljubezni, ki ni mogla čakati, da bi dalavse (MT, 1), je bila blažena Terezija odločena, da je samo to, kar je Božjega,
postalo edina skrb njenega srca in da je
z vzgojo reševala nujne potrebe svojega
časa. Njen duh je navdihnil druge, da soživeli to isto zavezo ljubezni: biti globoko
vključeni v svet, odgovarjati na njegove
osnovne potrebe, dati svoje življenje, dabi drugi lahko živeli, in privesti vse do
edinosti z Bogom (prim. PS, Predgovor,
K 33).
Teh 190 let je bila pot vere, vizije in poguma več kot 20.000 Šolskih sester deNotre Dame.
To je bila izkušnja neizmerne ljubezni

Boga, ki kliče k drznemu odgovoru ljubezni in zvestobe, ki se je
dotaknila nešteto življenj po vsem
svetu, jih oblikovala in spremenila,
tudi skozi neverjetno zahtevna inturbulentna obdobja v zgodovini.
Ta številka In Mission/V poslanstvu prinaša razmišljanja o različnih
trenutkih tega 190-letnega potovanja, od njegovih najzgodnejših
začetkov v Evropi, do prečkanja
oceanov in prepletanja celin Severne in Južne Amerike, Azije in
Afrike. Zgodbe poudarjajo pozornost do razvijajočih se situacij, razločevanje Božjega klica v
znamenjih časa in drznost, da sena neslutene načine odzovejo na
kritične globalne skrbi, ki jih povzročajo družbeni pretresi, vojne
in podnebne spremembe.
Sestre, pridružene članice/člani
in sodelavci v poslanstvu skupaj
rešujejo krize časa in pričujejo obrezpogojni, univerzalni Božji ljubezni. Bilo je in je potovanje skupne ljubezni in milosti.

PublikacijaŠolskih sester de Notre
Dame
Generalat, Rim, Italija
gerhardinger.org
Provinca Latinska
Amerika in Karibi (ALC)
provinciaalc.org
Afriška provinca (AF)africassnd.org
Provinca Atlantic-Midwest(AM)atlanticmidwest.org
Provinca Central Pacific(CP)ssndcentralpaciﬁc.org
AF, AM, CP spletno
mestosodelovanja
ssnd.org
Bavarska provinca (BY)
schulschwestern.dez
Avstrija-Italija (ÖR-IT) inČeškoslovaška (CE)ssnd-austria.org
skolskesestry.czMadžarska provinca (MG)iskolanoverek.hu
Poljska provinca (PO)ssnd.plSlovenska provinca (SI)notredamke.rkc.si
Postavitev: sestra M. Karolina
Müller, SSND

V tej številki: ...
Sejanje semen v Novem svetu

3Delitev karizme

10

SSND Časovnica

4, 5Razmišljanje nekdanje študentke

11

Bolnišnica São José

6, 7

Iskanje novih načinov biti SSND

12, 13

Pridružene članice/člani: partnerji in prijatelji

8

Izzivi spremembe režima

14

Mednarodna mreža Shalom

9

Odgovor sester bavarske province15

Kaj leži onstran?

9

2 / V p o sl an st vu

Hvaležne smo sestram inlaikom, ki so prevajali izizvirnih jezikov v angleščino
in iz angleščine v vsakega
od jezikov province.
Hvala!

Sejanje semen v Novem svetu
Caelie Haines, direktorica komunikacij, provinca Atlantic-Midwest
Po ustanovitvi kongregacije na Bavarskem v Nemčiji
leta 1833 je blažena mati Terezija Gerhardinger leta
1847 prišla v Severno Ameriko s še štirimi sestrami,
vključno s sestro Karolino Freiss. Po nekaj zmede
o tem, kam naj bi bile poslane, so sestre prispele v
Baltimore, Maryland. Začele so šolo za dekleta, Inštitut Notre Dame (IND). Blažena Terezija se je kot
voditeljica svoje mednarodne kongregacije moralavrniti v Nemčijo, zato je 23-letni sestri Karolini zaupala vodenje kongregacijskega misijona v Severni
Ameriki. Šolske sestre de Notre Dame so odgovarjale na potrebe svojega časa z izobraževanjem deklet,
predvsem v osnovnih šolah, pa tudi v sirotišnicah,
vrtcih in industrijskih šolah. Usposabljale so bodoče
učiteljice in so kot prve začele z razvojem vrtcev. Za
dekleta, ki so delala v tovarni, so nudile večerne šole,v katerih so lahko pridobile osnovno izobrazbo.
Pod vodstvom matere Karoline je severnoameriški
del kongregacije uspeval in se razširil po Združenih državah in v Kanadi. Zdaj, 176 let po tem, ko so
sprejele svoje poslanstvo, SSND še vedno pomenijo spremembo v teh državah in po svetu. Nekatere poučujejo v tradicionalnih šolah. Druge so našle
inovativne načine izobraževanja, kot so centri za
angleščino kot drugi jezik in ustvarjanje domov zaženske na okrevanju, kjer lahko nahranijo svoj um
in svojo dušo. Na območju IND, kjer je nekoč hodilablažena Terezija, Caroline Center brez šolnine usposablja lokalne ženske za zaposlitev kot negovalke s

certifikatom in kot farmacevtski tehnik.
Blažena Terezija je želela, da bi njena kongregacija
učila dekleta, ženske in tiste na robu družbe spretnosti, ki bi jim lahko zagotovile boljšo prihodnost.
To poslanstvo se še vedno izvaja v provincah Atlantic-Midwest in Central Pacifik v Severni Ameriki,
ki obsegajo številne zvezne države ZDA, kanadsko
provinco, Anglijo, Guam in Japonsko.

Mati Karolina Friess in Šolske sestre de Notre Dame v
zgodnjih dneh v Severni Ameriki

https://gerhardinger.org / 3

4 / V p o sl an st vu

https://gerhardinger.org / 5

Bolnišnica São José
Ustanovitev in kontinuiteta
poslanstva zdravstvenega
varstva ljudi
Sestra Isolene Loﬁ, SSND, generalna direktorica
bolnišnice São José, provinca Latinska Amerika in
Karibi6 / V p o sl an st vu

Bolnišnica São José v Criciúmi, Santa Catarina,
Brazilija, ki je v lasti in pod pokroviteljstvom Šolskih
sester de Notre Dame, je bila odprta leta 1936.
V zadnjih 87 letih je bolnišnica nenehno rasla, seprilagajala in širila kot odgovor na znamenja časa.
Sprva je imela bolnišnica samo 20 sob za bolnike
in nekaj sob za posege. Danes obsega 47.000
kvadratnih metrov in je ena največjih bolnišnic v
mestu.

Svet se je od ustanovitve bolnišnice bistveno
spremenil in zato se le-ta še naprej prilagaja
spreminjajočim se potrebam. Zdaj se gradi novo kriloza zdravstveno oskrbo prebivalstva tega območja,
ocenjeno na več kot milijon ljudi. V bolnišnici São
José je sedaj 1580 zaposlenih in 300 zdravnikov
specialistov.
Kot univerzitetna bolnišnica São José ima medicinsko
rezidenco: vsako leto gre skozi njene dvorane
približno 1000 zdravnikov pripravnikov. Bolniki vsako
leto prejemajo zdravljenje v različnih medicinskih
specializacijah na področju kardiologije, onkologije,
ortopedije, nevrokirurgije in transplantacij. Približno
96 % ljudi, ki prejemajo pomoč, subvencionira
brazilska vlada.
São José ohranja karizmo SSND živo že več kot osem
desetletij. S svojim visoko usposobljenim osebjem
in zdravniki so brazilske sestre ponosne, da lahko
zagotavljajo tako okolje oskrbe, ki je osredotočeno
na paciente in njihove posebne potrebe ter spodbuja
fizično, čustveno in duhovno zdravljenje.
Kot kongregacija smo poklicane skrbeti za potrebe
sveta in živeti v veri, da je svet lahko prostor miru,

skupnosti in zdravja. Bolnišnica Sao José se je v
preteklih letih soočala s številnimi izzivi in se nanje
odzvala z zvestobo in pogumom. Zaradi tega jebolnišnica za opravljene storitve spoštovana inobčudovana po vsej regiji in državi.
Skupnost SSND v Braziliji verjame, da se je bolnišnica
São José de Criciúma vedno odzivala na znamenjačasa in črpala navdih od naše ustanoviteljice: »Vsa
Božja dela zorijo počasi in v trpljenju; potem pa toliko
bolj trdno stojijo in toliko lepše cvetijo« (MT 2277).

V letu 2022:
216.141 sprejemov
22.237 hospitalizacij
11.211 operacij
702.057 laboratorijskih preiskav
96,12 % sprejemov in postopkov je
subvencionirala brazilska vlada.

Šolske sestre de Notre Dame, ki delujejo v bolnišnici São José

https://gerhardinger.org / 7

Pridružene članice/člani: partnerji in prijatelji
Trudy Hamilton, direktorica komunikacij, provinca Central Paciﬁc
Pridružene članice/člani so laiki, moški in ženske,
ki živijo poslanstvo in duha Šolskih sester de Notre
Dame (SSND) v svojem vsakdanjem življenju,
zakoreninjenem v duhu in viziji blažene Terezije,
ustanoviteljice SSND. Pridružene članice/člani insestre skupaj nadaljujemo to poslanstvo.
Pridružene članice/člani in sestre so poklicani, das pogumom, drznostjo in upanjem odgovarjajo na
nujne potrebe našega sveta. Skupaj se osredotočajo
na potrebe žensk, mladine in oseb, izrinjenih na robdružbe. Sestra Kathy Schmittgens, sodirektorica
pridruženih članic/članov province Central Pacific(CP), je dejala: »Naše delo za pravičnost, mir in
skrb za stvarstvo je sestavni del zaveze SSND
evangeliju.«»Razvije se duhovni odnos, ki obojestransko bogati
in predstavlja izziv. Pridružene članice/člani in sestre
si izmenjujejo svoje darove, molitev in predanostveri kot ljudje miru, upanja, pravičnosti in ljubezni,«
je povedala Anne Carey, sodirektorica pridruženih
članic/članov CP. »Ta odnos zaveze odseva
edinost in raznolikost za nadaljevanje Jezusovega
poslanstva v duhu blažene Terezije.«Šolske sestre de Notre Dame so leta 1970 začele
raziskovati možnost pridruženih članic/članov, ko je
II. vatikanski koncil pozval k dejavnejši vlogi laikov
v Cerkvi. Smernice za pridružene članice/člane v
Severni Ameriki so bile uvedene leta 1976, prvihšest pridruženih članic pa je bilo sprejetih leta 1977.
Danes v provinci Central Pacifik več kot 300
pridruženih članic/članov živi evangelij in širi duha
8 / V p o sl an st vublažene Terezije in matere Karoline v 16 državah,
na otoku Guam in na Japonskem. »Ko še naprej
rastemo, se potrebe naših pridruženih članic/članovše naprej spreminjajo,« je dejala Anne. "Še posebej včasu pandemije, ko se pridružene članice/člani niso
mogli srečevati osebno, smo morali biti ustvarjalni,
kako še vedno biti skupaj v molitvi, skupnosti insluženju.«»Pridružene članice/člani se med regionalnimi
osebnimi srečanji srečujejo po spletu. Mnogi menijo,
da so spletna srečanja ustvarila skupnost na načine,ki jih oni ne bi mogli imeti, če bi se srečali le 2- ali 3-krat
na leto. Špansko govoreči pridruženi člani/članice so
povabili pridružene članice/člane po vsem svetu ksodelovanju v dogodkih skupnosti na spletu. Poleg
tega smo razvili nov spletni orientacijski program za
pridružene članice/člane. Na teh srečanjih se nam
pridružijo tudi številne sestre.«»Pridružene
članice/člani
uporabljajo
svoje
individualne in edinstvene talente za pomoč pri
reševanju spreminjajočih se potreb, pri delu v svojih
lokalnih skupnostih in zunaj njih,« je dejala Anne.
»Cenili so priložnosti za sodelovanje na zasedanju
vseh v provinci in dialoga v pripravi na generalni
kapitelj. Z nami so poklicani postati kongregacija
Laudato Si’.« Preberite zgodbe pridruženih članic/članov, če želite izvedeti več o njihovem delu in
vplivu na naš svet.
»Vsak dan prestopamo ovire in meje. Ženske inmoški, stari 21 let ali več, ki želijo deliti svojo versko
tradicijo v skladu s karizmo SSND, so vabljeni, dapostanejo pridružene članice/člani,« je dejala
sestra Kathy.

Mednarodna mreža Shalom
Sestra Marinez Capra, SSND, Mednarodna
koordinatorica mreže Shalom/JPIC

Kaj jePravičnost, mir in globalna odgovornost so onstran?
zakoreninjeni v naši karizmi in osrednjega pomenaza naše življenje in poslanstvo Šolskih sester deNotre Dame. Usmeritve generalnega kapitlja so nas
na krajevni in kongregacijski ravni nenehno pozivale,»naj gradimo svet miru, pravičnosti in ljubezni« (PS,K
17). Zaveza za delovanje (19. generalni kapitelj) je
leta 1994 vodila do ustanovitve naše mednarodnemreže Shalom, da bi dejavno in pogumno delovali
pri reševanju nujnih klicev po pravičnosti, miru incelovitosti stvarstva v našem globaliziranem svetu,
na osebni, skupni, nacionalni in mednarodni ravni.

V 29 letih delovanja mednarodne mreže Shalom s
hvaležnostjo prepoznavamo, kako je naša mreža
prek naših petih celinskih vej in z drugimi globalnimi
partnerji sodelovala pri obravnavanju miru,
pravičnosti in ekološke vzgoje, človekovih pravic,
migrantov in beguncev, diskriminacije, staroselskih
skupnosti, trgovine z ljudmi, rasizma, zdravljenja inrevščine. Shalom kot naš način življenja je izostril
našo zavest o globalnih vprašanjih in nas izzval kiskanju bolj pristnega življenja evangeljskih vrednot.
Od naše SSND zaveze leta 2021, da postanemo
kongregacija Laudato Si, mednarodna mreža Shalom
še naprej obravnava krize, povezane s podnebnimi
spremembami, da tako odgovarja na krik revnih in
krik zemlje. Ponuja še eno konkretno priložnost za
globlje spreobrnjenje in transformativno delovanje zabolj trajnostno prihodnost.
Naj bo naša mreža Shalom kot ogenj, ki vžge našo
gorečnost in upanje za prihodnost, ko živimo v
preroško pričevanje univerzalnega občestva.

Sestra Beatriz
Martínez-García,
SSND, predstavnica
ZN-NVOŠolske sestre de Notre Dame se letos spominjamo 30
let delovanja pri Združenih narodih. Oddelek za javno
obveščanje je našo kongregacijo sprejel kot nevladnoorganizacijo leta 1993, Ekonomsko-socialni svet pa
nam je leta 1998 podelil poseben posvetovalni status.
Ta združenja nam kot mednarodni kongregaciji
omogočajo, da države članice ZN opozorimo na
nujne potrebe svetovne skupnosti ter da dar naše
karizme in vrednote evangelija vključimo v razpravein odločitve Združenih narodov.
Že 30 let sodelujemo z mrežo Shalom in drugimi
nevladnimi organizacijami pri izobraževanju inzagovorništvu deklet, žrtev trgovine z ljudmi,
domorodcev, migrantov, beguncev, brezdomcev,
socialne in podnebne pravičnosti. Sestre Ethel
Howley, Ann Scholz, Eileen Reilly in Beatriz MartinezGarcia, predstavnice Nevladnih organizacij, so
spremljale na stotine sester, kolegic in študentov na
dogodkih Združenih narodov. Primeri teh dogodkov
so: Četrta konferenca o ženskah v Pekingu, Svetovni
vrh za socialni razvoj v Köbenhavnu, Vrh o Zemlji v
Braziliji, Komisije o položaju žensk, Stalni Domorodni
forum, konferenca ZN o vodi v New Yorku.
Delo SSND pri ZN bi rada opisala z besedami:
predanost,
tveganje,zaupanje,
ljubezen,transformacija,
prizadevanje,
izobraževanje,
sodelovanje, upanje in zagovorništvo. Katere besedebi vi dodali temu seznamu?
To je pravi čas, da se vprašamo:Kako je naša prisotnost v ZN vplivala na naše
skupnosti in poslanstvo?
Kako moremo sodelovati z drugimi, da bi okrepili
svojo prisotnost in svoj glas?
Kaj nas Bog kliče, naj storimo ali spremenimo v
zvezi z našim poslanstvom v ZN?

https://gerhardinger.org / 9

Delitev karizme

Sestra Monica Benedict, SSND, Afriška provinca
Gambija
Za Martho Mendy je bilo delovanjes Šolskimi sestrami de Notre Dameodlična priložnost za sodelovanje
in vračanje šoli Notre Dame v
Somi, v Gambiji, za pomemben
vpliv, ki so ga sestre imele v njenemživljenju. Izkušnje so ji pomagale,da izkoristi sebe za pozitiven vpliv
na druge. Sestre so bile Marthineučiteljice, ki so jo usposobile za
pridobitev veščin šivilje. Od takrat
že dvanajst let dela z njimi.
Martha ima skupen odnos s
sestrami, ki ji priskočijo na pomoč,
ji prisluhnejo in jo vodijo v časuizzivov. »Sestre so bile mojeučiteljice, ki so me usposobile, dasem pridobila veščine krojenja inizdelovanja kravate in barvanja.
Usposobile so tudi druge. Z
usposabljanjem, ki sem ga prejela
pri njih, se preživljam,« je povedala
Martha.
Marta se je s hvaležnostjo
spomnila, kako so jo sestre
velikokrat povabile, naj se pridruži
učencem na šolskih izletih in jovabile, naj z njimi moli in se igra
10 / V p o sl an st vu

igre. Vse to je bilo zanjo velik
privilegij in zabavno.
Martha je povedala: »V teh letihdela s sestrami sem se naučila
vrednot pravičnosti, miru, edinosti
in ljubezni. Naučila sem se tudi
govoriti angleško, čeprav ne
popolno. In hvaležna sem za doberodnos, ki ga imam z njimi.” Martha
z veseljem deli svoje znanje z
devetošolkami in jih uči bontona.
Upa, da bo še naprej sodelovala s
sestrami in pomagala študentkam,
kjer je to potrebno. Martha jenavdušena nad napredovanjem
karizme SSND in pomaga drugim
odkrivati njihove od Boga danezmožnosti. »Še naprej bom
uporabljala spretnosti in dobre
vrednote, ki sem se jih naučila od
sester,« je rekla Martha.

GanaŠtiriletni študij na dekliški srednjišoli Notre Dame v Sunyaniju v
Gani je močno vplival na življenje
maturantk. Neka študentka se je zvelikim navdušenjem spominjala

spokojnega okolja v šoli, npr.
mirnega vzdušja, zaradi kateregaje šolsko okolje ugodno za
poučevanje in učenje. »Moja Alma
Mater je bila dom spokojnosti inlepote,« je rekla.
Z ljubečo mislijo se je spominjalavezi, s katerimi so bile povezanes sestrami in kot šolska skupnost.
To je bilo zanjo zelo pomembno.
»Počutile smo se kot družina intako je bilo učenje za nas lažje.
Sestre so dale najboljše odsebe, zato smo dobile moč za
prihodnost,« je dejala.
"Sestre so nas kot mlade učenke
naučilevrednosti
discipline,
resnice, poštenosti in ljubezni ter
nas pripravile biti ženske, ki so
graditeljice naroda in vzornice v
družbi. Te vrednote so od takrat
sestavni del mojega življenja.
To, kar naredi izobraževanje pri
SSND drugačno in pomenljivo je,
da je celostna izkušnja. "SSND
so nam dale izobrazbo, pa tudiživljenjsko in duhovno vodstvo."

Razmišljanje nekdanje študentke
Kasia, nekdanja učenka Šolskih sester de Notre Dame v Poljski provinci
Med šolanjem sem bivala v dijaškem domu SSND.
Posebej pomembna je bila zame izkušnja skupnosti
med integracijskimi srečanji, izleti, v času molitve, naromanjih in izletih. Vesela sem bila podpore sester,zlasti med izpiti.
V veliko veselje mi je bila priložnost, da sem se
vključila v prostovoljno delo z otroki in mladimi.
Naučila sem se ravnati v specifičnih otrokovih
situacijah, pridobila sem pedagoške izkušnje, pa tudi
zadovoljstvo, da lahko nesebično pomagam in sem
opora drugim. Izkusila sem iskreno skrb za celegačloveka in pomoč pri razločevanju; to, da so me
spremljale sestre, je bilo zame pomembno.
Sestre so s svojimi besedami in zgledom študentkam
posredovale vrednote. Očitno je bilo veselo pričevanježivljenja z Jezusom; sestre so bile vedno pripravljene
poslušati, se pogovarjati. Z veseljem so delile svoježivljenjske izkušnje. Naučila sem se dobrih navad,
kot so skrb za svojo okolico, vzdrževanje reda in skrb
za okolje.

Spoznala sem tudi duhovno razsežnost evharistije
in praznikov, kot je božič. Posebej prijetna doživetja
so bila skupna večerja na božični večer in gledališke
predstave, kjer so sestre igrale z nami in se po
predstavi pogovarjale o vprašanjih vere. Imele smo
svojo kapelo, kamor smo lahko šle, se usedle inpreprosto molile.
Sestre so znale izvabiti tisto, kar je bilo dobrega in
lepega v nas. Naučila sem se, kako to nadaljevati
v svojem življenju in v odnosih s študenti. Med
bivanjem v študentskem domu sem vzpostavila zelo
globoke odnose in prijateljstva, ki so še danes vir
moči v mojem življenju.
Ko sem mnogo let pozneje zagovarjala doktorsko
nalogo, sem na zagovor povabila vse zame
pomembne ljudi in nisem si mogla predstavljati, da v
tistem pomembnem trenutku sestre ne bi bile prisotne.
Na koncu bi rada povedala, da trenutno ugotavljam,
ali je moški, ki sem ga spoznala, dober kandidat
zame za moža. Z veseljem bi ga pripeljala k sestram,da bi mi lahko pomagale pri tem razločevanju.

https://gerhardinger.org / 11

SLOVENIJA - Iskanje novih načinov biti SSND
By Sister Darija Krhin, SSND, Slovenian Province
Bilo je leta 1886, ko so v Šmihel pri Novem mestu
prišle prve Šolske sestre de Notre Dame (SSND).
Čeprav so v začetku živele v težkih razmerah, so
takoj začele z apostolatom izobraževanja, najprej z
gluhimi in govorno prizadetimi otroki, nato z vrtcem,
osnovno šolo, različnimi programi za mlade ženein z jezikovnimi tečaji. Njihovo izobraževalno delo jebilo uspešno in so odpirale oddelke v različnih krajih.
Leta 1888 je bil odprt v Trnovem-Ilirska Bistrica šolski
kompleks s številnimi izobraževalnimi možnostmi.
Sestre so bile ponosne, da so mogle omogočiti
izobraževanje toliko otrokom in mladim.
Druga svetovna vojna je te razmere povsem
spremenila in sestram ter otrokom v vzgojnih
ustanovah prinesla skrbi in tesnobo. Čez noč aliv zelo kratkem času so morale sestre zapustiti
svoje šole in skoraj vse svoje imetje. Sestre izŠmihela so bile nameščene v starem gradu, brez
vode in elektrike. Naša komunistična oblast je
upala, da bodo prej ali slej izumrle. Toda v temčasu ni umrla nobena sestra. Apostolat so našle
po župnijah. Ker so bile učiteljice, so jih prosili za
poučevanje verouka, vodile so cerkvene zbore,
zasebno poučevale glasbo in delale kot gospodinjev župniščih in na škofiji. Za preživetje so trdo delale

12 / V p o sl an st vu

tudi na državni kmetijski zadrugi in nekaj je bilo
zaposlenih v državni administraciji. Nekatere naše
sestre je naša komunistična oblast brez razloga

zaprla. Ustrahovanje je bilo boleče in potem, ko so
jih izpustili, o tem niso nikoli spregovorile, saj so bilegrožnje preveč strašne.
Sestre v Trnovem-Ilirska Bistrica so bile izgnane v
majhen del svojega velikega zavoda. S seboj so smele
vzeti le nekaj svojih osebnih stvari. Takrat so doživele
hude žalitve od istih otrok, ki so jih vzgajale, ker sobili otroci prisiljeni obrniti se proti svojim učiteljicam.
Na skrivaj so jim pomagali ljudje iz soseščine, jim
prinašali hrano in drugo. Kljub ponižanju, grdemu
ravnanju in na skrivaj so nadaljevale z vzgojnim
delom. Obdelovale so tudi polja, da so imele dovolj
hrane. Trnovo ostaja naš edini kraj, kjer sestre živijo
vse od svojega prvega prihoda.
Po osamosvojitvi Slovenije leta 1991 nam je bilo
vrnjeno zaplenjeno premoženje. Tukaj, v Ilirski
Bistrici, imamo hišo za duhovne vaje, imenovano
Dom Matere Terezije. Za duhovne vaje prihajajo
ljudje vseh starosti. Nekatere vodijo naše sestre;
druge so v sodelovanju z različnimi redovniki inredovnicami. Nekatere naše sestre sodelujejo
v naši Zvezi redovnic, druge poučujejo verouk,opravljajo pastoralno službo po župnijah, izvajajo
praktične delavnice za dekleta, sodelujejo s Karitas,
vodijo skupine za samopomoč, obiskujejo starejše,vodijo vrtec, ipd. In vse to je samo potrditev našega
prepričanja, da smo vzgojiteljice v vsem, kar smo;
ker ne moremo imeti lastne šole, izobražujemo na
drugih področjih nujnih potreb.

https://gerhardinger.org / 13

Izzivi sprememberežima v Madžarski provinci SSND

Sestra M. Andrea Ivanics, SSND, provincialna predstojnica, Madžarska provinca
Leta 1948 je komunistično vodstvo Madžarskepodržavilo šolske ustanove. V skladu s sporazumom
med madžarskim katoliškim episkopatom inkomunistično vlado iz leta 1950 so v komunističniMadžarski pod zelo strogim državnim nadzorom lahko
delovali štirje meniški redovi. Od leta 1950 dalje sta
samo dva samostana Madžarske province SSND
smela imeti sestre v močno zmanjšanem številu (le 49
sester), kljub dejstvu, da je takrat SSND pripadalo 362madžarskih sester. Takratno provincialno vodstvo jebilo prisiljeno »odsloviti« na stotine sester.
Jeseni 1989 je bil komunizem na Madžarskem
odpravljen. V začetku leta 1990 so bili uradno
vzpostavljeni diplomatski odnosi med Madžarsko in
Svetim sedežem. Naša področja apostolata so se
razširila, ustanovljenih je bilo več novih samostanov innekatere naše nekdanje ustanove so bile obnovljene.
Težko pričakovana svoboda pa je povzročila
razočaranje pri mnogih sosestrah, ki so svoje zaobljube
zvesto živele zunaj skupnosti Madžarske province in sose zdaj odločile vrniti. Naše sestre, ki so bile prisiljeneživeti izven redovne skupnosti, so do leta 1948 živele
svoje redovno življenje po starem pravilu izpred II.
vatikanskega koncila, po smernicah in starih redovnih
običajih. Nova organizacija našega prenovljenegaživljenja skupnosti in apostolata pa je temeljila na
Poslane ste in navodilih II. vatikanskega koncila, ki so
jih lahko sprejele le z zadržki ali pa sploh ne.
Sprememba režima je bil izziv za naše sestre v
skupnosti, ki so živele v zelo zaprti skupnosti, pod
stalno grožnjo od zunanjega sveta. Odprtje, ki sta ga
morali narediti naši dve skupnosti, je bilo desetletja
nepredstavljivo. Drugi vidik pa je, da so do leta 1989
prihajali dijaki naših dveh srednjih šol iz družin s
krščanskimi vrednotami, od katerih mnogi zaradi
političnih stališč svojih staršev ne bi bili sprejeti v javnesrednje šole. Po spremembi režima je del družbe

14 / V p o sl an st vu

pokazal veliko zanimanje za krščanske vrednote in za
versko vzgojo.
Hkrati pa je v letih komunizma skoraj celotna generacija
odraščala, ne da bi se srečala s kakršno koli obliko ali
zahtevo po verski praksi. V naše zavode je bilo sprejetih
vedno več dijakov, ki so jih starši vpisovali zgolj zaradi
dobre izobrazbe, čeprav jim je manjkalo osnovno versko
znanje. Te otroke (in njihove starše) je bilo treba sprejeti
na nove načine, s prilagodljivostjo in potrpežljivostjo.
Morali smo premagati lastno »zaprtost«. Prav tako
smo se morali odpreti svetu zunaj naših šol, ljudem vširši skupnosti, ljudem drugih veroizpovedi in ljudem
brez vere. Morali smo premagati svoje strahove in
nezaupanje, da smo lahko sodelovali z različnimi
cerkvenimi in svetnimi, kulturnimi, socialnimi in drugimiorganizacijami in ustanovami, da smo lahko služili
tistim, h katerim nas Bog pošilja.
Sestava našega pedagoškega kadra se je bistveno
spremenila: močno se je povečalo število (delež)civilnih sodelavcev in počasi postajamo manjšina v
naših lastnih ustanovah. Na podlagi medsebojnega
zaupanja in spoštovanja smo se morale naučiti delati
z nevernimi kolegi. Do leta 1989 so sestre v redovnih
skupnostih desetletja delale izključno z mladostniki,zato smo morale svoje razmišljanje »preprogramirati«
za služenje predšolskim in osnovnošolskim otrokom ter
kasneje mladostnikom.
Zgodovinski dogodki v naši deželi in v naši provinci
nas nenehno spominjajo na besede iz Poslane ste:
»Globoka vera in resnično velik pogum sta gnala Mater
Terezijo, da je vse tvegala in že s tako skromnimi
sredstvi odpomogla potrebam povsod, kamor je bila
poslana. V njenem duhu odgovarjamo na Božji klic,kakor se izraža v našem času« (PS, K 24).

Sestre bavarske province odgovarjajo na izzive, ki jih
povzroča vojna v Ukrajini
Sestra Annemarie Bernhard, SSND, provincialna svetovalka, Bavarska provinca

24. februarja 2022 se je začela invazija ruskih čet
na Ukrajino.
Le nekaj dni pozneje so v Nemčijo prispeli prvi
begunci, predvsem ženske in otroci. Moški so ostaliv državi kot vojaki.
Hitro je bilo treba ustvariti stanovanja; nekateri
samostani so sprejeli begunce v svoje domove.
Povsod so se začele akcije zbiranja sredstev inpomoči.
Zaradi te situacije so trpeli predvsem otroci. Zanje jebilo treba organizirati varstvo in nadaljevanje šolanja.
Učiteljica z naše gimnazije Theresia-GerhardingerGymnasium am Anger v Münchnu je prišla v stik z
ukrajinsko-nemško učiteljico, ki je bila še z dvema
kolegoma pripravljena poučevati na naši šoli. V zelo
kratkem času nam je uspelo napolniti dva razreda z
Ukrajinkami, starimi od 14 do 16 let. Jezikovni pouk
se je začel takoj v nemščini in angleščini, poučevalipa so se tudi drugi manj jezikovno intenzivni predmeti,
kot so umetnost, šport, glasba.

Ukrajinski otroci so prihajali tudi v našo osnovnošolo in vrtec, kjer so bili deležni posebne jezikovne
podpore. Šola jim je po travmatičnih izkušnjah vojne
in bega pomenila malo varnosti in normalnosti.
Trenutna situacija me spominja na poročila sestero času po drugi svetovni vojni. Nacistična vlada je
prepovedala poučevanje vsem verskim skupnostim.
Šolske sestre so takoj po koncu vojne ponovno odprle
svoje izobraževalne ustanove, v katerih so sredi
bombardiranega Münchna mnoga travmatizirana
dekleta spet našla dom. Nekdanje dijakinje se tegačasa spominjajo s hvaležnostjo.
Spremenjene razmere, ki jih je povzročila vojna,doživljajo tudi sestre in pomočnice, ki delijo hranorevnim. Vsak dan pride od 40 do 70 ljudi – brezdomcev,
revnih, beguncev po kosilo za na pot. V ponudbi sotudi oblačila. Število ljudi, ki iščejo pomoč, se je odzačetka vojne leta 2022 približno podvojilo.
Tako kot naša ustanoviteljica Mati Terezija Jezusova
in Šolske sestre skozi 190 let, skušamo sestre sedaj
odgovoriti na trenutno potrebo po sodelovanju sštevilnimi prostovoljci.

https://gerhardinger.org / 15Šolske sestre de Notre Damedelujejo v 27 deželah:
Argentina • Avstrija • Belorusija • Brazilija • Kanada •Češka republika • Anglija • Nemčija • Gana • Guam •Honduras • Madžarska • Italija • Japonska •Kenija • Nigerija • Paragvaj • Peru •Poljska • Porto Rico • Romunija • Srbija •Sierra Leone • Slovenija • Južni Sudan • Gambia •Združene države Amerike

Vzgoja spreminja svet
16 / I n M i ssi o n