MINISTERUL EDUCAŢIEI, CULTURII ŞI CERCETĂRII
AL REPUBLICII MOLDOVACURRICULUM NAȚIONALFIZICĂ
CLASELE VI-IX• Curriculum disciplinar• Ghid de implementareChişinău, 2020
1

CURRICULUM DISCIPLINAR
Aprobat:–– Consiliul Național pentru Curriculum, proces-verbal nr. 22 din 05.07.2019–– Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019

COORDONATORI:• Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
• Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular• Victor PĂGÎNU, consultant principal, MECC, coordonator al grupului de     lucru
EXPERȚI-COORDONATORI:• Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general• Anatol GREMALSCHI, dr. hab., prof. univ., Institutul de Politici Publice, expert-coordonator pe ariile curriculare Matematică şi ştiinţe și Tehnologii
GRUPUL DE LUCRU:• Viorel BOCANCEA (coordonator), dr., conf. univ., UST• Olga BALMUȘ, grad did. întâi, IPLT „Petre Ștefănucă”, Ialoveni• Victor CIUVAGA, grad did. superior, IPLT „Constantin Stere”, Soroca• Vladimir DONICI, dr., grad did. superior, Colegiul Tehnologic din Chișinău
• Olga MACHEVNINA, grad did. întâi, IPLT „Academia copiilor”, Chișinău
• Veaceslav MACRINICI, grad did. superior, IPLT „Ion Luca Caragiale”, Orhei• Tamara RUSU, grad did. superior, IPLT „Gheorghe Asachi”, Chișinău

Fizică : Curriculum naţional : clasele 6-9 : Curriculum disciplinar : Ghid de implementare / Ministerul Educaţiei, Culturii şi Cercetării al Republicii Moldova ; coordonatori: Angela Cutasevici,
Valentin Crudu, Victor Păgânu ; grupul de lucru: Viorel Bocancea (coordonator) [et al.]. –Chişinău : Lyceum, 2020 (F.E.-P. "Tipografia Centrală"). – 108 p. : fig., tab.
Bibliogr.: p. 107-108 (25 tit.). – 2000 ex.
ISBN 978-9975-3437-5-6.
373.4.091:53(073)
F 62

2

GHID DE IMPLEMENTARE
Elaborat în conformitate cu prevederile Curriculumului disciplinar, aprobatla ședința Consiliului Național pentru Curriculum, prin ordinul Ministerului
Educației, Culturii și Cercetării nr. 906 din 17.07.2019

COORDONATORI:• Angela CUTASEVICI, Secretar de Stat în domeniul educației, MECC
• Valentin CRUDU, dr., șef Direcție învățământ general, MECC, coordonator
al managementului curricular• Victor PĂGÎNU, consultant principal, MECC, coordonator al grupului delucru
EXPERȚI-COORDONATORI:• Vladimir GUȚU, dr. hab., prof. univ., USM, expert-coordonator general• Anatol GREMALSCHI, dr. hab., prof. univ., Institutul de Politici Publice, expert-coordonator pe ariile curriculare Matematică şi ştiinţe și Tehnologii
GRUPUL DE LUCRU:• Viorel BOCANCEA (coordonator), dr., conf. univ., UST• Victor CIUVAGA, grad did. superior, IPLT „Constantin Stere”, Soroca• Tamara RUSU, grad did. superior, IPLT „Gheorghe Asachi”, Chișinău

3

Preliminarii
Curriculumul la disciplina Fizică, precum și manualul școlar, ghidul metodologic, softurile educaționale etc., face parte din ansamblul de produse/documente curriculare și
reprezintă o componentă esențială a Curriculumului Național.
Elaborat în conformitate cu prevederile documentelor de politici educaționale:
Codul Educației al Republicii Moldova (2014), Cadrul de referință al CurriculumuluiNațional (2017), Curriculumul de bază: sistem de competențe pentru învățământul general (2018), dar și cu Recomandările Parlamentului European și ale Consiliului Uniunii Europene, privind competențele-cheie din perspectiva învățării pe parcursul întregiivieți (Bruxelles, 2018), Curriculumul la disciplina Fizică reprezintă un document reglator,
care are în vedere prezentarea interconexă a demersurilor conceptuale, teleologice,conținutale și metodologice, accentul fiind pus pe sistemul de competențe ca un nou
cadru de referință al finalităților educaționale.
Curriculumul la disciplina Fizică fundamentează și ghidează activitatea cadrului didactic, facilitează abordarea creativă a demersurilor de proiectare didactică de lungă durată și de scurtă durată, dar și realizarea propriu-zisă a procesului de predare– învățare – evaluare.
Disciplina Fizică, prezentată/valorificată în plan pedagogic în curriculumul dat, areun rol important în formarea/dezvoltarea personalității elevilor, în formarea unor
competențe necesare pentru învățare pe tot parcursul vieții, precum și de integrareîntr-o societate bazată pe cunoaștere.
În procesul de proiectare a Curriculumului la disciplina Fizică, s-a ținut cont de:• abordările postmoderne și tendințele dezvoltării curriculare pe plan național șiinternațional;• necesitățile de adaptare a curriculumului disciplinar la așteptările societății, lanevoile elevilor, dar și la tradițiile școlii naționale;• valențele disciplinei în formarea competențelor transversale, transdisciplinare șia celor specifice;• necesitățile asigurării continuității și interconexiunii dintre trepteleînvățământului general: educație timpurie, învățământ primar, învățământ gimnazial și învățământ liceal.
Curriculumul la disciplina Fizică cuprinde următoarele componente structurale: Preliminarii, Administrarea disciplinei, Repere conceptuale, Competențe specifice disciplinei, Unități de competență, Unități de conținut, Activități și produse de învățare, Repere

4metodologice de predare – învățare – evaluare, Lista bibliografică (curriculumul la disciplină include și finalitățile prezentate după fiecare clasă, care reprezintă competențele
specifice disciplinei, manifestate gradual la etapa dată de învățare, având funcția destabilire a obiectivelor de evaluare finală).
Totodată, Curriculumul la disciplina Fizică orientează cadrul didactic spre organizarea procesului de predare – învățare – evaluare în baza unităților de învățare (unități decompetență – unități de conținut – activități de învățare).
Curriculumul la disciplina Fizică are următoarele funcții:• de conceptualizare a demersului curricular specific disciplinei Fizică;• de reglementare și asigurare a coerenței dintre disciplina dată și alte discipline
din aria curriculară, dintre predare – învățare – evaluare, dintre produsele curriculare specifice disciplinei Fizică, dintre competențele structurale ale curriculumului disciplinar, dintre standardele și finalitățile curriculare;• de proiectare a demersului educațional/contextual (la nivel de clasă concretă);• de evaluare a rezultatelor învățării etc.
Curriculumul la disciplina Fizică este adresat cadrelor didactice, autorilor de manuale, evaluatorilor, metodiștilor etc.
E de menționat faptul că beneficiarul principal al acestui document este elevul (careare un statut specific în acest sens).

5

I. Repere conceptuale
În conformitate cu prevederile Cadrului de referință al Curriculumului Național [2],curriculumul include experiențe planificate riguros pentru formarea și dezvoltarea
competențelor elevilor în școală, în vederea atingerii finalităților învățării la cele mai înalte standarde de performanță, ținându-se cont de din posibilitățile individuale ale celor
educați. Curriculumul la disciplina Fizică este parte componentă a Curriculumului Naționalși reprezintă un sistem de concepte, procese, produse și finalități care, alături de curricula
modernizată la alte discipline, asigură funcționalitatea și dezvoltarea învățământului latreapta gimnazială. Acest document se axează pe următoarele abordări:• psihocentrică;• sociocentrică.
Centrarea curriculumului pe elev, prin luarea în considerare a particularităților și
a nevoilor, precum și a ritmului propriu de învățare și dezvoltare a acestuia, are loc
în cadrul abordării psihocentrice. Asimilarea sistemului de valori promovate de către
societate are loc în cadrul abordării sociocentrice.
Sistemul de competențe în cadrul Curriculumului disciplinar la Fizică este format din:
• Competențe-cheie/transversale care sunt o categorie curriculară importantă, cu un grad înalt de abstractizare și generalizare, ce marchează așteptările
societății privind parcursul școlar și performanțele generale, care pot fi atinsede către elevi la încheierea școlarizării. Ele reflectă atât tendințele din politicile
educaționale naționale, precizate în Codul Educației (2014), cât și tendințele politicilor internaționale, stipulate în Recomandările Comisiei Europene (2018).
Competențele-cheie/transversale se referă la diferite sfere ale vieții sociale și conțin
un caracter pluri-/inter-/transdisciplinar.
• Competențele specifice disciplinei derivă din competențele-cheie/transversale.
Competențele specifice fiecărei discipline școlare se prezintă în curriculumul disciplinar respectiv și se preconizează a fi atinse până la finele clasei a IX-a. Raportate la Fizică, acestea sunt vizate în cadrul celor 4 competențe specifice disciplinei, în cadrul unităților de competență, al unităților de conținut, al activităților deînvățare și al produselor școlare recomandate.
Competențele specifice disciplinei, fiind proiectate pentru tot parcursul treptei gimnaziale, reperează proiectarea de lungă durată la disciplină. Proiectarea didactică anuală a disciplinei se realizează conform datelor din Administrarea disciplinei, ținându-secont de Repartizarea orientativă a orelor pe unități de conținut.

6

Sistemele de unități de competență proiectate pentru o unitate de învățare suntprevăzute integral pentru evaluarea de tip cumulativ la sfârșitul respectivei unități deînvățare și selectiv – pentru evaluarea formativă pe parcurs. Aceste sisteme reperează
proiectarea didactică a unităților de învățare și proiectarea didactică de scurtă durată.
Sistemele de unități de competență sintetizate la finele fiecărei clase sunt prevăzute
pentru evaluarea anuală.
Unitățile de competență sunt constituente ale competențelor și facilitează formareacompetențelor specifice, reprezentând etape în achiziționarea/construirea acestora.
Unitățile de competență sunt structurate și dezvoltate la fiecare disciplină pentru fiecare dintre clasele a VI-a – a IX-a pe parcursul unei unități de învățare/al unui an școlar,
fiind prezentate în curriculumul disciplinar respectiv.
Unitățile de conținut constituie mijloace informaționale, prin care se urmărește realizarea sistemelor de unități de competență proiectate pentru unitatea de învățare
dată. Respectiv, se vizează realizarea competențelor specifice disciplinei, dar și a celor
transversale/transdisciplinare.
Unitățile de conținut includ temele și termenii specifici disciplinei: cuvinte/sintagmecare trebuie să se acumuleze în vocabularul activ al elevului la finalizarea unității deînvățare.
Activitățile de învățare și produsele școlare recomandate reprezintă o listă deschisă de contexte semnificative de manifestare a unităților de competență proiectate
pentru formare/dezvoltare și evaluare în cadrul unității de învățare. Cadrul didactic arelibertatea și responsabilitatea să valorifice această listă în mod personalizat la nivelul
proiectării și realizării lecțiilor, dar și să o completeze în funcție de specificul clasei concrete de elevi, de resursele disponibile etc.

7II. Administrarea disciplinei
Statutul
disciplinei

Aria curriculară

Clasa

Nr. de ore pesăptămână

Nr. de ore
pe anDisciplină
obligatorie

Matematică șiȘtiințe

VI
VII
VIII
IX

1
2
2
2

34
68
68
66

Note:
1. Profesorul este liber să stabilească ordinea studierii compartimentelor, să repartizeze
orele alocate conform Planului de învățământ, respectând condiția parcurgerii integrale aconținutului și realizarea competențelor stabilite. Profesorul are responsabilitatea de a adapta
curriculumul la condițiile și la ritmul de învățare al fiecărui elev sau al fiecărei clase în parte.
2. Unitățile de competență, unitățile de conținut și activitățile notate cu asterisc (*) se
vor studia la extindere la solicitarea elevilor sau a părinților.
3. Toate testele de evaluare sumativă vor conține itemi prin care vor fi evaluate doarunitățile de competență și unitățile de conținut obligatorii.
4. Lucrările de laborator au un caracter obligatoriu, însă profesorul poate să le înlocuiască cu altele, similare, în funcție de dotarea laboratorului de fizică din instituție.
5. La elaborarea manualelor, autorii vor respecta integral prevederile prezentului
curriculum. În conținuturi, notarea mărimilor fizice se va realiza conform standardelor
metrologice în vigoare. Va fi utilizată terminologia specifică disciplinei corespunzătoare
expunerii în curriculum.

III. Competențe specificedisciplinei FIZICĂ
1. Identificarea și descrierea fenomenelor fizice și a manifestărilor acestora prin observații
directe și analize ale surselor de informații, manifestând curiozitate și atenție.
2. Investigarea fenomenele fizice simple prin observare și experimentare, manifestândperseverență și precizie.
3. Analiza și interpretarea datelor și a informațiilor cu referire la fenomenele fizice simple și la aplicațiile tehnice ale acestora, manifestând gândire critică.
4. Gestionarea cunoștințelor și a capacităților din domeniul fizicii prin rezolvarea deprobleme și situații-problemă cotidiene, manifestând atenție și creativitate.

89• Ce este fizica?
Fenomenul fizic

I. Introducere în studiul fiziciiUnități de conținut

Produse școlare:– fenomen fizic observat, descris, clasificat.

Activități de învățare:– observarea fenomenelor fizice.

Activități și produsede învățare recomandate

2.1. Determinarea mărimii fizice ce poate fi măsurată
direct cu instrumentul dat, a limitelor de măsurare, avalorii unei diviziuni și a erorii absolute instrumentale.
2.2. Utilizarea instrumentelor de măsură pentru măsurarea/determinarea mărimilor fizice: lungime, arie,
volum, timp.
2.3. Identificarea mărimilor fizice care nu pot fi măsurate direct.
2.4. Înregistrarea în tabel a valorilor mărimilor fizicemăsurate.
2.5. Scrierea rezultatului măsurării directe/indirecte a
unei mărimi fizice.
2.6. Efectuarea transformărilor unităților de măsură înSI pe bază de relații dintre multipli și submultipli.

• Mărimi fizice, unități demăsură
• Măsurarea/determinarea
lungimii, a ariei, a volumuluiși a timpului. Aplicații
• Înregistrarea datelor într-un
tabel, eroarea absolută instrumentală
• Scrierea rezultatului măsurării unei mărimi fizice

II. Mărimi fizice. Măsurări

Produse școlare:– instrument de măsură descris, valoarea uneidiviziuni determinate;Lucrări de laborator:
1) „Determinarea volumului unui paralelipiped
dreptunghic”;
2) „Măsurarea volumului unui corp de formă neregulată”.

Activități de învățare:– măsurarea/determinarea lungimii, a ariei
suprafețelor regulate, a duratei, a volumului
corpului solid și al lichidului;– realizarea unui experiment simplu conform etapelor stabilite;– înregistrarea datelor în tabel.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: fizică, fenomen fizic, fenomene (mecanice, termice, electromagnetice, optice).

1.1. Recunoașterea, observarea și descrierea fenomenelor fizice din activitatea cotidiană (de exemplu:
mișcarea corpurilor, încălzirea apei, propagarea luminii etc.).
1.2. Clasificarea fenomenelor fizice.

Unități de competență

CLASA A VI-A

IV. Unități de învățare

10

3.1. Definirea masei și a inerției corpului.
3.2. Utilizarea instrumentelor pentru măsurarea/
determinarea mărimilor fizice: lungime, arie, volum,masă, densitate.
3.3. Înregistrarea în tabel a valorilor mărimilor fizicemăsurate.
3.4. Extragerea din tabele a valorilor densității unor
substanțe.
3.5. Executarea etapelor unui experiment fizic de măsurare și înregistrare a datelor.
3.6. Analiza rezultatelor măsurărilor efectuate.
3.7. Comunicarea rezultatelor investigațiilor.
3.8. Aplicarea simbolurilor mărimilor fizice, a formulelor aferente și a unităților de măsură studiate (masă,densitate, arie, volum) la rezolvarea problemelor.
• Densitatea substanței. Determinarea densității. Densimetru• Inerția. Masa corpului. Cântărirea. Aplicații

III. Fenomene mecanice

Produse școlare:– probleme rezolvate;– activitate practică realizată: „Măsurarea masei
unui corp”.
– experiment realizat;– fenomen de manifestare a inerției descris;

Lucrare de laborator:
3) „Determinarea densității substanței”.

Activități de învățare:– observarea fenomenelor în care se manifestă
inerția corpurilor;– măsurarea/determinarea volumului, a masei, adensității;– rezolvarea problemelor.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: mărime fizică, valoarea mărimii fizice,valoarea unei diviziuni, eroarea absolută instrumentală, măsurare directă.

– Test de evaluare sumativă rezolvat.

– mărime fizică măsurată/determinată;– eroarea absolută instrumentală determinată;– tabelul măsurărilor completat;– experiment realizat;– raportul prezentat pentru un experiment/o lucrare de laborator;– comunicare prezentată: „Contorul de apă” /„Mensura” / „Contorul de gaz natural”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Instrumente demăsură”.

11– Test de evaluare sumativă rezolvat.

– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;– comunicare prezentată: „Centura de siguranță” /„Cântarul cu balanță” / „Cântarul electronic”.

4.1. Observarea și descrierea fenomenelor termice
din activitatea cotidiană (de exemplu: încălzirea/răcirea, evaporarea, fierberea, topirea, dilatarea/contractarea etc.).
4.2. Utilizarea termometrului pentru măsurarea temperaturii.
4.3. Înregistrarea în tabele a temperaturii (de exemplu: răcirea apei, buletinul meteo).
4.4. Reprezentarea grafică a evoluției temperaturii(hârtie milimetrică).
4.5. Manifestarea comportamentului de precauție laîncălzirea și utilizarea corpurilor fierbinți, protejarea
contra arsurilor.
4.6. Utilizarea termometrului cu lichid (reguli de securitate – în mod special, termometrul cu mercur).
4.7. Recunoașterea condițiilor de modificare aevoluției fenomenelor (dependența duratei de răcire
a apei de diferența de temperatură a lichidului și amediului exterior etc.).
4.8. Extragerea informațiilor dintr-un grafic și/sau
tabel.

• Structura moleculară asubstanței. Stare termică,modificarea stării termice.
Încălzire, răcire, echilibru
termic• Temperatura. Aplicații. Termometrul• Scări de temperatură
• Dilatare/contracție (calitativ). Aplicații (anomalia termică a apei)

IV. Fenomene termice

Produse școlare:– temperatură măsurată;– grafic al variației temperaturii construit;– fenomen observat descris și definit;– probleme rezolvate;– activitate practică realizată: „Măsurarea temperaturii corpurilor solide, lichide și gazoase”;– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;

Lucrare de laborator:4) „Măsurarea temperaturii corpurilor solide/lichide/gazoase”.

Activități de învățare:– observarea unor fenomene termice din activitatea cotidiană;– măsurarea temperaturii corpurilor;– compararea stărilor termice ale corpurilor ce au
conductibilitate termică diferită;– urmărirea buletinelor meteo;– extragerea informațiilor dintr-un grafic și/sau
tabel;

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: inerție, densitatea substanței, densimetru.

3.9. Manifestarea comportamentului de precauție
în timpul lucrului cu instrumentele de măsură, cu
vasele din sticlă, cu diferite substanțe, la securitatea
în traficul rutier, în perioada activităților sportive și aactivităților de muncă la domiciliu și în comunitate.
3.10. Efectuarea transformărilor unităților de măsură
în SI pe bază de relații dintre multipli și submultipli.

12• Electrizarea corpurilor, sarcina electrică. Structura atomică a substanței. Modelul
planetar al atomului• Conductoare și izolatoare
electrice. Fenomene electrice în natură. Aplicații. Norme de protecție împotriva
electrocutării
• Magneți, interacțiuni între
magneți, poli magnetici.
Aplicații

– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– fenomen electromagnetic explicat;– reguli de securitate și norme de comportament
explicate;– fenomene electromagnetice identificate în cotidian;– problemă/situație-problemă rezolvată;– comunicare prezentată: „Izolarea electrică” /„Norme de protecție împotriva electrocutării” /„Busola”.

Activități de învățare:– electrizarea corpurilor prin frecare, prin contact
și prin influență;– observarea interacțiunii magneților, a acțiunii
magneților asupra corpurilor și asupra acului
magnetic.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: corp neutru, corp electrizat, electrizare (prin frecare, contact, influență), conductoare electrice,
izolatoare electrice, electroscop, sarcină electrică, coulomb, nucleu, electron, proton, neutron, sarcină electrică elementară, fulger, trăsnet,
paratrăsnet, magnet, pol magnetic, regiune neutră.

5.1. Explicarea rezultatelor observărilor, aexperiențelor și a întâmplărilor personale cu referirela fenomenele electromagnetice din natură.
5.2. Descrierea fenomenului de electrizare.
5.3. Respectarea regulilor de protecție împotriva electrocutării.
5.4. Practicarea comportamentului de protecție încazul fenomenelor electrice naturale.
5.5. Crearea unor prezentări ale fenomenelor investigate în diverse forme: planșe, Power Point, Prezi,
Smart Notebook ș.a.
5.6. Clasificarea corpurilor în izolatoare și conductoare.
5.7. Descrierea interacțiunilor între corpurile electrizate și între magneți.

V. Fenomene electrice. Fenomene magnetice

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: dilatare, contracție, echilibru termic, contact termic, reprezentare grafică, anomalie termică.

– Test de evaluare sumativă rezolvat.

– comunicare prezentată: „Anomalia apei la dilatarea termică” / „Dilatarea termică în tehnică” /„Protejarea contra arsurilor”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Măsurarea temperaturii”.

13• Surse de lumină, corpuri
transparente, translucide,opace. Aplicații
• Propagarea rectilinie a luminii. Fascicul de lumină. Umbra și penumbra. Eclipse deSoare și de Lună. Aplicații

– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– clasificare efectuată;– fenomen optic explicat;– umbră și penumbră construită;– comunicare prezentată: „Umbrirea geamurilor” /„Farul” / „Ceasul solar”/ „Nivela cu LASER”.

Activități de învățare:– clasificarea surselor de lumină;– clasificarea fasciculelor de lumină;– identificarea elementelor reflectorizante și fluorescente;– studiul formării umbrei și a penumbrei;– vizualizarea eclipselor de Soare și de Lună.

•
•
•
•

La sfârșitul clasei a VI-a, elevul poate:clasifica, descrie fenomene fizice;măsura/determina mărimile fizice: lungime, arie, volum, timp, masă, temperatură, densitate;
identifica simbolurile mărimilor fizice și unitățile de măsură;clasifica corpurile: conductoare – izolatoare (electrice); electrizate (prin frecare, contact, influență) – neutre; opace – translucide – transparente;• recunoaște mărimi fizice care nu pot fi măsurate direct și unitățile lor de măsură;• explica modul de calcul și determinare a limitelor de măsurare, a valorii unei diviziuni și a erorii absolute a instrumentelor demăsurat;Elemente noi de limbaj specific disciplinei: sursă de lumină, corp luminat, fascicul luminos, convergent, divergent, paralel, rază de lumină,corp (translucid, transparent, opac), mediu omogen, umbră, penumbră, eclipsă, elemente reflectorizante și fluoriscente.

6.1. Recunoașterea surselor de lumină și a corpurilor
luminate.
6.2. Clasificarea corpurilor în transparente, opace șitranslucide.
6.3. Explicarea unor fenomene optice în baza legii
propagării rectilinii a luminii.
6.4. Utilizarea elementelor reflectorizante și fluorescente pentru securitatea la trafic pe timp de noapte șiîn condiții de vizibilitate redusă.

VI. Fenomene optice

14

•
•
•
•
•
•

Elemente comune cu Matematica:
Reprezentarea grafică;Determinarea termenului/factorului necunoscut din operația dată;Operarea și transformarea unităților de măsură;Identificarea relațiilor de proporționalitate;
Utilizarea mediei aritmetice a 2 sau mai multe numere naturale;
Calculul puterii cu exponent natural a numerelor naturale.

• identifica instrumentele de măsurat;• completa/extrage informațiile într-un/dintr-un grafic și/sau tabel;• comunica rezultatele măsurărilor efectuate;• exprima și compara rezultatele unor măsurări, utilizând unități de măsură în Sistemul Internațional și transformări ale lor:
pentru lungime (mm, cm, dm, m, dam, hm, km), pentru arie (dm2, cm2,m2, km2), pentru volum (ml, l, cm3,dm3, m3), timp (s,min, h, zi, săptămână, lună, an), masă (mg, g, kg, t), temperatură (°C, K);• aplica formulele mărimilor fizice și unitățile de măsură la rezolvarea problemelor/situaților-problemă;• propune un plan propriu de măsuri în scopul formării comportamentului de protecție în cazul fenomenelor mecanice, electromagnetice, termice și optice.

15• *Extindere: Caracteristicile
vitezei (direcție, sens). Compunerea vitezelor coliniare.
Legea mișcării rectilinii uniforme• Mișcarea și repausul.
Punct material, sistem dereferință. Mișcare mecanică.
Traiectoria mișcării
• Mișcarea rectilinie uniformă.
Viteza. Aplicații.
Reprezentarea grafică amișcării rectilinii uniforme

I. Mișcarea și repausul

FENOMENE MECANICEUnități de conținut

– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– clasificarea mișcărilor realizată;– graficul mișcării construit;– probleme rezolvate;– reguli de securitate și norme de comportament
explicate;– experiment realizat;– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;– comunicare prezentată: „Vitezometrul” / „Pedometrul” / „Recorduri ale vitezelor”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Unități de măsură”.

Lucrare de laborator:
1) „Determinarea vitezei medii a unui mobil”.

Activități de învățare:– măsurarea distanței, a timpului, a vitezei;– reprezentarea grafică a mișcării;– clasificarea mișcărilor în funcție de tipul traiectoriei și de valoarea vitezei (rectilinie, curbilinie,
uniformă, variată etc.).

Activități și produsede învățare recomandate

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: punct material, mișcare mecanică, repaus, traiectorie, rectilinie, curbilinie,
drum parcurs, viteză, viteză medie, *coordonată, *legea mișcării, *direcție, *sens.

1.1. Clasificarea și descrierea tipurilor de mișcări (rectilinie, curbilinie, circulară, uniformă, variată).
1.2. Utilizarea instrumentelor de măsură specifice pentru măsurarea mărimilor fizice: lungime, timp, viteză.
1.3. Înregistrarea în tabele cu rubrici prestabilite avalorilor mărimilor fizice măsurate (de exemplu: lungime, timp, viteză etc.).
1.4. Definirea termenilor și a mărimilor fizice: punctmaterial, traiectorie, drum parcurs, viteză, viteză medie, *legea mișcării rectilinii uniforme.
1.5. Reprezentarea grafică a mișcării unui corp pebaza unui tabel de valori primit.
1.6. Descrierea mișcării unui mobil pe baza interpretării graficului mișcării acestuia.
1.7. Exemplificarea unor situații din viața de zi cu zi încare se identifică diverse tipuri de mișcare.
1.8. Identificarea datelor relevante pentru rezolvarea
unei probleme/situații-problemă.
1.9. Utilizarea simbolurilor mărimilor fizice, aunităților de măsură și a formulelor aferente (*compunerea vitezelor coliniare, legea mișcării rectilinii
uniforme) la rezolvarea problemelor.
1.10. Efectuarea transformărilor de unități de măsură
în SI pe baza relațiilor dintre multipli și submultipli.
1.11. Manifestarea unui comportament de precauție
la traversarea regulamentară a străzilor, ținând contde distanța de frânare (aceeași referință și la traversarea căii ferate).

Unități de competență

CLASA A VII-A

16• *Extindere: Compunereaforțelor necoliniare. Regula
paralelogramului. Descompunerea unei forțe dupădouă direcții reciproc perpendiculare. Coeficientul defrecare la alunecare• Interacțiunea. Efectele
interacțiunii (static, dinamic). Forța – măsură ainteracțiunii. Măsurareaforțelor. Aplicații
• Forța – mărime vectorială.
Compunerea forțelor coliniare• Echilibru mecanic. Condiția
de echilibru• Tipuri de forțe: forța de greutate, forța de apăsare normală (ponderea), forța elastică (forța de tensiune din
fir/bară, forța de reacțiune
normală), forța de frecare• Eroarea absolută. Scrierea
rezultatului măsurării (indirecte) a unei mărimi fizice– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– instrument de măsură descris, valoarea uneidiviziuni determinată;– mărime fizică măsurată;– surse de erori identificate;– tabelul măsurărilor completat;– experiment realizat;– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;– probleme rezolvate;– comunicare prezentată: „Dinamometrul” /„Rulmenții”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Forțe în natură șiîn tehnică”.

Lucrări de laborator:2) „Gradarea dinamometrului”;
3) „Determinarea constantei elastice a resortului”.

Activități de învățare:– observarea efectelor static și dinamic;– măsurarea forței cu dinamometrul;– realizarea unui experiment conform etapelor
stabilite;– înregistrarea datelor în tabel;– calculul erorii absolute.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: efect static, efect dinamic, interacțiune, forță, forța de greutate, pondere, alungirea absolută, constanta elastică (rigiditatea), echilibru mecanic, forța de reacțiune normală, forța elastică, forța de tensiune, forța de frecare, forța rezultantă,dinamometru, newton, mărime fizică scalară, mărime fizică vectorială, *necoliniar, *coeficientul de frecare.

2.1. Observarea și descrierea efectelor fenomenelor
fizice (efect static, efect dinamic).
2.2. Recunoașterea și caracterizarea mărimilor fizice
scalare și vectoriale.
2.3. Definirea mărimilor fizice: forță, forță de greutate, pondere, forță elastică, forță de frecare.
2.4. Reprezentarea grafică a forțelor.
2.5. Determinarea limitelor de măsurare, a valorii uneidiviziuni și a erorii absolute a dinamometrului.
2.6. Înregistrarea în tabel a valorilor mărimilor fizicemăsurate (dependența alungirii absolute de valoareaforței deformatoare).
2.7. Identificarea mărimilor fizice care nu pot fi măsurate direct.
2.8. Calcularea erorii absolute.
2.9. Scrierea rezultatului măsurării unei mărimi fizice.
2.10. Utilizarea simbolurilor mărimilor fizice, aunităților de măsură și a formulelor aferente la rezolvarea problemelor.
2.11. Transformarea unităților de măsură în SI pe bazarelațiilor dintre multipli și submultipli.
2.12. Utilizarea condiției de echilibru (starea de repaus, mișcarea rectilinie uniformă) la rezolvarea problemelor.
2.13.*Aplicarea algoritmilor de rezolvare a unor probleme cu mai multe operații referitoare la: compunerea forțelor, acțiunea și reacțiunea, aplicarea condiției
de echilibru.

II. Interacțiuni

17

3.1. Definirea mărimilor fizice: presiune, presiunea
hidrostatică, presiunea atmosferică, forța Arhimede.
3.2. Comunicarea observațiilor și a concluziilorparțiale ale investigațiilor (de exemplu: dependența
forței arhimedice de densitatea fluidului/volumului defluid dezlocuit; dependența presiunii hidrostatice denatura lichidului și de adâncime, dependența presiunii
corpului solid de aria suprafeței de apăsare și forța deapăsare normală).
3.3. Descrierea fenomenelor pe baza unor legi fizice(de exemplu: legea lui Pascal, legea lui Arhimede).
3.4. Reprezentarea grafică a forțelor ce acționează
asupra unui corp.
3.5. Utilizarea instrumentelor pentru măsurarea mărimilor fizice: forță, presiune, volum.
3.6. Înregistrarea în tabel a valorilor mărimilor fizicemăsurate cu calcularea erorii absolute.
3.7. Analiza rezultatelor măsurărilor efectuate și
formularea concluziilor prin aprecierea rezultatuluiobținut.
3.8. Utilizarea simbolurilor mărimilor fizice (presiune,
presiune hidrostatică, presiune atmosferică, forță
arhimedică), a unităților de măsură și a formulelor
aferente la rezolvarea problemelor.
3.9. *Aplicarea legii vaselor comunicante, a legii lui
Pascal (în cazul presei hidraulice) la rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă.
• *Extindere:
Presa hidraulică. Vase comunicante – cantitativ• Presiunea corpului solid.
Presiunea hidrostatică. Presiunea atmosferică
• Legea lui Pascal. Aplicații
(presa hidraulică, vase comunicante – calitativ)• Legea lui Arhimede. Aplicații

III. Statica fluidelor

Produse școlare:– presiune măsurată;– probleme/situații-problemă rezolvate;– eseu structurat (vase comunicante în viața cotidiană);– experiment realizat;– machetă funcțională (aplicarea legii lui Pascal)
construită;– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;– comunicare prezentată: „Presa hidraulică” /„Vase comunicante” / „Densimetrul”/ „Plutirea
corpurilor”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Măsurarea presiunii”.

Lucrare de laborator:
4) „Determinarea densității unei substanțe necunoscute, aplicând legea lui Arhimede”.

Activități de învățare:– studiul dependenței presiunii corpului solid dearia suprafeței de apăsare și valoarea forței deapăsare normală;– studiul dependenței presiunii hidrostatice denatura lichidului și de adâncime;– studiul dependenței forței arhimedice de densitatea fluidului și de volumul de fluid dezlocuit;– măsurarea presiunii cu: manometrul, barometrul
aneroid;– rezolvarea problemelor.

18

Rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă prinaplicarea legii vaselor comunicante, a legii lui
Pascal (în cazul presei hidraulice).

• *Extindere:
Energia potențială elastică.
Lucrul mecanic efectuat deforțe variabile• Lucrul mecanic efectuat deforțe constante. Puterea
mecanică
• Energia cinetică. Energia
potențială gravitațională.
Energia mecanică. Conservarea energiei mecanice– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– experiment realizat;– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;– probleme rezolvate.

Activități de învățare:– studiul transformării energiei potențiale în energie cinetică și invers (la căderea liberă și la aruncarea vertical în sus/în jos a corpurilor);– rezolvarea problemelor.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: lucrul mecanic, puterea mecanică, Joule, Watt, cal putere, energie cinetică, energie potențială
gravitațională, *energie potențială elastică, conservarea energiei mecanice.

4.1. Definirea mărimilor fizice: lucrul mecanic efectuat
de forțe constante, puterea și energia mecanică, energia cinetică și energia potențială gravitațională.
4.2. Aplicarea legii conservării energiei mecanice larezolvarea problemelor/situațiilor-problemă.
4.3. Extrapolarea cunoștințelor despre conservareaenergiei mecanice la studiul mișcării corpurilor.
4.4. Aplicarea mărimilor fizice (lucrul mecanic efectuat de forțe constante, puterea și energia mecanică,energia cinetică și energia potențială gravitațională) larezolvarea problemelor.
4.5.*Aplicarea mărimilor fizice (lucrul mecanic efectuat de forțe variabile, energia potențială elastică) larezolvarea problemelor.

IV. Lucrul, puterea și energia mecanică

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: presiune, presiune hidrostatică, presiune atmosferică, presă hidraulică, vase comunicante, volum
dezlocuit, manometru, barometru, pascal, fluid, legea lui Arhimede, forța Arhimede, legea lui Pascal.

*– Test de evaluare sumativă rezolvat.

19• *Extindere:Randamentul mecanismelor
simple• Echilibrul de rotație.
Aplicații. Pârghia (cazul încare maxim două forțe produc efect de rotație, tratareinterdisciplinară – pârghii însistemul locomotor)• Scripetele• Planul înclinat– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– forțe grafic reprezentate;– experiment realizat, concluzii formulate;– raportul prezentat pentru experiment/lucrarede laborator;– machetă funcțională formată din mecanisme
simple construită;– probleme rezolvate;– comunicare prezentată: „Pârghia” / „Scripeți” /„Plan înclinat” / „Troliul”/ „Scripetele compus”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Mecanisme simple”.

Lucrări de laborator:
5) „Determinarea lucrului forței active, a lucruluiforței rezistente, compararea valorilor obținute”.
(pârghie, scripete, plan înclinat – la alegere);
6)*„Determinarea randamentului unui mecanism
simplu”.

Activități de învățare:– determinarea experimentală a forței active cu
ajutorul dinamometrului și verificarea experimentală a condiției de echilibru (la pârghie, scripete, plan înclinat);– determinarea lucrului forței active și a lucruluiforței rezistente, compararea valorilor obținute(scripete, pârghie, plan înclinat);– rezolvarea problemelor.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: echilibru, echilibru de rotație, pârghie, scripete, braț al forței, plan înclinat,*
randamentul mecanismelor simple.

5.1. Identificarea mecanismelor simple în natură și în
tehnică.
5.2. Investigarea experimentală a mecanismelor simple.
5.3. Crearea strategiilor și tacticilor de aplicare a mecanismelor simple la rezolvarea problemelor în diferite contexte.
5.4. Proiectarea unui tabel pentru colectarea datelor
experimentale (de exemplu: determinarea condiției
de echilibru la rotație).
5.5. Analiza imaginilor unor stări de echilibru mecanic
cu scopul evaluării condițiilor de echilibru (de exemplu: sportiv la paralele, bârnă, poziția în apărare aunui jucător de baschet etc.)
5.6. Calcularea lucrului forței active, a lucrului forței
rezistente, compararea valorilor obținute pentru seturi de date înregistrate în tabel (scripete, pârghie,plan înclinat).
5.7. Identificarea cauzelor și a efectelor unor
interacțiuni sau a comportamentului unor sisteme fizice în diverse condiții de exploatare (scripeți, pârghii,
plan înclinat).
5.8. Reprezentarea grafică a forțelor ce acționează
asupra unui sistem mecanic.
5.9.*Determinarea randamentului unui mecanism
simplu.

V. Echilibrul de rotație

20

•
•
•
•
•
•
•
•

•

•

•
•
•
•
•

•

•
•
•
•
•
•
•

Elemente comune cu Matematica:Funcția de gradul I, funcția constantă (forma analitică, reprezentarea grafică);Determinarea termenului/a factorului necunoscut din operația data;
Operarea și transformarea unităților de măsură;Identificarea relațiilor de proporționalitate;
Utilizarea mediei aritmetice a 2 sau mai multe numere reale;
Calculul puterii cu exponent natural a numerelor reale;
Operații cu rădăcini pătratice dintr-un număr real nenegativ;
Utilizarea procentelor.

La sfârșitul clasei a VII-a, elevul poate:clasifica, descrie diverse tipuri de mișcări (rectilinie, curbilinie, circulară, uniformă, variată);identifica simbolurile mărimilor fizice și unitățile de măsură;recunoaște mărimi fizice scalare, vectoriale;măsura mărimile fizice (forță, viteză, presiune etc.);
identifica și selecta instrumentele de măsurat;
explica modul de calcul al erorii absolute;
reprezenta grafic forțele (forța de greutate, ponderea, forța elastică, forța de frecare, forța de reacțiune normală, tensiunea
în fir/în bară);identifica cauzele și efectele unor interacțiuni sau ale comportamentului unor sisteme fizice în diverse condiții de exploatare(scripeți, pârghii);
completa/extrage informațiile într-un/dintr-un grafic și/sau tabel;descrie mișcarea unui mobil pe baza analizei graficului mișcării acestuia;
comunica rezultatele măsurărilor efectuate;
exprima și compara rezultatele unor măsurări, utilizând unități de măsură în Sistemul Internațional și transformările lor;
aplica formulele mărimilor fizice studiate, legea conservării energiei mecanice, legea lui Pascal, legea lui Arhimede, condiția
de echilibru a pârghiei la rezolvarea problemelor/situaților-problemă;propune un plan propriu de elaborare a strategiilor și tacticilor de aplicare a mecanismelor simple la soluționarea diverselor
situații cotidiene; de evaluare a condițiilor de echilibru (de exemplu: sportiv la paralele, bârnă, poziția în apărare a unui jucător de baschet etc.).
traversa regulamentar străzile, luând în considerare faptul că la orice viteză vehiculul parcurge un anumit drum (spațiu) defrânare (aceeași referință și la traversarea căii ferate).

21

Activități și produse de învățare recomandateLucrări de laborator:
1) „Determinarea perioadei și a frecvenței oscilațiilor unui pendul gravitațional”;
2)*„Determinarea lungimii băncii cu ajutorul pendulului
gravitațional”.

•*Extindere: Pendulul elastic

Produse școlare:– fenomene oscilatorii în natură și în tehnică identificate și descrise;– raportul prezentat pentru experiment/lucrare de laborator cu
privire la conservarea energiei mecanice în studiul pendulului
gravitațional;– probleme/situații-problemă rezolvate;– comunicări prezentate: „Aplicațiile ultrasunetului în viața cotidiană” / „Impactul sunetului asupra organismelor vii” / „Producerea sunetelor muzicale” / „Ecolocația” / „Ultrasunetul” /„Formarea comportamentului de precauție (protecție fonică)la utilizarea diferitor surse sonore (instrumente muzicale, aparate radio, telefoane ș.a.);– proiect STEM/STEAM realizat: „Protecția fonică în viața cotidiană”.

Activități de învățare:– realizarea experimentelor: oscilații mecanice, unde mecanice;– analiza sunetelor produse de diferite surse sonore;– rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă prin aplicareanoțiunilor de amplitudine, perioadă și frecvență a mișcării
oscilatorii;– determinarea vitezei undei sonore, a lungimii de undă;– determinarea lungimii pendulului gravitațional, utilizândmișcarea oscilatorie.

• Mișcare oscilatorie.
Oscilații libere și oscilații
forțate• Pendulul gravitațional. Energia mecanică totală a unuisistem oscilant. Aplicații
• Mișcare ondulatorie.
Sunetul. Viteza și tăria sunetului. Aplicații

I. Fenomene mecanice. Oscilații și unde mecaniceUnități de conținut

– Test de evaluare sumativă rezolvat.
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: mișcare oscilatorie, amplitudine, elongație, frecvență, perioadă, undă mecanică, lungimea deundă, pendul gravitațional, *pendul elastic, oscilații libere, oscilații forțate, unde sonore, ultrasunet, infrasunet.

1.1. Recunoașterea, observarea și descrierea calitativă a unor fenomene oscilatorii identificate în natură și în tehnică.
1.2. Descrierea oscilațiilor pendulului
gravitațional (*pendulului elastic).
1.3. Definirea mărimilor fizice: amplitudine, perioadă, frecvență, lungime deundă.
1.4. Utilizarea mărimilor caracteristicemișcării oscilatorii și ondulatorii la rezolvarea unor probleme/situații-problemă.
1.5. Investigarea experimentală a unor
procese oscilatorii, utilizând mărimi
fizice caracteristice mișcării oscilatorii și modele de oscilatori (pendulul
gravitațional, *pendulul elastic).
1.6. Extrapolarea conservării energiei mecanice în studiul pendulului
gravitațional.
1.7. Identificarea condițiilor în care se
produc și se propagă undele mecanice.
1.8. Soluționarea unor situații de protejare fonică în viața cotidiană, reguli desecuritate.

Unități de competență

CLASA A VIII-A22

2.1. Observarea diferitor fenomene
termice (conducția termică, convecția,radiația, transformări de stare de agregare etc.).
2.2. Definirea conceptelor și a mărimilor fizice caracteristice fenomenelor
termice: temperatură, energie internă,cantitate de căldură, căldură specifică,capacitatea termică, călduri latente,
putere calorică.
2.3. Investigarea experimentală amodurilor de transmitere a căldurii, atransformărilor reciproce a lucrului șia căldurii, a transformărilor stărilor deagregare.
2.4. Calcularea cantității de căldură
la încălzire/răcire, topire/solidificare,vaporizare/condensare și la arderea
combustibililor (pentru rezolvarea
problemelor și soluționarea situațieiproblemă să se aplice maximum douăexpresii pentru cantitatea de căldură;*pentru soluționarea situației-problemă
pot fi aplicate mai mult de două expresii
pentru cantitatea de căldură).
2.5. Descrierea principiului defuncționare a motoarelor termice.
2.6. Estimarea randamentului motoarelor termice.
• *Extindere:Ecuația calorimetrică. Calculul
cantității de căldură la încălzire/răcire, topire/solidificare,vaporizare/condensare șila arderea combustibililor(pentru soluționarea situațieiproblemă pot fi aplicate mai
mult de două expresii pentru
cantitatea de căldură)• Structura substanței.
Mișcarea moleculelor.
Energia internă. Cantitateade căldură. Moduri de transmitere a căldurii. Echilibru
termic• Căldura specifică. Capacitatea termică.
Transformări ale stărilor deagregare (topire/solidificare;vaporizare/condensare).
Călduri latente• Producerea căldurii. Combustibili. Puterea calorică.
Aplicații
• Transformări reciproce ale
lucrului și ale căldurii. Mașini
termice. Randamentulmașinilor termice. Mașinile
termice și poluarea mediului. Aplicații

Produse școlare:– eseu structurat în scris de descriere a modurilor de transmitere a căldurii;– probleme/situații-problemă rezolvate;– comunicări prezentate:„Utilizarea motorului termic și impactul asupra mediul ambiant” / „Protecția mediului ambiant” / „Comportamentul cu
precauție la încălzirea și utilizarea corpurilor fierbinți, protejarea contra arsurilor” / „Utilizarea cu precauție a termometrului cu mercur: evitarea pericolului de intoxicare cu vapori demercur sau întreprinderea măsurilor urgente de protecție încazul deteriorării termometrului” / „Protecția antiincendiară
în cazul utilizării combustibililor (în deosebi, acasă), identificarea cauzelor ce pot provoca incendii și prevenirea acestora) ” /„Randamentul mașinilor termice” / „Motoare termice. Impactul utilizării motoarelor termice” / „Combustibili”;*

Lucrare de laborator:
3) „Determinarea căldurii specifice a unei substanțe".

Activități de învățare:– măsurarea temperaturii;– realizarea experimentelor: moduri de transmitere a căldurii,
topire/solidificare, vaporizare/condensare, transformări reciproce ale lucrului și ale căldurii;– studiul modelului motorului cu ardere internă în 4 timpi;– *Reprezentarea grafică a proceselor: încălzirii, topirii, solidificării, vaporizării, condensării;– rezolvarea problemelor cu aplicarea noțiunilor: energia internă,cantitatea de căldură, căldură specifică, capacitatea termică,călduri latente, randamentul motorului termic (pentru rezolvarea problemelor și soluționarea situației-problemă să se aplicemaximum două expresii pentru cantitatea de căldură).

II. Fenomene termice

23– Test de evaluare sumativă rezolvat.

– proiect STEM/STEAM de diminuare a poluării cauza­te de utilizarea motoarelor termice și/sau a combustibililor elaborat;– proiect STEM/STEAM realizat: „Surse alternative de energie”.

3.1. Efectuarea observărilor proprii asupra fenomenelor electromagnetice dinviața cotidiană.
3.2. Definirea mărimilor fizice și aunităților de măsură: intensitatea curentului electric, amperul, tensiunea electrică, voltul, rezistența electrică, ohmul,
rezistivitatea, lucrul și puterea curentului
electric, kW•h.

• Curentul electric continuu.
Circuite electrice. Intensitatea curentului electric. Tensiunea electrică.
Instrumente de măsurat:
ampermetru, voltmetru,
multimetru. Aplicații
• Rezistența electrică. Reostate. Legea lui Ohm pentru oporțiune de circuit.

Activități de învățare:– experimente: montarea unui circuit electric simplu, măsurarea
intensității curentului electric și a tensiunii electrice, studiul
dependenței intensității curentului electric de tensiunea electrică și de rezistența electrică, studiul dependenței rezistenței
electrice de natura substanței și dimensiunile conductorului,
reglarea intensității curentului electric în circuit cu ajutorul
reostatului;– studiul experimental al circuitelor electrice în serie și în paralel;III. Fenomene electromagnetice. Electrocinetica

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: proces termic, energie internă, cantitate de căldură, conducție termică, convecție, radiație, căldură
specifică, capacitate termică, călduri latente, evaporare, vaporizare, condensare, fierbere, topire, solidificare, putere calorică, combustibili,
motor termic, randamentul motorului termic.

2.7. Explicarea din punct de vedere fizica unor fenomene studiate la alte discipline (diferența dintre climatul continental și cel temperat oceanic, cauze alepoluării).
2.8. Expunerea opiniilor proprii referitoare la încălzirea globală și poluarea
cauzată de motoarele termice.
2.9. Utilizarea instrumentelor pentrumăsurarea mărimilor fizice: temperatură, masă, volum.
2.10.*Înregistrarea în tabel a valorilormărimilor fizice măsurate. Calcularea
erorii absolute. Formularea concluziilor.
2.11.*Aplicarea ecuației calorimetrice larezolvarea problemelor.

24Lucrări de laborator:
4) „Determinarea rezistenței electrice”;
5) „Determinarea puterii unui bec electric”.

• *Extindere:Tensiunea electromotoareși rezistența internă a unei
surse de curent. Legea lui
Ohm pentru un circuit întreg. Gruparea mixtă a conductoarelor– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– eseu structurat în scris: „Descrierea aplicării efectului curentului electric în viața cotidiană”;– probleme/situații-problemă rezolvate;– raportul prezentat pentru experiment/lucrare de laborator;– comunicări prezentate: „Regulile de securitate și prevenirea
pericolului de electrocutare în diverse situații (la școală, acasă)” / „Becul cu incandescență” / „Siguranța fuzibilă” /„Utilizarea curentului electric în medicină” / „Circuite electriceîn viața cotidiană”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Economisirea energiei electrice”.

– rezolvarea problemelor în care se aplică mărimi și legi fizice
caracteristice fenomenelor electrice (intensitatea curentului
electric, tensiunea electrică, rezistența electrică, rezistivitatea,
lucrul și puterea curentului electric);– calculul costului energiei electrice consumate.

Gruparea conductoarelor în
serie și în paralel. Aplicații
• Lucrul și puterea curentului
electric. Legea lui Joule.
Aplicații

Elemente noi de limbaj specific disciplinei : curent electric continuu, sensul curentului electric, intensitatea curentului electric, tensiune electrică, rezistență electrică, rezistor, reostat, rezistivitate, legea lui Ohm pentru o porțiune de circuit, putere, legea lui Joule, amper, volt, ohm,
kW•h, ampermetru, voltmetru, multimetru, conexiunea conductoarelor (în serie, în paralel), *tensiunea electromotoare, *legea lui Ohm pentru un circuit întreg.

3.3. Măsurarea/determinarea
intensității curentului electric, a tensiunii electrice, a rezistenței electrice și aputerii curentului electric.
3.4. Investigarea experimentală a circuitelor electrice la gruparea consumatorilor în serie, în paralel.
3.5. Utilizarea legilor, a mărimilor fizice
și a unităților de măsură caracteristicefenomenelor electrice la rezolvarea
problemelor (intensitatea curentului
electric, tensiunea electrică, rezistența
electrică, rezistivitatea, lucrul și puterea
curentului electric, legea lui Ohm pentru
o porțiune de circuit, legea lui Joule,*legea lui Ohm pentru un circuit întreg).
3.6. Respectarea normelor de securitate
la utilizarea dispozitivelor electrice.
3.7. Propunerea unor măsuri desiguranță împotriva electrocutării îndiverse situații (la școală, acasă, în viața
cotidiană).
3.8. Determinarea limitelor de măsurare, a valorii unei diviziuni și a erorii
absolute (voltmetrul, ampermetrul,
multimetrul).

25• Câmpul magnetic. Câmpul
magnetic al magnetului permanent. Câmpul magnetic
al curentului electric. Regulamâinii drepte• Electromagneți. Aplicații.
Forța exercitată de unelectromagnet în funcție
de intensitatea curentului(mărime și sens), parametrii constructivi ai bobinei(secțiune, număr de spire,
tipul miezului)• Inducția magnetică. Forța
electromagnetică. Regulamâinii stângi. Aplicații (motorul electric – calitativ)– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– electromagnet confecționat;– probleme/situații-problemă rezolvate;– eseu structurat scris cu privire la construcția și principiul defuncționare a soneriei electrice, a releului electric;– comunicări prezentate: „Respectarea regulilor securității lautilizarea motoarelor electrice” / „Electromagneți” / „Motorul
electric” / „Aparate electrice de măsurat”;– proiect STEM/STEAM realizat: „Influența câmpului magnetic
asupra organismelor vii”.

Activități de învățare:– reproducerea experimentelor efectuate de către Oersted;– acțiunea câmpului magnetic asupra conductorului parcurs decurent electric;– formarea spectrului câmpului magnetic al unui magnet permanent și al unui conductor parcurs de curent electric (conductor
rectiliniu, spiră, bobină);– rezolvarea problemelor în care se aplică mărimile fizice:
inducția magnetică și forța electromagnetică.

La sfârșitul clasei a VIII-a, elevul poate:• recunoaște și descrie calitativ, în baza principiului cauză-efect, unele fenomene oscilatorii identificate în natură și în tehnică;• identifica simbolurile mărimilor fizice măsurate și unitățile de măsură;• explica și relata condițiile în care se produc și se propagă undele mecanice;Elemente noi de limbaj specific disciplinei: linii de câmp magnetic, bobină, solenoid, inducție magnetică, Tesla, regula mâinii drepte,forță electromagnetică, regula mâinii stângi, electromagneți.

4.1. Descrierea fenomenelor electromagnetice observate în natură și în
tehnică.
4.2. Definirea mărimilor fizice: forța
electromagnetică și inducția magnetică.
4.3. Investigarea experimentală a câmpului magnetic generat de curentul electric și a forței electromagnetice.
4.4. Aplicarea regulii mâinii stângi și aconceptului de forță electromagnetică
la rezolvarea problemelor.
4.5. Aplicarea regulii mânii drepte la
determinarea sensului liniilor de forță
ale câmpului magnetic și ale vectorului
inducției magnetice.
4.6. Respectarea regulilor de securitate
la utilizarea motoarelor electrice.

IV. Fenomene electromagnetice. Efectul magnetic al curentului electric

26

•
•
•
•
•
•
•

•

Elemente comune cu Matematica:Funcția de gradul I, funcția constantă, funcția proporționalitate directă, funcția proporționalitate inversă, funcția radical (forma analitică, reprezentarea grafică);Determinarea termenului/factorului necunoscut din operația dată;Operarea și transformarea unităților de măsură;Identificarea relațiilor de proporționalitate;
Utilizarea mediei aritmetice a 2 sau mai multe numere reale;
Calculul puterii cu exponent natural a numerelor reale;
Operații cu rădăcini pătratice dintr-un număr real nenegativ;
Utilizarea procentelor.

• raporta principiul de funcționare a motoarelor termice, a motoarelor electrice;• identifica și selecta instrumentele de măsurat;• măsura mărimile fizice (perioadă, frecvență, intensitatea curentului electric, tensiunea electrică, rezistența electrică și puterea curentului electric);• reprezenta grafic: forța electromagnetică, sensul vectorului inducției magnetice;• explica modul de calcul și de determinare a limitelor de măsurare, a valorii unei diviziuni și a erorii absolute, a instrumentelorde măsură;• recunoaște fenomenele electromagnetice observate în natură și în tehnică;• interpreta din punct de vedere fizic unele fenomene studiate la alte discipline;• explica: legea conservării energiei mecanice, legea lui Ohm pentru o porțiune de circuit, legea lui Joule;• completa informațiile într-un tabel;• confecționa un electromagnet;• comunica rezultatele măsurărilor efectuate;• exprima și compara rezultatele unor măsurători, utilizând unități de măsură potrivite în sistemul internațional și transformări
ale lor;• aplica formulele mărimilor fizice/legile studiate la rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă;• propune un plan propriu de măsuri de formare a comportamentului de protecție fonică și de utilizare a dispozitivelor electrice/electromagnetice.

27• Reflexia luminii. Legile reflexiei. Oglinda plană. Oglinzi
sferice. Construirea imaginilor• Refracția luminii. Indice
absolut de refracție. Legile
refracției. Reflexia totală.
Aplicații
• Lentile subțiri. Construirea
imaginilor în lentile subțiri.
Formula lentilei subțiri. Prisma optică, dispersia luminii.
Aplicații
• Instrumente optice: lupa,
aparatul fotografic, aparatul
de proiecție, microscopul
calitativ. Aplicații• Ochiul – sistem optic natural. Defectele vederii.
Ochelarii

Activități și produse de învățare recomandate– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– imagini obținute și descrise;– experiment realizat;– raportul prezentat pentru experiment/lucrare de laborator;– probleme/situații-problemă rezolvate;– comunicări prezentate (aplicații ale oglinzilor sferice, aplicații ale
instrumentelor optice, defectele vederii, periscopul fibre optice,binoclul, telemetrul, filtre de culori, utilizarea de către pietoni aîmbrăcămintei cu elemente fluorescent-reflectorizante);– proiect STEM/STEAM realizat: „Protecția și corecția vederii”/„Iluzii optice”.

Lucrări de laborator:
1) „Determinarea indicelui de refracție al unei substanțe transparente”;
2) „Determinarea distanței focale a unei lentile convergente”.

Activități de învățare:– experimente: observarea reflexiei, a refracției, a reflexiei
totale și a dispersiei luminii;– stabilirea focarului oglinzii concave și a lentilei convergente;– obținerea și scrierea caracteristicilor imaginilor în oglinda concavă și în lentila convergentă în funcție de poziția obiectului;– rezolvarea problemelor cu aplicarea:a) legilor: a reflexiei, a refracției, a reflexiei totale;b) formulei lentilei subțiri;c) construcției imaginilor în oglinzi și în lentile.

I. Fenomene opticeUnități de conținut

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: rază (incidentă, reflectată, refractată, emergentă), fenomen (reflexie, refracție, reflexie totală, dispersie),unghi (de incidență, reflexie, refracție, emergență, deviație), indice de refracție, putere optică (convergența), focar, mărire liniar transversală.

1.1. Explicarea fenomenelor de reflexie,
refracție, reflexie totală și dispersie aluminii.
1.2. Stabilirea experimentală a legilor
reflexiei și ale refracției luminii.
1.3. Construirea imaginilor în oglinzi și în
lentile subțiri.
1.4. Identificarea defectelor de vedere șia modalităților de corectare a acestora.
1.5. Aplicarea legilor reflexiei, alerefracției, ale reflexiei totale și a formulei
lentilei subțiri la rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă.
1.6. Descrierea construcției și a principiului de funcționare a instrumentelor
optice (lupa, aparatul fotografic, aparatul
de proiecție, microscopul).
1.7. Identificarea condițiilor de producere a reflexiei totale.
1.8. Argumentarea importanței utilizării
de către pietoni a îmbrăcămintei cu elemente fluorescent-reflectorizante.

Unități de competență

CLASA A IX-A

28

• Legea atracției universale.
Activități de învățare:Câmpul gravitațional, lini– investigarea schemelor experimentelor: lui Cavendish, ale lui
ile de forță ale câmpului
Coulomb;
gravitațional, intensitatea– studiul interacțiunii curenților electrici paraleli;câmpului gravitațional (cali– generarea câmpului electric variabil de câmpul magnetic varitativ: forma și sensul liniilor
abil și invers;de câmp, orientarea vecto– studiul Sistemului Solar;
rului intensității câmpului– recepția radioundelor;gravitațional). Originea și– rezolvarea problemelor (aplicarea legii atracției universale,componența Sistemului Solara legii lui Coulomb, a formulei forței electromagnetice, ce• Legea lui Coulomb. Câmpul
determină interacțiunea dintre conductoarele parcurse deelectric, liniile de forță ale
curent electric).
câmpului electric, intensitatea câmpului electric (calitaProduse școlare:tiv: forma și sensul liniilor de– probleme/situații-problemă rezolvate;
câmp, orientarea vectorului– comunicări prezentate despre: acțiunea biologică a undelorintensității câmpului electric)
electromagnetice și necesitatea luării măsurilor de protecție,• Câmpul magnetic al Pămândescrierea rolului câmpului magnetic al Pământului în protului. Aurore polare.
tejarea de radiații cosmice, imponderabilitatea, radiolocația,Interacțiunea dintre conducradiocomunicații;toarele paralele parcurse de – proiect STEM/STEAM realizat: „Interacțiuni electrostatice încurent electric
natură și în tehnică”.
• Câmpul electromagnetic.
Undele electromagnetice.
– Test de evaluare sumativă rezolvat.
Viteza de propagare a undelor electromagnetice. Clasificarea undelor electromagnetice. Unde radio. Undeluminoase. Aplicații
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: câmp electromagnetic, unde electromagnetice, unde radio, aurore polare,intensitatea câmpului electric, intensitatea câmpului gravitațional.

2.1. Extrapolarea cunoștințelor despreforța de greutate, interacțiuni electromagnetice, inducția magnetică și forța
electromagnetică la studiul câmpurilor
fizice.
2.2. Aplicarea legii atracției universale, a legii lui Coulomb și a formuleiforței electromagnetice, ce determină
interacțiunea dintre conductoarele parcurse de curent electric la rezolvarea
problemelor/situațiilor-problemă în diferite contexte.
2.3. Argumentarea rolului câmpului
magnetic al Pământului în protejarea deradiații cosmice.
2.4. Explicarea procesului de generare
reciprocă a câmpurilor electric și magnetic. Justificarea existenței undelor electromagnetice prin detectarea undelorradio.
2.5. Identificarea naturii comune a undelor radio și a undelor luminoase.
2.6. Constatarea acțiunii biologice a undelor electromagnetice și a necesității
luării măsurilor de protecție.

II. Interacțiuni prin câmpuri

29• *Extindere:Construcția și funcționarea
reactorului nuclear. Elementele de bază ale centralei
atomo-electrice• Nucleul atomic.
Constituenții nucleului atomic. Forțe nucleare• Radioactivitatea. Radiații nucleare. Acțiunea radiațiilor
nucleare asupra organismelor vii. Regulile de protecție
contra radiației. Aplicații
• Fisiunea nucleelor de uraniu.
Conservarea numărului desarcină și a numărului demasă. Energetica atomică
(nucleară)• Reacții termonucleare.
Energetica termonucleară.
Aplicații
– Test de evaluare sumativă rezolvat.

Produse școlare:– comunicări prezentate despre: perspectivele energeticii termonucleare, efectele radiațiilor nucleare, structura Soareluiși procesele ce au loc în interiorul lui, utilizarea izotopilor în
medicină și agricultură, reactoare folosite în propulsie navală,poluarea radioactivă;– probleme/situații-problemă rezolvate;– proiect STEM/STEAM realizat: „Efectele bologice aleradiațiilor nucleare și protecția contra lor”.

Activități de învățare:– demonstrări referitoare la: modelele atomului și ale nucleului atomic, schema fisiunii nucleelor de uraniu, *construcția
și funcționarea reactorului nuclear, *elementele de bază ale
centralei atomo-electrice;– rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă.

4.1. Aprecierea importanței progresului tehnico-științific în dezvoltarea
civilizației.

IV. Rolul fizicii în dezvoltarea
celorlalte științe ale naturiiși în dezvoltarea societății

Produse școlare:– raport prezentat despre aportul fizicii la progresul tehnicoștiințific.

Activități de învățare:– studiul aportului fizicii la progresul tehnico-științific.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: număr de masă, număr de sarcină, forțe nucleare, dezintegrare, radioactivitate, radiații (alfa, beta,gama), nucleon, fisiune, fuziune, reacție termonucleară, *reactor nuclear.

3.1. Caracterizarea nucleelor, utilizândproprietățile generale ale acestora – dimensiune, masă, sarcină electrică, structură.
3.2. Constatarea stabilității diferitor nuclee în funcție de masa acestora.
3.3. Caracterizarea diferitor tipuri deradiații nucleare în funcție de proprietățile
acestora – masă, sarcină electrică.
3.4. Descrierea efectelor interacțiunii
radiațiilor nucleare cu substanța.
3.5. Aplicarea măsurilor de protecție
a mediului și a propriei persoane deacțiunile radiațiilor nucleare.
3.6. Estimarea posibilelor efecte ale accidentelor nucleare și ale utilizării armamentului nuclear.
3.7. Formarea atitudinii față de pericolulpe care îl prezintă radiațiile ionizante și
depozitarea deșeurilor radioactive.
3.8. Aplicarea conservării numărului desarcină și a numărului de masa la rezolvarea problemelor.
3.9.*Explicarea construcției și a principiului de funcționare a reactorului nuclear.

III. Elemente de fizică ale nucleului

30

•
•

•
•

•
•
•

•
•
•
•

•
•
•
•
•
•

La sfârșitul clasei a IX-a, elevul poate:
construi și caracteriza imaginile în oglinzi și în lentile subțiri;expune construcția și principiul de funcționare a instrumentelor optice;identifica condițiile de producere a reflexiei totale;
descrie procesul de generare reciprocă a câmpurilor electric și magnetic;
recunoaște simbolurile mărimilor fizice măsurate și unitățile de măsură;caracteriza nuclee, utilizând proprietățile generale ale acestora, și diferite tipuri de radiații nucleare în funcție deproprietățile acestora;
descrie efectele interacțiunii radiațiilor nucleare cu substanța;identifica și selecta instrumentele de măsurat;
explica procesul de generare reciprocă a câmpurilor electric și magnetic;argumenta: rolul câmpului magnetic al Pământului în protejarea de radiații cosmice; importanța utilizării de către pietoni aîmbrăcămintei cu elemente fluorescent-reflectorizant;
explica fenomenele: reflexie, refracție, reflexie totală și dispersie a luminii;
comunica rezultatele măsurărilor efectuate;
aplica: legile reflexiei, ale refracției, ale reflexiei totale, ale atracției universale; legea lui Coulomb, a conservării numărului desarcină, a numărului de masă și a formulei forței electromagnetice, ce determină interacțiunea dintre conductoarele parcurse de curent electric, a formulei lentilei subțiri la rezolvarea problemelor/situațiilor-problemă;identifica defectele de vedere și modalitățile de corectare a acestora;
relata: pericolul pe care îl prezintă radiațiile nucleare și depozitarea deșeurilor; efectele acțiunii biologice a undelor electromagnetice;aprecia importanța progresului tehnico-științific în dezvoltarea civilizației;propune un plan propriu de măsuri de formare a comportamentului de protecție la folosirea utilajelor care produc undeelectromagnetice și la acțiunile radiațiilor nucleare.

31

•

•
•
•

•
•

La sfârșitul clasei a IX-a, elevul va manifesta următoarele atitudini și valori:
coerență și corectitudine a limbajului specific disciplinei;interes și curiozitate pentru promovarea activă a valorilor de inovare, explorare a mediului înconjurător și a unui mod sănătos de viață;perseverență și precizie în cunoașterea proceselor fizice din natură;creativitate și atenție la integrarea achizițiilor specifice disciplinei școlare Fizică cu cele din alte domenii;
valorificarea gândirii critice în elaborarea unui plan de prevenire și a unui comportament autonom și rațional în situații derisc;
conduită autonomă și rațională în situații de risc.

Elemente comune cu Matematica:• Funcțiile de gradul I și II, funcția proporționalitate directă, funcția proporționalitate inversă, funcția radical (forma analitică,reprezentarea grafică);• Determinarea termenului/factorului necunoscut din operația dată;• Operarea și transformarea unităților de măsură;• Identificarea relațiilor de proporționalitate;• Utilizarea mediei aritmetice a 2 sau mai multe numere reale;• Calculul puterii cu exponent natural a numerelor reale;• Operații cu rădăcini pătratice dintr-un număr real nenegativ;• Utilizarea procentelor;• Elemente de trigonometrie.

V. Repere metodologicede predare – învățare – evaluare
Aspectul metodologic presupus de Curriculumul la disciplina Fizică, dezvoltat în termeni de competențe școlare, reprezintă organizarea procesului educațional, centrat pe
achiziții finale concrete.
Proiectarea diferitor tipuri de strategii didactice în procesul de predare – învățare a
fizicii va fi determinată de:– abordarea constructivistă în educație;– tipologia finalităților cursului de fizică;– formele de organizare a instruirii specifice fizicii: lecții, lucrări de laborator, lucrări practice etc;
– viziunea didactică a profesorului.
Ideea-cheie a metodologiei propuse în actualul curriculum constă în promovareaînvățării centrate pe elev (abordare psihocentrică), dar și a învățării centrate pe valorile
promovate de către societate (abordare sociocentrică).
În cadrul primei abordări, elevul, la lecțiile de fizică, fiind subiect activ, se informează, identifică, descrie, observă, experimentează, descoperă, analizează, interpretează,apreciază, concluzionează, gestionează etc., cu alte cuvinte, realizează demersuri constructiviste, iar profesorul asigură procesul de predare – învățare – evaluare, fără a selimita la furnizarea de informații, ci îndrumând/orientând elevii să învețe gândind activ,
logic, analitic și critic.
În cadrul celei de-a doua abordări, elevul asimilează valorile promovate de către
societate, iar profesorul ghidează acest proces fără a-și impune propriile viziuni.
Realizarea acestei idei-cheie în cazul predării fizicii se axează pe strategii didacticeactiv-participative, care au la bază următoarele principii:
1. promovarea învățării prin descoperire și rezolvare de probleme;
2. construirea propriilor înțelesuri și interpretări ale conținuturilor însușite la fizică;3. discutarea și stabilirea de comun acord cu elevii a modului de învățare;4. promovarea alternativelor metodologice de predare – învățare – evaluare;
5. analiza multidimensională, transdisciplinară a conținuturilor din domeniul fizicii,
ariei curriculare etc.;
6. evaluarea prin metode alternative.

32

Așadar, predarea – învățarea disciplinei școlare Fizică se va axa preponderent peurmătoarele strategii didactice:– strategii euristice;– strategii algoritmice;– strategii de învățare prin cooperare;– strategii axate pe cercetare;– strategii axate pe problematizare.
Proiectarea anuală, precum și proiectarea unităților de învățare, va fi centrată pe oasimilare treptată a competențelor specifice fizicii, care urmează a fi atinse pe parcursul
a patru ani de studiu în gimnaziu. Fiind dezvoltate permanent, ele vor conduce la formarea celor 4 competențe specifice disciplinei, considerate finalități ale treptei gimnaziale.
Competențele specifice se exercită în diferite situații de învățare cu un anumit gradde operaționalitate și depind în mare măsură de achizițiile dobândite la fiecare unitatede învățare.
Nivelul calitativ al procesului educațional este condiționat de stilul de predare și
strategia didactică utilizate de către profesor. Strategia didactică presupune îmbinarea
formelor de organizare a activităților elevilor, a metodelor și mijloacelor de predare– învățare în cadrul procesului de formare, iar optimizarea acestora reprezintă scopul
principal al strategiei și al stilului de predare al profesorului.
Deci, optimizarea procesului didactic în cadrul orelor de fizică pentru treapta gimnazială constă în:• selectarea adecvată a metodelor, a procedeelor didactice și a mijloacelor deînvățământ;• crearea situațiilor de formare adecvate conținuturilor;• asigurarea unei comunicări didactice eficiente;• motivarea și dezvoltarea intereselor elevilor;• corelarea teoriei cu practica etc.
Utilizarea metodelor în context interactiv îi vizează atât pe profesori, cât și pe elevi și
presupune o participare activă prin efort comun, urmărind atingerea achizițiilor finale.
Metodele centrate pe elev stimulează gândirea și imaginația acestuia, capacitatea decomunicare, voința, motivația, interesul etc. Activ este elevul care depune un efort dereflecție personală, interioară, abstractă, care întreprinde un efort intelectual de cercetare, de redescoperire a adevărurilor științifice.
Un imperativ al timpului îl reprezintă utilizarea tehnologiei informației și acomunicațiilor (TIC) în procesul educațional la fizică. Resursele WEB pot fi folosite în33măsura posibilităților, nu doar la selectarea unor conținuturi informaționale de ultimă
oră, dar și la efectuarea experimentelor cu ajutorul laboratoarelor digitale, dotate cu
senzori de ultimă generație, la modelarea unor experimente fizice, greu de realizat în
condițiile de laborator, precum și la evaluarea operativă a achizițiilor. Utilizarea acestor
resurse la lecțiile de fizică au un șir de avantaje:– asigură diversificarea strategiilor didactice, utilizate în procesul educațional;– facilitează accesul elevilor la informație, stimulând interesul acestora față de cele
mai recente descoperiri, motivând învățarea;– permit realizarea unei evaluări mai ample și mai operative a rezultatelor și a progreselor obținute de către elevi;– dezvoltă abilitățile de comunicare, de lucru în echipă;– contribuie la realizarea proiectelor individuale și în grup, sensibilizând atitudineafață de problemele majore din viața cotidiană.
În cadrul procesului educațional la fizică, activitățile de predare – învățare – evaluare se află într-o strânsă legătură. Acestea trebuie proiectate în același timp, deoareceprincipalul element metodologic presupus în actualul curriculum îl reprezintă organizarea procesului educațional în raport cu noile finalități achiziționate: competențele
specifice și unitățile de competență.
Astfel, evaluarea rezultatelor școlare se integrează pe întreg procesul de instruire
sub diferite forme (tradiționale și formative), cum ar fi:- evaluarea inițială (chestionare, testări, interviuri);- evaluarea continuă (evaluări curente, orale și scrise la lecție, sarcini practice,teme pentru acasă);- evaluarea sumativă (testări tematice, referate, proiecte).
Pentru a realiza cu succes evaluarea procesului și a produselor finale, este importantsă se aplice strategii moderne de evaluare.
Caracteristicile de bază ale unei evaluări autentice în cadrul disciplinei Fizică sunturmătoarele:- relevanța sarcinilor de evaluare și punerea elevilor în situații asemănătoare celor
din viața reală. Pentru aceasta, ei vor realiza observări, investigații, experimente,
vor soluționa unele probleme concrete, vor reflecta asupra celor învățate și își
vor exprima interesele, opiniile și atitudinile proprii;- dezvoltarea capacităților de autoevaluare a achizițiilor finale.
Evaluarea trebuie să ofere elevilor informații suficiente despre procesul de formare
a competențelor specifice fizicii. Astfel, în procesul de evaluare, elevii demonstrează:• ceea ce știu – ansamblul de cunoștințe fundamentale;34• ceea ce pot să facă – ansamblul de priceperi, deprinderi, abilități de a face ceva/
de a pune în practică/de a implementa cunoștințele fundamentale;• ceea ce pot să fie – ansamblul de atitudini bazate pe valorile acceptate.
Evaluarea succeselor elevilor, în această ordine de idei, poate fi realizată, de asemenea, și prin utilizarea metodelor complementare de evaluare:•
observarea sistematică a comportamentului elevilor;•
investigația;•proiectul;•
portofoliul;•
autoevaluarea etc.
Aceste metode sunt în același timp metode de predare – învățare și metode de evaluare. Ele permit profesorului să analizeze direct activitatea elevului, să evalueze procesul prin care se ajunge la anumite rezultate/produse finale materializate în competențe.
Utilizarea metodelor alternative de evaluare încurajează elevii în construireacunoștințelor și creează un climat favorabil învățării. Este important ca elevii să cunoască criteriile de evaluare pentru a putea reflecta asupra performanțelor obținute și
pentru a găsi modalități proprii de progres.

35

36

Introducere
Ghidul de implementare a curriculumului la disciplina Fizică clasele a VI-a – a IX-a, alături de manualul școlar, ghidul metodologic, culegeri de probleme, softuri educaționale
etc. face parte din ansamblul de produse/documente curriculare și reprezintă o componentă esențială a Curriculumului Național.
Rolul acestui document este de a facilita procesul de implementare a curriculumului
disciplinar la fizică în clasele gimnaziale. Ghidul orientează activitatea cadrului didactic,
facilitează abordarea creativă a demersurilor de proiectare didactică de lungă durată
și de scurtă durată, dar și de realizare propriu-zisă a procesului de predare – învățare
– evaluare.
În procesul de elaborare a Ghidului de implementare a curriculumului la disciplina
Fizică s-a ținut cont de:• direcțiile dezvoltării curriculumului disciplinar;• elementele de noutate ale curriculumului disciplinar, care urmează a fi implementate de cadrele didactice;• rolul elementelor de structură ale curriculumului în formarea competențelor
specifice fizicii;• necesitatea suportului acordat profesorilor de fizică în procesul de implementare
a curriculumului în învățământul gimnazial.
Ghidul de implementare a curriculumului la disciplina Fizică cuprinde următoarele
componente structurale: Introducere, referințe conceptuale/teoretice, referințe proiective, referințe metodologice și procesuale ale curriculumului la disciplina Fizică.
Ghidul de implementare a curriculumului are următoarele funcții:• de orientare a procesului de învățământ conform reperelor conceptuale ale curriculumului la disciplina Fizică;• de asigurare a coerenței procesului de predare – învățare – evaluare conformreperelor metodologice ale curriculumului la disciplina Fizică.
• de proiectare a demersului educațional la nivel de clasă concretă;• de evaluare a rezultatelor învățării etc.
Ghidul de implementare a curriculumului la disciplina Fizică este adresat cadrelor
didactice, autorilor de manuale, metodiștilor și altor persoane interesate.

371. Referințe conceptuale/teoreticeale curriculumului la disciplina
FIZICĂ
1.1. Conceptul de curriculum la disciplina Fizică
Curriculumul disciplinei Fizică este parte componentă a Curriculumului Naţional, elaborat în conformitate cu prevederile Codului Educației al Republicii Moldova și reprezintă un document reglator preconizat pentru a fi implementat în clasele gimnaziale.
Actualul curriculum este a patra generaţie de acest tip de documente și a doua generaţie de curricula centrate pe competenţe. Dezvoltarea acestui curriculum a demarat
printr-un proces de evaluare sistemică și holistică a ediției anterioare, în baza unei metodologii aprobate. Pe parcursul funcţionării curriculumului anterior (2010-2019) au fost
promovate noi politici educaţionale și curriculare cu referire la dezvoltarea sistemului deînvăţământ pe plan național și internaţional. Demersul dezvoltativ s-a axat pe paradigma
curriculară construită în Cadrul de referinţă al Curriculumului Naţional, 2017. Au fost reformulate competențele specifice disciplinei Fizică, conform competențelor cheie/transversale din Codul Educației al Republicii Moldova și recomandările Consiliului Europei privind
competențele-cheie pentru învățarea pe tot parcursul vieții (Bruxelles, 2018).
Curriculumul disciplinei Fizică dezvoltat realizează 2 funcţii principale:• funcţia reglatoare – vizată prin componenta teleologică;• funcţia strategică – vizată prin componentele conţinutală și procesuală.
Funcțiile strategice și reglatoare ale curriculumului determină următoarele categorii
de beneficiari: autori de curriculum, autori de manuale și ghiduri de implementare, autori ai diverselor auxiliare, manageri și cadre didactice implicate în procesul de instruire,elevi de gimnaziu și liceu, părinți, alte persoane interesate.
Autorii manualelor și diverselor suporturi didactice la Fizică vor respecta unitățile
de competență, unitățile de conținut, terminologia, activitățile de învățare și produseleșcolare recomandate în prezentul curriculum elaborat. Manualele școlare vor fi totalmente integrate în concepția curriculară.
1.2.1. Demersuri inovative ale curriculumului la disciplina Fizică privind conceptul
teoretic
În 2010 are loc modernizarea curriculumului şcolar în termeni de competenţe.

38

Ca model pedagogic, curriculumul modernizat este centrat pe:• achiziţiile finale ale învăţării – competenţe specifice ale disciplinei şcolare;• dimensiunile acţionale ale activităţii de formare a personalităţii elevului;• cerinţele şcolii în raport cu interesele, aptitudinile elevului şi cu aşteptările sociale.
În conformitate cu prevederile Cadrului de referință al Curriculumului Național [2],curriculumul include toate experiențele planificate riguros pentru a fi formate elevilor înșcoală, spre a atinge finalitățile învățării la cele mai înalte standarde de performanță permise de posibilitățile lor individuale. Curriculumul disciplinei Fizică pentru învățământul
gimnazial este parte componentă a Curriculumului Naţional și reprezintă un sistem deconcepte, procese, produse și finalităţi care, alături de curricula pentru alte disciplini,asigură funcţionalitatea și dezvoltarea acestui nivel de învăţământ. Documentul seaxează pe următoarele abordări:• psihocentrică;• sociocentrică.
Centrarea curriculumului pe elev, prin luarea în considerare a particularităţilor și nevoilor, precum și a ritmului propriu de învăţare și dezvoltare a acestuia, are loc în cadrul
abordării psihocentrice. Asimilarea sistemului de valori promovate de societate are loc
în cadrul abordării sociocentrice.
Pentru un sistem de învăţământ deschis, aflat în proces de dezvoltare şi aprofundare a reformelor, cum este sistemul de învăţământ din Republica Moldova, conceptul
de competenţă oferă o cale sigură de dezvoltare şi modernizare a curriculei şcolare,
deoarece acestea integrează în structuri superioare domeniile cognitiv, psihomotor şi
atitudinal, combină obiectivele pedagogice cu cele sociale şi culturale, vizând pregătirea elevilor pentru viaţa socială.
1.2.2. Demersuri inovative ale curriculumului la disciplina Fizică privind sistemul
de competențe
Necesitatea de a proiecta, a forma şi a dezvolta competenţe în cadrul procesului
educaţional este astăzi unanim acceptată şi privită ca imperioasă în majoritatea sistemelor de învăţământ din UE. Specialiştii Comisiei pentru Educaţie din Uniunea Europeană au formulat următoarele obiective specifice învăţământului preuniversitar:• ameliorarea nivelului de competenţă a personalului didactic;• dezvoltarea la elevi a unui sistem de competenţe-cheie;• deschiderea învăţământului către social şi funcţional;• creşterea atractivităţii educaţiei [10].

39Sistemul de competențe în cadrul curriculumului disciplinar la Fizică este format din:
• Competențe-cheie/transversale;• Competențe specifice disciplinei;• Unități de competență.
Competențele-cheie/transversale sunt o categorie curriculară importantă cu ungrad înalt de abstractizare și generalizare, ce marchează așteptările societății privind
parcursul școlar și performanțele generale, care pot fi atinse de elevi la încheiereașcolarizării. Ele reflectă atât tendințele din politicile educaționale naționale, precizate
în Codul Educației (2014), cât și tendințele politicilor internaționale, stipulate în Recomandările Comisiei Europene (2018).
Codul Educației al Republicii Moldova, art. 11(2), stipulează următoarele competențecheie:
a. competenţe de comunicare în limba română;b. competenţe de comunicare în limba maternă;c. competenţe de comunicare în limbi străine;d. competenţe în matematică, știinţe și tehnologie;e. competenţe digitale;
f. competenţa de a învăţa să înveţi;g. competenţe sociale și civice;h. competenţe antreprenoriale și spirit de iniţiativă;i. competenţe de exprimare culturală și de conștientizare a valorilor culturale.
Formarea competențelor-cheie derivă din idealul educațional, stipulat în art. 6 al
Codului Educației al Republicii Moldova, care constă în „formarea personalităţii cu spirit
de iniţiativă, capabile de autodezvoltare, care posedă nu numai un sistem de cunoștinţe
și competenţe necesare pentru angajare pe piaţa muncii, dar și independenţă de opinieși acţiune, fiind deschisă pentru dialog intercultural în contextul valorilor naţionale șiuniversale asumate.”
Competențele-cheie/transversale se referă la diferite sfere ale vieții sociale și poartă un caracter pluri-/inter-/transdisciplinar.

40

Figura 1.1. Corelarea competențelor specifice fizicii cu competențele-cheie

41

4. Gestionarea cunoștințelor și capacităților din
domeniul fizicii prin rezolvarea de probleme și
situații-problemă cotidiene, manifestând atenție
și creativitate.

3. Analiza și interpretarea datelor și informațiilor
privind fenomene fizice simple și aplicațiilor tehnice ale acestora, manifestând gândire critică.

2. Investigarea fenomenelor fizice simple prinobservare și experimentare, manifestândperseverență și precizie.

1. Identificarea și descrierea fenomenelor fizice șia manifestărilor acestora prin observații directe
și analize ale surselor de informații, manifestândcuriozitate și atenție.

i. competenţe de exprimare culturală
și de conștientizare a valorilor culturale.

h. competenţe antreprenoriale
și spirit de iniţiativă;g. competenţe sociale și civice;f. competenţa de a învăţa să înveţi;e. competenţe digitale;d. competenţe în matematică,știinţe și tehnologie

c. competenţe de comunicareîn limbi străine;b. competenţe de comunicareîn limba maternă;a. competenţe de comunicareîn limba română;Competențele specifice disciplinei derivă din competențele-cheie/transversale. Acestea reprezintă sisteme integrate de cunoștinţe, abilităţi, valori și atitudini, care se preconizează a fi atinse până la finele clasei a IX-a. Competențele specifice disciplinei Fizică sunt:
1. Identificarea și descrierea fenomenelor fizice și a manifestărilor acestora prinobservații directe și analize ale surselor de informații, manifestând curiozitate șiatenție.
2. Investigarea fenomenelor fizice simple prin observare și experimentare, manifestând perseverență și precizie.
3. Analiza și interpretarea datelor și informațiilor privind fenomene fizice simple și
aplicațiilor tehnice ale acestora, manifestând gândire critică.
4. Gestionarea cunoștințelor și a capacităților din domeniul fizicii prin rezolvareade probleme și situații-problemă cotidiene, manifestând atenție și creativitate.
În linii generale, se pune accent pe:••Identificare și descriere ce dezvoltă competența de comunicare în limba maternă.
••Investigare prin observare și experimentare, care este specifică științelor naturii.
••Analiză și interpretare a informațiilor, ce asigură o bună pregătire pentru aplicarea acestora în diverse contexte.
••Gestionare a cunoștințelor și capacităților prin rezolvarea de probleme și
situații-problemă.
Elementul de noutate la formularea competențelor specifice constă în referința laatitudini manifestate de elevi:––curiozitate și atenție;––perseverență și precizie;––creativitate;––gândire critică.
Un exemplu de corelare a competențelor specifice fizicii cu competențele-cheie este
reprezentată în Figura 1.1.
Unitățile de competență facilitează formarea competenţelor specifice, reprezentând etape în achiziţionarea acestora. Unităţile de competenţă sunt structurate și dezvoltate pe parcursul unei unităţi de învăţare.
Exemplu de corelare a competențelor specifice fizicii cu unitățile de competență
este reprezentată în Figura 1.2.

42

1.2.3. Demersuri inovative ale curriculumului la disciplina Fizica privind sistemul
de conținuturi
Printre obiectivele majore ale dezvoltării curriculumului la disciplina Fizică, se regăsesc:• descongestionarea reală a conținuturilor, reeșind din relevanța acestora și
contribuția la formarea competențelor specifice fizicii;• implementarea şi utilizarea noilor tehnologii în actul didactic, facilitând demersul didactic și orientarea acestuia spre formarea competențelor.

Investigarea fenomenelor fizice prinobservare și experimentare, manifestândperseverență și precizie.

Determinarea mărimii fizicece poate fi măsurată direct cu
instrumentul dat, a limitelorde măsurare, a valorii uneidiviziuni și a erorii absolute
instrumentale.

Utilizarea instrumentelorde măsură pentrumăsurarea/determinareamărimilor fizice: lungime,arie, volum, timp.

Executarea etapelor
unui experiment
fizic, de măsurare şiînregistrare a datelor.

Scrierea rezultatuluimăsurării directe/
indirecte uneimărimi fizice.

Înregistrarea în tabel
a valorilor mărimilor
fizice măsurate.

Figura 1.2. Exemplu de corelare a competențelor specifice fizicii cu unitățile de competență
Descongestionarea reală a conținuturilor a fost realizată prin:••trecerea unor conținuturi dificile la extinderi (la solicitarea elevilor sau a părinţilor);••înlocuirea unor informații teoretice cu informații interesante despre aplicații
practice ale fenomenelor studiate;••prezentarea elementelor noi de limbaj specific disciplinei.
Conținuturile au fost reactualizate prin introducerea unor aplicații practice (LED-ul,
telemetrul, filtre de culori, ecolocația etc.), dar și prin intermediul proiectelor cu tematică interdisciplinară, care sunt recomandate în fiecare semestru.

43

Repartizarea orientativă a orelor pe unități de conținut
Clasa

VI

VII

VIII

IX

Unități de conținut
Introducere în studiul fiziciiMărimi fizice. Măsurări
Fenomene mecanice
Fenomene termice
Fenomene electrice și magnetice
Fenomene optice
Ore la discreția cadrului didactic
Fenomene mecanice. Mişcarea şi repausul
Fenomene mecanice. Interacţiuni
Fenomene mecanice. Statica fluidelor
Fenomene mecanice. Lucrul, puterea şi energia mecanică
Fenomene mecanice. Echilibrul de rotație
Ore la discreția cadrului didactic
Oscilații şi unde mecanice
Fenomene termice
Fenomene electromagnetice. Electrocinetica
Fenomene electromagnetice. Efectul magnetic al curentului electric
Ore la discreția cadrului didactic
Fenomene opticeInteracțiuni prin câmpuri
Elemente de fizică ale nucleului
Rolul fizicii în dezvoltarea celorlalte ştiinţe ale naturiişi în dezvoltarea societăţii
Ore la discreția cadrului didactic

Nr. de ore
2
6
7
5
6
4
4
12
18
14
10
8
6
11
21
20
10
6
25
25
10
2
4

Profesorul este liber de a stabili ordinea studierii compartimentelor, de a repartiza orele alocate prin Planul de învăţământ, respectând condiţia parcurgerii integrale aconţinutului şi realizarea competenţelor stabilite. Profesorul are responsabilitatea de aadapta curriculumul la condiţiile şi la ritmul fiecărui elev sau ale fiecărei clase în parte.
Pentru asigurarea conexiunilor interdisciplinare, la sfârșitul fiecărui an, sunt enumerate elementele comune cu matematica, pentru a ține cont de nivelul pregătirii elevilor
în acest domeniu.
1.2.4. Demersuri inovative ale curriculumului la disciplina Fizică privind sistemul
de activități de învățare și evaluare
Activitățile de învățare din varianta nouă a curriculumului au fost completate cu produse școlare recomandate. Acestea pot servi drept repere pentru elaborarea probelorde evaluare. Printre activități se evidențiază un număr suficient de teme pentru comu-44nicări elaborate de elevi, pentru a descoperi diverse aplicații ale fizicii. Scopul acestor
comunicări este de a trezi și de a menține interesul față de fizică prin observarea șiînțelegerea aplicațiilor diverse în lumea contemporană.
Un alt element de noutate îl constituie abordarea STEM/STEAM, care reprezintă
un concept educațional, ce se bazeaza pe ideea de educare a elevilor în următoarele
domenii: Știință, Tehnologii, Inginerie, Artă si Matematică. Astfel, prin implementarea
conceptului STEAM, disciplinele școlare nu sunt predate separat și distinct, ci se integrează într-o paradigmă de învățare coerentă, bazată pe aplicații din lumea reală. Circa
5 % din ore se recomandă proiectelor comune cu alte disciplini. Exemple: Protecția
fonică în viața cotidiană, Surse alternative de energie, Protecția și corecția vederii etc.

45

2. Referințe proiective ale
curriculumului la disciplina FIZICĂ
2.1. Curriculumul la disciplina Fizică ca proiect didactic (sursa de proiectare didactică)În contextul curriculumului la Fizică, conceptul proiectării curriculare este proiectarea didactică personalizată. Din perspectiva organizării funcționării procesului deînvățământ, proiectarea didactică este activitatea principală a cadrului didactic. Profesorul își asumă responsabilitatea de a asigura elevilor parcursuri școlare individualizateîn funcție de condițiile și cerințele concrete. Proiectarea didactică reprezintă premisa și
condiția necesară pentru realizarea demersului instructiv-educativ eficient.
Documentele de proiectare didactică realizate de profesori și aprobate în cadrul
instituției de învățământ sunt:–– proiecte de lungă durată: proiectul anual/semestrial, proiecte ale unităților deînvățare;–– proiecte de scurtă durată: proiecte didactice zilnice pentru lecții sau activități
didactice.
Curriculumul disciplinar la Fizică constituie reperul, documentul reglator pentru proiectarea personalizată a profesorului cu privire la activitățile didactice la clasă. Acesta
are următoarele elemente de structură:••Competențe specifice disciplinei;••Unități de competență;••Unități de conținuturi;••Activități de învățare și produse școlare recomandate;••Elemente noi de limbaj specific disciplinei;••Repartizare orientativă a orelor pe unități de conținut.
Competențele specifice disciplinei Fizică se realizează pe tot parcursul studierii disciplinei. Prin urmare, acestea urmează să fie permanent în vizorul cadrului didactic. În
linii generale, profesorul va tinde ca elevul:––să explice fenomene fizice şi aplicaţiile acestora;––să investigheze fenomene fizice;––să analizeze date şi informaţii în scopul formulării de concluzii;––să aplice cunoștințele și capacitățile obținute la rezolvarea problemelor/situaţiilor - problemă.

46

Pentru a reuși formarea acestor competențe, la elaborarea proiectului de lungă durată este necesar să se parcurgă următorul algoritm:
Pasul 1. Stabilirea corespondenței dintre competențele specifice disciplinei șiunitățile de competență proiectate pentru fiecare unitate de învățare. De exemplu,
unitatea de competență 2.2. Utilizarea instrumentelor de măsură pentru măsurarea/
determinarea mărimilor fizice: lungime, arie, volum, timp, din clasa a VI-a, va conduce
la formarea competenței 2. Investigarea fenomenelor fizice simple prin observare și
experimentare, manifestând perseverență și precizie.
Pasul 2. Stabilirea corespondenței dintre unitatea de competență și unitatea deconținut (în exemplul dat, unitatea de competență face trimitere la măsurarea/determinarea lungimii, ariei, volumului și timpului. Aplicații). La unitățile de conținut se referă și elementele noi de limbaj specific disciplinei, care trebuie să fie asimilate de elevi,pentru a dispune de vocabular specific fizicii. Misiunea profesorului este de a proiecta
demersul didactic fără a apela la alți termeni fizici, pentru a nu complica procesul deasimilare a cunoștințelor cu memorarea terminologiei, lăsând mai mult timp pentru
exersarea, aplicarea în diverse contexte a elementelor de limbaj specificate.
Pasul 3. Alegerea strategiei de realizare a unității de competență. Aici profesorul va
apela la activitățile de învățare recomandate. În exemplul dat, va implica elevii în măsurarea/determinarea lungimii, ariei suprafețelor regulate, duratei, volumului corpului solid şi allichidului. Se va ține cont de achizițiile dobândite la studiul altor discipline, inclusiv la matematică. Pentru aceasta, în curriculum, sunt specificate elementele comune cu matematica.
Pasul 4. Evaluarea nivelului de formare a unității de competență. În calitate de reper va servi produsul școlar (în exemplul dat – mărime fizică măsurată/determinată). La
fiecare pas se va ține cont și de atitudinile şi valorile manifestate de elev. Acestea suntprezente pentru orice treaptă.
Astfel, activitățile de învățare și produsele școlare recomandate prezintă liste demanifestare a unităților de competență proiectate pentru formarea, dezvoltarea și evaluarea în cadrul unității de învățare. Profesorul are libertatea să aplice listele cu produse în mod personalizat la nivel de proiectare și realizare a lecției, ținând cont de specificul clasei, de resursele materiale și didactice disponibile. Unitățile de competență suntținte pentru evaluarea formativă și evaluarea sumativă la sfârșitul unității de învățare.
2.2. Proiectarea didactică de lungă durată
Proiectarea didactică reprezintă ansamblul operațiilor de anticipare a obiectivelor,conținuturilor, strategiilor instrucției și ale educației, a strategiilor de evaluare, a modalității
orientative, în care se va desfășura activitatea de instruire și autoinstruire în condițiile în
care s-a optat pentru un anumit mod de organizare a procesului de învățământ. Realiza-

47

rea în practică a proiectării, realizarea abordărilor intra- și interdisciplinarității și atingerea
competențelor specifice disciplinei este elementul central. Pentru organizarea unei proiectări didactice eficiente, este necesar de parcurs 3 demersuri principale:
1. lectura personalizată a curriculumului și a manualelor școlare;
2. elaborarea proiectării didactice de lungă durată;3. elaborarea proiectelor unităților de învățare sau proiectarea lecțiilor/activităților
didactice.
•
•

•

•

Proiectul de lungă durată:include antetul, administrarea disciplinei;
este un document managerial, care se întocmește de către cadrul didactic la începutul anului școlar pentru fiecare disciplină de învăţământ și admite operarea unor
ajustări, dezvoltări pe parcursul anului, în funcție de dinamica reală a clasei de elevi;
trebuie să constituie un instrument funcțional, care să asigure un parcurs ritmic
al conţinuturilor și al evaluărilor, punctat pe structura anului școlar și orientat
spre realizarea finalităților curriculare de către elevii clasei;
este oportun să poarte un caracter personalizat, realizând o confluență anormativității didactice cu creativitatea și competența profesională a pedagogului – benefică, întâi de toate, pentru elev.

Model de proiect didactic de lungă durată (Fizică, clasa a VI-a):
Instituția:Profesor:
Disciplina: Fizică
Clasa: a VI-aNumărul de ore pe săptămână: 1orăAnul de studii:
Planificate – 34 de ore, inclusiv: probe de evaluare – 5, lucrări de laborator – 4
Competențele specifice disciplinei Fizică:1. Identificarea și descrierea fenomenelor fizice și a manifestărilor acestora prin observații
directe și analize ale surselor de informații, manifestând curiozitate și atenție.
2. Investigarea fenomenelor fizice simple prin observare și experimentare, manifestând perseverență și precizie.
3. Analiza și interpretarea datelor și informațiilor privind fenomene fizice simple și
aplicațiilor tehnice ale acestora, manifestând gândire critică.
4. Gestionarea cunoștințelor și capacităților din domeniul fizicii prin rezolvarea deprobleme și situații-problemă cotidiene, manifestând atenție și creativitate.

48

49

Unități de conținut

Nr. oreData/săptămânaObservații

I. Introducere în studiul fizicii (2 ore)
1.1. Recunoașterea, observarea şi descrierea fe1.1. Ce este fizica? Fenomen fizic
1
nomenelor fizice din activitatea cotidiană (exem1.2. Evaluare inițială
plu: mișcarea corpurilor, încălzirea apei, propaga1
rea luminii etc.).
1.2. Clasificarea fenomenelor fizice.
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: fizica, fenomen fizic, fenomene (mecanice, termice, electromagnetice, optice)
II. Mărimi fizice. Măsurări (6 ore + 1 oră la discreția profesorului)
2.1. Determinarea ��������������������������������
mărimii fizice ce poate fi măsu- 2.1. Mărimi fizice, unități de măsură. Eroarată cu instrumentul dat, a limitelor de măsurare, rea absolută instrumentală.
1a ���������������������������������������������������
valorii unei diviziuni și a erorii absolute instruScrierea rezultatului măsurării unei mărimi
mentale.
fizice2.2. Utilizarea instrumentelor de măsură pentru
2.2. Măsurarea/determinarea lungimii și a1măsurarea/determinarea mărimilor fizice: lungiariei. Aplicații
me, arie, volum, timp.
2.3. Măsurarea/determinarea volumului și
1
2.3. Identificarea mărimilor fizice care nu pot fi
timpului. Aplicații
măsurate direct.
2.4. Lucrare de laborator: nr. 1 ����������
„Determin2.4. Înregistrarea în tabel a valorilor mărimilorarea volumului unui paralelipiped dreptung1
fizice măsurate.
hic”
2.5. Scrierea rezultatului măsurării unei mărimi
2.5. Lucrare de laborator: nr. 2 „Măsurarea
fizice.
1volumului unui corp de formă neregulată”
2.6. Efectuarea transformărilor unităților de
2.6. La discreția cadrului didactic – Proiectmăsură în SI, pe bază de relații dintre multipli și
1„Instrumente de măsură”
submultipli.
2.7. Sistematizare și generalizare. Evaluare
1sumativă nr.1
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: mărime fizică, valoarea mărimii fizice, valoarea unei diviziuni, eroarea absolută instrumentală, măsurare directă.

Unități de competență

50

III. Fenomene mecanice (7 ore + 1 oră la discreția profesorului)
3.1. Definirea masei și a inerției corpului.
3.1. Inerția
1
3.2. Utilizarea instrumentelor pentru măsurarea/
3.2. Masa corpului. Cântărirea. Aplicații
1
determinarea mărimilor fizice: lungime, arie,
3.3. Densitatea substanței. Determinarea
1
volum, masă, densitate.
densității
3.3. Înregistrarea în tabel a valorilor mărimilor
3.4. Rezolvarea problemelor
1
fizice măsurate.
3.5. Lucrare de laborator: nr. 3 „Determina3.4. Extragerea din tabele a valorilor densității
1
rea densității substanței”
unor substanțe.
3.5. Executarea etapelor unui experiment fizic, de 3.6 La discreția cadrului didactic – prezenta1
rea comunicărilormăsurare şi înregistrare a datelor.
13.6. Analizarea rezultatelor măsurărilor efectuate. 3.7 Sistematizare și generalizare
3.7. Comunicarea rezultatelor investigațiilor.
3.8. Evaluare sumativă nr. 2
3.8. Aplicarea simbolurilor mărimilor fizice, a formulelor aferente și a unităților de măsură studiate(masa, densitatea, aria, volumul) la rezolvarea
problemelor.
3.9. Manifestarea comportamentului de precauție
în timpul lucrului cu instrumentele de măsură, vase1
din sticlă diferite substanţe, la securitatea în traficul rutier, în perioada activităţilor sportive, activităţilor de muncă la domiciliu şi în comunitate.
3.10. Efectuarea transformărilor unităților demăsură în SI, pe baza de relații dintre multipli și
submultipli.
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: inerție, densitatea substanței, densimetru.
IV. Fenomene termice (5 ore)
4.1. Observarea şi descrierea fenomenelor termice 4.1. Structura moleculară a substanței.
din activitatea cotidiană (de exemplu: răcirea,
Stare termică, modificarea stării termice.
1
evaporarea, fierberea, topirea, dilatarea etc.).
Încălzire, răcire, echilibru termic
4.2. Utilizarea termometrului pentru măsurarea
4.2. Temperatura. Aplicații. Termometrul.
1
temperaturii.
Scări de temperatură

51

4.3. Înregistrarea în tabele a temperaturii (de4.3. Lucrare de laborator: nr. 4 „Măsurarea
exemplu: răcirea apei, buletinul meteo).
temperaturii corpurilor solide/lichide/gazoa1
4.4. Reprezentarea grafică a evoluției temperatu- se”
rii (hârtie milimetrică).
4.4. Dilatare/contracție (calitativ). Aplicații
1
4.5. Manifestarea comportamentului de precauție (anomalia termică a apei)la încălzirea și utilizarea corpurilor fierbinți, prote- 4.5. Sistematizare și generalizare. Evaluare
jarea contra arsurilor.
sumativă nr. 3
4.6. Utilizarea termometrului cu lichid (reguli desecuritate – în mod special, termometrul cu mercur).
4.7. Recunoașterea condițiilor de modificare a1
evoluției fenomenelor (dependența duratei derăcire a apei de diferența de temperatură a lichidului și a mediului exterior etc.).
4.8. Extragerea informațiilor dintr-un grafic şi/sau
tabel.
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: dilatare, contracție, echilibru termic, contact termic, reprezentare grafică, anomalie termică.
V. Fenomene electromagnetice (6 ore)
5.1. Explicarea rezultatelor observărilor, a experi- 5.1. Electrizarea corpurilor, sarcină electrică
1enţelor şi a întâmplărilor personale privind feno5.2. Structura atomică a substanței. Mode1
menele electromagnetice din natură.
lul planetar al atomului
5.2. Descrierea fenomenului de electrizare.
5.3. Conductoare şi izolatoare electrice.
1
5.3. Respectarea regulilor de protecție împotriva
Fenomene electrice în natură
electrocutării.
5.4. Aplicații. Norme de protecţie împotriva
1
5.4. Practicarea comportamentului de protecție înelectrocutării
cazul fenomenelor electrice naturale.
5.5. Magneţi, interacţiuni între magneţi, poli
5.5. Crearea unor prezentări ale fenomenelor1
investigate în diverse forme: planşe, Power Point, magnetici. Aplicații
5.6. Sistematizare și generalizare. Evaluare
Prezi, Smart Notebook ș.a.
5.6. Clasificarea corpurilor în izolatoare și conduc- sumativă nr. 4
1
toare.
5.7. Descrierea interacţiunilor între corpurile electrizate și între magneţi.

52

Note:
1. Orele la discreția cadrului didactic pot fi incluse în cadrul unităților de învățare la aplicarea instruirii/evaluării prin proiecte.
2. La unitățile de învățare ce nu depășesc 6-7 ore se recomandă o evaluare sumativă care să dureze 25-30 min. Astfel, 20-15
min. de la începutul lecției vor fi folosite pentru recapitulare, sistematizare și generalizare.

Elemente noi de limbaj specific disciplinei: corp neutru, corp electrizat, electrizare (prin frecare, contact, influență), conductoare electrice,
izolatoare electrice, electroscop, sarcină electrică, coulomb, nucleu, electron, proton, neutron, sarcină electrică elementară, fulger, trăsnet,
paratrăsnet, magnet, pol magnetic, regiune neutră.
VI. Fenomene optice (4 ore)
6.1. Recunoașterea surselor de lumină şi a corpu- 6.1. Surse de lumină, corpuri transparente,1rilor luminate.
translucide, opace. Aplicații
6.2. Clasificarea corpurilor în transparente, opace 6.2. Propagarea rectilinie a luminii. Fasciul
1
şi translucide.
de lumină
6.3. Explicarea unor fenomene optice în baza legii 6.3. Umbra și penumbra. Eclipse de Soare și
1
propagării rectilinii a luminii.
de Lună. Aplicații
6.4. Utilizarea elementelor reflectorizante și fluo6.4. Generalizare și sistematizare.
riscente pentru securitatea la trafic pe timp de
1
Evaluare sumativă Nr.5
noapte și în condiții de vizibilitate redusă.
Elemente noi de limbaj specific disciplinei: sursă de lumină, corp luminat, fascicul luminos, convergent, divergent, paralel, rază de lumină,corp (translucid, transparent, opac), mediu omogen, umbră, penumbră, eclipsă, elemente reflectorizante și fluoriscente, umbra, penumbra.
Total 32 de ore
Ore la discreția cadrului didactic – 2 oreUnități decompetenţă

Unități deconţinut

Obiective
operaționale

Proiectarea unității de învățare
Unitatea de învăţare – activitatea didactică, desfăşurată într-o perioadă determinată, care are ca scop formarea la elevi a unui comportament generat de formare a unor
competenţe.
Unitatea de învăţare:• este coerentă în raport cu competenţele;• are caracter unitar tematic;• are desfăşurare continuă şi sistematică pe o perioadă;• operează prin intermediul unor modele de învăţare – predare, care facilitează
formarea competenţelor;• subordonează lecţia, ca element operaţional;• este finalizată prin evaluare sumativă, care depistează nivelul de achiziţii pentru
a interveni adecvat.
Se recomandă utilizarea următorului format:
Instituția:Clasa:
Disciplina:
Profesorul:Numărul de ore (săptămânal/anual):
Proiectul unității de învăţare (titlul):Numărul de ore alocate:Obiective operaționale:
O1 O2 -

Activități deînvățareResurse: materiale, procedurale,de timp

Evaluare– În rubrica Unități de competență se trece numărul unităților de competenţă din
curriculumul școlar.
– Unități de conţinut: apar inclusiv detalieri de conţinut necesare în explicitarea
anumitor parcursuri, respectiv, în cuplarea lor la baza proprie de cunoaștere aelevilor.
– În rubrica Obiective operaționale se trece numărul obiectivului operațional.

53

– Activităţile de învăţare pot fi cele din curriculumul şcolar, completate, modificate
sau chiar înlocuite prin altele, pe care profesorul le consideră adecvate pentru
atingerea obiectivelor propuse.
– Rubrica Resurse cuprinde specificări de timp, de loc, forme de organizare a clasei,
material didactic folosit etc.
– În rubrica Evaluare se menţionează instrumentele sau modalităţile de evaluare
aplicate la clasă.
Finalul fiecărei unităţi de învăţare presupune Evaluare sumativă. Deși denumirea
și alocarea de timp pentru unităţile de învăţare se stabilesc la începutul anului şcolarprin planificare, este recomandabil ca proiectele unităţilor de învăţare să se completeze ritmic pe parcursul anului, având în avans o perioadă optimă, pentru ca acestea săreflecte cât mai bine realitatea.
Model de proiect al unității de învăţare
Instituția:Clasa: a VI-a
Disciplina: Fizică
Profesorul:Numărul de ore (săptămânal/anual) – 1/34
Proiectul unității de învăţare: Fenomene opticeNumărul de ore alocate: 4
Obiective operaționale:
O1 – să clasifice:
I: corpurile în:a) surse de lumină și corpuri luminate;b) transparente, opace şi translucide;
II: sursele de lumină în naturale și artificiale;O2– să definească noțiunile: sursă de lumină, corp luminat, corp (transparent, opac,
translucid), rază de lumină, fascicul de lumină (divergent, paralel, convergent),umbră, penumbră;O3 – să descrie fenomenul de eclipsă de Soare și eclipsă de Lună;O4 – să aplice legea propagării rectilinii a luminii la explicarea fenomenului de eclipsă;O5 – să rezolve probleme/situații-problemă aplicând cunoştinţele despre fenomenele optice.
O6 – să elaboreze comunicări despre utilizarea elementelor reflectorizante și fluorescente.

54

55

Unități deconţinut2

6.1. Sursede lumină.
Corpuritransparente,translucideși opace.
Aplicații

Unități
de competenţă

1

6.1
6.2

O1
O2
O5

3

Obiective
operaționale
Elevilor li se propune o fișă de activitate: „Clasificarea
surselor de lumină”. Grupul care termină mai repede dau
exemple proprii de surse de lumină, scriind pe fișă cu altăculoare. Alt grup prezintă rezultatul final.

2. Elevii fac tabelul cu notițe:- la coloana Știu vor scrie (individual) ce știu despre sursele
de lumină și corpuri luminate;- la coloana Vreau să știu vor înregistra (cu toată clasa) cele
mai interesante întrebări despre sursele de lumină și corpurile luminate.
Toată clasa discută și clarifică definiția sursei de lumină și acorpurilor luminate.
Identifică o listă de cuvinte asociate surselor de lumină și
corpurilor luminate.
Se prezintă în Power Point un șir de surse de lumină.
Atenție: Luna – corp luminat, de obicei, elevii o numesc sursă de lumină. Se vor face câteva precizări privind principalasursa de lumina a Pământului – Soarele.

Lecţia nr. 1
1. Analiza testului de evaluare de la tema „Fenomene electromagnetice”.

4

Activități de învățare

Test de autoevaluare
individuală
7 min

Explicaţie

15minÎnvățarea prin descoperire

Lucrul în grup

Prezentare Power Point
Proiector, ecranVerificarearăspunsurilor la întrebări

Autoevaluarea

Observaredirectă

Observaresistematică

Observaresistemică

Conversație
Discuții
Observarea (dirijată , individuală ) a diverselor sursede lumină

Observaredirectă

Observaresistemică

6

Evaluare15 minMetoda: Știu – Vreau săștiu – Am învățat

5 min

5

Resurse: materiale,
procedurale, de timp

56

6.3

6.2. Propagarea
rectilinie
a luminii.
Fascicul delumină

O2
O5Lecţia nr. 2
1. Reactualizarea cunoștințelor. Analiza eseului.
2. Din fişa de lucru – Verificare:
1) Ce este o sursă de lumină? Dar un corp luminat?
Sursele de lumină sunt corpurile care produc şi răspândesc
lumină.
Corpurile luminate sunt corpurile care primesc lumina de lasursele de lumină şi împrăştie în jurul lor o parte din luminaprimită.
2) Clasificaţi următoarele corpuri în surse de lumină şi corpuri luminate: Soarele, Luna, Jupiter, stelele, sateliţii artificiali, licuricii.
Surse de lumină: Soarele, licuricii, stelele;
Corpuri luminate: Luna, sateliţii artificiali, Jupiter.
3) De ce ziua stelele sunt invizibile?
Ziua, lumina Soarelui este foarte puternică şi atunci lumina
provenită de la stele nu se mai poate vedea.
4) Cum puteţi stabili dacă un corp este sursă de lumină sau
corp luminat?

3. Experiment: Elevilor li se propune să privească flacăra
unei lumânări, pe rând, prin următoarele corpuri: o foiţă
de celofan, o bucată de sticlă, o coală de hârtie, o bucată
de sticlă mată, o carte. Ce observați? Prin observare și descoperire elevii vor clasifica în corpuri: transparente, opace,translucide, vor stabili dependența între transparența si
grosimea stratului de substanță.
4. Propune o evaluare bazată pe o fișa de lucru individuală.
Fișa de lucru este prevăzută cu punctaj pentru autoevaluare.
Se vor face aprecieri privind modul de desfășurare a lecției.
Tema pentru acasă: Eseu structurat cu privire la exemple desurse de lumină naturale și corpuri luminate (Stele, Planeteetc.).

5 min
Verificarea reciprocă arăspunsurilor în baza fișei
completate

Exerciţiu

Activitate în perechi
Lucrul cu fişaDiscuţie 7 min

Explicarea temei pentru
acasă
1 min

Discuții
2min

Verificarearăspunsurilor la întrebări

Evaluareaprin analiza
eseului

57
4. a) Activitate în grup prin dispunerea „stâlpilor la un gard”.
Pentru aceasta se vor dispune, în laborator, elevii, în linie
dreaptă.
b) Se propune elevilor realizarea unui raport structurat alexperimentului realizat.
Se vor face aprecieri privind modul de desfășurare a lecției.
Tema pentru acasă.

Putem stabili dacă un corp este sursă de lumină sau corp
luminat, dacă-l privim în întuneric.
5) De ce Pământul poate fi văzut din spaţiul extraterestru decătre astronauţi?
Pământul poate fi văzut, deoarece este luminat de Soare.
3. Realizarea unui experiment din care rezultă că lumina se
propagă rectiliniu într-un mediu transparent și omogen.
Se va defini raza de lumină și fasciculul luminos, indicând și
tipurile de fascicule (paralel, convergent si divergent).
Un mediu omogen este mediul care are aceleaşi proprietăţi
în toate punctele lui.
În vid şi în aer lumina se propagă cu viteza de 300000 km/s.
În alte medii viteza de propagare a luminii este mai mică.

1 min

Exerciţiu
Raport structurat al experimentului
2min

Experiment – pentru propagarea luminii se va utiliza un banc optic, o lampă
de proiecţie, un ecran şi obucată de carton găurită.
Între lampa de proiecţie
şi ecran vom plasa cartonprevăzut cu un orificiu circular, astfel încât pe ecransă apară o zonă luminoasă
circulară. De la sursa delumină până la ecran lumina se propagă prin aer înlinie dreaptă. Aerul este un
mediu transparent.
15 minLucrul în grup

Experiment
Observarea
15 minElevii prezintă totalurile
verificării

Evaluarea
activităţii
şi notarea
elevilor cu
rezultatele
bune dingrupurile delucru

Observaresistemică

Verificarea
corectitudinii completării

6.3
6.4

6.3. Umbrași penumbra. Producerea eclipselor

O2
O3
O4
O6

58

A

B

con de umbră

opac

C

D
F

penumbră

umbră

Se definește penumbra corpului.
c) Experiment pentru demonstrarea eclipsei de Soare și de
Lună.

bec

corp opac

În montajul din imagine, corpul sferic este luminat cu ajutorul unei surse punctiforme.
Se definește: umbra corpului, conul de umbră.
Se repetă sursa de lumină.
b) ExperimentS

diafragmă cu orificiu
circular micLecţia nr. 3
1. Reactualizarea cunoștințelor.
a) Din șirul de cuvinte se caută intrusul: Luna, farul, Jupiter,
Venus, Martie etc.
b) Care este diferenţa dintre un corp transparent şi un corp
translucid?
Corpul translucid nu permite observarea clară a obiectelor.
c) Ce proprietate a luminii se foloseşte pentru alinierea
pomilor pe marginea şoselei?
Propagarea în linie dreaptă a luminii.
corp2. a) Experimentsfericecran
umbră

24 min1min

6 min

Formarea eclipsei de Soare
Formarea eclipsei de LunăPoziţia umbrei şi penumbrei noastre faţă de Soare

10 minExperimente:
formarea umbrei şi a penumbrei unei mingi, a bilei
suspendate.
Umbra şi penumbra mâinilor (Umbre chinezești)Discuţie 4min
Joc didactic „Găsește intrusul”

Evaluarea
comunică
rilor

Observaresistemică

Evaluarea
jocului didactic

59

6.4. Generalizare și
sistematizare.
Test deevaluaresumativă

2. Evaluare sumativă (Anexa 2)

1. Sistematizarea şi generalizarea (fișa elevului, Anexa 1)

3. Fixarea noilor cunoştinţe.
Activităţi pentru aprofundarea subiectului. Construirea
imaginii unei lumânări în camera obscură.
Anul lumină. Comentariul poeziei „La steaua” de M. Eminescu
4. Prezentarea comunicărilor
Tema pentru acasă. De confecționat o cameră obscură.
Lecţia nr. 4
EvaluareFișa elevului (Anexa1)
20 minTest (Anexa 2)
25 minTest de evaluare sumativăANEXA 1Fișa elevului, clasa a VI-a „Fenomene optice”
1. Asociaţi fiecare cuvânt marcat cu o literă mică cu unul marcat cu o literă mare, înaşa fel încât gruparea să fie corectă:3pa) Soareleb) Luna
A. Surse de lumină
c) Ecranul televizorului deconectat
B. Corpuri luminate
1. Asociaţi fiecare cuvânt marcat cu o literă mică cu câte unul marcat cu o literă
mare în aşa fel încât gruparea să fie corectă:5pa) o placă de lemn
A. corp opacb) sticla de la fereastra din clasă
c) un strat de apă de 100 m
B. corp transparentd) hârtie îmbibată cu uleie) sticlă matăC. corp translucid
3. Care este diferenţa dintre un corp transparent şi un corp opac?
1p
4. Ce proprietate a luminii se află la baza formării umbrei/penumbrei?
1p
5. Ce proprietate a luminii se foloseşte pentru alinierea elevilor la lecţiile de cultură fizică?
1p
6. Reprezentați un fascicul divergent /convergent.
1p
7. Construiți umbra lăsată de corp pe ecran în spațiul rezervat.
2pSursă:

corp opac
ecran

60

ANEXA 2
Model de test, clasa a VI-a „Fenomene optice”
№

Itemi

ScorulI. LA ITEMII 1-3, RĂSPUNDEŢI SCURT LA ÎNTREBĂRI, CONFORM CERINŢELOR ÎNAINTATE:
1.

Continuaţi următoarele propoziţii astfel încât ele să fie adevărate:
Corpurile care împrăştie lumina provenită de la Soare şi stele, devenind, astfel, corpuri vizibile se numesc ....................................................
Se numesc transparente corpurile.............................................
Corpurile care permit parţial trecerea razelor de lumină se numesc................................................

2.

Stabiliţi (prin săgeţi) corespondenţa în aşa fel încât gruparea să fie corectă:                                             licuricii                                      corp luminat
becul electric care funcționează                                      sursă de lumină
                                       Luceafărul

3.

Determinaţi valoarea de adevăr ale următoarelor afirmaţii, marcând A,dacă afirmaţia este adevărată şi F, dacă afirmaţia este falsă:Toate corpurile care produc lumină se numesc surse naturale de lumină. A F
Corpurile care nu permit trecerea razelor de lumină se numesc corpuri opace. A F
Toate sursele de lumină produc lumină sub formă de fascicule convergente.
AF

L
0
1
2
3
L
0
1
2
3
L
0
1
2
3

II. ÎN ITEMII 4-5 RĂSPUNDEŢI LA ÎNTREBĂRI SAU REZOLVAŢI,SCRIIND ARGUMENTĂRILE ÎN SPAŢIILE REZERVATE
4.

Descrieți fenomenul Eclipsa de Soare. Reprezentați schematic fenomenul.

5.

Construiți umbra si penumbra pe ecran.
S1
S2
Corp opac

61

Ecran

L
0
1
2
3
4
L
0
1
2
3
4

2.2. Proiectarea didactică de scurtă durată. Proiectul de lecție/activitate didactică
Proiectul didactic al unei lecţii reprezintă produsul final al activităţii de proiectare didactică, se prezintă, în cele din urmă, sub forma unei reprezentări ale profesorului cu privire la
un ansamblu de situaţii de instruire, aflate într-o anumită succesiune, despre care cadrul
didactic estimează că vor înlesni elevilor realizarea unor obiective explicit formulate.
Proiectarea unei lecţii implică următoarele demersuri de bază:••formularea obiectivelor operaționale;••identificarea resurselor;••stabilirea strategiilor didactice;••construirea instrumentelor de evaluare.
O lecție se proiectează după următorul algoritm:•• stabilirea formei de organizare a activității instructiv-educative și încadrarea ei înunitatea de învățare;•• stabilirea obiectivelor operaționale;•• selectarea și prelucrarea conținutului științific;•• elaborarea strategiei de instruire și autoinstruire;•• stabilirea structurii procesuale a lecției/a activității didactice;•• stabilirea strategiei de evaluare și a strategiei de autoevaluare a elevilor.
Proiectarea activităţii didactice răspunde la 4 întrebări esenţiale pentru reuşita
procesului instructiv-educativ:•• Ce voi face? – se finalizează cu precizarea obiectivelor ce trebuie realizate;•• Cu ce voi face ceea ce mi-am propus? – implică precizarea conţinuturilor şi aresurselor folosite pentru realizarea obiectivelor;•• Cum voi face? – presupune elaborarea strategiilor de predare – învăţare, de realizare a obiectivelor;•• Cum voi şti că ceea ce mi-am propus s-a realizat? – conduce la conceperea acţiunilor şi modalităţilor de evaluare.
Rezultă că prin proiectare:•• se definesc obiectivele urmărite;•• se selectează conţinuturile cu ajutorul cărora acestea vor fi realizate;•• se determină condiţiile şi resursele folosite;•• se anticipează desfăşurarea procesului şi interacţiunea componentelor;•• se elimină acţiunile inutile, necontrolate;•• se previne apariţia fenomenelor, factorilor perturbatori.

62Greşeli de formulare ale obiectivelor operaţionale:••raportarea la activitatea profesorului (ex.: să explic elevilor modul de utilizare alaparatului), acestea trebuie să indice schimbări în comportamentul elevilor;••utilizarea unor verbe generale – a cunoaşte, a şti, a înţelege) (ex.: elevul să cunoască
definiţia puterii active) –, acestea nu denumesc comportamente observabile;••referirea la mai multe operaţii (ex.: elevul să recunoască şi să clasifice aparatelede măsură), acestea ar fi dificil de evaluat.
••numărul prea mare al obiectivelor, acestea n-ar putea fi atinse într-o singură
lecţie.
Proiectarea unei lecţii se finalizează cu elaborarea proiectului de lecţie. În literaturade specialitate sunt prezentate diferite modele de proiecte de lecţii, toate vizând aspectele de bază. Cadrul didactic va opta pentru acel model pe care-l consideră mai utilşi eficient.
Model orientativ de proiect de lecţie:A. Date generale Data: Clasa:
 Disciplina:
 Subiectul lecţiei: Tipul lecţiei: Unități de competență: Obiective operaţionale: Metode de învăţământ: Mijloace de învăţământ: Timp: Bibliografie

Etapele activității
didactice (durata)

Obiective
operaționale

B. Desfăşurarea lecţiei (scenariul didactic)
Activitatea
profesorului

Evocarea (_min)
Realizarea sensului (__min)
Reflecția (__min)
Tema pentru acasă (__min)

63

Activitatea
elevilor

Evaluarea
activității șialte observații

Model de proiect al lecției
Data:____________
Clasa: a VII-a
Disciplina: Fizică
Subiectul lecției: Vase comunicante
Tipul lecției: de formare a capacităţilor de dobândire a cunoştinţelor
Durata lecţiei: 45 de minuteUnități de competenţă curriculare:• Investigarea experimentală a presiunii exercitate de corpurile lichide.
• Măsurarea şi calcularea presiunii.
• Cercetarea experimentală a legii lui Pascal.
• Utilizarea conceptului presiunii lichidelor şi a legii lui Pascal la rezolvarea problemelor.
Obiective operaționale:
La sfârșitul activității, elevii vor fi capabili:• O1 – să deducă legea vaselor comunicante;• O2 – să recunoască situaţii din viaţă cu aplicarea vaselor comunicante;• O3 – să aplice cunoștințele acumulate şi legea vaselor comunicante la explicarea
unor fenomene şi la rezolvarea problemelor.
Resurse:••Umane: profesor, elevi.
••Materiale (didactice): tablă interactivă SMART, sisteme de vase comunicante.
Strategii didactice:
Metode: conversaţia euristică, explicaţia, demonstraţia, problematizarea, descoperirea dirijată şi independentă prin prezentarea SMART, învăţarea prin descoperire – simulare SMART, observaţia.
Forme de activitate cu elevii:• Frontal: pentru reactualizarea cunoştinţelor, discutarea rezultatelor experimentelor şi simulărilor prezentate;• Individual: rezolvarea problemelor.
Strategii de evaluare:• Evaluarea: formativă, orală şi în scris (fără apreciere cu note).

64Bibliografie:
1. Fizică. Curriculum disciplinar pentru clasele a VI-a – a IX-a
2. Bocancea V., Ciuvaga V., Rusu T. Fizică. Ghid de implementare a curriculumului
pentru clasele a VI-a – a IX-a
3. Botgros I., Bocancea V., Donici V. Fizică. Manual pentru clasa a 7-a. Ch.: Cartier,2011
4. Marinciuc M. ș.a. Fizică. Culegere de probleme clasele VI-VII. Ch.: Știința, 2014
5. Lecția SMART Notebook. Publicată pe site-ul (https://sites.google.com/site/
ghidfizica2019/)

65

66

Conţinutul nou(25 min)Realizarea
sensului(35 min)

O2

O1

Prezintă subiectul lecției, propune să fie vizionată secvența video[5, pag. 8]
Ghidează deducerea legii pentru vase comunicante, caz lichid
omogen/neomogen (scrie expresiile pentru presiunea în punctele
B, C și A; cum sunt aceste presiuni?; egalează presiunile și obține
concluzia) [5, pag. 9, 10]. Pentru demonstrare, propune elevului sa
folosească opțiunea pagină dublă. În final, i se propune să compare
demonstrarea obținută cu varianta propusă de profesor.
Argumentare experimentală, simulări: propune elevilor situațiileproblemă [5, pag. 11].

Prin intermediul prezentării [5], ilustrează situaţii-problemă pentru actualizarea cunoştinţelor acumulate la tema despre presiunea lichidelor, legea lui Pascal.
Profesorul ghidează un elev pentru a obține două argumentări:P=F/S, F=mg, P=ρgh. [5, pag. 3].
Un elev determină, prin deplasarea caracteristicilor în vas, caresunt mărimile de care depinde presiunea hidrostatică și de carenu depinde. Scrie formula și verifică dacă a scris și a decis corect.
[5, pag. 4, 5].
Finalizarea actualizării conoștințelor de la tema presiunea hidrostatică. [5, pag. 6, 7].

O3

Captareaatenţiei(5 min)Activitatea profesorului- Salută clasa [5, pag. 1, 2].
- Verifică rapid starea de curăţenie a clasei, a tablei, disciplina înclasă.
- Înregistrează elevii absenţi.

Ob.
op.

Evocarea(6 min)Moment organizatoric(1min)

Etapele activității
didactice (durata)

SCENARIUL LECŢIEI

Ascultă, urmăresc
secvența video şi eventual
pun întrebări. Formulează
principiul vaselor comunicante.
Dau exemple, fiind dirijaţi
de profesor, deduc legea
vaselor comunicante(două cazuri).
Rezolvă situațiileproblemă.

- răspund la întrebare;- la tablă rezolvă situaţiile
propuse, dau exemple,
intervin și corectează colegii;- folosesc culegerea deprobleme pentru a scriedensitatea substanțelor.

- salută profesorul;- se pregătesc pentru lecţie.

Activitatea elevilor

Observarea
sistematică
a comportamentului elevilor.
Oferire defeedback.

Observarea
sistematică
a comportamentului elevilor.
Oferire defeedback.

Oferire defeedback

Evaluarea
activității șialte observații

67

O2
O3

Reflecţia
(3 min)Realizarea feedback-ului

Propune tema pentru acasă [5, pag. 26]:a) paragraful 4 manual,b) să rezolve problemele nr: 2-4 din manual.
SMART Notebook – pag. 27 – activitate suplimentară, dezvoltarea gândirii logice (extindere).

Activitate interactivă, sortare, accentul se pune și pe faptul că
presiunea în interiorul lichidului este formată din două componente = hidrostatică + atmosferică [5, pag. 15].
Inventariază principalele momente ale lecţiei, cerând elevilor să
dea răspunsuri clare şi rapide la întrebări, discută aplicațiile înpractică ale principiului vaselor comunicante (turnul cu apă, ecluzele ... ) [5, pag. 16-25].

Transformarea în SI a unităților de măsură [5, pag. 12].
Propune elevilor probleme spre rezolvare [5, pag. 13, 14];- ascultă explicațiile elevilor, corectează;-profesorul face aprecieri asupra desfășurării activității.

- notează în caiet temapentru acasă;- pun întrebări.

- răspund la întrebările
adresate de profesor;- descriu aplicaţiile: turnul
cu apă, ecluzele...
- își expun părerea cu referire la modalitatea dedesfășurare a lecției.

- rezolvă situaţiile problemă;- ascultă şi, eventual, punîntrebări;- notează rezolvările și
indicaţiile profesorului încaiete.

Anexă la proiectul de lecție, lecția SMART (https://sites.google.com/site/ghidfizica2019/)

Tema pentru
acasăNotarea elevilor(1 min)O3Consolidareacunoștințelor
(10 min)Rezolvare de probleme

Conversație

Observarea
sistematică
a comportamentului elevilor.
Oferire defeedback.

3. Referințe metodologiceși procesuale ale curriculumului
la disciplina FIZICĂ
3.1. Logica și principiile de elaborare a strategiilor didactice în baza curriculumului reactualizat
Strategia didactică reprezintă o combinare optimă a metodelor, procedeelor, mijloacelor didactice şi a formelor de organizare a procesului de învățământ. Ideea-cheie
a metodologiei propuse în curriculumul dat constă în promovarea învățării centrate
pe elev – activitatea de construire individuală a cunoașterii. Pentru realizarea acestui
deziderat, la elaborarea strategiilor didactice se vor utiliza:–– tipuri de experiențe de învățare activă, interactivă, creatoare, euristică/prindescoperire, prin receptare, prin problematizare, prin cooperare, prin experiment;–– metode și procedee didactice activ-participative;–– mijloace de învățare moderne;–– conținuturi accesibile și relevante;–– sarcini de învățare motivante;–– forme de organizare a activității elevilor (frontală, individuală, pe grupe, în perechi, precum și combinări ale acestor forme);–– probe de evaluare autentică (proiectul STEM/STEAM, portofoliul, testul etc).
3.2. Strategii didactice de formare a competențelor specifice disciplinei
Predarea – învățarea cursului de fizică se va axa preponderent pe următoarele strategii didactice:–– strategii euristice;–– strategii algoritmice;–– strategii de învăţare prin cooperare;–– strategii axate pe cercetare;–– strategii axate pe problematizare.
Metodele de activitate independentă reprezintă o categorie de metode deînvățământ în care elevii individual însușesc prin efort propriu noi cunoștințe, își dezvoltă capacități, abilități, comportamente și găsesc soluții creatoare la problemele cu

68care se confruntă. Activitatea independentă poate fi organizată în atingerea finalităților
formative sau informative și pentru realizarea obiectivelor fundamentale: descoperire,
fixare, consolidare, aprofundare, exemplificare, aplicare, recapitulare etc.
Studierea independentă cu manualul și altă literatură – metodă didactică utilizată în
procesul de instruire și formare, sprijinită de metode și tehnici pentru dezvoltarea gândirii critice (de exemplu, tehnica „SINELG”, pe care ușor o pot utiliza profesorii de fizică).
Exemple de sarcini de activitate independentă: elevii caută în manual diverse definiții,legi, expilcarea diverselor fenomene, descrierea experiențelor etc.:
Observarea sistematică și independentă
Lectura personală
Învățarea cu ajutorul fișelor de lucru
Conversația
Explicația
Modelarea și învățarea prin analogie
Exercițiul
Studiul de cazÎnvățarea prin cooperare
Jocul de rolÎnvățarea prin descoperire
Problematizarea
Asaltul de idei (Brainstormingul)
Metoda asaltului de idei (brainstorming)a. Stabilirea problemei şi organizarea participanţilor – odată problema lansată
unui grup de 20-30 de participanți, se lasă frâu liber gândirii și imaginației creative a acestora, fiind permisă exprimarea spontană a ideilor şi a ipotezelor care levin prima oară în minte.
b. Producerea ideilor şi stabilirea regulilor – este inadmisibilă judecarea pe moment a ideilor enunțate; sunt ascultate toate ideile participanților, fiecare fiindîncurajat sa construiască pe ideile precedente; participanții sunt încurajați permanent, indiferent de valoarea intervenției lor.
c. Evaluarea ideilor – evaluarea și selecția ideilor propuse pot fi lăsate pentru maitârziu (metoda evaluării amânate – deferred judgement) și se realizează de către
profesor sau împreună cu participanții.

69

Hărţile conceptualeHărţile conceptuale („conceptual maps”) sau hărţile cognitive („cognitive maps”)
pot fi definite drept oglinzi ale modului de gândire, simţire şi înţelegere ale celui/celor
care le elaborează. Reprezintă un mod diagramatic de expresie, constituindu-se ca un
important instrument pentru predare, învăţare, cercetare şi evaluare la toate nivelurile
şi la toate disciplinele” (Oprea, 2006, 255).
Hărţile conceptuale „oglindesc reţelele cognitive şi emoţionale formate în cursul vieţii cu privire la anumite noţiuni” (Siebert, 2001, 92).
„Ele sunt imaginile noastre despre lume, arată modul nostru de a percepe şi de a interpreta realitatea. Hărţile nu indică doar cunoaşterea, ci şi non-cunoaşterea” (Siebert,
2001, 172).
Deşi sunt utilizate mai mult în procesul instruirii, hărţile conceptuale (introduse şi
descrise de J. Novak, în 1977) reprezintă şi instrumente care îi permit cadrului didactic
să evalueze nu atât cunoştinţele pe care le deţin elevii, ci, mult mai important, relaţiile
pe care aceştia le stabilesc între diverse concepte, informaţii internalizate în procesulînvăţării, modul în care îşi construiesc structurile cognitive, asociind şi integrând cunoştinţele noi în experienţele cognitive anterioare.
Harta cognitivă ia forma unei reprezentări grafice care permite „vizualizarea organizării procesărilor mentale a informaţiilor legate de o problemă de conţinut sau concept”(Joiţa, 2007, 22). Poate fi integrată atât în activităţile de grup, cât şi în cele individuale.
 În practica educaţională, se pot utiliza următoarele tipuri de hărţi conceptuale,diferenţiate prin forma de reprezentare a informaţiilor (Oprea, 2006, 260-262):
a. Hărţi conceptuale tip „pânză de păianjen”
Se plasează în centrul hărţii conceptul nodal (tema centrală), iar de la acesta, prinsăgeţi, sunt marcate legăturile cu noţiunile secundare.

FMăsură ainteracțiunii

Tipuride forțe

newtonForțaMărimevectorială

Dinamometru

Interacțiune
N70

b. Hartă conceptuală ierarhică
Presupune reprezentarea grafică a informaţiilor, în funcţie de importanţa acestora,
stabilindu-se relaţii de supraordonare/subordonare şi coordonare. Se obţine o clasificare a conceptelor redată astfel:
Moduri de variație
a energiei interne

Efectuarea lucrului
asupra corpului

Transferul de căldură

Conducția
termică

Convecția

Radiația termică

c. Harta conceptuală liniară
Specificul acestui tip de hartă rezidă în prezentarea lineară a informaţiilor.
Materie
Substanță
Molecule
Atomi
Electroni

Realizarea unei hărţi conceptuale impune respectarea următoarelor etape (adaptare după Oprea, 2006, 259-260):
1. Elaborarea listei de concepte (idei) şi identificarea exemplelor.
2. Transcrierea fiecărui concept/idee şi a fiecărui exemplu pe o foaie de hârtie (potfi utilizate coli de culori diferite pentru concepte şi exemple).
3. Se plasează pe o coală de flip-chart mai întâi conceptele, organizându-le adecvat
în funcţie de tipul de hartă conceptuală ce va fi realizată.
4. Dacă este cazul, se pot identifica şi adăuga şi alte concepte ce au rolul de a facilitaînţelegerea sau de a dezvolta reţelele de relaţii interconceptuale.
5. Se marchează prin săgeţi/linii relaţiile de supraordonare/subordonare/derivare/coordonare stabilite între concepte/idei. Dispunerea acestora se poate modifica

71în timpul realizării hărţii conceptuale.
6. Se notează pe săgeţile/liniile de interconectare un cuvânt sau mai multe care
explică relaţia dintre concepte.
7. Se plasează pe hartă şi exemplele identificate, sub conceptele pe care le ilustrează, marcându-se această conexiune printr-un cuvânt de genul: exemplu.
8. Se copiază harta conceptuală obţinută pe o foaie de hârtie, plasând conceptele
şi exemplele aferente acestora în interiorul unei figuri geometrice (se aleg figuri
geometrice diferite pentru concepte şi exemple).
Principalele avantaje ale utilizării hărţilor conceptuale:• facilitează evaluarea structurilor cognitive ale elevilor, cu accent pe relaţiile stabilite între concepte, idei etc.;• determină elevii să practice o învăţare activă, logică;• permit profesorului să emită aprecieri referitoare la eficienţa stilului de învăţare
al elevilor şi să îi ajute să-şi regleze anumite componente ale acestuia;• asigură „vizualizarea” relaţiei dintre componenta teoretică şi cea practică a pregătirii elevilor;• facilitează surprinderea modului în care gândesc elevii, a modului în care îşi construiesc demersul cognitiv, permiţând ulterior diferenţierea şi individualizarea
instruirii;• pot fi integrate cu succes în orice strategie de evaluare;• pot servi ca premise pentru elaborarea unor programe eficiente de ameliorare,recuperare, accelerare sau în construcţia unor probe de evaluare;• permit evaluarea nivelului de realizare a obiectivelor cognitive propuse, dar pot
evidenţia şi elemente de ordin afectiv („O hartă cognitivă conţine atât cunoştinţe
abstracte, cât şi empirice, şi totodată logici afective, cum ar fi entuziasmul sau
respingerea.” - Siebert, 2001,170);• subsumate demersului de evaluare formativă evidenţiază progresul în învăţare
al elevilor;• pot fi valorificate în secvenţele următoare de instruire etc.
În sfera dezavantajelor includem:• consum mare de timp;• risc crescut de subiectivitate în apreciere, în absenţa unor criterii de evaluareclare;• efort intelectual şi voluntar intens din partea elevilor care trebuie să respecte
anumite standarde şi rigori impuse de specificul acestei metode.

72

Integrarea Tehnologiei Informaţiei şi a Comunicaţiilor (TIC)În cadrul studierii fizicii, cadrele didactice trebuie să utilizeze noile tehnologii, facilitând un concept diferit de cel tradiţional de predare – învăţare – evaluare prin crearea
unui mediu de învăţare în care elevii sunt implicaţi, motivaţi şi îşi asumă propria responsabilitate pentru cunoştinţele dobândite. TIC asigură instrumente şi metode care permit trecerea de la un mediu de învăţare centrat pe profesor la un mediu de colaborare,interactiv, centrat pe procesul de învăţare.
Pentru atingerea unităților de competenţă la Fizică, un rol important îl are integrarea tehnologiei informaţiei şi a comunicaţiilor în procesul didactic.
Creşterea eficienţei activităţilor de învăţare și a produselor recomandate se va obține
prin utilizarea TIC pentru:• Modelarea unor fenomene fizice şi a funcţionării unor aparate.
• Realizarea de experimente în laboratoare virtuale.
• Prelucrarea datelor experimentale.
• Dezvoltarea competenţelor de comunicare şi studiul individual (a învăţa să înveţi)în contextul disciplinei.
TIC pune la dispoziţia elevilor o diversitate de modalităţi concrete în sprijinul dezvoltării competenţelor de comunicare şi de studiu individual în contextul disciplinei. Astfel,
TIC poate fi utilizată în acest scop pentru:• Colectarea informaţiilor;• Prezentarea informaţiilor;• Tehnoredactarea documentelor.
Avantajul folosirii TIC la lecțiile de Fizică rezidă în atingerea competențelor la disciplină. Folosirea TIC poate fi împărţită în 2 mari categorii:–– folosirea TIC pentru prezentarea rezultatelor învăţării și în domeniul evaluării;–– integrarea unor instrumente avansate în preluarea şi prelucrarea datelor experimentale, care determină creşterea atractivităţii disciplinei prin apropierea dedemersul cercetării ştiinţifice concrete şi prin stimularea predării bazate pe dovezi experimentale.
Dintre avantajele folosirii TIC la disciplina Fizică putem enumera:–– o prelucrare statistică rapidă şi după criterii diferite a diverselor rezultate şi datecare intervin în experimente sau probleme;–– accesul rapid la date şi reordonarea lor după diverse necesităţi;–– prezentarea simultană a situaţiei fizice din sistemul de referinţă al laboratorului;–– suplimentarea informaţiei cu detalii la necesități;–– actualizarea rapidă a unor date cu ilustrările necesare etc.

73

Utilizarea TIC este astăzi atât pentru profesori, cât şi pentru elevi o oportunitate
pentru informare şi învăţare eficientă. Lecțiile mixte şi cele de laborator, testele de evaluare a cunoştinţelor se pot face uşor şi eficient, folosind tehnica de calcul – resursele
hardware şi software.
Există şi pericole în cazul utilizării TIC la întâmplare, la un moment nepotrivit în timpul lecţiei. Această situaţie poate duce la monotonie, ineficienţă a învăţării, lipsa de participare activă a elevilor la lecţie, imposibilitatea atingerii obiectivelor lecţiei, ajungând,astfel, în timp, la repulsie faţă de acest mijloc modern de predare – învăţare – evaluare.
Utilizarea în exces a calculatorului se poate solda cu pierderea abilităţilor practice deinvestigare a realităţii, chiar şi a celor de calcul, la agravarea relaţiilor umane, la individualizarea excesivă a învăţării care poate duce la negarea dialogului elev – profesor şi laizolarea actului de învăţare în contextul său psihosocial.
Principalul dezavantaj al TIC la Fizică îl poate consitui pericolul renunţării la efectuarea experimentului clasic şi înlocuirea acestuia cu experimentul virtual.
Referitor la explicarea funcţionării şi a utilizării unor aparate fizice întâlnite în viaţa
de zi cu zi, prin intemediul TIC, profesorul poate realiza mult mai uşor momentele depredare a unor teme, elevul având acces la imagini sau animaţii în care este reprezentată structura şi modul de funcţionare al unui anumit aparat. Elevul, folosind competenţele TIC, poate identifica schema unui aparat, părţile componente ale acestuia, modul
de funcţionare şi de folosire al acestuia.
În funcţie de tipul învăţării fiecărui elev (auditiv, vizual etc.), se poate folosi un timp mailung sau mai scurt pentru vizualizarea fenomenelor, apoi explicarea orală a acestora sau
chiar explicarea în scris, sub formă de text. TIC oferă un adevărat ajutor pentru a atinge nivelul optim în care elevii descriu şi explică, din punct de vedere cauzal, fenomenele studiate şi aplică această înţelegere pentru a explica o varietate largă de aplicaţii ale acestora.
Conceptele, pricipiile fizicii pot fi mult mai uşor explicate de către profesor, apoi înţelese,
identificate şi explicate de către elev, folosind elemente software. Elevul poate explica
fenomene fizice chiar prin intermediul unor produse proprii realizate, precum înregistrări
video, audio, prezentări etc. Important este acel moment de reflecţie acordat elevului,în care el poate ajunge de la competenţele dezvoltate la nivel satisfăcător către nivelul
optim sau, cu un efect sporit, trecerea de la nivelul optim la cel excepţional.
Instrumente TIC (resurse hardware şi software) care favorizează dezvoltarea
competenţelor ale disciplinei Fizică
Dezvoltarea competenţelor la disciplina Fizică se face, aşa cum s-a precizat anterior,folosind competenţele din domeniul TIC. Însă, pentru punerea în valoare a acestora, este
nevoie de resurse software şi hardware. Exemplul cel mai des întâlnit este cel al sistemelor74

de operare din familia Microsoft Windows cu accesoriile Notepad (editor de text ASCII),
Wordpad (editor de text formatat – rich text format), Picture and Fax Viewer (vizualizare
imagini) şi Paint (editor de imagini raster), însoţite adesea de pachetul Microsoft Office(editorul de documente Word, editorul de prezentări PowerPoint, editorul de foi de calcul
tabelar Excel, editorul de publicaţii Publisher, editorul de imagini Picture Manager, SGBD-ul
Access). Atât sistemul de operare MS Windows, cât şi pachetul MS Office sunt licenţiate.
Există, desigur, şi varianta free, open source, prin pachetul software OpenOffice(editorul de documente Writer, editorul de prezentări Impress, editorul de foi de calcul
tabelar Calc, editorul de imagini Draw, SGBD-ul Base), care se poate instala atât la Windows, cât şi la alte sisteme de operare. Exemple:
https://www.mozaweb.com/ro/
http://phet.colorado.edu/
http://www.walter-fendt.de/ph14ro/
http://www.um.es/fem/EjsWiki/.
http://www.animations.physics.unsw.edu.au/
http://www.edumedia-share.com
Platfoma MOODLE
Platforma INSAM
3.3. Strategiile și instrumentarul de evaluare a rezultatelor învățării
Evaluarea școlară este procesul prin care se delimitează, se obțin și se furnizează
informații utile, permițând luarea unor decizii ulterioare. Actul evaluării presupune
3 momente relativ destincte: măsurarea, aprecierea rezultatelor școlare și adoptareamăsurilor ameliorative. (1)A evalua semnifică:–– a confrunta informațiile colectate referitoare la procesele curriculare cu un ansamblu de criterii de evaluare;–– a lua decizii (a acorda note sau a efectua judecăți de valoare);–– a revizui continuu obiectivele;–– a eficientiza procesele și produsele curriculare.
Pornind de la această definire a procesului de evaluare, pot fi subliniate unele valenţe ale evaluării:–– aprecierea unor trăsături, caracteristici sau componente prin raportare la o scală
de măsurare clar definită;–– un proces de evaluare se poate realiza în momentul în care îi este stabilit scopul, în funcţie de acesta fiind proiectate apoi obiectivele, selectate procedurile şiconstruite instrumentele.

75În funcție de aplicarea instrumentelor de evaluare la disciplina Fizică, profesorul va
realiza următoarele tipuri de evaluare:–– evaluarea inițială – predictivă;–– evaluarea formativă – continuă;–– evaluarea sumativă – finală.
Strategii și instrumente de evaluare a rezultatelor de învățare specificedisciplinei Fizică
Strategiile de evaluare reprezintă modalitățile sau tipurile specifice de integrare aoperațiilor de măsurare – apreciere – decizie în activitatea didactică educativă, integrare realizabilă la diferite intervale de timp (scurt, mediu, lung) și în sensul îndeplinirii
unei funcții pedagogice specifice. Strategiile de evaluare stabilesc: formele și tipurile deevaluare; metode și tehnici de elaborare a probelor de evaluare a randamentului școlar,a modalităților de îmbinare în contextul activităților evaluative, a momentelor în careele se aplică în funcție de obiective și conținuturi, a descriptorilor de performanță, abaremelor, a sistemelor de notare.
Formele și tipurile de evaluare la disciplina Fizică
Produsele activităților sunt materializarea cunoștințelor, abilităților și a valorilor încorporate de elevi. Prin evaluarea realizării lor, ne putem da seama de calitatea și profunzimea activității instructive. Prin realizarea produselor, se constată nivelul pregătirii
elevilor în raport cu cerințele curriculare, dar și atenția acordată de profesor unor aspecte importante ale pregătirii elevilor. Gama produselor recomandate sunt indicate în
curriculumul la disciplina Fizică.

*

*
*
*
*
*
*
*

Exemple de produse prin care se va concretiza/măsura competența:Caracteristica unor concepte fizice:• mărimi fizice;• fenomene fizice;• aparate/dispozitive fizice.
Caracteristica unor legi fizice
Rezumatul unui text științific
Eseu structurat elaborat
Raportul unei comunicări știițifice
Probleme/situații-probleme
Raportul unei observări
Raportul unui experiment/lucrare de laborator76

* Raportul unui proiect* Test (formativ/sumativ)
Caracteristica unui concept fizic
Elementele de structură ale cunoştinţelor ştiinţifice sunt:• faptele ştiinţifice;• conceptele fizice (mărimile fizice, fenomenele fizice etc.);• legile fizice;• teoriile fizice (care se studiază la treapta liceală).
Este necesar ca elevii să asimileze cerinţele generale faţă de studiul fiecărui element, adică trebuie să cunoască elevii despre fiecare fenomen, mărime, lege sau teorie,
indiferent de domeniul cunoaşterii ştiinţifice. Acestea pot fi studiate conform planurilor
generalizate [4], care orientează elevul la dobândirea independentă a cunoştinţelor.
De exemplu, planul generalizat al studierii unei mărimi include:
1. Identificarea fenomenului sau a proprietăţii caracterizate de această mărime.
2. Definirea mărimii.
3. Scrierea formulei (în cazul unei mărimi derivate, formula exprimă relaţia acesteimărimi cu altele).
4. Stabilirea tipului mărimii (scalară sau vectorială).
5. Indicarea unităţii de măsură a acestei mărimi.
6. Procedeul de măsurare.
Un exemplu de parcurgere a unui astfel de plan, poate servi planul generalizat alstudierii forţei în clasa a VII-a.
1. Forţa caracterizează interacţiunea corpurilor.
2. Se numeşte forţă mărimea fizică care exprimă măsura interacțiunii corpurilor.

3. Simbolul vectorului forţă - F . Fiecare tip de forţă are simbolul său și formula sa
de calcul.
4. Forța este o mărime vectorială.
5. Unitatea de măsură este newtonul.
6. Unul dintre procedeele măsurării forţei are la bază legea deformării elastice,conform căreia deformarea arcului dinamometrului este direct proporţională cuforţa deformatoare.

77

Caracteristica unui fenomen
Planul generalizat al studierii unui fenomen presupune parcurgerea următorilorpaşi:
1. Clarificarea particularităţilor externe ale fenomenului.
2. Specificarea condiţiilor în care decurge fenomenul.
3. Scoaterea în evidenţă a esenţei fenomenului şi a mecanismului desfăşurării
acestuia.
4. Definirea fenomenului.
5. Stabilirea relaţiilor dintre acest fenomen şi alte fenomene.
6. Caracterizarea cantitativă a fenomenului (mărimile ce caracterizează fenomenul, relaţiile dintre aceste mărimi, formulele ce exprimă aceste relaţii).
7. Studiul aplicaţiilor practice ale fenomenului şi ale măsurilor de prevenire a consecinţelor dăunătoare ale acestuia.
Exemplu de caracteristică a unui fenomen
Clasa a VIII-a, tema: „Transformarea stărilor de agregare ale substanțelor – procese
termice”
Fenomenul: „Topirea corpurilor cristaline”
1. Particularităţile externe: există o sursă de căldură care poate da o temperatură
mai mare decât temperatura la care substanța există în stare solidă.
2. În procesul topirii, substanța primește căldură din exterior de la sursa de încălzire, căldura primită se consumă la mărirea energiei interne, astfel crește energia cinetică și potențială a particulelor și are loc distrugerea rețelei cristaline asubstanței. Astfel, substanța va trece din starea solidă în starea lichidă. Temperatura la care începe procesul de distrugere a rețelei cristaline și care rămâne
constantă în timpul procesului se numește temperatura de topire.
3. Dacă corpul primește căldură din exterior, moleculele primesc energie. Cândenergia primită devine suficientă pentru învingerea forțelor intermoleculare, începe topirea.
4. Procesul de trecere a substanței din stare solidă în stare lichidă se numește topire.
5. Fenomenul inves al topirii substanței este solidificarea.
6. Pentru a topi o masă de substanță este necesară o cantitate de căldură. Cantitatea de căldură necesară unității de masă a corpului solid pentru a se topi latemperatura de topire se numește căldura (latentă) specifică de topire. Căldura
Q(latentă) specifică de topire se notează cu litera λt (lambda) și are formula t  .
mCantitatea de căldură absorbită pentru topirea masei de substanță este determinată conform formulei: Q= λt·m.

78

7. Fenomenul de topire se întâlnește în viața cotidiană la topirea gheței, topirea metalelor și obținerea diverselor aliaje, de exemplu: obținerea aliajelor greu fuzibile,
care se utilizează la confecționarea spiralelor pentru aparatele electrice de încălzit.
Caracteristica unei legi fizice
Legile reprezintă afirmații referitoare la regularitățile observate cu privire la obiecte
și fenomene. Legile, spre deosebire de principii, sunt rezultatul unor testări multiple. Legile au un domeniu de validitate, adică un domeniu în care descriu corect desfășurarea
fenomenului. Uneori, domeniul de validare este determinat de domeniul modelului
asociat. Spre exemplu, legea lui Hooke este valabilă numai pentru deformările elastice,
iar modelul fizic asociat este corpul elastic.
Planul generalizat al studierii unei legi include:
1. depistarea relaţiilor dintre fenomenele sau mărimile exprimate de legea respectivă;2. formularea legii;
3. scrierea expresiei matematice a legii;
4. descrierea experimentelor ce confirmă legea;
5. luarea în considerare şi aplicarea în practică a legii;
6. stabilirea domeniului valabilităţii legii.
Exemplu de caracteristică a unei legi fizice
Clasa a VIII-a, tema: „Legea lui Ohm pentru o porțiune de circuit”
1. Relația dintre intensitatea curentului electric, rezistența electrică și tensiunea
electrică aplicată unei porțiuni de circuit este numită legea lui Ohm pentru oporțiune de circuit.
2. Intensitatea curentului pe porțiune de circuit este direct proporțională cu tensiunea aplicată la capetele acestei porțiuni și invers proporțională cu rezistența ei.
U
3. Expresia matematică a legii lui Ohm pentru o porțiune de circuit: I =R
4. Experimentul pentru
demonstrarea legii esteA
reprezentat în Figura 1.
G

R

Figura 1. Schema electrică amontajului pentru demonstrarea legii lui Ohm

79

VExperiența se va realiza în 2 etape:• se va stabili dependența curentului de rezistență a porțiunii de circuit, tensiunea pe porțiunea dată fiind constantă, iar rezistența se va schimba.
• fără a schimba rezistență, se va stabili dependența curentului de tensiune, măsurând intensitatea curentului pentru diferite valori ale tensiunii pe porțiunea
dată de circuit.
Aceste dependențe pot fi reprezentate și prin grafice.
1. Legea lui Ohm pentru o porțiune de circuit se utilizează pentru calcularea
rezistenței conductoarelor.
2. Legea lui Ohm este una dintre legile fundamentale ale fizicii și este valabilă pentru conductoarele metalice la capetele cărora se aplică tensiuni nu prea mari.
Caracteristica unui aparat/dispozitiv fizic
Studiul unui aparat/dispozitiv poate fi eficientizat cu ajutorul următorului plan generalizat:
1. Denumirea
2. Destinaţia
3. Structura şi principiul de funcţionare (principalele piese şi interacţiunea lor)
4. Domeniul de aplicare
5. Reguli de utilizare şi păstrare
În conformitate cu acest plan generalizat, elevului i se propune să elaboreze fişaaparatului/dispozitivului. Un exemplu de astfel de fişă este propus în continuare:
1. Denumirea aparatului/dispozitivului: ELECTROSCOP
2. Destinatia: aparat pentru studiul stării de electrizare a corpuluibila metalica

dop izolator
vergea metalica

cutie metalică

cadran gradat
ac metalic

Figura 2. Structura electroscopului80

3. Construcţia şi principiul de funcţionare: Electroscopul (Figura 2) este alcătuit:• dintr-o vergea metalică, care are o formă specială și este încorporată într-ocutie metalică cu ajutorul unui dop izolator. La capătul superior al vergelei sefixează o bilă metalică;• dintr-un ac metalic, care se poate roti uşor în jurul unui ax, fixat pe vergea.
Când bila electroscopului este încărcată, acul electroscopului şi vergeaua au sarcini
electrice de acelaşi semn. Acul formează un unghi cu verticala. Acest unghi este cu atât
mai mare, cu cât este mai mare sarcina comunicată bilei electroscopului. Pentru a măsura unghiul format de ac cu verticala, pe sticla electroscopului este montat un cadrangradat. Electroscopul cu ac şi cadran gradat mai este numit electrometru.
4. Domeniul de aplicare: Efectuarea experimentelor la electrostatică cu sarcini electrice comparabile cu sarcina electică de la bastoanele electrizate
5. Reguli de exploatare:- Aveţi grijă de părţile mai fragile ale electroscopului.
- Atingeţi atent bila cu bastonul.
- Când lucraţi cu aparatul fiţi atenţi să nu cadă.
- A se păstra în poziție verticală la un loc uscat, ferit de praf.
Rezumatul unui text științific
Rezumatul este un produs al activității de sinteză logic exprimată a ideilor principale
dintr-o unitate de conținut sau modul. Rezumatul respectă ordinea tratării ideilor din
text, condensând conținutul pentru a se reține esențialul prin cuvintele-cheie, favorizând consultarea lui rapidă. Rezumatul este o tehnică de muncă intelectuală, ce asigură
formarea capacităților de esențializare, de recreare a textului, de regândire a mesajuluide bază.
Tipurile principale de rezumate:–– Rezumatul simplu – o singură frază, care indică unitățile de conținut minime șinecesare pentru redarea textului în conținut informațional;–– Rezumatul inductiv – mai extins decât cel simplu, cuprinde detalii de conținut;–– Rezumatul informativ – conține volum mare de informații, exprimat în cuvinte
proprii conținutul.
La evaluarea unui rezumat, se ține cont de următoarele recomandări:–– se vor suprima detaliile, exemplele și faptele secundare;–– conținutul se va reflecta corect, într-un limbaj clar, concis;–– expunerea se va face respectându-se fidelitatea textului;–– nu se vor întoduce informații ce nu se află în conținutul de bază;–– se analizează textul în baza ideilor principale.

81

Exemple de structuri ale rezumatului:• rezumatul studiului empiric: propoziții scurte privind tema cercetată, date succinte despre autori, esența metodologică a cercetării, rezultatele principale,efecte, semnificația statistică, implicații, concluzii, aplicații;• rezumatul studiului metaanaliză: tema, criterii de eligibilitate, caracteristicile
principale, rezultatele esențiale, efecte-mărime, concluzii, limite, implicații teoretice și practice;• rezumatul articol teoretic: teoria, concepția, modelul, principii, fenomene, procese, evenimente, stări explicabile prin teoria enunțată, rezultate-sinteză, rapoarte la modelul utilizat;• rezumatul-articol metodologic: rezumatul metodelor, caracteristici, aria de aplicare a metodelor, statistica, interpretare și eficacitate;• rezumatul studiului de caz: tema, subiectul, caracteristici semnificative ale
participanților grupului, probleme nou-apărute, soluții, probleme conexe, subiecte de cercetat în continuare.
Eseu structurat
Verificare scurtă (de cel mult 10 min.), realizată pe parcursul lecției sau la finele ei încazul când se evaluează o unitate de competență prestabilită.
Exemplu de eseu structurat în baza căruia se evaluează elevii în clasa a VII-a la tema:„Vase comunicante”
Fișa de activitate. Alcătuiți un eseu cu tema „Utilizarea vaselor comunicante înviața cotidiană”, utilizând următoarea structură:–– Explicați principiul vaselor comunicante;–– Reprezentați vasele comunicante;–– Demonstrați legea vaselor comunicante pentru cazul lichidelor de densitate diferită;–– Oferiți 3 exemple de utilizare a vaselor comunicante și descrieți principiul defuncționare a unuia din ele;–– Formulați o concluzie în baza materiei analizate.
Indicatori de competență. Elevul:–– expune corect cunoștințele dobândite privind studierea fenomenelor conformcerințelor;–– realizează planul eseului structurat cu argumente prin simboluri, grafice, desene, scheme, exemple într-un limbaj științific adecvat;–– prezintă propriile puncte de vedere bazate pe argumentele prezentate;82

–– formulează independent concluzii în baza materiei analizate și face o deschidere
spre implicații mai largi ale temei care este abordată.
Criterii de evaluare a eseului structurat
1. Stăpânirea sigură a sistemului de cunoştinţe fundamentale şi a sistemului de capacităţi integrate (cognitive, psihomotorii şi afective), formate în cadrul eseului
structurat asupra fenomenelor şi legilor studiate; descrierea în limbaj științific
adecvat fizicii a eseului;
2. Demonstrarea funcţionalităţii depline a sistemului de cunoştinţe fundamentale
şi a sistemului de capacităţi integrate în investigarea fenomenelor şi a legilor.
Originalitatea raţionamentului în realizarea eseului;
3. Manifestarea operativităţii experienţei personale în utilizarea metodelor, a sistemului de cunoştinţe şi a capacităţii integrate în atingerea scopului realizării eseului:a) elaborarea propriilor argumente;b) analiza materiei științifice;4. Demonstrarea unor cunoştinţe fundamentale în baza studiilor şi investigaţiilor
originale depăşite de curricula şcolară:a) aplicarea practică şi calitatea concluziilor;b) calitatea eseului structurat.
Referatul
Referatul este o metodă de dobândire de cunoştinţe, de formare de deprinderi şi
priceperi de muncă intelectuală, o metodă de verificare a intereselor pozitive faţă deinvestigaţia ştiinţifică, de verificare a capacităţii de selecţie dintr-o cantitate informaţională a cunoştinţelor la nivelul capacităţii de înţelegere a elevului. Se pot diferenția
2 tipuri de referate:• referat de investigare științifică independentă, bazată pe descrierea demersului
unei activități desfășurate în clasă și pe analiza rezultatelor obținute;• referat bibliografic, bazat pe informarea documentară.
Referatul este organizat în 3 părți: introducere, conținut și concluzii. Ca tipuri dereferate sunt: referatul informativ, analitic, destinat expunerii amănunțite a unei lucrări
practice (detalii asupra metodelor aplicate, rezultatele prin date concrete, se formulează principii). Dimensiunile referatului sunt condiționate de specificul materialului prelucrat, durata susținerii referatului să nu depășească 15 minute (6-8 pagini), după careurmează întrebări la referat, răspunsuri, dezbaterea problemelor și sinteza evaluativă.

83

Probleme/situații-probleme rezolvate
Situaţia-problemă reprezintă ansamblul contradictoriu, conflictual, ce rezultă dintrăirea simultană a două realităţi: experienţa anterioară şi elementul de noutate, necunoscutul cu care se confruntă elevul. Acest conflict incită la căutare, descoperire, laintuirea unor soluţii noi. La baza situaţiei-problemă se află contradicţia dintre cunoscut
şi necunoscut, astfel pot fi folosite 3 tipuri de contradicţii:• Contradicţia dintre cunoştinţele empirice formate la elevi din experienţa de viaţă şi cunoştinţele ştiinţifice, care trebuie formate în procesul educaţional;• Contradicţia dintre cunoştinţele anterioare ale elevilor şi cele noi;
• Contradicţiile existenţei obiective ale realităţii.
Raportul unei observări
Învățarea prin observație implică scop, atenție, gândire logică și creativă, spirit deobservație, căutare și explorare, căutarea unui sens, a suportului motivațional și implică utilizarea unor reguli raționale. Învățarea prin observare are conexiune cu realizarea
experimentului, ceea ce implică procesele mintale de prelucrare a informației și verificarea ideilor sau sugerarea unor noi ipoteze științifice în sarcina observatorului careeste implicat nemărginit în procesul de învățare – acțiune.
Enunțuri semnificative pentru învățarea – evaluarea prin observare:–– priviți mai îndeaproape lucrurile și dați atenție detaliilor relevante, semnificative;–– gândiți-vă la ceea ce vedeți și puneți-vă întrebări cu o anumită ordine a lucrurilor;–– începeți căutarea intenționată și sistemică;–– utilizați în observațiile făcute cunoștințele pe care le aveți deja;–– recurgeți la toate simțurile separat și împreună, sinergic – văz, auz, atingere, gust,miros – obținând o cantitate cât mai mare de informație;Informațiile culese, înregistrate, clasificate devin semnificative prin corelare și pot
fi evaluate la realizarea interferențelor dintre profesor – elev, elev – elev, în munca
independentă etc.
Exemplu de Raport al unei observări, clasa a VII-a
Cunoaşteţi deja că, datorită interacţiunilor dintre corpuri, adică acţiunilor reciproce
ale acestora, pot fi modificate proprietăţile lor sau, altfel spus, pot fi produse diferite
fenomene fizice. Ce înseamnă a cerceta un corp sau a studia un fenomen fizic?
În primul rând înseamnă a observa corpurile sau fenomenele, a pune în evidenţă proprietăţile lui, a descrie modificările şi desfăşurarea fenomenelor pe baza celor
observate, stabilind nişte constatări, folosind un limbaj adecvat fizicii. Spre exemplu,

84picăturile de ploaie, fulgii, o pietricică aruncată de noi în sus, toate cad spre Pământ.
Picăturile de apă, fulgii, pietricica aruncată în sus sunt corpurile observate de noi, iarmişcarea lor faţă de sol este fenomenul observat. Proprietatea corpului pusă în evidenţă este poziţia în spaţiu, care se modifică încontinuu, până în clipa când corpul atinge
suprafaţa Pământului. În urma acestor observări constatăm căderea corpurilor. Constatările pe care le facem sunt primul pas în cunoaşterea lumii în care trăim. Dacă ceea cese întâmplă ne interesează, vom urmări cu atenţie desfăşurarea fenomenelor. Astfel,
prima etapă a procesului de studiere a lumii înconjurătoare este observarea.
Urmărirea atentă a desfăşurării fenomenelor se numește observare. Dacă dorim săaflăm mai multe despre căderea corpurilor, nu trebuie să aşteptăm până când ele vorcădea de la sine. Putem lăsa să cadă anumite obiecte şi să observăm căderea lor, daraceasta va fi următoarea etapă în studierea naturii, numită experiment. Provocarea,
producerea şi repetarea unui fenomen în condiţii stabile, în scopul studierii lui, constituie un experiment.
Raportul unui experiment/lucrări de laborator
Metoda evaluării prin experiment real sau virtual semnifică o intervenție activă,provocatoare a elevilor asupra conținutului studiat. Importanța metodei învățării/ evaluării prin experiment este formularea ipotezei cu conținut științific, bazat pe gândire
logică, confirmată sau infirmată. Important este, într-o astfel de învățare, dezvoltarea
abilităților de gândire critică mintală la elevi, deoarece sunt posibile unele confuzii, erorisau explicații neadecvate în realizarea experimentelor și colectarea datelor. Într-o astfelde învățare se dezvoltă abilități de gândire, planificarea, evaluarea, concluzionarea etc.
Demersul pedagogic, în realizarea unei evaluări prin experiment, este definit de următoarea derulare operațională:–– Problema, planul, dispozitivele de experimentare;–– Cercetarea conținutului ipotezelor și argumentele;–– Punerea în aplicare a învățării experimentale;–– Aplicarea regulelor de securitate;–– Evaluarea parcursului învățării prin cercetarea experimentală;–– Constatarea dificultăților, alegeri incorecte, unele eșecuri atunci urmează: determinarea rațiunilor catalizatoare de eșec, alegerea modificărilor pentru soluționare;–– Efectuarea experimentelor;–– Împărtățirea celor învățate prin experiment cu ceilalți colegi.
Avantajul completării fișei este că poate fi utilizată pentru realizarea, într-un timp
scurt, a raportului experimentului efectuat. Profesorul propune o întrebare care poate
fi verificată prin experiment. În clasa a VI-a, de exemplu, la determinarea ariei sau vo-85

lumului corpului, elevului i se oferă corpul, aparatele pentru realizarea experimentului
și fișa raportului pe care trebuie să o completeze elevul. Activitatea propusă se enunță
sub formă de întrebare. De exemplu, elevilor li se propune un corp de formă neregulată, întrebarea la care vor căuta răsunsul este: Care este volumul corpului dat?
Exemplu de raport stucturat al unui experiment
Nume, prenume:Clasa: a VII-a
Titlul activității: Realizarea unui experiment
Obiectivul activității: Să determin mărimile de care depinde deformarea unui resortde oțel.
La care întrebare trebuie să răspund? Cum se comportă un resort de oţel atunci cândasupra lui acţionează diferite corpuri?
Prezint experimentul.
Explic experiența pe care o realizez și care va permite să răspund la întrebări.
Fixez unul dintre capetele resortului de oţel cu lungimea de l0 cm de un suport aşa
cum indică Figura 3. a. Atârn de capătul liber un corp metalic pe care scrie 30 g şi observ
că lungimea resortului creşte cu ∆l, devenind egală cu 11 cm (Figura 3. b). Adaug peste
corpul atârnat încă unul la fel.
Desenez schemele experimentului.
(Schemele realizate în creion, cu rigla, pe foaie sunt îngrijite și sunt însoțite de legendă)a)l0 = 10 cmb)
l = 11 cmΔlFigura 3. a. b. Schema experimentului86Un corp suspendat de un resort determină modificarea lungimii lui.
Notez observațiile proprii (pot fi elaborate tabele pentru completare).
Observ că lungimea resortului a crescut şi mai mult decât în primul caz. Putem afirma că modificarea lungimii corpului depinde de masa corpului atârnat de resort. Astfel,
am stabilit cauza producerii fenomenului de deformare. Pentru explicarea fenomenului
dat este necesar să descopăr cauzele care îl determină. Stabilesc legătura între modificarea lungimii resortului în funcţie de masa corpului atârnat de el. Diferenţa l – lo între
lungimea finală şi lungimea iniţială este alungirea resortului pe care o notăm cu ∆l =l – lo, unde ∆ este litera grecească delta. În scopul stabilirii legăturii între aceste douămărimi fizice notate cu literele ∆l şi m, suspend de resortul elastic, pe rând, corpuri
marcate de 20 g, 40 g, 60 g şi măsor de fiecare dată alungirile corespunzătoare ∆l1, ∆l2,
∆l3. Datele măsurărilor şi indicaţiile de pe corpurile marcate le scriu în tabel (Figura 4).
Indicaţiile de pe corpurile marcate m, g

20g

40g

60g

Alungirea resortului ∆l, mm

5 mm

10 mm

15 mm

Raportul dintre mărimile m şi ∆l, g/mm

20
5

40
10

60
15

Figura 4. Tabelul măsurătorilor
Utilizez rezultatele observărilor pentru a răspunde la întrebarea pusă.
În rezultatul experiențelor efectuate, eu pot deduce că ...(am constatat că...).
Din tabel se observă că, pentru resortul dat, raportul dintre masa corpurilor atârnate de resort şi alungirea resortului este acelaşi pentru toate cele trei cazuri şi putemm constant.
scrie:
l
Astfel de relaţii între mărimi fizice reprezintă, în anumite condiţii, legea fizică dupăcare se desfăşoară fenomenul de deformare elastică a resortului.
Elaborez concluzia.
Concluzia va include răspunsul la întrebarea de mai sus.
Un resort de oțel se deformează elastic când de el sunt suspendate corpuri de masem
 const, aceasta înseamnă că deformarea produsă este didiferite, raportul dintre
lrect proporțională cu forța deformatoare. F = k·∆l, forța deformatoare este F = mg.

87

Exemplu de raport stucturat al unei lucrări de laborator
Lucrare de laborator, clasa a VII-a, cu aplicarea senzorului digital de forță
(autor: Igor Evtodiev, dr. hab. în șt. fiz-mat., prof. univ., grad didactic superior)
Tema lucrării de laborator: Determinarea densității unor lichide, aplicând legea
lui Arhimede
Scopul lucrării: Studiul legii lui Arhimede și aplicarea în viața cotidiană. Determinarea forței Arhimede prin metoda directă și metoda indirectă. Formarea deprindelor
practice de lucru pentru măsurători de forță cu senzorul digital de forță și soft de operare. Determinarea densității unor fluide, aplicând legea lui Arhimede, măsurând directforța ascensională din partea lichidelor.
Obiective operaționale:
1. Să observe și să demonstreze experimental că un corp scufundat în lichide cu
densități diferite are forță ascensională diferită.
2. Să demonstreze experimental că forța cu care este împins în sus un corp scufundat (parțial sau total) într-un lichid este egală cu greutatea lichidului dezlocuit deacesta.
3. Să măsoare forța Arhimede exercitată asupra corpului scufundat în lichide cu
densități diferite.
4. Să determine forța Arhimede prim metoda indirectă.
5. Să determine densitatea lichidelor investigate prin măsurarea forței Arhimede.
6. Să reprezinte și să interpreteze rezultatele experimentale în formă grafică și săfacă concluzii.
Bibliografie:
1. Fizică. Curriculum disciplinar pentru clasele a VI-a – a IX-a
2. Botgros I., Bocancea, V . Fizică. Manual pentru clasa a 7-a. Ch.: Cartier, 2011
3. Instrucțiuni de lucru cu senzorii digitali:
https://www.pasco.com/prodCatalog/PS/PS-2189_pasport-high-resolution-forcesensor/index.cfm
Materiale, aparate și accesorii: Lichide cu densități necunoscute: apă distilată și
3-5 soluții sărate oferite de profesor, apă sărată cu concentrație procentuală de masăde 5%, 10%, 15%, 20% și a unei soluții cu concentrație necunoscută (alternativă: apă
potabilă, saramură, oțet, sucuri, ulei vegetal, ulei tehnic, ș.a.). Cilindru gradat (250 ml,
calibrat la 20oC), în care să încapă corpul de lucru. Corp de lucru care să încapă în cilindru gradat (de exemplu, un corp din sticlă organică de formă cilindrică neregulată cu
volumul necunoscut, care are un cârlig metalic). Vase de lucru pentru soluții apoase (de88exemplu, cinci pahare de o singură folosință pentru soluțiile C1, C2; C3;C4 și C x în caresă încapă corpul de lucru). Fir de ață (40 ÷ 100 cm). Hârtie de filtru (ștergărele/lavete).
Stativ cu mufe (înălțimea de peste 50 cm). Senzor digital de forță cu cârlig, (Domeniu
de măsurare și precizie: +/-50,00±0,01 N, Rezoluție: 0,002 N, Protecție de suprasarcină:+/-75 N). Constanta tabelară: accelerația gravitațională, g = 9,806 m/s2 (N/kg).
Note teoretice și planificarea experimentului:Definiții/Legi/Formule:- Conform temei din manualul, cl. a VII-a- Procedura experimentală studiată în clasa a VI-a: măsurarea volumului unui corp
de formă geometrică neregulată cu ajutorul cilindrului gradat
FA = Gldc ; Gldc  ml  g ; ml  l  Vl ; Vl  Vlc  Vlo ; Vl  Vc  *(Gaer  mc  g , mc   c  Vc )unde: FA este
= Gldcforța Arhimede;
FA = Gldc – greutatea lichidului (fluidului) dezlocuit de corp;
Gldc  ml –gmasa lichidului dezlocuit de corp;
ml  l –Vldensitatea lichidului;Vl  Vlc  VVlol și Vlc esteVlo volumul
Vlc  Vlolimăsurat cu cilindrul gradat, respectiv în lipsa și prezența corpului în lichid; Vl volumul
chidului dezlocuit de corp, care este egal cu volumul corpului.
Vl  Vc  *((Gaer – greutatea
mc  g , mc corpului
c  Vc )VcVc*(
 *(
GG
mînm
 ,gm, mc,cVcV)–c )respectiv masa, densitatea și volumul corpului);aeraer c aer;cg
c c,
Rezultate preconizate pentru Măsuranzi (Mărimile fizice supuse măsurării):Măsurări volumetrice cu ajutorul cilindrului gradat (experiment 1)
Volumul lichidului în cilindrul gradat, (ml): Vlo  V .
Volumul lichidului când corpul este scufundat total în lichid, (ml): Vlc  VMăsurări de forță cu senzorul digital de forță (experiment 2 și experiment 3):Forța Arhimede, (N): FA ± ∆F.
Greutatea corpului în aer, (N): Gaer± ∆G, *(poate fi determinată masa corpului:
mc = Gaer / g ).
Greutatea corpului în apă, (N): Gapă ± ∆G.
Greutatea corpului în soluții, (N): Gs ± ∆G.
Mărimi fizice determinate prin metoda indirectă:Volumul lichidului dezlocuit de corp, *(volumul corpului; densitatea corpului
c  mc / Vc )Forța Arhimede prin diferența dintre greutatea corpului măsurată în aer și în lichid,(N): Gaer- Glic
Densitatea lichidului dezlocuit de corp, (kg/m3): 1  1Mărimi fizice determinate prin metoda grafică:Concentrația procentuală de masă în saramură în limitele 5%÷20%: Cx± ∆Cx.
Densitatea lichidului dezlocuit de corp, (saramură C=5%÷20%), (kg/m3):  x   x .

89

Reprezentare grafică:Construirea graficului de etalonare (FA-C%): Forța Arhimede în funcție de concentrație
procentuală de masă a saramurei.
Utilizarea graficului de etalonare (FA-C%): Determinarea concentrației necunoscuteîntr-o soluție apoasă de sare (C%), măsurând forța Arhimede (FA).
Modul de lucru:
Respectați tehnica securității pe întreaga perioadă a experimentului (atenție deosebită la vasele din sticlă). Profesorul va prepara soluții apoase de NaCl cu concentrația
procentuală de masă: 5, 10, 15 și 20% pentru care elevul va determina densitatea prin
metoda directă (experiment 2) sau prin metoda indirectă (experiment 3), aplicând forța
lui Arhimede.
Experiment 1:
1. Turnați apă în cilindrul gradat până la o înălțime potrivită aleasă de dvs și treceți
în rândul 8 al Tabelului 1 valoarea volumuluiVde
Vlc (Vlo).
l  apă
2. Cu ajutorul firului de ață scufundați corpul în apă și măsurați volumul lichidului
Vl (Vlc).Treceți
Vlo
valoarea absolută în Tabelul 1 (rândul 8), luând în considerare eroarea instrumentală absolută.
Formula de lucru: Vl  Vlc  Vlo(1)În următoarele experimente, pentru evitarea surselor suplimentare de erori, se va
exclude atingerea corpului de pereții paharului.
Experiment 2, (coloana 4 din Tabelul 1):
3. Studiați principiul de măsurare cu senzorul digital de forță (SDF) din instrucțiunilede lucru (ANEXA SDF cu soft de citire, achiziție, analiză și prelucrare a datelor [3]).
4. Fixați senzorul digital de forță la o înălțime potrivită în partea de sus a stativului.
5. Turnați lichidele investigate în pahare (vase de lucru) astfel încât la scufundarea
totală a corpului de lucru acestea să nu se reverse. Dacă aveți un singur vas pentru lichidele investigate, clătiți de fiecare dată vasul în scopul de contaminare asoluțiilor, respectiv, de minimizare a surselor de erori.
6. Cu ajutorul firului de ață, atârnați corpul de cârligul senzorului de forță.
7. Clătiți și uscați corpul de lucru înainte de a fi scufundat consecutiv în oricare lichid investigat.
8. Pentru măsurarea directă a forței lui Arhimede cu ajutorul SDF, este necesar de-acompensa greutatea corpului care atârnă în aer. Atârnați corpul uscat de cârligul
senzorului de forță și lăsați-l liber (pe display va fi afișată în N greutatea corpului).
Apăsați ușor butonul „ZERO” de pe fața senzorului de forță și urmăriți pe displei
să apară 0,00N.

90

9. Scufundând total corpul uscat consecutiv în fiecare lichid investigat, fără ca acesta să atingă pereții interiori ai paharului (vasului sau cilindrului gradat), măsurați
forța ascensională pentru fiecare lichid – forța Arhimede și treceți în tabel valorile măsurandului și incertitudinea de măsurare a forței (coloana 4).
FA
Formula de lucru: l (2)
( lc  lo ) g
Experiment 3: În acest experiment veți măsura forța de greutate a corpului careatârnă în aer și, respectiv, în fiecare lichid investigat (coloana 5 din Tabelul 1).
10. Pregătiți corpul de lucru prin spălare și uscare.
11. Setați „ZERO” prin apăsarea butonului și urmăriți pe displei să apară 0,00 N,
atunci când de cârligul senzorului nu atârnă nimic.
12. Cu ajutorul firului de ață atârnați corpul de cârligul senzorului de forță.
13. Cu senzorul digital de forță măsurați forța de greutate a corpului care atârnă
în aer. Treceți în tabel valoarea măsurandului și incertitudinea de măsurare a
greutății (rândul 1, coloana 5).
14. Cufundând total corpul uscat pe rând în fiecare lichid investigat, fără ca acesta
să atingă pereții interiori ai paharului (vasului/cilindrului gradat) măsurați forța
de greutate a corpului scufundat în lichid. Treceți în tabel valorile măsuranduluiși incertitudinea de măsurare a greutății (coloana 5, rândul 2-6).
G  Glic
Formula de lucru: l  aer(3)
( lc  lo ) g
15. Efectuați calculele necesare (conform exemplelor de mai jos), pentru volumul
dezlocuit de corp, forța Arhimede și densitățile lichidelor C1-C4, toate fiind determinate prin metoda indirectă. Introduceți datele în Tabelul 1.
16. Construiți graficele FA(C,%) și ρ(C,%), determinați Cx și ρx. Introduceți datele în
Tabelul 1, rândul 7.
17. Calculați erorile, scrieți rezultatele finale și concluzionați.

91

92

Apă sărată, C1

Apă sărată, C2

Apă sărată, C3

Apă sărată, C4

Apă sărată, Cx

3

4

5

6

7

x

20,0

15,0

10,0

5,0

0,0

-

5

G ± ∆G(N)* variantele propuse cu (*) sunt recomandate ca extensie

Volumul lichidului dezlocuit de corp

Apă distilată

2

-

4

9

Aer

1

3

FA ± ∆F(N)

Volumul lichidului

2

1

C (%)

8

Fluid

N.o.

-

V lo =

6

F iA
(N)

-

8

ρ(kg/m3)V l ± ∆V =

(ml)

-

7

*ε (FdA )%Tabele de lucru
Tabelul 1. Măsurări volumetrice și de forță. Densitatea lichidelor(ml)

V lc =-9Δρ (kg/m3)

(ml)

-

10

*ερ (%)

Rezultatele experimentale și interpretarea lor:

Rezultate finale:
1. Concentrația procentuală de masă Cx ± ∆Cx =(%).
1) Densitatea (ρx) a unei soluții necunoscute determinate din grafic: ρx ± ∆ρ = (kg/m3).
2. Densitatea soluțiilor lichide:2) Apa distilată: ρapa ± ∆ ρapa =3) Apă sărată, C1 (C, 5%): ρC1 ± ∆ ρC1 =4) Apă sărată, C2 (C, 10%): ρC2 ± ∆ ρC2 =5) Apă sărată, C3 (C, 15%): ρC3 ± ∆ ρC3 =6) Apă sărată, C4 (C, 20%): ρC4 ± ∆ ρC4 =3. Volumul lichidului dezlocuit de corp: Vl ± ∆Vlc =Concluzii:(kg/m3)(kg/m3)(kg/m3)(kg/m3)(kg/m3)(ml)Notă: Proiectul complet al acestei lucrări de laborator (cu detalii și exemple de măsurări și calcule) este plasat pe site-ul: https://sites.google.com/site/ghidfizica2019/93

Evaluarea prin proiecte
Proiectul este un plan sau o lucrare cu caracter aplicativ, întocmită pe baza unei
teme date. Proiectul solicită elevilor să facă o cercetare, o activitate în echipă, o creaţie.
După demersul realizat avem:• proiect de tip constructiv (să redacteze un articol, o revistă etc.) ;• proiect de tip situație-problemă (să rezolve o situaţie-problemă);• proiect de tip problemă (să-şi îmbogăţească o tehnică sau o procedură de instruire).
Proiectul reprezintă o inițiativă individuală, de pereche sau de grup, care urmărește
îmbunătățirea dezvoltării unor acțiuni, a unor noi modalități de aplicare a strategiilor
în domeniul studierii fizicii. O însumare de activități organizate, desfășurate în vederea atingerii unor obiective prestabilite și un rezultat al colaborării între elevi, profesori, părinți. Metoda învățării prin proiect se referă atât la cele propuse de profesor
în vederea realizării curriculei disciplinare, cât și la cele solicitate de elevi. Proiectul
curricular este reprezentarea demersului cu caracter aplicativ, ce urmărește dezvoltarea competențelor, deprinderilor și abilităților pe o anumită temă. Exemple: ,, Educația
ecologică”, ,,Protecția mediului ambiant” etc.
Caracteristicile metodei proiectului sunt: orientarea către activitate și produsul eiinterdisciplinar și transdisciplinar, motivarea elevilor, descoperirea propriilor abilități,conectarea la problemele sociale, organizarea în comun a procesului de învățare.
Structura proiectului: Identificarea și definirea problemei;
 Definirea obiectivelor sau a rezultatelor așteptate; Stabilirea echipei de proiect; Elaborarea planului de realizare; Distribuirea responsabilităților;
 Timpul. Resurse materiale și financiare; Realizarea propriu-zisă a etapelor de lucru;
 Identificarea riscurilor; Precizarea procedurilor de monitorizare și evaluare; Aprecierea activităților desfășurate, a rezultatelor și a modului de participare a
grupului.
Evaluarea unui proiect:–– determinarea gradului de realizare a obiectivelor;–– actualitatea culegerii de informații;–– aprecierea valorii proiectului, rezultatele, efectele (impactul).
Funcțiile evaluării proiectului: oferă informații pentru luarea anumitor decizii, arecaracter formativ, dezvoltă cunoștințe noi, se dobândesc abilități de cercetare.

94

Tipologia proiectelor–– proiecte de investigație – acțiune ( studierea literaturii științifice și realizarea diverselor ipoteze, realizarea de constatări, a unor date statistice, a unor aplicații etc.);–– proiecte de acțiune ecologică (de luptă împotriva poluării, de protecție a mediului înconjurător, de înfrumusețare a localității, a unui cartier, a curții școlii, a unui
ungheraș natural etc.) ;–– proiecte de activitate manuală (activități practice experimentale etc.);–– proiecte de tip constructiv (confecționarea unor materiale didactice, construirea
unor modele, machete, realizarea diverselor aparate fizice și dispozitive, care potînzestra cabinetele și laboratoarele de fizică, realizarea unui muzeu al școlii etc.);–– proiecte de tip problemă (o problemă cu care se confruntă elevii pe care încearcă
să o rezolve);–– proiecte de tip învățare (îmbunătățirea instruirii pentru a deveni mai disponibilă
prin folosirea unor noi tehnici de învățare);–– proiect de absolvire (activitatea pe parcursul unui semestru, proiect de an, definisare a ciclului gimnazial sau liceal etc.).
Rolul profesorului:• Planifică activitățile, determină obiectivele împreună cu elevii pe niveluri variate,
structurează conținuturile esențiale etc.
• Organizează activitățile, structurile și formele de organizare;• Comunică cu fiecare echipă în parte cu privire la selectarea și prelucrarea
informației științifice;• Conduce activitățile din cadrul proiectului în clasă sau în instituție;• Coordonează activitățile grupelor, urmărind realizarea unei sincronizări între obiectivele fixate și activitățile realizate, contribuind la întărirea solidarității grupului;• Motivează activitatea membrilor echipei prin forme pozitive, utilizează aprecieriverbale și reacții nonverbale în sprijinul consolidării echipei, orientează valoric
prin intervenții cu caracter umanist tendințele negative în caz de identificare,încurajează și manifestă solidaritate.
• Consiliază membrii echipelor în activitățile întreprinse, prin ajutor, sfat, orientare culturală.
• Controlul are rol reglator și de ajustare a activității și atitudinii membrilor echipei
în scopul cunoașterii stadiului în care se află activitatea de realizare a obiectivelor și nivelurile de performanță ale acestora.
• Evaluarea – măsura în care scopurile și obiectivele au fost atinse la o anumită
etapă, prin evaluare sumativă, prin prelucrări statistice ale datelor și prin sinteza
aprecierilor finale. Judecățile valorice expuse vor constitui procesul de caracterizare a realizării obiectivelor propuse.

95Principalele aspecte ale învățării prin proiecte:• Învățarea este mai eficientă când aplici teoria studiată în practică;• Elevul care învăță ascultând devine elevul care acționează;• Problemele din viața reală captează interesul elevilor;• Inseparabile devin acțiunea și învățarea;
Problemele sunt din lumea reală:• Legătura dintre mediul academic și extern susține interesul și motivația elevilor;• Apariția sarcinilor generate de problemele reale ale vieții;• Problemele reale solicită soluții reale, ceea ce înseamnă investigație și învățare;• Problemele pot fi stabilite chiar de elevi, profesori.
Rolul profesorului: ghid, însoțitor
–– Autonomia și responsabilitatea pentru propria învățare este caracteristica fundamentală a proiectului;–– Proeictele sunt conduse de elevi;–– Profesorul devine însoțitor care ghidează;–– Profesorul se transformă din distribuitor al cunoștințelor în manager de proces,oferind sprijin;–– Moderator și supervizor.
1. Interdisciplinaritate–– Proiectele depășesc ariile disciplinelor de studiu;–– Complexitatea problemelor impune gândirea holistică și implicarea mai multor
discipline.
2. Colaborare și lucru în grup–– Munca în proiect induce interacțiunea între membrii echipei în timp;–– Generarea competențelor de comunicare, planificare, muncă în grup;–– Calitățile și abilitățile lucrului în echipă reprezintă o parte din rezultatele învățării;–– Colaborarea include și parteneri din exterior;–– Poate genera și efecte negative, conflicte, tensiuni.
3. Produsul Final–– Vectorul care dinamizează pregătirea, derularea și evaluarea proiectului este
produsul final;–– Produsul final poate fi un dispozitiv, un aparat, o prezentare, un film, un spectacol, un raport, o expoziție, un joc etc.
–– Auditoriu pentru produs final poate fi o clasă, o paralelă sau un auditoriu mailarg, dar neapărat adecvat și autentic.

96

Exemplu de rezumat al unui proiect de cercetare:
Rezumatul proiectului de cercetare
Tema: Macaraua Hidraulică
Actualitatea temei
Populaţia planetei noastre este în constantă creştere, astfel, crește cererea de spațiu
locativ. Procesul de construcție este un proces complicat, una dintre probleme fiind
transportarea materialelor de construcție la altitudini mari. Pentru a rezolva această
problemă, în ajutorul constructorilor vin utilajele/mecanismele/mașinele moderne, deexemplu: macaraua hidraulică. Macaraua hidraulică poate fi echipată cu cârlig, cleşte, platformă pentru a efectua anumite lucrări. Ea poate fi condusă de un macaragiu
instruit sau poate fi controlată de la distanţă cu o telecomandă. Macaraua hidraulică
de atelier este o mașină-unealtă, utilizată în ridicarea și transportarea de sarcini pe
distanțe mici sau medii. Macaraua de atelier este folosită, în special, în industria prelucrătoare, dar și în atelierele de reparații și întreținere alături de service-urile auto.
Acestă mașină-unealtă este ideală pentru ridicarea sau descărcarea mărfurilor.
Obiectivele cercetării:1) Studiul conceptului de mecanism hidraulic;
2) Cercetarea principiului de funcţionarea a macaralei hidraulice;3) Cercetarea avantajelor/dezavantajelor folosirii macaralei hidraulice;4) Construirea unei machete funcţionale în scop didactic.
Aplicaţiile macaralei hidraulice în funcție de dotare:••Echipată cu un cârlig – la ridicarea corpurilor de greutate mare;••Echipată cu un cleşte – la ridicarea corpurilor (sa nu fie fragile) care n-au sistem decuplare, a corpurilor care sunt de formă neregulată sau a deșeurilor tehnologice;••Echipată cu un magnet – la ridicarea și deplasarea fierului uzat;••Echipată cu o platformă – la ridicarea unui număr mare de persoane.
Macaraua hidraulică mai este folosită la asamblarea vapoarelor de comerţ şi a celor
de luptă.
Pistonul Macaralei Hidraulice
Una dintre părțile principale ale macaralei hidraulice este pistonul. În cazul macaralei construite drept machetă funcţională cu scop didactic sunt folosite 8 pistoane. Fiecare două pistoane, conectate prin furtun, permit macaralei hidraulice să îndeplinească
anumite comenzi. Apăsând cu o forţă pe baza pistonului, în lichid se creează o presiune

97

care se transmite în mod egal în toate direcțiile, conform legii lui Pascal. Presiunea dininteriorul sistemului pune în mișcare al doilea piston care este unit rigid cu una dintrepărțile componente ale macaralei (Figura 1).
Rezultatele cercetării:1) Confecţionarea unei machete funcţionale (Figura 2);
2) Formarea unor opinii asupra actualităţii şi importanţei macaralelor hidraulice înviaţă;
3) Realizarea unei liste de utilizări posibile ale macaralei şi observarea acestor utilizări în anumite industrii (pe lângă cea de construcţii);4) Identificarea principiilor ce stau la baza funcționării macaralei hidraulice;5) Identificarea unor probleme sau riscuri asociate cu folosirea macaralei hidraulice.

Figura 1. Sistemul de pistoane.
Punerea în mișcare
a părților componente

Figura 2.
Macheta funcțională

Concluzii:
1. Macaraua hidraulică este o mașină formată prin îmbinarea mecanismelor simple;
2. Având mai multe componente în dotare, poate efectua o gamă largă de operații/comenzi;
3. La dirijarea macaralei se admite doar personal special instruit.
Anexă la rezumatul proiectului de cercetare (poster, video, prezentare power
point – https://sites.google.com/site/ghidfizica2019/)

98

Metode clasice de evaluare
Probele scrise (teze, probe de control, alte lucrări scrise) sunt practicate şi chiar uneori
preferate, datorită avantajelor sale imposibil de ignorat, în condiţiile în care se doreşte
eficientizarea procesului de instruire şi creşterea gradului de obiectivitate în apreciere.
Evaluarea prin teste
Un instrument de evaluare trebuie să îndeplinească anumite exigenţe de elaborare,adică anumite calităţi tehnice, în vederea atingerii scopului pentru care acesta a fostproiectat. Un test de evaluare este compus dintr-un număr de itemi care, pe de o parte,
au reguli precise de elaborare, iar pe de altă parte, sunt selectaţi pe baza unei matricede specificaţii. În proiectarea unui test, trebuie avute în vedere următoarele etape:a) Determinarea tipului de test;b) Proiectarea matricei de specificaţii;c) Definirea unităților de competenţă de evaluat şi a obiectivelor de evaluare;d) Construirea itemilor;e) Elaborarea schemei de notare;f) Administrarea testelor;g) Corectarea şi analiza rezultatelor.
Determinarea tipului de test
Testul de evaluare didactică se constituie ca o probă complexă, formulată dintr-un
ansamblu de itemi, care în urma aplicării oferă informaţii pertinente referitoare la modul de realizare a obiectivelor didactice, la progresul şcolar etc. Elaborarea testelor scrise nu trebuie privită ca un lucru banal şi uşor de realizat.
Prezentăm câteva motive:–– pentru a realiza o evaluare relevantă şi eficace, testele nu trebuie să evaluezecunoştinţele acumulate, ci aplicarea acestor cunoştinţe în situaţii similare sau în
situaţii noi (rezolvarea de probleme), deoarece numai în acest mod se produce oînvăţare solidă;–– orice instrument de evaluare trebuie să îndeplinească anumite exigenţe de elaborare, adică anumite „calităţi tehnice” (validitatea, fidelitatea, obiectivitatea şiaplicabilitatea), în vederea atingerii scopului pentru care acesta a fost proiectat;–– orice test este compus dintr-un număr de itemi care, pe de o parte, au reguli
precise de elaborare, iar pe de altă parte, sunt selectaţi pe baza unei matrice despecificaţii.
Aceste motive conduc la concluzia că s-a dezvoltat o metodologie distinctă de elaborare a testelor scrise, pe care o prezentăm pe parcursul acestui capitol.

99

Exemplu de evaluare sumativă în clasa a VII-a
Unitatea de învățare: Lucrul, puterea și energia mecanică

MATRICEA DE SPECIFICAŢII
Domeniile cognitiveConținuturi curriculare

Cunoaștere șiînțelegere

Lucru mecanic efectuat deforțe constante. Puterea mecanică

1a – 1p
2 - 2p3a – 1p3c – 1p

4 – 4p6 – 5pEnergia cinetică. Energia
potențială gravitațională.
Energia mecanică. Conservarea energiei mecanice

1a – 1p
1b – 1p
2 - 1p3b – 1p

5 – 4p7 – 8p16 puncte
53%

9 puncte

13 puncte

8 puncte

30 de puncte

30%

43 %

27 %

100%

Total

AplicareIntegrareTotal
14 puncte
47%

Nr.

Itemi

Scor

1.

Continuaţi următoarele propoziţii astfel încât ele să fie adevărate:Dacă un corp posedă ............. atunci el poate efectua un ...................................
Energia căpătată de corp datorită poziţiei sale faţă de Pământ se numeşte
............................................................

L
0
1
2
3

2.

Stabiliţi (prin săgeţi) corespondenţa dintre următoarele mărimi fizice şiunităţile ce le exprimă:puterea mecanică                  kNenergia cinetică                      stimpul                                       mW                                                   MJ

L
0
1
2
3

3.

Determinaţi valoarea de adevăr a următoarelor afirmaţii, marcând A, dacăafirmaţia este adevărată şi F, dacă afirmaţia este falsă:Lucrul mecanic primeşte doar valori pozitive.                                                  A FEnergia cinetică a corpului nu depinde de alegerea corpului de referință. A FDacă direcţia forţei este perpendiculară pe direcţia deplasării ea nu
efectuează lucru mecanic.                                                                                    A F

4.

O minge cu masa de 500 g cade de la înălțimea de 10 m. Să se afle lucrul mecanic efectuat de forța de greutate pe această distanță.

100

L
0
1
2
3
L
0
1
2
3
4

5.

6.

7.

Ce energie cinetică posedă un cub din aluminiu cu latura de 10 cm dacă viteza de mişcare este de 3,6 km/h? (densitatea aluminiului ρ= 2700 kg/m3)

L
0
1
2
3
4

În cât timp um motor cu puterea de 400 W ridică la înălţimea de 20 m uncorp cu masa de 100 kg?

L
0
1
2
3
4
5

Un corp cu masa de 2 kg cade de la înălţimea de 5 m. Determinaţi energia
cinetică şi viteza corpului când el trece prin poziția ce se află la înalţimea de
1 m faţă de sol.

L
0
1
2
3
4
5
6
7

Un exemlu de test de evaluare sumativă la FIZICĂ, clasa a VIII-a, este plasat pesite-ul (https://sites.google.com/site/ghidfizica2019/)
Metode complementare de evaluare
Strategiile moderne de evaluare caută să accentueze acea dimensiune a acţiunii
evaluative care să ofere elevilor suficiente şi variate posibilităţi de a demonstra ceea ceştiu (ca ansamblu de cunoştinţe), dar mai ales ceea ce pot să facă (priceperi, deprinderi,
abilităţi).
Observarea sistematică a comportamentului elevilor în timpul activităţii didacticeeste o tehnică de evaluare care furnizează profesorului informaţii utile, diverse şi complete, greu de obţinut prin intermediul metodelor de evaluare tradiţionale. Observaţia
constă în investigarea sistematică, pe baza unui plan dinainte elaborat şi cu ajutorul
unor instrumente adecvate, a acţiunilor şi interacţiunilor, a evenimentelor, a relaţiilor şia proceselor dintr-un câmp social dat.
În esenţă, metoda este subiectivă, necesită mai mult timp, dar mai puține resurse.
Pentru înregistrarea acestor informaţii, profesorul are la dispoziţie 4 modalităţi:• raportul;• fişa de evaluare;• scara de clasificare;• lista de control şi verificare.

101

Metoda cubului se realizează astfel: a. Prezentarea subiectului pus în discuţie şi documentarea necesară; b. Împărţirea grupului în şase subgrupuri eterogene; c. Construirea unui cub de hârtie, notând pe cele şase feţe ale acestuia: „Descrie!”, „Compară!”,„Asociază!”, „Analizează!”, „Aplică”, „Argumentează!”; d. Îndeplinirea sarcinii repartizate pentru fiecare echipă; e. Reunirea celor şase perspective într-o sinteză prezentată
de formator.
Autoevaluarea. Evaluarea reciprocă
Autoevaluarea îl plasează pe elev ca participant activ la actul evaluării, după un sistem de criterii de apreciere pe care şi le-a însuşit, elevul comparând răspunsul său cu unmodel. Cerinţele sunt discutate cu elevii supuşi autoevaluării. După stabilirea răspunsurilor corecte, după prezentarea itemilor de notare, elevul apreciază dacă a răspuns sau
nu corect și îşi stabileşte nota pe care crede că o merită. El are nevoie să se autocunoască, fapt ce îi cere implicaţii pe plan motivaţional şi atitudinal. Grilele de autoevaluarepermit elevului să-și determine eficiența activității realizate.
Grila de autoevaluare va conține: capacitățile vizate, sarcini de lucru, valori ale
performanței. Autoevaluarea poate să fie autoapreciată verbal sau autonotarea – supravegheată de profesor. Educarea spiritului de evaluare obiectivă va fi organizată princâteva posibilități:1. Autocorectarea sau corectarea reciprocă – corectarea lucrărilor colegilor, depistarea lacunelor proprii sau ale colegilor, fără sancționare prin note, doar va avea
loc conștientizarea competențelor în mod independent.
2. Autonotare controlată – elevul își acordă o notă care este negociată cu colegul sau
profesorul. Profesorul va stabili corectitudinea sau incorectitudinea aprecierilor.
3. Notarea reciprocă – elevul își notează colegul, prin reciprocitate, fie la lucrare
scrisă sau orală.
4. Aprecierea obiectivă a rezultatelor – antrenarea întregului colectiv în vederea
evidențierii rezultatelor obținute, prin confruntări.
Portofoliul
Portofoliul este un dosar de prezentare a diverselor activităţi realizate de elevi. El
reprezintă „cartea de vizită a elevului”, urmărindu-i progresul de la un semestru la altul,
de la un an la altul şi chiar de la un ciclu de învăţământ la altul.
Portofoliul nu este doar un proiect, este o metodă de învăţământ, care facilitează evoluţia, deoarece permite profesorului o vedere globală a progresului înregistrat de elev.
Portofoliul este un instrument de evaluare complex și flexibil, ce conține și structurează o colecție, un ansamblu de informații referitoare la performanțele, competențele

102

teoretice și practice, care determină progresul școlar al elevului. Elevul selectează materialele pentru a fi incluse în portofoliu, reflectează și explică relevanța conținutului
acestuia. În portofoliu, se vor include informații în rezultatul autoevaluării la fizică, de la
un semestru la un an, poate și de la un ciclu la altul.
Exemple de probe care se vor regăsi în portofliu
1. Informații referitoare la activitatea de învățare:• fişe de informare şi documentare independentă;• referate, eseuri, creaţii proprii, rezumate, articole;• pliante, prospecte;• desene, colaje, postere;• teme, probleme rezolvate;• schiţe, proiecte şi experimente;• date statistice, curiozităţi;• teste şi lucrări semestriale;• chestionare de atitudini;• înregistrări audio/video, fotografii;• fişe de observare;• reflecţii ale elevului pe diverse teme;• decupaje din reviste, reproduceri de pe internet;• liste bibliografice şi comentarii cu privire la anumite lucrări;• hărţi cognitive etc.
2. Informații referitoare la activitatea în afara clasei:–– participarea la concursuri școlare;–– exemple de subiecte de la concursuri etc.
Există mai multe niveluri de analiză a portofoliului [3, pag. 150]:••fiecare element în parte, utilizând metodele obişnuite de evaluare;••nivelul de competenţă al elevului, prin raportarea produselor realizate la scopul
propus;••progresul realizat de elev pe parcursul întocmirii portofoliului.
Evaluarea portofoliului:
1) Structura, componența, diversitatea probelor – 3 puncte;
2) Calitatea conținutului științific al componentelor – 3 puncte;
3) Dimensiunea estetică – 1 punct;4) Gradul de organizare, creativitate – 1 punct;5) Calitatea prezentării și susținerii portofoliului și a opiniilor personale  – 1 punct.
Profesorul va prezenta elevilor un model de portofoliu şi va preciza criteriile în funcţie de care va realiza aprecierea acestuia.

103

Avantajele utilizării portofoliului:• permite aprecierea unor tipuri variate de rezultate şcolare şi a unor produsecare, de regulă, nu fac obiectul niciunei evaluări;• evidenţiază cu acurateţe progresul în activitatea de învăţare a elevilor, prinraportare la o perioadă mai îndelungată;• facilitează exprimarea creativă şi manifestarea originalităţii specifice fiecărui
elev;• determină angajarea şi implicarea efectivă a elevilor în demersul evaluativ;• permite identificarea punctelor forte ale activităţii fiecărui elev, dar şi a aspectelor ce pot fi îmbunătăţite;• constituie un reper relevant pentru demersurile de diferenţiere şi individualizare a instruirii;• cultivă responsabilitatea elevilor pentru propria învăţare şi pentru rezultateleobţinute;• nu induce stări emoţionale negative, evaluarea având ca scop îmbunătăţirea
activităţii şi a achiziţiilor elevilor;• facilitează descoperirea personalităţii elevului şi autocunoaşterea;• contribuie la:––dezvoltarea capacităţii de autoevaluare;––dezvoltarea competenţelor metacognitive;––dezvoltarea capacităţii de a utiliza tehnici specifice de muncă intelectuală;––dezvoltarea capacităţii de a utiliza, a asocia, a transfera diverse cunoştinţe;––dezvoltarea capacităţii argumentative;––dezvoltarea capacităţii de a realiza un produs;––dezvoltarea competenţelor de comunicare;––dezvoltarea încrederii în propriile forţe etc.
Dezavantajele utilizării portofoliului:• dificultăţi în identificarea unor criterii pertinente de evaluare holistică;• riscul preluării unor sarcini specifice elaborării portofoliului de către părinţi etc.
Particularitățile evaluării/manifestării competențelor
la diferite etape de învățare
Evaluarea unităților de competență curriculare oferă informații esențiale cadrului
didactic, elevului și părinților despre procesul de învățare, care pot fi utilizate pentru
a facilita dezvoltarea în progres a elevului. Evaluarea poate servi unei largi varietăți deobiective, printre care menționăm:104

–– pentru a obține o descriere și înțelegere a progresului elevilor în dezvoltarea
competențelor lor;–– pentru a identifica progresele actuale ale elevilor și stabilirea obiectivelor ulterioare ale învățării, astfel încât predarea ulterioară să poată fi adaptată, permițând
elevilor să atingă aceste obiective;–– pentru a identifica dificultățile specifice de învățare pe care elevii le-ar putea
întâmpina, astfel încât programul ulterior să poată fi adaptat pentru a ajuta elevii
să le depășească.
Evaluarea unităților de competență este parte componentă a procesului de învățare.
Prin urmare, aceasta va reflecta valorile democratice, va respecta întotdeauna demnitatea și drepturile elevului. Evaluarea va fi ghidată de următoarele reguli generale:•• elevii nu trebuie să fie supuși unui stres permanent prin evaluări la nesfârșit;•• elevii au dreptul la intimitate și confidențialitate, în special în ceea ce privește
valorile și atitudinile lor;•• comunicarea cu precauție a rezultatelor evaluării, astfel încât să-l încurajeze săcontinue următorul nivel de dezvoltare;•• feedbackul oferit elevilor ar trebui să se concentreze mai degrabă asupra rezultatelor pozitive decât asupra celor negative; pot exista cazuri și situații în care nu artrebui efectuate evaluări, deoarece subiectele sunt prea sensibile pentru unii elevi.
Particularitățile evaluării prin descriptori de performanță
Pentru a crește obiectivitatea și precizia evaluării în cadrul studierii disciplinei, este
oportun să se utilizeze „Referențialul de evaluare al competențelor specifice formate
elevilor” (Chișinău, 2014, p. 220-248). Acest document vine în ajutorul profesorului defizică cu produse diverse, prin care se vor concretiza/măsura competențele specificedisciplinei. Acesta conține criteriile de evaluare și indicatorii de evaluare ale produselor.
Pentru evaluarea competențelor specifice disciplinei, se va aplica sistemul de notare arezultatelor cu nota de la 1 – 10. Descriptorii de performanță sunt enunțurile normativvalorice ce conțin activitățile și performanțele elevilor. Dacă o unitate de competență
se studiază pe parcursul mai multor lecții, măsurarea acesteia se va realiza prin mai
multe activități (verificare orală, probe scrise, teste etc.)
Pentru evaluarea competențelor au fost elaborați descriptori pentru toate cele
4 competențe specifice fizicii. Descriptorii oferă un set de descrieri pozitive ale comportamentelor observabile, care indică faptul că o persoană a atins un anumit nivel
de experiență într-o anumită competență/grup de competențe. Descriptorii au fostformulați în mod similar cu modul de formulare a „rezultatelor învățării”. Evaluări-105

le bazate pe observarea comportamentelor specificate în descriptori pot dezvălui
competențele elevilor, dacă au loc într-o perioadă rezonabilă și în diferite situații. O
astfel de evaluare poate indica unitățile de competență la care profesorii trebuie să mailucreze. Deci, evaluarea bazată pe descriptori poate fi folosită atât în scop sumativ, câtși formativ.

106Bibliografie
1. Cadrul de referință al Curriculumului Național, 2017.
2. Codul Educației al Republicii Moldova, 2014, modificat LP nr. 138 din 17.06.16,
MO184-192/01.07.16 art. 401, intrat în vigoare din 23.11.2014.
3. Concepția educației în Republica Moldova, 2000.
4. Evaluarea curriculumului național în învățământul general. Studiu. Chișinău:MECC, IȘE, 2018.
5. Fizica. Curriculum pentru învățământul gimnazial: cl. a VI-a – a IX-a. Chișinău:Lyceum, 2010
6. Programul de modernizare a sistemului de învățământ din Republica Moldova,
aprobat prin Hotărârea de Guvern nr. 863 din 26 august 2005.
7. Standarde de eficiență a învățării. Ministerul Educației al Republicii Moldova,
2012.
8. Standardele de dotare minimă a cabinetelor la disciplinele școlare în instituțiile deînvățământ secundar general (aprobate prin ordinul MECC nr. 193 din 26.02.2019).
9. Strategia de dezvoltare a educației pentru anii 2014-2020 „Educația 2020”, publicată: 21.11.2014 în Monitorul Oficial nr. 345-351; art. nr. 1014.
10. Strategia intersectorială de dezvoltare a abilităților și competențelor parentale pentru anii 2016-2022, MECC, publicată: 07.10.2016 în Monitorul Oficial nr. 347-352,
art. nr. 1198.
11. Strategia Moldova Digitală 2020, publicată: 08.11.2013 în Monitorul Oficial
nr. 252-257, art. nr. 963.
12. Strategia Națională Educație pentru toți, publicată: 15.04.2003 în Monitorul
Oficial nr. 070, art. nr. 441.
13. Bal C. Didactica specialităţii tehnice. Cluj-Napoca, UTPRES, 2007.
14. Berinde A. Instruirea programată. Timişoara: Editura Facla, 1979.
15. Cerghit I. Metode de învăţământ. Bucureşti: Editura didactică şi pedagogică,1980.
16. Bucun N., Guțu Vl., Ghicov A. [et al.] Evaluarea curriculumului școlar. Ghid metodologic. Chișinău: IȘE, 2017.
17. Cerghit I. Metode de învăţământ. Iași: Editura Polirom, 2006.
18. Cerghit I., Neacşu I., Dobridor I., Negreţ I.-D., Pânişoară, I.-O. Prelegeri pedagogice. Iași: Editura Polirom, 2001.

107

19. Cerghit I. Perfecţionarea lecţiei în şcoala modernă. București: Editura didactică
şi pedagogică, 1983.
20. Cucos C. Pedagogie. Iași: Editura Polirom, 1998.
21. Ionescu M. Demersuri creative în predare şi învăţare. Cluj-Napoca: Editura Presa
Universitară Clujeană, 2000.
22. Manolescu M. Evaluarea şcolară; metode, tehnici, instrumente. București: Editura Meteor Press, 2005.
23. Stan C. Autoevaluarea şi evaluarea didactică. Cluj-Napoca: Editura Presa
Universitară, Clujeană, 2000.
24. Stoica A., Mihail R. Evaluarea educaţională. Inovaţii şi perspective. București:Editura Humanitas, 2006.
25. Vogler J. (coord.) Evaluarea în învăţământul preuniversitar. Iași: Editura Polirom.

108