MINISTERUL EDUCAŢIEI, CULTURII ŞI CERCETĂRII
AL REPUBLICII MOLDOVACURRICULUM NAȚIONALȘTIINȚE
CLASA A V-A• Curriculum disciplinar• Ghid de implementareChișinău, 2020

1

CURRICULUM DISCIPLINAR
Aprobat:- Consiliul Național pentru Curriculum, proces-verbal nr. 22 din 05.07.2019- Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019

COORDONATORI:
 Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
 Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator al
managementului curricular Mariana GORAȘ, șef adjunct Direcție învățământ general, MECC, coordonator al
grupului de lucru

EXPERȚI-COORDONATORI:
 Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general Anatol GREMALSCHI, dr. hab., prof. univ., Institutul de Politici Publice, expertcoordonator pe ariile curriculare Matematică şi ştiinţe și Tehnologii

GRUPUL DE LUCRU: Stela GÎNJU (coordonator), dr., conf. univ., UPS ,,Ion Creangă”, Chișinău
 Angela TELEMAN, dr., conf. univ., UPS ,,Ion Creangă”, Chișinău
 Zinaida GALBEN-PANCIUC, grad did. superior, IPLT „Gheorghe Asachi”, Chișinău
 Dumitru GUȚULEAC, grad did. superior, IP Gimnaziul Petrunea, r. GlodeniŞtiinţe : Curriculum naţional : clasa a 5-a : Curriculum disciplinar : Ghid de
implementare / Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova ;coordonatori: Angela Cutasevici, Valentin Crudu, Mariana Goraș; grupul de lucru:
Stela Gînju (coordonator) [et al.]. – Chişinău : Lyceum, 2020 (F.E.-P. "Tipografia
Centrală"). – 36 p. : tab.
Bibliogr.: p. 36 (20 tit.). – 2100 ex.
ISBN 978-9975-3400-3-8.
373.5.091:502(073)
S 85

2

GHID DE IMPLEMENTARE
Elaborat în conformitate cu prevederile Curriculumului disciplinar, aprobat la ședința
Consiliului Național pentru Curriculum, prin ordinul Ministerului Educației, Culturii și
Cercetării nr. 906 din 17.07.2019

COORDONATORI:
 Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
 Valentin CRUDU, dr.,  șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator al
managementului curricular Mariana GORAȘ, șef adjunct Direcție învățământ general, MECC,
coordonator al grupului de lucru

EXPERȚI-COORDONATORI:
 Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general Anatol GREMALSCHI, dr. hab., prof. univ., Institutul de Politici Publice,
expert-coordonator pe ariile curriculare Matematică şi ştiinţe și Tehnologii

GRUPUL DE LUCRU: Stela GÎNJU (coordonator), dr., conf. univ., UPS ,,Ion Creangă”, Chișinău
 Angela TELEMAN, dr., conf. univ., UPS ,,Ion Creangă”, Chișinău
 Zinaida GALBEN-PANCIUC, grad did. superior, IPLT „Gheorghe Asachi”,Chișinău
 Dumitru GUȚULEAC, grad did. superior, IP Gimnaziul  Petrunea, r. Glodeni

3Preliminarii
Curriculumul la disciplina Științe, precum și manualul școlar, ghidul metodologic,
softurile educaționale etc. fac parte din ansamblul de produse/documente curriculareși reprezintă o componentă esențială a Curriculumului Național.
Elaborat în conformitate cu prevederile documentelor de politici educaționale: Codul
Educației al Republicii Moldova (2014), Cadrul de referință al Curriculumului Național(2017), Curriculumul de bază: sistem de competențe pentru învățământul general (2018)
și Recomandările Parlamentului European și ale Consiliului Uniunii Europene, privind
competențele-cheie din perspectiva învățării pe parcursul întregii vieți (Bruxelles, 2018),
Curriculumul la disciplina Științe reprezintă un document reglator, care urmărește prezentarea interconexă a demersurilor conceptuale, teleologice, conținutale și metodologice, accentul fiind pus pe sistemul de competențe ca un nou cadru de referință alfinalităților educaționale.
Curriculumul la disciplina Științe fundamentează și ghidează activitatea cadrului didactic, facilitează abordarea creativă a demersurilor de proiectare didactică de lungă
și de scurtă durată, dar și a celor de realizare propriu-zisă a procesului de predare –învățare – evaluare.
Disciplina Științe, valorificată sub aspectul pedagogic în cadrul curriculumului dat, areun rol important în formarea/dezvoltarea personalității elevilor, în achiziționarea unor
competențe necesare pentru învățare pe tot parcursul vieții, totodată fiind esențială în
procesul de integrare într-o societate bazată pe cunoaștere.
În proiectarea și elaborarea Curriculumului la disciplina Științe s-a ținut cont de:• abordările postmoderne și tendințele dezvoltării curriculare atât pe plan național,
cât și pe cel internațional;• necesitățile de adaptare a curriculumului disciplinar la așteptările societății, lanevoile elevilor, dar și la tradițiile școlii naționale;• valențele disciplinei în formarea competențelor transversale, transdisciplinare șia celor specifice;• necesitățile asigurării continuității și interconexiunii dintre ciclurile învățământului
general: educația timpurie, învățământul primar, învățământul gimnazial șiînvățământul liceal.
Curriculumul la disciplina Științe cuprinde următoarele componente structurale:
Preliminarii, Administrarea disciplinei, Repere conceptuale, Competențe specifice disciplinei, Unități de competență, Unități de conținut, Activități și produse de învățare,4

Repere metodologice de predare – învățare – evaluare, Lista bibliografică. Totodată,acesta include și finalități care reprezintă competențele specifice disciplinei, manifestate gradual la o anumită etapă de învățare și care au funcția de stabilire a obiectivelor
de evaluare finală.
Curriculumul la disciplina Științe orientează cadrul didactic spre organizarea procesului de predare – învățare – evaluare în baza unităților de învățare (unități de competență
– unități de conținut – activități de învățare).
Curriculumul la disciplina Științe are următoarele funcții:• de conceptualizare a demersului curricular specific disciplinei Științe;• de reglementare și de asigurare a coerenței dintre disciplina respectivă și altediscipline din aria curriculară, dintre predare – învățare – evaluare, dintre produsele curriculare specifice disciplinei Științe, dintre componentele structurale ale
curriculumului disciplinar, dintre standarde și finalitățile curriculare;• de proiectare a demersului educațional/contextual (la nivel de clasă concretă);• de evaluare a rezultatelor învățării etc.
Curriculumul la disciplina Științe se adresează cadrelor didactice, autorilor de manuale, evaluatorilor, metodicienilor, altor persoane interesate.
Beneficiarul principal al acestui document este elevul (având un statut specific înacest sens).

5

I. Repere conceptualeÎn clasa a V-a, disciplina Științe orientează spre continuarea studiului componentelor,al fenomenelor, al proceselor și al relațiilor din mediul înconjurător, demarat în clasele
primare, prin extinderea domeniilor propuse pentru studiu. Această viziune curriculară
asigură formarea premiselor pentru studierea disciplinelor din gimnaziu: Biologie, Chimie, Fizică, Tehnologie.
Sistemul de competențe din cadrul curriculumului disciplinar la Științe este format
din:  • Competențe-cheie/transversale – o categorie curriculară importantă, cu ungrad înalt de abstractizare și generalizare, ce marchează așteptările societății
referitoare la parcursul școlar și la performanțele generale, care pot fi obținutede elevi la încheierea școlarizării. Ele reflectă atât tendințele din politicile
educaționale naționale, precizate în Codul Educației (2014), cât și tendințele
politicilor internaționale, stipulate în Recomandările Comisiei Europene (2018).
Competențele-cheie/transversale se referă la diferite sfere ale vieții sociale și au
un caracter pluri-/inter-/transdisciplinar.
• Competențele specifice disciplinei derivă din competențele-cheie/transversale.
Acestea sunt preconizate a fi formate până la finele clasei a V-a. Raportate ladisciplina Științe, sunt structurate în cadrul a trei competențe specifice ale disciplinei, ale unităților de competență, ale unităților de conținut, ale activităților deînvățare și ale produselor școlare recomandate.
• Formarea competențelor specifice disciplinei necesită o proiectare a disciplinei
de lungă durată, pentru tot parcursul clasei a V-a. Proiectarea didactică anuală
a disciplinei se realizează conform datelor din Administrarea disciplinei și ținândcont de Repartizarea orientativă a orelor pe unități de conținut.
• Sistemele de unități de competență sunt proiectate pentru o unitate de învățare,fiind prevăzute integral pentru evaluarea de tip cumulativ la finele respectiveiunități de învățare și selectiv – pentru evaluarea formativă pe parcurs.  Aceste
sisteme determină proiectarea didactică a unităților de învățare și proiectarea
didactică de scurtă durată.
• Sistemele de unități de competență sintetizate la finalul anului de studiu al clasei a V-a sunt prevăzute pentru evaluarea anuală.

6• Unitățile de conținut constituie mijloace informaționale, prin care se tinde spre
realizarea sistemelor de unități de competență proiectate pentru unitatea deînvățare respectivă. În acest scop, se urmărește realizarea competențelor specifice disciplinei, dar și a celor transversale/transdisciplinare. Unitățile de conținut
includ un inventar de termeni specifici disciplinei: cuvinte/sintagme care trebuiesă se regăsească în vocabularul activ al elevului la finalizarea respectivei unități
de învățare.
• Activitățile de învățare, proiectele STEAM și produsele școlare recomandate
prezintă o listă deschisă de contexte semnificative de manifestare a unităților decompetență proiectate pentru formare/dezvoltare și evaluare în cadrul unității
respective de învățare. Cadrul didactic are libertatea și responsabilitatea să valorifice această listă în mod personalizat la nivelul proiectării și realizării lecțiilor,dar și să o completeze în funcție de specificul clasei concrete de elevi, de resursele disponibile etc.
Domeniul Științe (OCDE), care a determinat elaborarea prezentului curriculum,  implică valorificarea informației din toate sferele activității umane și formularea unor ipoteze logice, ce urmează să fie validate practic. Această abordare determină implicațiile
activității de investigare a mediului care, la nivel de clasa a V-a, vor viza aspecte precum:
identificarea cauzelor producerii anumitor fenomene, procese şi dezvoltarea abilității
de a se manifesta eficient şi corect în situaţii variate, cunoscute sau necunoscute, similare celor ce pot fi frecvent întâlnite în viața cotidiană. În acest context, domeniile debază la Ştiinţe se vor profila prin:• identificarea relațiilor cauzale ale fenomenelor, ale proceselor din natură;• investigarea mediului înconjurător;• interpretarea datelor şi a faptelor utilizând terminologia specifică corespunzătoare;• transferul cunoștințelor achiziționate și al deprinderilor formate în viața cotidiană.
Organizaţia pentru Cooperare şi Dezvoltare Economică (OCDE) și cadrul de evaluare
PISA evocă disponibilitățile domeniului Științe, concretizate în educaţia pentru ştiinţă,ce presupune capacitatea de a utiliza cunoştinţele achiziționate, de a identifica întrebări
şi de a formula concluzii bazate pe dovezi, în scopul facilitării procesului de adoptare adeciziilor cu privire la lumea naturală şi la transformările suportate de aceasta drept
consecință a activității umane (OCDE, 2003).
Conținuturile recomandate pentru disciplina Științe sunt raportate la principiile didacticilor disciplinelor incluse în Științe (tehnologie, chimie, fizică, biologie), luând în
considerare și particularitățile de vârstă ale copiilor: trecerea de la gândirea concretintuitivă la gândirea ipotetico-deductivă; abilitatea de a analiza, de a compara şi de a7

diferenţia corelaţiile abstracte şi experienţele; dezvoltarea raţionamentului analogic,
care se bazează pe identificarea similitudinii dintre două sau mai multe lucruri.
Proiectarea curriculumului actual la Științe s-a axat pe respectarea următoarelor
principii:• principiul științific, care permite înțelegerea/explicația logică a fenomenelor naturii, care dezvăluie cele mai elementare conexiuni dintre anumite fenomene alenaturii;• principiul accesibilității, care presupune expunerea graduală a cunoştinţelor, trecând de la fapte concrete la generalizări, de la generalizări mai simple la generalizări complexe;• principiul sistemic, ce presupune conectarea cunoştinţelor noi la cele achiziționate,în vederea aprofundării continue și a suplinirii acestora;• principiul abordării integrate a conținuturilor, care se referă la organizarea și corelarea disciplinelor şcolare cu scopul de a evita izolarea lor tradiţională, la stabilirea clară a unor relaţii convergente între cunoştinţele ştiinţifice, deprinderile,
atitudinile, comportamentele elevului şi experienţa sa de viaţă.
• principiul etnografiei regionale, care orientează cadrul didactic în activitatea defamiliarizare a elevilor cu obiectele şi fenomenele naturii din localitatea natală,apoi cu cele din alte localități;• principiul ecologic, care presupune orientarea către un comportament ecoresponsabil.
Disciplina Științe pentru clasa a V-a înglobează următoarele dimensiuni specifice:• mediul înconjurător – totalitatea componentelor vii și nevii dintr-un anumitspațiu, cu care un organism se află în contact;• proces – schimbarea stării unui sistem într-o perioadă de timp, cauzată de anumiți
factori; orice schimbare în timp;• fenomen al naturii – manifestarea exterioară a esenței unui lucru, a unui proces
etc., perceptibilă în mod direct;• corp – diversitatea obiectelor din mediul înconjurător;• substanță – formă de existență a materiei;• forță – acțiunea unui corp asupra altui corp, cu schimbare de viteză, formă/putere de influență sau de acțiune;• energie – capacitate de a acționa efectiv, cu multă forță și fermitate;• mişcare – cu sensul de schimbare a locurilor ocupate de corpuri; desfășurare aproceselor, a fenomenelor din natură, a evenimentelor din societate;• relații – totalitatea conexiunilor directe și indirecte care se stabilesc între douăsau mai multe obiecte, organisme sau fenomene;• protecţia mediului – totalitatea acţiunilor întreprinse de om pentru păstrarea
echilibrului ecologic local şi global.

8II. Administrarea disciplinei
Statutul
disciplinei
Obligatorie

Aria
curriculară
Matematicăși Ştiinţe

Clasa

Nr. de ore pesăptămână

Nr. de ore
pe an1V

1

34

REPARTIZAREA ORIENTATIVĂ A ORELOR PE UNITĂȚI DE CONŢINUT2
ClasaVUnităţi de conţinut
Lumea vie
Corpuri și substanțe
Energia și forțele
Știința pentru natură
Ore la discreția cadrului didactic

Nr. de ore
7
8
8
9
2

III. Competențe specifice disciplinei
1. Identificarea cauzelor fenomenelor, ale proceselor și ale relațiilor din mediul înconjurător, manifestând corectitudine în utilizarea elementelor specifice  de limbaj.
2. Investigarea mediului înconjurător, dovedind interes pentru aplicarea instrumentelor și metodelor de cercetare corespunzătoare.
3. Transferarea achizițiilor științifice în context cotidian, dând dovadă de curiozitate
pentru știință și tehnologii din perspectiva dezvoltării durabile.

1
2

Poate varia în funcție de structura anului școlar în curs și de datele calendaristice.
Inclusiv: activități de învățare în afara sălii de clasă, ore pentru recapitulări, sinteze, evaluări pe întreg
parcursul anului.

9

10

3

Activități și produse de învățare recomandate

Activități comunicative: descrieri ale unor plante/animale/ciuperci/bacterii/relații dintre acestea; Caracteristici ale relatări de informații/rezultate/concluzii.
lumii vii.
Activități de explorare/investigare (investigații simple): Diversitatea
 observări dirijate în baza: întrebărilor, algoritmilor;
plantelor și a
 clasificări ale plantelor, animalelor, bacteriilor, ciupercilor;
animalelor.
 Bacterii  și ciuperci.  modelări: relații în natură; bacterii, mușchi; măsurări: lungime, lățime, suprafață; Relații în natură.
 experimente: „Înmulțirea drojdiei”/„De ce crește pâinea?”; „Cum respiră puișorii în ou?”;
Elemente noi de limbaj  reprezentări grafice ale rezultatelor investigărilor;
specific disciplinei: excursii, drumeții și plimbări de studiu: în curtea școlii, pădure, parc, localitate, în- plante cu flori,împrejurimile localității.
plante fără flori,
Activități de dezvoltare durabilă:spori, capsulă; proiecte de acțiuni civice/ecologice pentru sprijinul comunității (protecția, conservarea- animale ovipare și
mediului);vivipare, animale acțiuni colective (cu implicarea familiei, a vecinilor, a altor persoane comunitare) pentru
cu sânge rece și cusoluționarea unei probleme de mediu din localitatea natală.
sânge cald;
Produseșcolare: informații prezentate oral/scris, completarea unei fișe de observare/scheme/- celulă, bacterie,unuitabel,
argumentarea unei opinii, determinarea/măsurarea lungimii/suprafeței unui corp,
ciupercă;elaborarea unor albume cu imagini ale plantelor/animalelor/ciupercilor/bacteriilor.
- producător,consumator,
Proiecte STEAM:
descompunător; În jurul unui arbore- relații: de nutriție, Barometre vii
de trai, de Vopsele din plante/Plante coloranterăspândire.
 Ceasul florilor
 Mini-grădina de la geamul clasei

1. Lumea vie

2

1

1.1. Descrierea  lumii
vii în baza unor
caracteristici.
1.2. Observareaorganismelor vii  învederea stabilirii
particularităților
acestora.
1.3. Clasificareaorganismelor vii  pe
categorii.
1.4. Aprecierea
importanței   organismelor vii și arelațiilor în natură.

Unități de conţinut

Unități de competență

CLASA A V-A

IV. Unități de învățare

11

1

2

3

2.4. Propunerea unorsoluții pentru diverse
probleme din viața
cotidiană.

Elemente noi de limbaj
specific disciplinei:- proprietăți ale
corpurilor: formă,lungime, masă,volum, densitate;- proprietăți ale
substanțelor:stare de agregare,culoare, miros, gust,solubilitate;- substanță, amestec;- sedimentare,filtrare;- topire, solidificare,vaporizare,condensare,dizolvare;- ardere, ruginire,
putrezire, alterare.
Proiecte STEAM: Apa – miracolul vieții
 Construim un filtru de apă Câtă apă consumă familia mea?
 Metamorfozele din jurul nostru
 Aventura apei

Produse școlare: prezentarea informațiilor oral/scris, completarea unei fișe de observare/scheme/unui tabel, explicarea/argumentarea unei opinii, determinarea/măsurarea
proprietăților/dimensiunilor unor substanțe/corpuri, desfășurarea unui demers investigativ.

Activități de dezvoltare durabilă: activități de îngrijire a unui izvor, lac, râu din localitate.

2.1. Recunoașterea
2. Corpuri și substanțe Activități comunicative:
diversității corpurilor   descrieri ale corpurilor/substanțelor/amestecurilor;
din natură.
 Corpurile.
 relatări de informații/rezultate/concluzii.
Proprietățile
2.2. Compararea
Activități de explorare/investigare:corpurilor.
corpurilor și a
 observări dirijate în baza: sarcinilor de lucru, a întrebărilor, a algoritmilor, a fișelor de
substanțelor în funcție  Substanțele.
observare;
Proprietățile
de anumite criterii.
clasificări/comparări: ale corpurilor, ale substanțelor;
substanțelor.
măsurări: lungime, lățime, înălțime, masă, volum;
2.3. Realizarea unui
 Amestecuri.
demers investigativexperimente: „Poate fi aerul cântărit?”, „Aerul cald, aerul rece”, „Piramida densității”,
Separarea
cu utilizarea„Efectul saramură”, „Transformările apei”, „Se dizolvă, nu se dizolvă”, „Să separăm unamestecurilor.
instrumentelor
amestec”, „Poate aerul reține apa?”, „Sifonul”, „De ce saltă mingea?”; Transformări ale
specifice.
 reprezentări grafice ale  rezultatelor investigărilor.
materialelor.

12

1
2
3
3.1. Explicarea relației 3. Energia și forțele
Activități comunicative:
cauzale în producerea
 descrieri ale fenomenelor;
fenomenelor  din na-  Mișcarea și repausul.  relatări de informații/rezultate/concluzii.
tură.
Forța.
Activități de explorare/investigare (investigații simple):
3.2.  Desfășurarea unui  Sunetul.
 observări dirijate în baza algoritmilor;
demers investigativ în  Lumina și căldura.
vederea determinării  Energia  soarelui, a  modelări: un cadran solar de grădină, roata de apă, soba solară; experimente: „Toate obiectele produc umbră?”, „De ce apare curcubeul?”, „Cât durează un
caracteristicilor fenovântului și a apei.
sunet?, „Cum se propagă lumina?”, „De ce se formează umbrele?”, „Simularea unei eclipse”,
menelor din natură.
„Ziua și noaptea”, „Lumina întreruptă”, „De ce negrul atrage căldura?”, „De ce obiectele cad
3.3. Gestionarea  uti- Elemente noi de limbaj
spre sol?”;
specific disciplinei:lizării resurselor de
reprezentări grafice ale  rezultatelor investigărilor;
energie în situații con- - reflecție;
excursii, drumeții și plimbări de studiu: în curtea școlii, sala cu orgă, hidrocentrală.
crete de viață.
- corpuri transparente, corpuri opace,
Activități de dezvoltare durabilă:corpuri translucide;  proiecte de acțiune ecologică.
- căldură absorbită,Produse școlare: prezentarea informațiilor oral/scris, completarea unei fișe de observare/acăldură cedată;- surse sonore, unde unei scheme/a unui tabel, explicarea/argumentarea unei opinii, desfășurarea unui demers
investigativ.
sonore;Proiecte STEAM:- caracteristici alemișcării: rapiditatea,  Teatru de umbre
viteza, forța, ener Cum producem sunete?
gia.
 Mimă și pantomime
 Culoarea schimbă viața
 Titirezul culorilor Pictură „Împinge și Trage”
 Pictura gravitațională
 Pictura magnetică

13

1

2

4. Știința pentru
natură

•
•
•
•
•
•

3

•
•
•
•

manifestând ca atitudini și valori specifice predominante:corectitudine în  utilizarea elementelor specifice  de limbaj;
interes pentru  investigarea mediului înconjurător;gândire critică în  formularea concluziilor;
curiozitate pentru știință și tehnologii din perspectiva dezvoltării durabile.

Proiecte STEAM: Mi-aș dori să se inventeze...
 Aventura cu balonul
 O sută de zile sub apă Pot să zbor spre viitor
 Chiar a schimbat lumea!
 Să mai dăm o șansă lucrurilor!
 O călătorie pe Lună!

Produse școlare: prezentarea informațiilor oral/scris; completarea unei fișe de observare/aunei scheme/a unui tabel, explicarea/argumentarea unei opinii, desfășurarea unui demers
investigativ.

Activități de dezvoltare durabilă: proiecte de acțiune ecologică;Activități de explorare/investigare (investigații simple): observări dirijate în baza algoritmilor; modelări: miniavioane, mininave;
 experimente: „De ce corpurile par mai ușoare în apă?”, „Limitele plutirii”, „De ce unele
corpuri plutesc și altele nu?”, „Racheta cu aer comprimat”;
 reprezentări grafice ale  rezultatelor investigărilor; excursii, drumeții și plimbări de studiu: în curtea școlii, pădure, parc.

Activități comunicative: descrieri ale fenomenelor/relațiilor/metodelor de investigare; relatări de informații/rezultate/concluzii.

La sfârșitul clasei a V-a, elevul poate:
recunoaște diversitatea corpurilor din natură;descrie lumea vie, corpurile și substanțele în baza unor caracteristici;
observa corpurile din natură  în vederea stabilirii particularităților acestora;
clasifica și  compara corpurile din natură în baza anumitor criterii;
explica relațiile cauzale ale producerii fenomenelor din natură;realiza un demers investigativ, utilizând diverse instrumente și metode  
specifice;• propune soluții pentru unele probleme din viața cotidiană,4.3. Argumentarea  Elemente noi de limbajrelațiilor dintre științe, specific disciplinei:
tehnologii și mediu în - metode decondițiile dezvoltării
investigare:
durabile.
observarea,
experimentul,măsurarea;- oameni de știință;- invenție,descoperire;- dezvoltare durabilă.

 Investigarea naturii.
 Zborul. Plutirea.
4.2. Construirea  unui  Invenții șidescoperiri.
demers investigativ  înbaza unui plan propus/  Un mediu protejat –un viitor durabil.
propriu.

4.1.  Specificarea
metodelor/
instrumentelor  deinvestigare a naturii
utilizate în știință.

V. Repere metodologicede predare – învățare – evaluare
Strategiile didactice se proiectează și se realizează ținând cont de următoarele
condiții: specificul subiectului, tipul de lecție preconizat, necesitățile de instruire aleelevilor,  personalitatea didactică a profesorului, prezența mijloacelor didactice specifice disciplinei, accesul la mijloacele comunicaționale și informaționale moderne etc.
Competența de bază în științe și competențele specifice disciplinei vor fi formate
prin perfecționarea modului de învăţare, care se va realiza într-un demers generativ și
succesiv, bazat pe:• învățarea prin investigare/cercetare – procesul intenţionat/conștient de diagnosticare a problemelor, prin desfășurarea experimentelor şi prin identificarea
alternativelor, planificarea investigaţiilor, emiterea ipotezelor de cercetare, căutarea de informaţii, construirea de modele, prin dezbateri cu colegii și prin formarea de argumente coerente (Tamir, 1985);• învățarea experiențială – proces de asimilare a noilor cunoștințe în cursul unei
experiențe trăite;• învățarea-aventură (de tip expediționar) – proces de învățare desfășurat în afarasălii de clasă, în contexte naturale autentice.
Proiectarea didactică anuală a disciplinei se realizează conform datelor din Administrarea disciplinei și ținând cont de Repartizarea orientativă a orelor pe unități deconținut, prezentată în curriculum.
Proiectarea didactică  de scurtă durată se va axa pe unitățile de competență și peunitățile de învățare incluse în curriculum. În baza unităților de competență, profesorul
va elabora obiectivele lecției în conformitate cu procedura de operaționalizare propusă
de Robert F. Mager, în baza taxonomiei Bloom-Anderson – pentru domeniul cognitiv; ataxonomiei lui Krathwofl – pentru domeniul afectiv; a taxonomiei lui Simpson – pentru
domeniul psihomotor.
Pentru a asigura formarea competențelor specifice disciplinei Științe se recomandă
îmbinarea optimală a metodelor active moderne cu metodele tradiționale, clasice. Sunt
indispensabile în procesul de predare – învățare a disciplinei Științe metodele de explorare directă și indirectă a naturii: observarea, experimentul, modelarea etc. Formele deorganizare a instruirii de asemenea pot fi diverse: lecția, excursia, plimbări de studiu ș.a.
Realizarea activităților de investigare propuse de curriculumul disciplinei Științe nu
necesită materiale costisitoare, majoritatea pot fi găsite în mediul înconjurător sau printre materialele reutilizabile.

14

Integrarea noilor tehnologii informaționale în procesul de predare – învățare aȘtiinței va favoriza progresul noului context educațional, iar procesul educațional va
deveni mai atractiv şi mai eficient.
Curriculumul elaborat la disciplina Științe oferă posibilități de abordare a procesuluide predare și de învățare din perspectiva STEAM. Conceptul de educaţie STEAM (iniţialele expresiei din limba engleză – Science, Technology, Engineering, Arts and Mathematics) prevede stimularea curiozității elevilor, participarea la rezolvarea problemelor
din lumea reală și orientarea în alegerea  carierei, permițând elevilor să asimileze și să
aplice cunoștințe, aprofundând înțelegerea și dezvoltarea gândirii creative și critice. Înacest context, curriculumul elaborat recomandă o listă de proiecte STEAM, care pot fi
realizate la decizia cadrului didactic 1-2 ori pe an și care presupun interdisciplinaritatea(matematică, informatică, educația plastică, limba și literatura română etc.).
Evaluarea rezultatelor școlare reprezintă o activitate educativă complexă, de colectare sistematică a informațiilor despre calitatea și dinamica rezultatelor școlare, de prelucrare și interpretare contextuală a acestora în vederea adoptării unor decizii semnificative conform finalităților educaționale și scopului acțiunilor de evaluare.
• În cadrul disciplinei Științe se vor realiza următoarele tipuri de evaluări:• Evaluarea inițială se desfășoară la început de an/modul și va viza identificarea
condițiilor optime necesare pentru integrarea elevilor în activitatea de învățare
ce urmează. Are funcția de diagnosticare și pronosticare.
• Evaluarea formativă este realizată pe întreg parcursul didactic și stabilește valoarea relației de predare – învățare și a decalajului dintre progresia învățării școlareși cerințele programelor de instruire, având funcția de instruire.
Evaluarea sumativă se realizează la fine de modul/semestru/an de studiu, avândfuncția de constatare a nivelului atins (Regulamentul privind evaluarea și notarea rezultatelor școlare, promovarea și absolvirea în învățământul primar și secundar (ord. 638,
din 30 iunie, 2016, Ministerul Educației).
Cadrul didactic va selecta și va aplica, la alegere, metode şi instrumente tradiţionalede evaluare, precum și moderne: observarea sistematică a activităţii şi a comportamentului elevului, portofoliul, proiectul, autoevaluarea etc.
Curriculumul disciplinar recomandă o listă de produse școlare evaluabile în fiecare
unitate de învățare.
Evaluarea va fi realizată în vederea verificării şi aprecierii rezultatelor, dar și a procesului de învățare propriu-zis, adică evaluarea conţinutului, a eficienței și a eficacității
metodelor și instrumentelor de evaluare, a obiectivelor de evaluare, a situaţiilor deînvăţare, aprecierea achiziţiilor cognitive, dar şi a abilităţilor şi atitudinilor  – ceea ce va
permite realizarea obiectivelor propuse inițial.

15

16

GHID
DE IMPLEMENTAREA CURRICULUMULUIDISCIPLINAR

17

INTRODUCERE
Domeniul Ştiinţe abordează implicațiile activităţii ştiinţifice asupra mediului în vederea explicării realităţii obiective. Fiind un domeniu vast, integrativ, este necesară dezvoltarea unui instrumentar cognitiv pentru investigarea, descoperirea, demonstrarea
și explicarea contextului pozitiv al dezvoltării științei și tehnologiilor pentru natură și
societate.
Orice explicaţie ştiinţifică încearcă să răspundă la întrebarea de ce?, care apare cu
referire la ceea ce necesită a fi explicat. În termeni simpli, se cunoaște nu numai ce seîntâmplă, ci şi de ce se întâmplă ceva. Utilizarea conceptelor științifice, operaționaledezvoltă cunoaşterea directă, ordonată, conştientizată a componentelor mediului înconjurător și a relațiilor dintre acestea. Asimilarea lor implică utilizarea informaţiei date,spre identificarea întrebărilor şi spre formularea concluziilor bazate pe dovezi, toate
acestea constituind căi ce permit educaţia pentru ştiinţă a elevilor din clasele gimnaziale.
Înţelegerea ştiinţei este esenţială în societatea de astăzi. Familiarizarea  elevilor cuştiinţa este în mare măsură influenţată de experienţele trăite în sălile de clasă. Prinurmare, este important ca profesorii care predau această disciplină să înţeleagă mecanismele ştiinţei şi să dea elevilor o reprezentare exactă a acesteia. Ştiinţa cuprinde, prin
definiţie, un sistem de cunoştinţe, un proces de cercetare, dar şi persoanele implicate
în procesul de cercetare. Înţelegerea ştiinţifică este o chestiune globală. Nu poate fiînlocuit pur şi simplu un fenomen cu altul.
Disponibilitatea de a folosi un număr de cunoștințe și metodologii cu scopul de a
explica lumea naturală, de a identifica întrebări, de a schița concluzii bazate pe dovezi
și implicarea conștientizării schimbărilor cauzate de activitatea omului ar trebui să permită elevului să înțeleagă mai bine avansările, limitele și riscurile teoriilor științifice, aleaplicațiilor și ale tehnologiilor în întreaga societate.
În context atitudinal, științele presupun apreciere și curiozitate critică, interes în probleme de siguranță și durabilitate, în special din perspectiva progresului tehnologic șiștiințific referitor la sine, familie, comunitate și la problemele globale.
Disciplina Științe, prin investigarea lumii în­conjurătoare, necesită realizarea demersurilor constructiviste de către elevi în măsură să asigure ca procesul de predare– învățare – evaluare să nu se rezume doar la furnizarea de informaţii (ce să înveţe?), ci
și la îndrumarea elevilor (cum să înveţe?) să gândească.

18

I. REFERINȚE TEORETICE ALE CURRICULUMULUILA DISCIPLINA ȘTIINȚE
1.1. Conceptul de curriculum la disciplina Științe
Curriculumul disciplinei Științe este parte componentă a Curriculu­mului Național,
reprezentând un document reglator şi un act normativ prevăzut pen­tru a fi implementat în procesul  de predare – învățare – evaluare la disciplina Științe, clasa a V-a.
Ghidul de implementare a curriculumului constituie un instrument de facilitare, deconcretizare, de clarificare a anumitor momente stipulate în Curriculum.
Prezentul curriculum este a patra generație de acest tip de documente și a doua
generație de curricula centrate pe competențe. Necesitatea reactualizării curriculumului a fost inevitabilă, deoarece:• curriculumul anterior a funcționat  mai mult de un ciclu curricular: 2010- 2019;• au fost elaborate și promovate noi politici educaționale și curriculare;• este necesară asigurarea continuității disciplinei Științe, clasele primare – Științe,clasa a V-a, în contextul dezvoltării curriculare.
Disciplina Științe promovează educaţia pentru ştiinţă, ce reprezintă capacitatea dea utiliza cunoştinţele achiziționate, de a identifica întrebări şi de a formula concluzii
bazate pe dovezi, în scopul de a înţelege şi de a ajuta la adoptarea deciziilor cu privire la
lumea naturală şi la schimbările acesteia ca rezultat al activității umane.
Disciplina Științe trebuie să permită formarea competenței de bază în științe (OECD),  
ce se referă la stăpânirea, utilizarea și aplicarea cunoștințelor și a metodologiilor de
explicare a lumii înconjurătoare, la conștientizarea schimbărilor cauzate de activitateaumană și a responsabilității fiecărui individ în calitate de cetățean [1].
Descriptivele competenţei‑cheie europene Competenţa de bază în ştiinţe şi tehnologii sunt:• Cunoştinţe – principii de bază ale lumii naturale, concepte, metode şi prin­cipii ştiinţifice fundamentale, tehnologie, produse şi procese tehnologice; conștientizarea
impactului ştiinţei şi al tehnologiei asupra lumii naturale, conceperea progreselor, a limitelor şi a riscurilor teoriilor ştiinţifice, a aplicaţiilor şi a tehnologiei înansamblul societăţii.
• Deprinderi – abilitatea de a folosi şi de a mânui instrumente, utilaje tehnologiceşi date ştiinţifice pentru atingerea unui scop sau pentru a ajunge la o decizie ori
concluzie fundamentată; recunoaşterea caracteristicilor investigaţiei şti­inţifice,abilitatea de a comunica raţionamentele şi concluziile ce au condus la acestea.
• Atitudini – apreciere critică şi curiozitate, interesul pentru problematica etică şi
respectul pentru siguranţă şi pentru dezvoltarea durabilă, în particular în privinţa
progresului ştiinţific şi tehnologic în raport cu sinele, familia, co­munitatea şi problemele globale.

19

Cadrul teleologic al Curriculumului disciplinei Științe cuprinde competențele specifice ale disciplinei, unitățile de competențe, sistemele sintetice de finalități la finele claseia V-a.
Competențele specifice ale disciplinei au o structură triadică, construindu-se din cunoştinţe, capacităţi/abilităţi și atitudini/valori. În tabelul de mai jos prezentăm structura
competențelor  specifice ale disciplinei Științe:Capacități/abilități
fundamentale
IdentificareaCunoștințe

Atitudini/Valoricauzelor fenomenelor,
proceselor și relațiilor din
mediul înconjurător

Investigarea

mediului înconjurător

Transferarea

achizițiilor științifice în context
cotidianmanifestând  corectitudine în  utilizarea elementelor specifice  delimbaj.
dovedind  interes pentru aplicarea
instrumentelor și metodelor decercetare.
dând dovadă de  curiozitate pentruștiință și tehnologii din perspectiva
dezvoltării durabile.  

Competențele specifice ale disciplinei Științe sunt elaborate în baza taxonomiei
competențelor transdisсiplinare, preluate din Cadrul de Referință asupra Curriculumului Național, și a atributelor generice ale absolvenților școlilor.  Este realizată corelația
dintre competențele specifice disciplinei Științe – categoriile de competențe – atributele generice ale absolventului [2].
Unitățile de competență ale disciplinei Științe sunt corelare cu competențele specifice și cu unitățile de conținut, urmărind gradualitatea, complexitatea, transferabilitatea,
contextualitatea competențelor. Unitățile de competență permit cadrului didactic să seorienteze către ce?, cât? și cum?, să organizeze procesul instructiv-educativ în cadrul
disciplinei Științe.
Introducerea sistemelor sintetice de finalități educaționale la finele clasei a V-a vor
clarifica și vor facilita înțelegerea de către părinți a: ce ar trebuie să știe copilul, ce artrebuie să poată să facă copilul și ce atitudini și valori ar trebui să posede copilul la finele studierii disciplinei Științe.
Cadrul conținutal al disciplinei Științe, clasa a V-a este corelat cu domeniul Științe
(OECD), care implică folosirea informaţiei în toate sferele activităţii umane, în cadrulcăreia componentele esențiale ale unui proces de cogniție se bazează pe formulări deipoteze ce urmează să fie validate practic. Această abordare determină implicaţiile activităţii de investigare a mediului, care, la nivelul clasei a V-a, vor viza aspecte precum:
aprofundarea cunoștințelor despre mediul înconjurător, studiate în clasele primare; înţelegerea unor  concepte noi, referitoare la mediul înconjurător;  explicarea  relațiilorcauză – efect;
Elementele celor trei discipline: Biologie, Fizică și Chimie vor fi vizibile atât separat,în module diferite, cât și intercalându-se.

20

Specificul abordărilor pentru fiecare unitate de conținut:• Elemente de biologie se vor regăsi în modulul Lumea vie. Acest modul va reprezenta, totodată, un modul de evocare, în care se vor reactualiza cunoștințele dincadrul disciplinei Științe, achiziționate de către copii în clasele primare. Se propun
spre studiere următoarele unități de conținut: caracteristici ale viului; diversitatea plantelor (plante cu flori și plante fără flori); diversitatea animalelor (animale cu sânge rece și animale cu sânge cald, animale ovipare și animale vivipare).
Complicarea și aprofundarea materiei se va realiza prin studierea grupurilor noi
de organisme vii: bacterii și ciuperci. Se va utiliza noțiunea de celulă – element
structural de bază al organismelor vii, fără a studia structura ei.
• În modulul Corpuri și substanțe sunt abordate conținuturi din domeniul chimiei șial fizicii. Se va reactualiza noțiunea de corp și tipurile acestora: vii/nevii; naturale/prelucrate; terestre/cerești.
• Modulul Energia și forțele vizează studierea noțiunilor elementare ale fizicii, darși explicarea cauzelor unor procese și fenomene identificate și descrise în clasele
primare. Dacă în clasele primare elevii sunt familiarizați că după ploaie apare
curcubeul, în clasa a V-a vor afla cauza apariției curcubeului, studiind Lumina.
• În vederea asigurării direcțiilor OECD/PISA și a concepției STEM/STEAM, Științe
include: biologie, fizică, chimie și tehnologie. Astfel, modulul IV, Știința pentru
natură, va captiva elevii prin studierea diverselor investigații și descoperiri; copiii vor analiza importanța tehnologiilor pentru viața cotidiană. Acest modul aremenirea de a promova știința, de a interesa copii și de a-i stimula spre studiul
biologiei, al chimiei și al fizicii în următorii ani.
În altă ordine de idei,  conținuturile au fost reorganizate prin:• reformularea denumirilor modulelor;• introducerea  unui modul nou – Energia și forțele;• dezintegrarea modulului existent Studierea și cunoașterea naturii, evitând abordarea teoretică a tipurilor de metode de investigare a naturii, și includerea acestuia sub formă de activități de învățare în toate cele patru  module enumerate șiîn modulul Știința pentru natură;• eliminarea conținuturilor dificile, repetitive din interiorul modulelor (de exemplu, timpul, măsurarea timpului se studiază la matematică).

1.2. Demersuri inovative ale curriculumului la disciplina Științe
1. Actualizarea competențelor specifice disciplinei, cu specificarea abilităților și a componentelor atitudinale predominante, bazându-ne pe:- direcțiile propuse de OECD/PISA;- competența de bază în Științe  (OECD);- respectarea continuității Științe, clasele primare – Științe, clasa a V-a;- finalitățile disciplinei Științe, clasa a V-a.

21

2. Actualizarea unităților de competență, în contextul:- corelării cu competențele specifice disciplinei;- corelării  cu unitățile de conținut;- urmărind gradualitatea, complexitatea, transferabilitatea, contextualitatea competențelor.
3. Actualizarea unităților de conținut, în concordanță cu:- direcțiile OECD/PISA;- studierea experienței internaționale a țărilor cu rezultate remarcabile în cadrul
evaluării PISA;- curriculumul la Științe pentru clasele primare;- curricula la Biologie, Chimie, Fizică (gimnaziu);- particularitățile de vârstă ale elevilor.
4. Introducerea rubricii „Elemente noi de limbaj”, care ar clarifica, ar facilita și ar limita
anumite aspecte ale procesului de predare – învățare – evaluare.
5. Actualizarea activităților de învățare și diversificarea lor:
- activități comunicative;- activități de explorare/investigare;- activități de dezvoltare durabilă.
6. Propunerea proiectelor STEAM
7. Recomandarea produselor școlare, corelate cu unitățile de competență, care vor facilita realizarea procesului de evaluare.
8. Introducerea sistemului de finalități la sfârșitul clasei.
Reducerea complexității și a încărcăturii informaționale a constat în:
1. Reducerea numărului de competențe specifice (de la 4 la 3);
2. Reducerea numărului de unități de competență (de la 20 la 14);
3. Excluderea unui șir de conținuturi ce includ aspecte teoretizate (noțiuni: coeziune,
adeziune, capilaritate etc.), propunându-le doar sub aspect practic.
4. Reorganizarea logică a conținuturilor conform domeniilor integrative științelor.
5. Limitarea noțiunilor științifice prin introducerea rubricii Elemente noi de limbaj.

22II. REFERINȚE PROIECTIVE ALE CURRICULUMULUILA DISCIPLINA ȘTIINȚE
2.1. Curriculumul la disciplina Științe ca proiect didactic
Curriculumul este documentul reglator, care oferă cadrelor didactice posibilitatea  
de a realiza proiectarea procesului educațional propriu-zis (predare – învățare – evaluare) pentru disciplina Științe.
Proiectarea activității didactice este un demers de anticipare a obiectivelor, aconținuturilor, a metodelor și a mijloacelor de învățare, a instrumentelor de evaluare șia relațiilor ce se stabilesc între toate aceste elemente în contextul unei modalități specifice de organizare a activității didactice (lecție, excursie didactică etc.) [4].
Proiectarea didactică eșalonată a disciplinei Științe include [3]:• proiectarea de lungă durată;• proiectarea de scurtă durată.
Proiectarea didactică va asigura un traseu orientativ și va avea un caracter personalizat, ceea ce înseamnă că profesorul va lua decizii referitoare la strategiile didactice pecare le consideră optime și eficiente pentru clasa concretă de elevi.
Proiectarea de lungă durată se axează pe:- competențele specifice disciplinei, care trebuie dezvoltate pe parcursul întreguluian;- numărul prevăzut de ore pe an și pe săptămână, prezentat în rubrica Administrarea disciplinei;- numărul orientativ de ore recomandat în rubrica Repartizarea orientativă a orelor pe unități de conținut;- sistemele de unitățile de competență.
La baza proiectării de scurtă durată se situează:- sistemele de unități de competență, în baza cărora se formulează obiectivelelecției;- unitățile de învățare, care reprezintă repere informaționale și prin care se realizează formarea unităților de competență. Unitățile de conținut includ liste determeni specifici disciplinei: cuvinte/sintagme care trebuie să facă parte din vocabularul activ al elevului pe parcursul respectivei unități de învățare;- activitățile de învățare, proiectele STEAM  recomandate. Profesorul este în drept
deplin să utilizeze alte activități de învățare, pe care le consideră eficiente pentru
clasa concretă de elevi și care contribuie la formarea unităților de competență și,
respectiv, a competențelor specifice disciplinei;- produsele școlare, care reprezintă un rezultat școlar proiectat pentru a fi realizatde către elev și măsurat, apreciat de către cadrul didactic, de către însuși elevul,de către colegii și, eventual, părinții acestuia.

232.2. Proiectarea didactică de lungă durată
Proiectul de lungă durată  este un document administrativ, care se întocmește decătre cadrul didactic la începutul anului şcolar și care admite operarea unor ajustări,dezvoltări pe parcursul anului, în funcție de dinamica reală a clasei de elevi.
Proiectul de lungă durată include [3]:• antetul;• proiectul administrării disciplinei;• proiectele unităților de învățare.
Antetul conține [3]:• Denumirea instituției de învățământ;• Disciplina – se scrie denumirea disciplinei în conformitate cu Planul-cadru;• Numele, prenumele profesorului, gradul didactic;• Anul de studii;• Administrarea disciplinei:
ADMINISTRAREA DISCIPLINEI
Nr. de ore pe săptămână

Nr. de ore pe an

1 oră

34 oreUnități deînvățareNr. de ore

Evaluări
EI

Observații

ES• Structura anului de învățământ (se indică datele semestrelor și ale vacanțelor).
• Bibliografie – se enumeră  produsele curriculare aferente disciplinei:- produse curriculare principale: curriculumul disciplinar, manualul școlar aprobat de MECC;- produse curriculare auxiliare: ghidul de implementare a curriculumului pentru
disciplina Științe, ghiduri metodice pentru cadrele didactice, instrucțiuni metodologice etc.
Proiectarea unităților de învățare conține:• Competențele specifice disciplinei – se transcriu din curriculumul disciplinar;• Proiectarea unităților de învățare:Unități decompetență

Unități de Detalieri deînvățareconținut

Resurse24Eşalonarea în timp
Nr. de ore

Data

Observații

Indicații pentru completarea rubricilor [3]:• Unități de competență – se transcriu din curriculum doar numerele de ordine aleunităților de competență (1.1; 1.2); dacă se consideră necesar, se pot transcrie înîntregime.
• Unități de învățare – se  scriu  denumirile unităților de conținut (modulelor) din
curriculumul disciplinar sau denumirile capitolelor (modulelor) din manualul
aprobat de MECC pentru anul de studii.
• Detalieri de conținut – se eșalonează subiectele temelor propuse în curriculumsau în manualul școlar.
• Nr. de ore – se eșalonează câte o oră pentru fiecare detaliere de conținut cores­punzătoare.
• Data – se trec datele calendaristice pentru fiecare oră, ținând cont de structu­raanului școlar și de orarul clasei.
• Resurse – se indică paginile din manual și, eventual, din suporturi didactice auxiliare, pentru fiecare oră; la discreția învățătorului, pot fi notate și alte ele­mente(materiale didactice, forme de organizare a activităţilor ş.a.); la nive­lul unității deînvățare nu este obligatoriu a proiecta metodele și formele activității didactice lalecții.
• Observații – se vor indica anumite schimbări parvenite în proiectare sau anumite
clarificări/precizări, care vor fi luate în considerare anul viitor în realizarea proiectării de lungă durată.

2.3. Proiectarea didactică de scurtă durată
Proiectul didactic de scurtă durată reprezintă un instrument de lucru și o construcție
personalizată a desfăşurării lecţiei.
Proiectul didactic de scurtă durată include [3]:• antetul;• demersul didactic al lecției.
Antetul include:
Data:
Disciplina:
Clasa:
Subiectul lecției:Tipul lecției:Unități de competență:Obiectivele lecției:La sfârșitul lecției, elevul va fi capabil:
O1...
Strategii didactice:- Forme de organizare:- Metode și procedee:- Mijloace didactice:
Bibliografie:

25

Indicații pentru completarea rubricilor [3]:• Subiectul lecției – se transcrie din proiectul de lungă durată;• Tipul lecției – se indică tipul corespunzător al lecției din perspectiva formării
competențelor:- lecție de formare a capacităților de dobândire a cunoștințelor;- lecție de formare a capacităților de înțelegere a cunoștințelor;- lecție de formare a capacităților de aplicare a cunoștințelor;- lecție de formare a capacităților de analiză – sinteză a cunoștințelor;- lecție de formare a capacităților de evaluare a cunoștințelor;- lecție mixtă.
Pentru indicarea etapelor lecțiilor,  profesorii pot opta pentru modelul R. M. Gagné(1968) sau ERRE (J. L. Meredith, K. S. Steele, 1995):Lecția de formare a capacităților
de dobândire a cunoștințelor

Lecția de formare a capacităților
de înțelegere a cunoștințelor

Lecția de formare a capacităților deaplicare a cunoștințelor

1. Organizarea clasei
2. Verificarea temei pentru acasă.
Reactualizarea cunoștințelor și acapacităților
3. Predarea – învățarea materieinoi
4. Consolidarea materiei șiformarea capacităților:a. la nivel de reproducere
5. Evaluarea curentă, instructivă,pentru materia nouă6. Bilanțul lecției. Concluzii
7. Anunțarea temei pentru acasă

1. Organizarea clasei
2. Verificarea temei pentru acasă.
Reactualizarea cunoștințelor și acapacităților
3. Consolidarea materiei șiformarea capacităților la nivel:a. de reproducere;b. productiv
4. Evaluarea curentă, instructivă
5. Bilanțul lecției. Concluzii
6. Anunțarea temei pentru acasă

1. Organizarea clasei
2. Verificarea temei pentru acasă.
Reactualizarea cunoștințelor și acapacităților
3. Consolidarea materiei șiformarea capacităților la nivel:a. productiv;
b. de transferuri în alte domenii
4. Evaluarea curentă, instructivă
5. Bilanțul lecției. Concluzii
6. Anunțarea temei pentru acasă

Lecția de formare a capacităților
de analiză – sinteză a cunoștințelor

Lecția de formare a capacităților
de evaluare a cunoștințelor

Lecția mixtă

1. Organizarea clasei
2. Verificarea temei pentru acasă
3. Analiza – sinteza materieiteoretice studiate
4. Analiza – sinteza metodelor derezolvare studiate la nivel:a. productiv, cu transferuri înalte domenii;
b. creativ
5. Evaluarea curentă, instructivă
6. Bilanțul lecției. Concluzii
7. Anunțarea temei pentru acasă

1. Organizarea clasei
2. Instrucțiuni privind realizarealucrării de evaluare
3. Realizarea lucrării de evaluare
4. Bilanțul lecției. Concluzii
5. Anunțarea temei pentru acasă

26

1. Organizarea clasei
2. Verificarea temei pentru acasă.
Reactualizarea cunoștințelor și acapacităților
3. Predarea – învățarea materieinoi
4. Consolidarea materiei șiformarea capacităților la nivel:a. de reproducere;b. productiv, cu unele
transferuri în alte domenii
5. Evaluarea curentă, instructivă,pentru materia nouă6. Bilanțul lecției. Concluzii
7. Anunțarea temei pentru acasă

Structura lecțiilor conform ERRE se prefigurează astfel:- Evocare. La această etapă  este creat un context în care elevul îşi aminteşte ceştie despre un anumit subiect, începe să gândească asupra subiectului pe care în
curând îl va examina în detalii. Evocarea, prin esența ei, oferă posibilitatea de a
identifica condițiile prealabile și de a construi, ulterior, învățarea în baza lor.
- Realizarea sensului. La această fază cel care învaţă se conectează la noile informaţii sau idei. Este etapa în care profesorul are influenţă minimă asupra elevului,menţinându-se implicarea lui activă în procesul de învăţare. Sarcina esenţială arealizării sensului este, în primul rând, de a menţine implicarea şi interesul stabilite în faza de evocare. Etapa realizării sensului este esenţială în procesul instructiv, deoarece pe parcursul acesteia elevii explorează domenii noi de cunoaștere,
aspect important în procesul de formare a competențelor.
- Reflecția. La această etapă elevii îşi consolidează cunoştinţele noi şi îşi restructurează activ schema cognitivă iniţială, pentru a include în ea noi concepte.
Reflecția, ca etapă importantă în procesul de formare a competențelor, urmăreşte câteva lucruri esenţiale:  crearea condiţiilor pentru ca elevii să exprime în propriile lor cuvinte ideile şi informaţiile atestate/asimilate; generarea unui schimbsănătos de idei între elevi.
- Extindere. Corelația dintre teorie și practică devine evidentă. Elevii realizează untransfer de cunoaştere. Pentru efectuarea acestuia, ei aplică cunoștințele însuşite
la ore în situaţii de integrare simulate. De ex: Imaginați-vă că…, studii de caz etc..
O altă sarcină este implicarea elevilor în rezolvarea sarcinilor în condiţii de integrare autentice.
• Unități de competență – se indică unitățile de competență prioritare pentru lecția
dată; se transcriu din proiectarea de lungă durată.
• Obiectivele lecției direcționează activitatea de realizare a demersurilor didactice.  
În funcție de situația concretă, se formulează 4-6 obiecti­ve deduse din unitățile decompetență selectate pentru lecția dată:- cognitiv: asimilarea cunoștințelor, formarea capacităților intelectuale;- psihomotor: operații mintale, manuale; formarea conduitelor motrice, practice;- afectiv: formarea convingerilor, a sentimentelor, a atitudinilor.
În formularea obiectivelor lecției se va utiliza modelul R. F. Mager, care se bazează
pe următoarele condiții de operaționalizare:• descrierea comportamentului observabil (prin verbe de acțiune);• precizarea condițiilor de producere și manifestare a comportamentului;• stabilirea criteriilor de reușită a performanței.
Pentru formularea obiectivelor lecției se vor folosi verbe în baza: taxonomiei BloomAnderson – pentru domeniul cognitiv; taxonomiei lui Krathwohl – pentru domeniul
afectiv și taxonomiei lui Simpson – pentru domeniul psihomotor.

27În formularea obiectivelor lecției se vor evita verbele cu spectru larg: a cunoaște, aști, a înțelege, a asimila, a clarifica, a conștientiza, a se familiariza, a intui, a însuși, amemora, a învăța etc.
• Strategii didactice – se enumeră în conformitate cu scenariul lecției.
Forme de organizare sunt modalități concrete de  proiectare a activității didactice și
pot fi: frontală, individuală, în grup.
Metodele, procedeele și tehnologiile didactice reprezintă instrumente de asigurare
a calității actului predării, învățării și evaluării. Se va opta pentru alternarea eficientă ametodelor tradiționale cu cele netradiționale, precum și cu cele interactive.
Ioan Cerghit propune următoarea clasificare a metodelor tradiționale [apud 3]:

Metode de comunicare

Metode de explorare
Metode de acțiune
Metode de raționalizare

Explicația
Descrierea
Povestirea
Instructajul
Discuția dirijată
Observația
Experimentul
Exercițiul
Lucrarea practică

Conversația
Problematizarea
Lectura ghidată
Lucrul cu manualul
Instruirea prin tehnici audio
Demonstrația
Modelarea
Jocul didactic
Simularea
Instruirea asistată decalculator

Algoritmizarea

Mijloacele didactice vor asigura pertinent și optimal aplicarea metodelor și a procedeelor selectate: demonstrative, individuale, distributive.
• Strategii de evaluare – se vor indica metodele, tehnicile, instrumentele valorificate în cadrul evaluării lecției respective.
Structurarea demersului didactic al lecției se va realiza conform următoarei organizări grafice a proiectului didactic [3]:ELEMENTE DE CONȚINUT
O

Activitatea
profesorului

Activitatea
elevului

STRATEGII DIDACTICE
t`

FORME

METODE

denumirea etapei I a lecției
denumirea etapei a II-a a lecției

28

MIJLOACE

Strategii deevaluareIII. REFERINȚE METODOLOGICE ȘI PROCESUALE
ALE CURRICULUMULUI LA DISCIPLINA ȘTIINȚE
3.1. Strategii didactice de predare – învățare specifice disciplinei Științe
Metodologia de formare a competenţelor şcolare specifice disciplinei Ştiinţe presupune un demers  bazat  pe constructivism şi interactivitate.  Demersurile de predare– învățare – evaluare pentru disciplina Ştiinţe se vor focaliza pe respectarea exigenţelor
învăţării durabile:• îmbogăţirea și diversificarea metodologiei didactice prin promovarea metodelor
activ-participative şi a tehnicilor de învăţare moderne;• relevarea situaţiilor ce prezintă anumite probleme din viaţa cotidiană, manifestând comportamente şi atitudini adecvate achiziţiilor finale;• implicarea elevilor în activităţi multiple de observare, manipulare şi experimentare, astfel valorificând experienţa acestora şi dezvoltându-le capacitatea de a
integra informaţiile noi în modele explicative proprii.
Prin specificul disciplinei se va pune accentul pe metodele de explorare a rea­lităţii:a) metode de explorare directă a realităţii;b) metode de explorare indirectă a realităţii.
Activitățile de învățare recomandate în Curriculumul la disciplina Științe sunt structurate în: activități comunicative, activități de explorare/investigare, activități de dezvoltare durabilă.
ACTIVITĂȚI COMUNICATIVE• Descrierea unei plante-arbust: Cununița
Introducere:
recunoașterea plantei

Cununița este o plantă cu flori, arbust decorativ de grădină.

Cuprins:- prezentarea părților
componente;- compararea cu alte
plante.

Cununița are rădăcina puternică și tulpina lemnoasă. Ramurile salelemnoase se ramifică din partea de jos a plantei, au grosime de 6-7
cm, purtând mai multe flori. Florile au 5 petale. Culoarea florilor
este albă, acestea având un miros specific.

Încheiere:utilitatea plantei;
aspectul ecologic.

-

Cununița înflorește în lunile aprilie-mai. Se plantează primăvara îngrădină sau în curți.
Cununița este o plantă-arbust decorativă. Preferă spațiile
semiumbroase.

29

ACTIVITĂȚI DE EXPLORARE/INVESTIGARE
Realizarea explorării/investigării presupune crearea rutelor investigative ce ar înlesni
activitatea de cercetare, înarmându‑l pe elev cu instrumente de inducţie sau deducţie,ce corespund următoarelor demersuri distincte:• Tipul 1. — Întrebarea‑cheie: Ce? Ce obiect poate avea caracteristicile obiec­tului X?
Ce are sau face X ca să fie X?
• Tipul 2. — Întrebarea‑cheie: Cum? Cum ai procedat? Cum poţi face?
Cum ai soluționa...?
• Tipul 3. — Întrebarea‑cheie: Care? Care dintre obiecte este la fel ca…?
• Tipul 4. — Întrebarea‑cheie: De ce? De ce elementul ales este anume acesta?
• Tipul 5. — Întrebarea‑cheie: Dacă? Dacă selectai X, era corect? Dacă …, atunci …
Observarea sistemică este o metodă de învăţare prin care se asigură cunoaş­terea
nemijlocită de către elevi a obiectelor şi a fenomenelor sau a reprezentărilor lor (grafice, obiectuale, simbolice), a aspectelor din mediul înconjurător.
Din punct de vedere didactic, există mai multe forme de observare: de scurtă durată/de lungă durată, dirijată/nedirijată, descriptivă, vizuală, instrumentală, polimoda­lă etc.
• Observări dirijate: Observația prin comparație a narcisei și a ferigii
Scopul observației: cunoașterea deosebirilor și asemănărilor dintre cele două planteîn ceea ce privește: structura, mediul de viață, utilitatea.
Etape:
1. Motivarea observării plantelor.
2. Stabilirea aspectelor principale ale plantelor: forma tulpinii, a frunzei, prezența/lipsa
florii, precum și culorile posibile.
3. Stabilirea asemănărilor.
4. Stabilirea deosebirilor.
5. Sinteza celor observate: asemănări:• Ambele au tulpina subterană.
• Au frunze alungite.
• Sunt de înălțime medie.
• Ambele pot fi plantate în grădină.
• Ambele sunt plante decorative.
 deosebiri:• Narcisa este o plantă cu flori, feriga – nu.
• Din floarea narcisei se dezvoltă fructul cu semințe. Feriga are spori situați pepartea inferioară a frunzei.
• Floarea de narcisă poate avea culoare albă și galbenă. Feriga niciodată nu arefloare.

30

• Feriga poate crește spontan în păduri, iar narcisa – în grădini.
• Feriga poate fi crescută și ca plantă decorativă de interior.

6. Discuții despre:• rolul estetic al acestor plante;• condițiile lor de viață.
7. Concluzii.

Investigaţia implică elevul în adresarea întrebărilor de cercetare, în generarea a noi
ipoteze, proiectând activităţi pentru verificarea, construirea şi analiza argu­mentelor pebaza dovezilor existente, recunoscând explicaţiile alternative şi comu­nicarea argumentelor ştiinţifice.
Etapele investigaţiei mediului, aplicabile în clasele gimnaziale, sunt:a) stabilirea scopului;b) formularea scopului în formă de întrebare;c) identificarea a cel puţin trei surse de informare în vederea răspunsului la întrebare;d) descrierea paşilor care vor fi întreprinşi pentru atingerea scopului;e) identificarea a cel puţin cinci concepte pe studiul cărora se va centra activi­tatea;f) identificarea a cel puţin trei modalităţi de prezentare a rezultatelor;g) organizarea şi planificarea activităţii în timp;h) stabilirea modului în care va fi evaluată activitatea.
Experimentul este metoda didactică care îmbină experienţa cu acţiunea în vederea
explorării realităţii înconjurătoare. Este o observare desfășurată în condiţii determinate
ale unui fenomen sau proces. În clasele gimnaziale sunt concepute mai multe variante
ale acestei metode: experimentul demonstrativ şi cel aplicativ.
• Experimentul: „Cum respiră puișorii în ou?”
Ce experimentăm?

Cum respiră puișorii în ou?

Cu ce materiale?

Două ouă fierte, o linguriţă, tuş, două păhăruţe mici.

Ce ai de făcut?

1. Luaţi două ouă fierte.
2. Spargeţi un ou în partea ascuţită, iar celălalt – în partea mai plată.
3. Scoateţi cu ajutorul linguriţelor conţinutul ouălor din ambele părţi.
4. Instalaţi jumătăţile de ou obţinute în păhăruţe.
5. Turnaţi în ambele jumătăţi de ou puţin tuş.
6. Ce veţi observa?
Oul este propriu reptilelor şi păsărilor. Gălbenuşul   conține toate substanţele  hrănitoare necesare pentru dezvoltarea viitorului puişor. Albuşul prezintă sursa
principală de apă pentru acesta. De asemenea, albuşul apără interiorul oului delovituri mecanice. Partea exterioară a albuşului este mai groasă şi mai compactă.
Ea separă conţinutul lichid al oului de coajă, formând în partea rotunjită a oului
o cameră cu aer. La exterior, oul este acoperit cu coajă care este înzestrată cu
o mulţime de pori. Coaja oului este formată din calciu. Calciul serveşte pentru
dezvoltarea scheletului viitorului puişor.  

De ce?

31

• Experimentul: „De ce se formează umbrele?”
Ce experimentăm?

De ce se formează umbrele?

Cu ce materiale?

O lanternă, un proiector/sursă de lumină, un carton negru, o foarfecă, bandă
adezivă, un bețișor, o cameră întunecată.
1. Taie din carton o figurină și fixeaz-o de bețișor cu bandă adezivă.
2. Plasează figurina între lanterna aprinsă și peretele camerei.
3. Apropie alternativ figurina de perete și de lanternă.
4. Ce se întâmplă?
Cu cât figurina este mai aproape de lanternă, cu atât umbra care se formează peperete este mai mare.
Când un obiect blochează parcursul rectiliniu al luminii, în spatele acestuia seformează o umbră.

Ce ai de făcut?

De ce?

• Experimentul: „Piramida densității”
Ce experimentăm?

Ce substanțe sunt mai grele?

Cu ce materiale?

Un vas  (de dorit cilindric), 1/4 pahar de miere, 1/4 pahar de apă, 1/4 pahar deulei, 1/4 pahar de alcool medicinal, diverse obiecte mărunte (dop, bobiţă depoamă, nucă, o jucărie uşoară de masă plastică etc.).
1. Turnaţi mierea în vasul de sticlă.
2. Turnaţi deasupra mierii, foarte atent, apa, apoi uleiul şi alcoolul.
3. Ce observaţi?
4. Aruncaţi încetişor în acest borcan cu diverse lichide dopul, bobiţa depoamă, nuca, o jucărie uşoară.
5. Cum se vor amplasa obiectele?
Lichidele nu se vor amesteca. Aceasta se datorează densităţii diferite a fiecărui
lichid.  Lichidele cu densitate mai mică plutesc deasupra lichidelor cu densitatemai înaltă. Alcoolul  pluteşte deasupra uleiului, deci densitatea lui este maijoasă ca cea a uleiului ş.a.m.d.  Când introducem în vas diverse obiecte, ele, lafel, rămân să plutească în straturi diferite, deoarece densitatea lor este diferită.

Ce ai de făcut?

De ce?

• Experimentul: „Racheta cu aer comprimat”
Ce experimentăm?

Cum are loc zborul?

Cu ce materiale?

Un fir de ață, bandă adezivă, un balon, un pat.

Ce ai de făcut?

1. Întinde firul de ață prin pai și leagă-l bine la ambele capete de două puncte
fixe în clasă.
2. Umflă balonul și ține-l închis la gură cu degetele.
3. Fixează balonul sub pai cu ajutorul benzii adezive și leagă-l cu ață.
4. Desfă degetele de la gura balonului și lasă-l liber.
5. Ce se întâmplă?
Când balonul este astupat, aerul din interiorul său acționează uniform asuprapereților acestuia; când balonul este lăsat liber, aerul țâșnește afară și, înconsecință, balonul este propulsat în sensul opus, înaintând astfel rapid.

De ce?

32

• Experimentul: „De ce unele corpuri plutesc?”Ce experimentăm?

De ce plutesc unele corpuri?

Cu ce materiale?

Plastilină, un capac de cratiță, un vas, apă.

Ce ai de făcut?

1.
2.
3.
4.

De ce?

Se umple vasul cu apă.
Se dă plastilinei forma unei bărci și se pune pe apă în vas.
Se strică forma bărcii formându-se o bilă și se pune din nou în apă.
Pune capacul cratiței în apă, prima dată – în poziție orizontală și apoi – înpoziție verticală.
5. Ce se întâmplă?
Barca plutește, iar bila se duce la fund.
Cu cât este dezlocuită mai multă apă de un obiect scufundat în apă, cu atât emai mare forța cu care apa împinge obiectul în sus.
Barca de plastilină și capacul în poziție orizontală, puse pe apă, au o suprafață
destul de mare și dezlocuiesc multă apă, deci sunt împinse cu o forță mare,suficientă pentru ca acestea să plutească. Bila de plastilină și capacul în poziție
verticală dislocă puțină apă, deoarece în apă intră o suprafață mică din corpul
lor; forța care le împinge nu este suficientă, astfel acestea se scufundă.
Plutirea depinde și de forma obiectelor.

• Experimentul: „Limitele plutirii”
Ce experimentăm?

Cât se poate pluti?

Cu ce materiale?

Plastilină, obiecte mici, un vas, apă.

Ce ai de făcut?

1. Se umple vasul cu apă.
2. Se dă plastilinei forma unei bărci și se pune pe apă în vas.
3. Se pun cu grijă obiecte în bărcuța de plastilină.
4. Se observă treptat nivelul apei.
5. Ce se întâmplă?
Cu cât în barcă sunt puse mai multe obiecte, cu atât ea se scufundă mai mult înapă.
Bărcuța conține aer. Când se umple cu obiecte, menținându-și aceeași formă,cântărește mai mult. Deoarece apa dezlocuită are o greutate mai mare decât
barca, aceasta plutește; când barca depășește greutatea apei dezlocuite, se
scufundă.

De ce?

Clasificarea, ca acţiune investigativă, permite elevului să realizeze clasificări ale conceptelor prin determinarea asemănărilor şi a deosebirilor în construirea cunoaşterii,
devenind obligatoriu principiul similarităţii.
Clasificarea‑investigare presupune următoarele etape:• perceperea sarcinii;• înaintarea unei idei (a ipotezei);• stabilirea criteriului;• luarea deciziei;• prezentarea grupurilor/claselor obţinute.
La disciplina Ştiinţe se propune utilizarea textului ştiinţific. Spe­cificitatea abordării
acestui tip de text rezidă în oferirea explicaţiilor cu referire la diverse obiecte, fenome-

33

ne, situaţii; demonstrează cum se face un lucru, cum funcţi­onează un aparat, cum se
fac obiectele etc.
Sarcinile propuse în baza acestui tip de text vor viza:• Căutarea/selectarea/utilizarea unor informaţii semnificative din textul dat;
• Formularea unor întrebări investigative pe baza unui text dat;
• Identificarea unor similarităţi între experienţele de viaţă ale elevilor şi textele propuse;• Realizarea unor deducţii simple pe baza unor informaţii din text;• Formularea unor păreri personale susţinute cu argumente raportate la fapte, relaţii din textele date.
Disciplina Ştiinţe oferă cadrul oportun de receptare a textului ştiinţific, în vede­rea diseminării cunoştinţelor despre conţinut şi a celor ştiinţifice. Cadrul conţinutal este vast,
ceea ce impune cunoaşterea, aplicarea şi raţionalizarea informaţiei.
ACTIVITĂȚI DE DEZVOLTARE DURABILĂ
Studiul ştiinţelor se recomandă a fi realizat prin forme de organi­zare specifice: plimbare de studiu, excursii.
Plimbarea de studiu — formă de organizare a instruirii la Ştiinţe, în afara cla­sei, caredecurge în mişcare de la un obiect la altul, cu studierea fiecăruia în condiţii naturale.
Spre deosebire de excursie, plimbarea este de o durată mai scurtă şi se realizează peterenul şcolii sau în apropierea lui. În cadrul plimbării, elevii pot studia diverse componente ale mediului: vii (plante, animale); nevii (apă, sol); procese, fenomene; activitatea
omului în natură.
Ca şi excursia, plimbarea de studiu are trei etape principale: organizarea, desfă­şurarea şi valorificarea:a) Organizarea plimbării — profesorul  stabileşte tema, durata, traseul, obiecti­vele,
sarcinile; repetă cu elevii regulile de comportare în natură.
b) Desfăşurarea plimbării conţine următoarele elemente: momentul organiza­toric,
deplasarea la locul prestabilit; observarea şi convorbirea despre sta­rea vremii înziua respectivă; semnele anotimpului; explicaţia profesorului cu referire la temaplimbării; realizarea explorărilor/investigaţiilor de către elevi (individual sau sub îndrumarea profesorului); convorbirea de sinteză; concluziile; întoarcerea în clasă.
c) Valorificarea plimbării se realizează în clasă în ziua respectivă sau în altă zi. În cadrul etapei de valorificare a plimbării, elevii consemnează rezultatele explorării/investigării desfăşurate; impresiile acumulate.

3.2. Strategiile și instrumentarul de evaluare a rezultatelor învățării
Paradigma evaluării moderne este structurată în baza următoarelor direcții:- evaluarea este centrată pe competențe;- operațiile principale sunt măsurarea, aprecierea și decizia;- este parte integrantă a procesului de învățământ; nu se separă de acesta;34

- are rol activ, constructiv-formativ în personalitatea elevului;- presupune folosirea criteriilor de evaluare, cunoscute atât de către evaluator,
cât și de către cel evaluat;- presupune folosirea unei palete variate de metode și tehnici de evaluare moderne, complementare;- determină formarea unui parteneriat elev – profesor;- presupune rigoare metodologică și științifică.
Evaluările rezultatelor elevilor la disciplinele școlare vor avea în vizor sistematic standardele de eficiență a învățării disciplinei respective, competențele specifice, care trebuie să fie formate elevilor la finalizarea școlarizării.

În funcţie de criteriul distribuirii temporale, sunt trei forme de evaluare:• Evaluarea inițială se realizează la începutul unui program de instruire, cu sco-

pul de a determina potențialul de învățare al elevilor la începutul unei activități,precum și integrarea cu șanse de reușită în noul program de instruire. Evaluareainițială permite remedierea unei stări de fapt, pentru a facilita învățarea într-un
nou parcurs.
Evaluarea inițială nu se va realiza în prima săptămâna a anului școlar.
• Evaluarea formativă constituie o strategie de intervenție particularizată pentru
a identifica potențialul elevilor în rezolvarea sarcinilor din perspectiva realizării progresului în raport cu obiectivele. Reglarea servește, prioritar, respectării
diferențierii educației pentru a preveni sau a înlătura erorile în evaluare, care seregăsesc în modul de învățare a elevului.
Evaluarea formativă se realizează cu scopul ameliorării predării și învățării.
• Evaluarea sumativă este o evaluare de bilanț al instruirii, care intervine la sfârșitul
parcurgerii unui ansamblu de sarcini de învățare, ce constituie un tot unitar [2].
Evaluarea sumativă vizează finalitatea sau efectul terminal rezultat în urma procesului de învățare.
Este importantă conștientizarea de către cadrele didactice a corelării Metodă deevaluare – instrument de evaluare – produs – criterii de evaluare – descriptori de evaluare – note/calificative în cadrul realizării actului evaluativ.
Metodologia evaluării include:
Categoria de metode de evaluare
Metode de evaluare tradiționale

Metode de evaluare alternative/complementare-

Tipuri
Evaluarea orală
Evaluarea scrisă
Evaluarea practică
Autoevaluarea
Observarea sistematică a activității și acomportamentului elevului
Investigația
Proiectul
PortofoliulHărțile conceptuale etc.

35

BIBLIOGRAFIE
1. Cadrul de referință al Curriculumului Național, aprobat prin Ordinul Ministerului Educației,Culturii și Cercetării nr. 432 din 29 mai 2017.
2. Codul Educației al Republicii Moldova, modificat LP138 din 17.06.16, MO184-192/01.07.16
art.401, intrat în vigoare 23.11.2014.
3. Concepţia educaţiei în Republica Moldova, 2000.
4. Convenţia cu privire la Drepturile Copilului, ratificată de Parlamentul Republicii Moldova în
1990, intrată în vigoare în 1993.
5. Curriculum la disciplina Științe, clasa a V-a,  Chișinău: ME, 2010.
6. Curriculum Național pentru învățământ primar, Chișinău: MECC, 2018.
7. Evaluarea curriculumului naţional în învăţământul general. Studiu. Chișinău: MECC, IȘE,2018.
8. OECD. (2016). PISA 2015 Assessment and Analytical Framework. Science, Reading, Mathematic and Financial Literacy. Paris: Publicaţie OECD. Disponibil: www.pisa.oecd.org.
http://dx.doi.org/10.1787/9789264255425-en
9. Regulamentul privind evaluarea și notarea rezultatelor școlare, promovarea și absolvirea înînvățământul primar și secundar (ord. 638 din 30 iunie, 2016, Ministerul Educației).
10. Standardele de dotare minimă a cabinetelor la disciplinele școlare în instituțiile de învățământ
secundar general (ordinul MECC nr. 193 din 26 februarie 2019).
11. Standarde de eficiență a învățării, Ministerul Educației al Republicii Moldova, 2012.
12. Strategia de dezvoltare a educației pentru anii 2014-2020 ,,Educația 2020”, publicat:
21.11.2014 în Monitorul Oficial Nr. 345-351; art. Nr. 1014.
13. Strategia Naţională Educaţie pentru toţi, publicată: 15.04.2003 în Monitorul Oficial Nr. 070,
art. Nr. 441.
14. Bucun, N.; Guţu, Vl.; Ghicov, A. [et al.] Evaluarea curriculumului școlar. Ghid metodologic.
Chișinău: IȘE, 2017.
15. Guţu, Vl. Curriculum educaţional. Chișinău: CEP USM, 2014.
16. Marinescu, M. Metodica predării științelor naturii/geografiei. Pitești: Paralela 45, p. 68.
17. Momanu, M. Proiectarea activității didactice. Iași: Polirom, pp. 490-494.
18. Pogolșa, L., Bucun, N. [et al]. Monitorizarea procesului de implementare a curriculumuluişcolar. Chişinău: IȘE, 2011.
19. https://education.unimelb.edu.au/news_and_activities/events/event/2017/opportunitiesand-obstacles-for-stem-education,).
20. http://scholarworks.uark.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1818&context=etd)36