Preliminarii

CZU 53+52(073)
F 62
Aprobat: la şedinţa Consiliului Naţional pentru Curriculum, proces-verbal nr. 9 din 23 februarie 2010;
prin Ordinul ministrului educaţiei nr. 121 din 26 februarie 2010.
Elaborat în cadrul Proiectului „Modernizarea şi implementarea curriculumului din învăţămîntul
secundar general şi dezvoltarea standardelor educaţionale din perspectiva şcolii prietenoase copilului”, finanţat de Reprezentanţa UNICEF în Republica Moldova.
Editat în cadrul Proiectului „Educaţia de calitate în mediul rural din Moldova”, finanţat de Banca
Mondială.
Echipele de lucru:
Curriculumul modernizat (2010): Păgînu Victor, consultant superior ME, coordonator; Botgros
Ion, dr. conf. univ., I.Ş.E.; Bocancea Viorel, dr. conf. univ.; Colpajiu Mircea, doctor, prof., grad. did.
superior; Ţurcanu Gheorghe, doctor, prof., grad. did. superior; Munteanu Svetlana, prof., grad did.
superior; Ciuvaga Victor, prof., grad did. superior.
Ediţia I: Botgros Ion, dr. conf. univ., I.Ş.E., coordonator; Iacubiţchi Tatiana, prof., grad did. I, coordonator; Beleaev Svetlana, prof., grad did. superior; Munteanu Svetlana, prof., grad. did. superior; Secrieru Vasile, dr. conf. univ.; Sîrghi Anatol, dr. conf. univ., USM; Iaroşevici David, metodist;
Isac Gheorghe , dr. conf.; Răileanu Tudor , dr. conf.
Grupul de lucru asupra ediţiei a III-a a curriculumului aduce mulţumiri Domnului academician
Valeriu Canţer, Preşedintele Consiliului Naţional pentru Acreditare şi Atestare, Preşedintele Societăţii Fizicienilor din Republica Moldova, profesorilor Igor Evtodiev (doctor conferenţiar USM),
Svetlana Beleaev (Liceul Teoretic „Gaudeamus”, Chişinău), Sergiu Cîrlig (Liceul Teoretic al AŞM),Anatolie Homenco (Liceul Teoretic „B.P. Hasdeu”, Drochia), profesorilor de la Catedrele de fizică
ale UTM şi USM pentru sugestiile propuse, în scopul îmbunătăţirii calităţii curriculumului.
Redactor: Mihai Papuc
Corectori: Mariana Belenciuc, Maria Cornesco
Redactor tehnic: Nina Duduciuc
Machetare computerizată: Anatol Andriţchi
Copertă: Vitalie IchimÎntreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa,str. Academiei, nr. 3; MD-2028, Chişinău, Republica Moldova;
tel.: (+373 22) 73-96-16; fax: (+373 22) 73-96-27;
e-mail: prini@stiinta.asm.md
Descrierea CIP a Camerei Naţionale a Cărţii
Fizică. Astronomie: Curriculum pentru cl. a 10-a–a 12-a / Min. Educaţiei al Rep. Moldova.
– Ch.: Î.E.P. Ştiinţa, 2010 (Tipografia „Elena V.I.” SRL). – 28 p. – (Curriculum naţional)
Bibliogr.: p. 28 (17 tit.)
ISBN 978-9975-67-667-0
53+52(073)
Imprimare la Tipografia „Elena V.I.” SRL, str. Academiei, 3;
MD-2028, Chişinău, Republica Moldova

ISBN 978-9975-67-667-0© Ministerul Educaţiei al Republicii Moldova. 2010© Întreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa. 2010

Curriculumul şcolar la Fizică. Astronomie pentru clasele X–XII reprezintă documentul
normativ de bază ce descrie condiţiile învăţării şi performanţele ce trebuie atinse la fizică
şi astronomie în liceu, exprimate în competenţe, conţinuturi şi activităţi de învăţare.
Prezentul curriculum este adresat profesorilor de fizică, elevilor din clasele X–XII,
profilurile real şi umanist, autorilor de manuale şi de alte materiale didactice.
Conform Legii învăţămîntului nr. 547 din 21 iulie 1995, învăţămîntul liceal asigură opregătire teoretică fundamentală şi formarea unei ample culturi generale necesare pentru continuarea studiilor în învăţămîntul superior, mediu de specialitate sau în instituţii
de învăţămînt secundar profesional. Absolvenţii treptei liceale se pot integra cu succesşi în activitatea de muncă.
Avînd în vedere aceste prevederi ale legii, învăţămîntul liceal este organizat pe profiluri: real şi umanist şi îndeplineşte următoarele funcţii generale în cadrul sistemuluinaţional de învăţămînt:• Funcţia de educaţie generală (ambele profiluri), care asigură formarea unui set decompetenţe specifice, derivate din competenţele transdisciplinare ale treptei licealede învăţămînt şi din cele 8 domenii de competenţe-cheie care se implementează
în Uniunea Europeană.
• Funcţia de orientare profesională, care asigură formarea/dezvoltarea personalităţii
elevului în corespundere cu profilul de pregătire.
Pentru formarea acestor funcţii şi, respectiv, pentru formarea competenţelor specifice disciplinei şcolare Fizică. Astronomie au fost selectate conţinuturi ştiinţifice atît din
domeniile fundamentale ale fizicii clasice, cît şi din domeniile fizicii moderne şi astronomiei, fiind structurate, principial, astfel:• Identificarea fenomenului în natură şi în tehnică;• Explorarea fenomenului în condiţiile de laborator;• Interpretarea teoretică a fenomenului;• Studiul aplicaţiilor practice ale fenomenului;• Protecţia mediului şi a propriei persoane.
Aplicarea curriculumului perfecţionat în termeni de competenţe în procesul educaţional, se va baza pe următoarele principii:• Centrarea clară pe rezultatele finale-competenţe specifice disciplinei Fizică. Astronomie;• Oferirea unui sistem de evaluare cu criterii clare şi standarde de performanţă;• Convingerea că toţi elevii pot avea succes.
ADMINISTRAREA DISCIPLINEI Fizică. Astronomie

Statutul Aria
disciplinei curriculară

Clasa

Obligatorie Matematică şi a X-aştiinţe
a XI-aa XII-aNr. de unităţi
Nr. de orede conţinuturi pe clasepe anProfil real Profil umanist Profil real Profil umanist
20
15
102
68
18
15
102
68
39
19
136
68
3

I. Concepţia didactică a disciplinei
Perfecţionarea Curriculumului liceal la Fizică. Astronomie la această etapă reprezintă
o dezvoltare a reformei învăţămîntului aflat în permanentă schimbare. Prima perfecţionare a curriculumului, realizată în a. 2006, a constat în optimizarea conţinuturilor educaţionale şi, îndeosebi, a obiectivelor curriculare formulate pe bază de obiective generaleşi obiective de referinţă în procesul de formare/dezvoltare a personalităţii elevului.
În consecinţă, obiectivele de referinţă au fost clasificate pe trei nivele:• obiective de cunoaştere;• obiective de înţelegere/aplicare;• obiective de integrare.
O asemenea clasificare a obiectivelor de referinţă prezintă primul pas de a orienta
procesul educaţional la fizică şi astronomie în contextul formării competenţelor şcolare.
Astfel, modernizat, curriculumul şcolar la etapa actuală nu permite pe deplin atingerea
finalităţilor de instruire, în raport cu scopurile pe care le pune societatea contemporană
în faţa elevului, privind viaţa personală şi cea publică de zi cu zi.
Însă această perfecţionare a direcţionat reforma învăţămîntului spre o nouă dezvoltare a Curriculumului la Fizică. Astronomie – dezvoltarea în termeni de competenţă, carevizează performanţele elevului concret, cu progres şcolar permanent, atît pe clase, cît şipe treptele de învăţămînt gimnazial şi liceal.
Perfecţionarea Curriculumului şcolar la Fizică. Astronomie în termeni de competenţe prevede centrarea acestuia pe următoarele cerinţe:• pe achiziţiile finale ale învăţării;• pe dimensiunile funcţionale/acţionale în formarea personalităţii elevului;• pe definirea clară a ofertei şcolii în raport cu interesele, aptitudinile elevului şiaşteptările societăţii.
Achiziţiile finale în termeni de competenţă nu sînt nişte „liste de conţinuturi disciplinare” (sau: inter/transdisciplinare) care trebuie memorate.
Pentru ca un elev să-şi formeze o competenţă este nevoie ca el:• să stăpînească un ansamblu de cunoştinţe fundamentale în funcţie de problema
care va trebui rezolvată în final;• să-şi dezvolte deprinderi de a utiliza cunoştinţele în situaţii concrete pentru a leînţelege, realizînd astfel funcţionalitatea lor;• să rezolve diverse situaţii-problemă, conştientizînd, în aşa fel, rolul cunoştinţelor
funcţionale în viziunea proprie;• să rezolve situaţii semnificative în diverse contexte, care prezintă anumite probleme complexe din viaţa cotidiană, manifestînd comportamente/atitudini conform
achiziţiilor finale – competenţe.
Competenţa şcolară este un ansamblu/sistem integrat de cunoştinţe, capacităţi, deprinderi şi atitudini dobîndite de elev prin învăţare şi mobilizate în contexte specifice de realizare, adaptate vîrstei elevului şi nivelului cognitiv al acestuia, în vederea rezolvării unor
probleme cu care acesta se poate confrunta în viaţa reală.
Aceste cerinţe pot fi prezentate printr-o schemă, ca etape succesibile şi progresive,de parcurgere în formarea competenţei, anume:4Cunoştinţe → Funcţionalitate → Conştientizare →→ Acţiune → Comportament / Atitudine
Perfecţionarea Curriculumului liceal la Fizică. Astronomie în contextul formării competenţelor se întemeiază pe două tipuri: competenţe specifice şi subcompetenţe.
Comptetenţele specifice disciplinei au un grad înalt de generalitate, de complexitate
şi se definesc ca finalităţi ale treptei liceale de învăţămînt. Competenţele specifice determinate, cinci la număr, reprezintă componentele competenţei generale a disciplinei,
numită – Competenţa de cunoaştere ştiinţifică. Această competenţă poate fi considerată ca o competenţă inter/transdisciplinară în funcţie de gradul de complexitate şi degeneralitate a problemelor care pot fi întîlnite în viaţa socială, numite în literatura despecialitate teme/probleme cross-curriculare.
Subcompetenţele se deduc din competenţele specifice, care devin nişte componente ale
acestora şi care se formează pe parcursul claselor liceale de învăţămînt. Subcompetenţele
sînt racordate conţinutului ştiinţific din fiecare capitol în concordanţă cu rolul şi aplicaţiile
practice în viaţa cotidiană. În baza lor profesorul formulează obiectivele operaţionale lalecţiile respective, selectînd şi particularizînd (diversificînd), după caz, sarcinile de învăţare
asociate conţinuturilor, în scopul asigurării progresului şcolar al tuturor elevilor.
Aşadar, perfecţionarea Curriculumului la Fizică. Astronomie are semnificaţia de a forma
la elevi competenţa de cunoaştere ştiinţifică, ce ţine cont de gradul de complexitate a informaţiei ştiinţifice la treapta liceală şi de potenţialul intelectual al elevului la această vîrstă.
II. Competenţele-cheie/transversale
1. Competenţe de învăţare/de a învăţa să înveţi;2. Competenţe de comunicare în limba maternă/limba de stat;
3. Competenţe de comunicare într-o limbă străină;4. Competenţe acţional-strategice;5. Competenţe de autocunoaştere şi autorealizare;
6. Competenţe interpersonale, civice, morale;
7. Competenţe de bază în matematică, ştiinţe şi tehnologie;
8. Competenţe digitale, în domeniul tehnologiilor informaţionale şi comunicaţionale (TIC);
9. Competenţe culturale, interculturale (de a recepta şi a crea valori);
10. Competenţe antreprenoriale.
III. Competenţe transdisciplinare pentru treapta liceală
de învăţămînt
Competenţe de învăţare/de a învăţa să înveţi
• Competenţe de a stăpîni metodologia de integrare a cunoştinţelor de bază despre
natură, om şi societate, în scopul satisfacerii nevoilor şi acţionării pentru îmbunătăţirea calităţii vieţii personale şi sociale.
Competenţe de comunicare în limba maternă/limba de stat
• Competenţe de a comunica argumentat în limba maternă/limba de stat în situaţii
reale ale vieţii.
5• Competenţe de a comunica într-un limbaj ştiinţific argumentat.
Competenţe de comunicare într-o limbă străină
• Competenţe de a comunica argumentat într-o limbă străină în situaţii reale ale vieţii.
Competenţe de bază în Matematică, Ştiinţe şi Tehnologie• Competenţe de a organiza activitatea personală în condiţiile tehnologiilor aflateîn permanentă schimbare.
• Competenţe de a dobîndi şi a stăpîni cunoştinţe fundamentale din domeniile
Matematică, Ştiinţe ale naturii şi Tehnologii, în coraport cu nevoile sale.
• Competenţe de a propune idei noi în domeniul ştiinţific.
Competenţe acţional-strategice• Competenţe de a-şi proiecta activitatea, de a vedea rezultatul final, de a propunesoluţii de rezolvare a situaţiilor-problemă din diverse domenii.
• Competenţe de a acţiona autonom şi creativ în diferite situaţii de viaţă pentru
protecţia mediului.
Competenţe digitale, în domeniul tehnologiilor informaţionale şi comunicaţionale (TIC)• Competenţe de a utiliza în situaţii reale instrumentele cu acţiune digitală.
• Competenţe de a crea documente în domeniul comunicativ şi informaţional şi dea utiliza serviciile electronice, inclusiv reţeaua Internet, în situaţii reale.
Competenţe interpersonale, civice, morale• Competenţe de a colabora în grup/echipă, de a preveni situaţiile de conflict şi dea respecta opiniile semenilor săi.
• Competenţe de a manifesta o poziţie activă civică, solidaritate şi coeziune socială
pentru o societate nondiscriminatorie.
• Competenţe de a acţiona în diferite situaţii de viaţă în baza normelor şi valorilor
moral-spirituale.
Competenţe de autocunoaştere şi autorealizare• Competenţe de gîndire critică asupra activităţii sale în scopul autodezvoltării continue şi autorealizării personale.
• Competenţe de a-şi asuma responsabilităţi pentru un mod sănătos de viaţă.
• Competenţe de a se adapta la condiţii şi situaţii noi.
Competenţe culturale, interculturale (de a recepta şi de a crea valori)• Competenţe de a se orienta în valorile culturii naţionale şi ale culturilor altor etnii
în scopul aplicării lor creative şi autorealizării personale.
• Competenţe de toleranţă în receptarea valorilor interculturale.
Competenţe antreprenoriale• Competenţe de a stăpîni cunoştinţe şi abilităţi de antreprenoriat în condiţiile economiei de piaţă în scopul autorealizării în domeniul antreprenorial.
• Competenţa de a-şi alege conştient viitoarea arie de activitate profesională.
IV. Competenţele specifice disciplinei Fizică. Astronomie
1. Competenţa de achiziţii intelectuale specifice fizicii, astronomiei
2. Competenţa de investigaţie ştiinţifică în domeniul fizicii, astronomiei
3. Competenţa de comunicare ştiinţifică
6

4. Competenţa de achiziţii pragmatice specifice fizicii, astronomiei
5. Competenţa de protecţie a mediului ambiant
V.	Repartizarea temelor pe clase şi unităţi de timp
Profil real

Clasa
a X-a

a XI-aa XII-aTemeleCinematica
Dinamica
Lucrul şi energia mecanică. Impulsul mecanic.
Elemente de statică
Oscilaţii şi unde mecaniceLucrări practiceRezervă
Termodinamica şi Fizica moleculară
Electrostatică
Electrocinetică. Curentul electric în diferite mediiLucrări practiceRezervă
Electromagnetism
Curentul electric alternativ
Oscilaţii şi unde electromagnetice
Elemente de teorie a relativităţii restrînse
Elemente de fizică cuantică
Elemente de fizică a atomului
Elemente de fizică a nucleului atomic. Particule elementare
Elemente de astronomie
Tabloul ştiinţific al lumii şi contribuţia fizicii în dezvoltareasocietăţii. RecapitulareLucrări practiceRezervă

Nr. de ore
22
24
20
8
14
12
2
46
18
26
10
2
16
16
20
6
10
6
12
20
18
10
2

Profil umanist

Clasa
a X-a

a XI-aTemeleCinematica
Dinamica
Lucrul şi energia mecanică. Impulsul mecanic. Echilibrul
mecanic
Oscilaţii şi unde mecanice
Rezervă
Termodinamică şi Fizică moleculară
Electrostatică
Electrocinetică. Curentul electric în diferite medii
Rezervă
7

Nr. de ore
16
18
18
14
2
30
18
18
2

a XII-a

Electromagnetism
Curentul electric alternativ
Oscilaţii şi unde electromagnetice
Elemente de fizică cuantică
Elemente de fizică a atomului şi a nucleului atomic
Elemente de astronomie
Tabloul ştiinţific al lumii. RecapitulareLucrări practiceRezervă

10
6
10
6
8
18
10
–
–

• Descrierea calitativă şi cantitativă a mişcării corpurilor petraiectorii parabolice.

VI. Subcompetenţe, conţinuturi, activităţi de învăţare şi evaluare
pe clase
Profil real
Clasa a X-a
Activităţi de învăţare–evaluare
Subcompetenţe
Conţinuturi(recomandate)
MECANICA
I. Cinematica• Utilizarea conceptelor: punct • Relativitatea mişcării • Experimente şi demonstraţii (reale
şi/sau virtuale):material, mobil, solid rigid, corp mecanice.
– mişcarea rectilinie şi cea curbilinie;
de referinţă, sistem de coordo- • Mişcarea rectilinie
nate, sistem de referinţă, vector uniformă. Legea mişcă- – relativitatea mişcării;de poziţie, traiectorie, deplasare, rii rectilinii uniforme. – căderea corpurilor în aer şi în
distanţă parcursă, viteză, accele- • Cinematica mişcării vid (în tubul lui Newton);– mişcarea corpului pe o traiectoraţie, perioadă, frecvenţă, viteză relative.
unghiulară, acceleraţie centripetă • Mişcarea uniform va- rie circulară, parabolică;– stabilirea direcţiei şi sensului viîn studiul mişcărilor corpurilor. riată. Legea mişcării
• Argumentarea şi descrierea re- uniform variate. Mişca- tezei în mişcarea circulară.
rea corpurilor pe ver- • Rezolvări de probleme:lativităţii mişcării mecanice.
– operaţii cu vectori. Determina• Identificarea particularităţi- ticală.
lor mişcării rectilinii uniforme • Mişcarea curbilinie. rea proiecţiei vectorului pe axa deMişcarea circulară uni- coordonate;şi a mişcării rectilinii uniformformă. Mişcarea corpu- – determinarea poziţiei punctului
variate.
• Interpretarea analitică şi grafi- rilor pe traiectorii pa- material în sistemul de referinţă, aproiecţiei vectorilor vitezei şi decă a legilor mişcărilor mecanice rabolice.
plasării;
studiate:– aplicarea formulelor de compu(x = f1(t), υx = f2(t), ax = f3(t)).
• Utilizarea noţiunilor: viteză,nere a deplasărilor şi vitezelor;acceleraţie şi a legilor mişcărilor– stabilirea legii mişcării;mecanice la rezolvarea proble– trasarea graficelor coordonatei,
melor în situaţii concrete.
al vitezei şi acceleraţiei;• Investigarea experimentală a– aplicarea formulelor vitezei, acmişcărilor studiate.
celeraţiei, a legilor mişcărilor;– aplicarea formulelor perioadei, frecvenţei, vitezei unghiulare şi a acceleraţiei
centripete;– mişcarea corpurilor pe traiectorii parabolice.
• Lucrare de laborator (variantă reală şi/
sau virtuală):– „Verificarea experimentală a uneia din
formulele caracteristice mişcării rectilinii uniform accelerate a unui corp”.
• Evaluare sumativă.
II. Dinamica• Interacţiuni. Forţe • Experimente şi demonstraţii (reale şi/• Generalizarea rezultatelorsau virtuale):observaţiilor experimentale în în natură.
formularea principiilor dina- • Legile dinamicii. – observarea diverselor tipuri de interacPrincipiul (leţiuni dintre corpuri;
micii.
• Aplicarea principiilor (legi- gea) inerţiei. Prin- – evidenţierea inerţiei unui corp;– studiul acţiunii şi reacţiunii corpurilor;lor) mecanicii newtoniene, a cipiul (legea)
legii lui Hooke, a legilor frecă- fundamental(ă) al (a) – verificarea principiului fundamental al
dinamicii.
dinamicii;
rii în situaţii concrete.
• Identificarea particularităţilor Principiul (legea) ac- – deformări elastice;mişcării rectilinii uniforme şi ţiunii şi reacţiunii. – mişcarea corpurilor sub acţiunea forale mişcării rectilinii uniform Principiul relativităţii ţelor elastice;
variate prin evidenţierea relaţi- în mecanica clasică. – studiul frecării.
• Forţa de atracţie • Rezolvări de probleme:ei cauză–efect.
• Conştientizarea faptului că gravitaţională. Miş- – aplicarea legilor dinamicii;
toate corpurile din Univers se carea corpurilor ce- – aplicarea legii atracţiei universale;atrag între ele cu forţe care de- reşti. Forţa de greu- – mişcarea corpului sub acţiunea forţelor de greutate, elastice, a forţelor depind de masele corpurilor şi de tate. Greutatea
corpurilor.
frecare;distanţa dintre ele.
– mişcarea corpurilor sub acţiunea mai• Interpretarea forţei de greuta- • Forţa elastică.
te ca forţă de atracţie univer- • Forţa de frecare. multor forţe pe o suprafaţă orizontală
şi pe un plan înclinat şi a sistemelor desală manifestată în vecinătacorpuri;tea Pămîntului, a acceleraţiei
• Lucrări de laborator (variantă reală şi/
gravitaţionale ca intensitate asau virtuală):cîmpului gravitaţional.
– „Verificarea legii lui Hooke şi determi• Investigarea experimentală anarea constantei elastice a unui resort”;
dependenţei alungirii corpuri– „Studiul legilor frecării şi determinarea
lor de forţa deformatoare, a lecoeficientului de frecare la alunecare”.
gilor frecării la alunecare.
• Evaluare sumativă.
• Descrierea calitativă şi cantitativă a mişcării corpurilor
sub acţiunea mai multor forţe
în sisteme de referinţă inerţiale.

89III. Lucrul şi energia mecanică. Impulsul mecanic• Descrierea calitativă şi cantitati- • Energia cinetică. Lucrul • Experimente şi demonstraţii
vă a conceptelor: lucru mecanic, mecanic. Teorema variaţiei (reale şi/sau virtuale):energie cinetică, energie potenţială, energiei cinetice. Puterea. – verificarea legii conservării
lucrul forţelor de greutate, de elas- • Lucrul diferitor forţe (lu- impulsului în cazul ciocnirii
ticitate, de frecare, impuls mecanic, crul forţei de greutate, al absolut elastice a bilelor;
moment cinetic, lege a conservării forţei elastice, al forţei de – mişcarea reactivă;(a energiei, a impulsului mecanic şi frecare etc.).
– transformarea şi conservarea
momentului cinetic).
• Energia potenţială gravi- energiei mecanice.
• Identificarea condiţiilor în care taţională. Energia poten- • Rezolvări de probleme:energia, impulsul, momentul cine- ţială elastică. Teorema va- – utilizarea noţiunilor: lucru
tic se conservă.
riaţiei energiei mecanice a mecanic, putere, energie, im• Utilizarea formulelor mărimiunui sistem de corpuri.
puls, moment cinetic, aplicarea
lor fizice: lucru mecanic, putere şi • Legea conservării şilegilor conservării energiei, aenergie mecanică, impuls mecanic, transformării energiei me- impulsului mecanic, a momenmoment cinetic, a teoremei varia- canice.
tului cinetic;ţiei impulsului şi a legii conservă- • Impulsul mecanic. Te- – studiul transformării energirii impulsului, a teoremei variaţiei orema variaţiei impulsu- ei mecanice dintr-o formă înenergiei cinetice şi a legii conservă- lui mecanic al unui punct alta şi în energia internă a corrii energiei mecanice la rezolvarea material. Legea conservării purilor.
problemelor.
impulsului mecanic. Miş- • Evaluare sumativă.
• Explicarea mişcării reactive în
carea reactivă. Ciocniri.
baza legii conservării impulsului. • Momentul cinetic al• Investigarea experimentală a fe- punctului material. Legea
nomenelor la studierea cărora se conservării momentului
aplică legile de conservare a ener- cinetic.
giei mecanice, a impulsului şi momentului cinetic.
IV. Elemente de statică
• Identificarea condiţiilor în care • Echilibrul unui rigid ac- • Experimente şi demonstraţii
corpul efectuează o translaţie sau ţionat de forţe concuren- (reale şi/sau virtuale):te (echilibrul de translaţie). – echilibrul corpului acţionat
o rotaţie.
de cîteva forţe;• Stabilirea condiţiilor în care cor- • Momentul forţei.
pul se află în echilibru de translaţie • Echilibrul unui corp ac- – determinarea poziţiei centruţionat de forţe coplanare lui de greutate al figurilor plane;sau în echilibru de rotaţie.
• Aplicarea condiţiilor de echilibru arbitrare (echilibrul de ro- – exemple de echilibru stabil,
instabil şi indiferent.
taţie şi de translaţie).
în situaţii concrete.
• Rezolvări de probleme:• Determinarea poziţiei centrului • Centrul de greutate.
de greutate al corpurilor în situaţii • Echilibrul în cîmpul gra- – aplicarea condiţiilor de echilibru în cazul folosirii diferivitaţional.
concrete.
tor combinaţii de mecanisme• Explicarea legăturii dintre enersimple;
gia potenţială şi starea de echilibru– determinarea poziţiei cenmecanic în cîmp gravitaţional.
trului de greutate al corpurilor.
• Evaluare sumativă.

V. Oscilaţii şi unde mecanice• Analiza fenomenelor oscilatorii • Mişcarea oscilatorie. • Experimente şi demonstraţii (realeutilizînd mărimile caracteristice Oscilaţii mecanice. Osci- şi/sau virtuale):mişcării oscilatorii.
latorul armonic. Pendu- – mişcarea oscilatorie;• Descrierea cantitativă a oscila- lul elastic.
– oscilaţii amortizate;ţiilor pendulelor elastic şi gravi- Pendulul gravitaţional. – oscilaţii forţate;taţional.
Legea conservării energi- – rezonanţa;• Investigarea experimentală a ei mecanice în mişcarea – formarea şi propagarea undeloroscilaţiilor mecanice.
oscilatorie.
transversale şi longitudinale;• Analiza, din punct de vedere • Compunerea oscila- – observarea interferenţei undelorenergetic, a oscilaţiilor amortiza- ţiilor.
produse pe suprafaţa apei;te şi a oscilaţiilor forţate.
• Oscilaţii amortizate şi – observarea difracţiei undelor• Aplicarea mărimilor caracteris- oscilaţii forţate. Rezo- produse pe suprafaţa apei.
tice mişcării oscilatorii la rezol- nanţa.
• Rezolvări de probleme:varea problemelor.
• Unde mecanice. Unde – aplicarea mărimilor caracteristice• Estimarea consecinţelor rezo- transversale şi unde lon- mişcării oscilatorii: elongaţia, vitenanţei.
gitudinale. Caracteristi- za, acceleraţia, energia, perioada,• Descrierea mărimilor caracte- cile undelor.
frecvenţa, faza, pulsaţia pendulului
ristice mişcării ondulatorii.
Principiul lui Huygens. elastic şi a celui gravitaţional;• Aplicarea legilor reflexiei şi re- Reflexia şi refracţia un- – compunerea a două oscilaţii armofracţiei undelor mecanice.
delor.
nice de aceeaşi direcţie şi pulsaţie;• Analiza calitativă şi cantitati- • Interferenţa undelor – reflexia şi refracţia undelor;vă a fenomenului de interferenţă mecanice.
– interferenţa undelor.
şi calitativă, a difracţiei undelor • Difracţia undelor me- • Lucrare de laborator (variantă remecanice, cu precizarea condiţi- canice.
ală şi/sau virtuală):ilor de producere ale acestor fe- • Elemente de acustică. – „Studiul pendulului elastic şi denomene.
Ultrasunete. Infrasunete. terminarea constantei elastice a• Explicarea producerii şi efecte- Unde seismice.
unui resort”.
lor unui seism (nivel calitativ).
• Comunicări, referate, cercetări la• Planificarea unor strategii detemele: „Fenomene de rezonanţă”,
protecţie în raport cu posibilele„Efecte seismice”.
efecte ale seismelor.
Evaluare sumativă.

10

11

Clasa a XI-a
Activităţi de învăţare–evaluare(recomandate)
I. Termodinamica şi Fizica moleculară
• Definirea conceptelor: sistem ter- • Fenomene ter- • Experimente şi demonstraţii (reale şi/modinamic, starea sistemului ter- modinamice.
sau virtuale):modinamic, parametri de stare (T, Sistemul termodi- – transformări simple: izotermă,p, V).
namic. Starea sis- izobară, izocoră;• Explicarea fenomenelor legate de temului termodi- – transformarea adiabată.
structura discretă a substanţei.
namic. Parametri • Rezolvări de probleme:• Descrierea modelului gaz ideal. de stare.
– utilizarea mărimilor fizice legate destructura discretă a substanţei;Subcompetenţe

Conţinuturi

• Modelul gazu- – aplicarea formulei fundamentale a• Utilizarea mărimilor legate delui ideal. Formula TCM;
structura discretă a substanţei, aformulei fundamentale a teoriei ci- fundamentală a – aplicarea ecuaţiei de stare a gazului
netico-moleculare a gazului ideal, teoriei cinetico- ideal;a ecuaţiei de stare a gazului ideal la moleculare (TCM) – aplicarea legilor transformărilor izoterme, izobare, izocore.
a gazului iderezolvarea problemelor.
• Identificarea domeniilor de apli- al. Temperatura. • Lucrare de laborator (variantă reală
şi/sau virtuală):care în viaţă şi în tehnică a transfor- Ecuaţia de stare a gazului ide- – „Studiul unei transformări
mărilor simple în gaze.
• Investigarea experimentală a unei al. Transformări simple a gazului ideal”.
transformări simple a gazului ideal. simple ale gazu- • Rezolvări de probleme:• Explicarea principiului întîi al ter- lui ideal. Energia – utilizarea principiului I al termodinamodinamicii ca lege de conservare. internă a gazului micii în transformările izotermă, izoideal. Lucrul în bară, izocoră, adiabatică.
• Utilizarea: ecuaţiei calorice destare a gazului ideal, a ecuaţiei ca- termodinamică. • Comunicări, referate la tema: „Aplilorimetrice, a principiului I al ter- Cantitatea de căl- carea motoarelor termice şi impactul
modinamicii pentru transformările dură. Coeficienţi acestora asupra mediului ambiant”.
izotermă, izocoră, izobară, adiabati- calorici.
• Principiul întîi
că la rezolvarea problemelor.
• Descrierea principiului de funcţi- al termodinamionare a motoarelor termice şi maşi- cii. Transformarea
adiabatică. Prinnilor frigorifice.
• Identificarea şi analiza probleme- cipiul al doilea allor ecologice, cauzate de utilizarea termodinamicii(nivel calitativ).
maşinilor termice.
• Motoare termice. Maşini frigorifice. Poluarea mediului ambiant.
• Descrierea substanţelor cristaline • Starea lichidă. • Experimente şi demonstraţii (reale şi/şi amorfe, a fenomenelor superfici- Fenomene super- sau virtuale):ficiale. Fenomene – existenţa forţei de tensiune superfiale, a transformărilor de fază.
• Utilizarea mărimilor: coeficientul capilare. Dilatarea cială;de tensiune superficială, tensiunea termică a lichi- – fenomene de suprafaţă; fenomene capilare;mecanică, modulul lui Young, co- delor.
eficientul de dilatare termică la re- • Starea solidă a – creşterea cristalelor; curgerea corpusubstanţei. Sub- rilor amorfe;
zolvarea problemelor.
stanţe cristaline şi – dilatarea solidelor şi lichidelor.
• Măsurarea umidităţii aerului.
• Utilizarea în viaţa cotidiană a fe- substanţe amorfe. • Rezolvări de probleme:
Deformarea cor- – aplicarea mărimilor: coeficientul denomenelor capilare.
• Argumentarea cinetico-molecula- purilor solide. Di- tensiune superficială, tensiunea mecară a deformării mecanice şi a dilată- latarea termică a nică, modulul lui Young, coeficientul
solidelor.
rii termice a solidelor.
de dilatare termică.
• Investigarea experimentală a unui • Transformări de • Lucrare de laborator (variantă reală
fază: vaporizare– şi/sau virtuală):fenomen superficial.
condensare,– „Studiul unui fenomen superficial”.

• Estimarea dilatării termi- topire–solidificare, subli- – „Determinarea căldurii latente specice în situaţii concrete.
mare–desublimare.
fice de topire a unei substanţe”.
Umiditatea aerului.
• Experiment şi demonstraţii (real şi/sau
virtual):– vaporizarea unui lichid;– familiarizarea cu construcţia şi utilizarea aparatelor pentru măsurarea
umidităţii aerului. Măsurarea umidităţii aerului.
• Comunicări, referate, cercetări la temele: „Studiul lichidelor. Studiul solidelor.
Transformări de fază”.
• Evaluare sumativă.
ELECTRODINAMICA
II. Electrostatica• Explicarea comportării • Cîmpul electric şi ca- Recapitularea şi sistematizarea cunoştinţelor la tema: „Cîmpul electric şi caconductorilor şi dielectrici- racteristicile lui.
• Interacţiunea sarcini- racteristicile lui”.
lor în cîmp electric.
• Aplicarea mărimilor ca- lor electrice într-un me- • Experimente şi demonstraţii (reale şi/
racteristice cîmpului elec- diu. Permeabilitatea di- sau virtuale):tric, a legii lui Coulomb şi electrică (permitivitate) – electrizarea corpurilor;a principiului superpoziţiei a mediului. Intensitatea – liniile de forţă ale cîmpului electrostatic;cîmpurilor în situaţii con- cîmpului electrostatic în- – inducţia electrostatică;– acţiunea cîmpului electric asupra contr-un mediu.
crete.
• Argumentarea caracteru- • Lucrul cîmpului electric ductorilor şi dielectricilor.
lui conservativ al cîmpului la deplasarea unei sarcini • Rezolvări de probleme:
punctiforme. Energia po- – aplicarea mărimilor caracteristiceelectrostatic.
• Aplicarea formulelor ca- tenţială în cîmpul elec- cîmpului electric;– aplicarea legii lui Coulomb;
pacităţii condensatorului trostatic omogen.
plan, capacităţilor echiva- • Potenţialul electric. Di- – calculul intensităţii, potenţialului,energiei cîmpului electric;
lente ale grupărilor conden- ferenţa de potenţial.
– reprezentarea grafică a cîmpului elecsatoarelor la rezolvarea pro- Tensiunea electrică.
• Conductori şi dielec- trostatic;
blemelor.
• Investigarea experimenta- trici în cîmp electrostatic. – calculul capacităţii electrice a conden• Capacitatea electrică. satoarelor plane;lă a condensatoarelor.
– gruparea condensatoarelor;
Condensatorul.
• Relatarea despre unele
aplicaţii ale conductorilor, Capacitatea electrică a – calculul capacităţii electrice a grupărilor condensatoarelor;dielectricilor şi condensa- condensatorului plan.
toarelor în viaţa cotidiană. Gruparea condensatoa- – calculul energiei cîmpului electrostarelor. Energia cîmpului tic al condensatorului.
• Evaluare sumativă.
electric.
III. Electrocinetica. Curentul electric în diferite medii• Aplicarea legilor lui Ohm • Curent electric şi circu- Recapitularea şi sistematizarea cunoşpentru o porţiune de circuit ite de curent continuu. tinţelor la tema: „Curentul electric staşi pentru circuitul întregţionar”.

12

13

(simplu), a legii lui Joule, a for- • Intensitatea curentu- • Rezolvări de probleme:mulelor lucrului, a puterii curen- lui. Tensiunea electrică. – calculul circuitelor electrice;tului electric şi randamentului la Tensiunea electromotoa- – determinarea sarcinii electrice elere. Legea lui Ohm pen- mentare;rezolvarea problemelor.
• Investigarea experimentală a tru o porţiune de circuit – aplicarea legilor lui Faraday;fără generator de curent. – mişcarea purtătorilor de sarcină
unei surse de curent electric.
• Enunţarea aplicaţiilor efectelor Gruparea conductoare- electrică liberi în diferite medii.
lor. Lucrul şi puterea cu- • Experimente şi demonstraţii (realecurentului electric şi descrieşi/sau virtuale):rea principiilor de funcţionare a rentului electric.
• Legea lui Ohm pentru – principiul de funcţionare a diodei
aparatelor electrocasnice.
• Analiza dependenţei rezistivi- un circuit întreg (simplu). semiconductoare;tăţii de temperatură a diferitor • Curentul electric în – principiul de funcţionare a tranzistorului;
substanţe şi a fenomenului su- metale.
Supraconductibilitatea. – curentul electric în electroliţi;praconductibilitate.
• Explicarea conducţiei electrice • Curentul electric în se- – ionizarea gazelor;în semiconductoare (calitativ). miconductoare. Aplicaţii – tipuri de descărcări în gaze;ale semiconductoarelor. – tuburi cu raze catodice.
• Descrierea principiului defuncţionare a diodei semicon- • Curentul electric în • Lucrări de laborator:
electroliţi. Legile elec- – „Determinarea rezistenţei interioaductoare şi a tranzistorului.
• Explicarea conducţiei electri- trolizei. Aplicaţii practi- re şi a TEM a unei surse de curent”– „Determinarea rezistivităţii unuice în metale, semiconductoare, ce ale electrolizei.
electroliţi, gaze şi în tuburi cu • Curentul electric în conductor”.
gaze. Plasma. Aplicaţii. • Comunicări, referate, proiecte laraze catodice.
• Identificarea aplicaţiilor curen- • Curentul electric în tema: „Aplicaţiile curentului electric
tului electric în diferite medii în tuburi cu raze catodice. în diferite medii în viaţa cotidiană”.
• Evaluare sumativă.
Aplicaţii.
viaţa cotidiană.

I. Electromagnetismul• Investigarea experimentală a ac- • Cîmpul magnetic al • Experimente şi demonstraţii (realeţiunii cîmpului magnetic asupra curentului electric. In- şi/sau virtuale):curentului electric.
ducţia magnetică.
– spectrul cîmpului magnetic al unui
• Descrierea mişcării purtătorilor • Mişcarea purtători- magnet permanent, al unui conducde sarcină electrică în cîmp mag- lor de sarcină electri- tor rectiliniu, al unui solenoid şi al
netic (şi electric).
că în cîmp magnetic unei spire parcurse de curent;• Explicarea calitativă a principiu- omogen. Permeabilita- – acţiunea cîmpului magnetic asului de funcţionare a acceleratoare- tea magnetică a mediu- pra conductorilor parcurşi de curent
lor de particule elementare.
lui. Paramagnetici şi electric;• Descrierea fenomenului de induc- diamagnetici. Aplicaţii. – provocarea fenomenului de inducţie electromagnetică şi autoinducţie. • Fluxul magnetic. In- ţie electromagnetică şi de autoin• Aplicarea legii inducţiei electro- ducţia electromagne- ducţie;magnetice şi a regulii lui Lenz, a tică. Legea lui Faraday. – ilustrarea regulii lui Lenz şi stabilimărimilor inductanţă, enerRegula lui Lenz.
rea sensului curentului de inducţie.

gia cîmpului magnetic în situaţii • Aplicaţii practice ale • Rezolvări de probleme:concrete.
inducţiei electromag- – calculul inducţiei magnetice, al• Identificarea domeniilor de apli- netice.
forţei Ampere, al forţei Lorentz, alcaţie practică a interacţiunilor• Fenomenul de auto- fluxului magnetic;
magnetice, proprietăţilor magne- inducţie. Inductanţa – aplicarea legii inducţiei electrotice ale substanţelor şi inducţiei circuitului electric.
magnetice, calculul inductanţei şi alelectromagnetice.
• Energia cîmpuluienergiei cîmpului magnetic.
• Explicarea principiului de func- magnetic.
• Comunicări, referate, cercetări laţionare a aparatelor de măsurat
tema: „Cîmpul magnetic. Inducţia
electrice.
electromagnetică”.
• Lucrare de laborator (variantă reală
şi/sau virtuală):– „Studiul acţiunii cîmpului magnetic asupra curentului”.
• Evaluare sumativă.
II. Curentul electric alternativ• Descrierea modalităţilor de ge- • Curentul electric al- • Experimente şi demonstraţii (reale
nerare a t. e. m. alternative.
ternativ. Mărimi ca- şi/sau virtuale):• Rezolvarea problemelor cu apli- racteristice.
– generarea curentului eleccarea mărimilor caracteristice• Circuite de curent tric alternativ;
curentului alternativ: intensitatea electric alternativ. Cir- – utilizarea oscilografului pentru vicurentului şi tensiunea instanta- cuite de curent alter- zualizarea defazajului dintre intensinee, frecvenţa, perioada, pulsaţia, nativ cu rezistor, bo- tatea curentului şi tensiune; şi a fenofaza, defazajul, valoarea efectivă a bină şi condensator menului de rezonanţă;tensiunii şi intensităţii curentului; (RLC) legate în serie. – construcţia şi principiul de funcţirezistenţa activă, reactanţa induc- • Puterea curentului onare a transformatorului.
tivă, reactanţa capacitivă, impe- electric alternativ.
• Rezolvări de probleme:danţa; puterea activă, puterea re- • Producerea energiei – calculul mărimilor caracteristiceactivă, factorul de putere.
electrice. Generato- curentului alternativ;• Investigarea experimentală a re- rul de curent electric – studiul circuitelor RLC, serie;zonanţei tensiunilor.
alternativ. Transfor- Modelarea funcţionării unui redresor• Explicarea principiului de func- matorul. Transportul de curent electric alternativ.
ţionare a transformatorului.
energiei electrice la • Comunicări, referate, cercetări la• Analiza problemelor transportului distanţe mari.
tema: „Curentul electric alternativ”.
energiei electrice la distanţe mari.
• Evaluare sumativă.
III. Oscilaţii şi unde electromagnetice• Descrierea, din punct de vedere • Oscilaţii electromag- • Experimente şi demonstraţii (reale
energetic, a oscilaţiilor libere în netice libere şi forţate. şi/sau virtuale):– studiul proprietăţilor undelor elecCircuitul oscilant.
circuitul oscilant.
• Stabilirea analogiei dintre osci- • Analogia dintre os- tromagnetice;laţiile electromagnetice şi oscilaţi- cilaţiile electromagne- – studiul interferenţei şi difracţiei
tice şi oscilaţiile me- luminii.
ile mecanice.
• Rezolvări de probleme:• Descrierea calitativă a producerii canice.
cîmpului electromagnetic şi pro- • Cîmpul electromag- – calculul parametrilor circuitelor
oscilante;pagării undei electromagnetice. netic.

14

15

Clasa a XII-a
Subcompetenţe

Conţinuturi

Activităţi de învăţare–evaluare(recomandate)• Utilizarea relaţiilor dintre mărimile caracte- • Unde electromag- – studiul interferenţei;ristice undei electro-magnetice la rezolvarea netice. Clasificarea – studiul difracţiei;undelor electromag- – aplicarea formulelor din
unor probleme simple.
• Identificarea unor domenii de aplicaţii ştiin- netice. Tipuri de ra- fotometrie.
ţifice şi tehnice ale undelor electromagnetice. diaţii. Proprietăţile • Lucrare de laborator (va• Explicarea calitativă a principiilor de funcţiona- undelor electromag- riantă reală şi/sau virtuală):re a unor aparate şi dispozitive de uz cotidian (ra- netice. Principiile
dioul, televizorul, cuptorul cu microunde etc.). radiocomunicaţiei. – „Determinarea lungimii
de undă a luminii cu aju• Estimarea acţiunii biologice a undelor elec- Radiolocaţia.
torul reţelei de difracţie”.
tromagnetice şi aplicarea unor măsuri de pro- • Unde optice.
• Interferenţa şi di- • Comunicări, referate,tecţie a mediului şi a propriei persoane.
• Utilizarea conceptelor ce caracterizează in- fracţia luminii. Dis- cercetări la tema: „Oscipozitivul Young.
laţii şi unde electromagterferenţa, difracţia şi polarizarea luminii.
• Investigarea experimentală a luminii cu aju- Inelele lui Newton. netice”.
torul reţelelor de difracţie.
Interferometru. Re- • Evaluare sumativă.
• Descrierea fenomenelor de interferenţă, di- ţeaua de difracţie.
fracţie şi polarizare a luminii întîlnite în natu- Împrăştierea luminii.
Polarizarea luminii.
ră şi tehnică.
FIZICA MODERNĂ
IV. Elemente de teorie a relativităţii restrînse
• Enunţarea postulatelor lui Einstein.
• Postulatele lui Ein- • Rezolvări de probleme:• Identificarea caracterului absolut al timpu- stein şi confirmarea – aplicarea formulelor din
lui şi spaţiului la formularea legilor mecanicii lor experimentală. cinematica relativistă şi
newtoniene.
• Elemente de cine- a relaţiei dintre masă şi• Interpretarea formulelor pentru intervale- matică şi dinamică energie.
le de timp şi lungime şi explicarea relativităţii relativistă.
• Comunicări, referate,acestor mărimi.
• Compunerea vite- cercetări la tema: „Ele• Descrierea unor mişcări cu utilizarea elemen- zelor.
mente de teorie a relativitelor de cinematică şi dinamică relativistă.
• Principiul funda- tăţii restrînse”.
• Aplicarea dependenţei masei de viteză şi a mental al dinamicii. • Evaluare sumativă.
legăturii dintre masă şi energie la rezolvarea • Relaţia dintre masăproblemelor.
şi energie.
V. Elemente de fizică cuantică
• Explicarea efectului fotoelectric extern, a• Efectul fotoelectric • Experimente (demonesenţei ipotezei lui Planck despre cuanta de extern.
straţii):
energie, a esenţei ipotezei lui de Broglie.
• Cuantă de energie. – efectul fotoelectric extern;• Aplicarea formulelor energiei, masei şi im- Fotonul. Presiunea – funcţionarea celulei fopulsului fotonului, a legilor efectului fotoelec- luminii.
toelectrice.
tric, a ecuaţiei lui Einstein pentru fotoefect, la • Proprietăţile ondu- • Rezolvări de probleme:rezolvarea problemelor.
latorii ale materiei. – efectul fotoelectric;• Identificarea domeniilor de aplicare a efectu- Ipoteza lui de Bro- – calculul energiei, al malui fotoelectric.
glie. Difracţia elec- sei şi impulsului fotonului.
• Modelarea difracţiei electronilor pe cristale tronilor. Microsco- • Comunicări, referate,(calitativ), descrierea principiului funcţionării pul electronic.
cercetări la tema: „Elemicroscopului electronic (aspecte generale). • Dualismul undă– mente de fizică cuantică”.
corpuscul.
• Evaluare sumativă.

VI. Elemente de fizică a atomului• Analiza fenomenelor în care se mani- • Fenomene şi experi- • Experimente şi demonstraţii
festă structura compusă a atomului şi mente în care se mani- (reale şi/sau virtuale):argumentarea viabilităţii modelului pla- festă structura compusă – schema experienţei lui
netar al atomului.
a atomului. Experienţa Rutherford;• Interpretarea în cadrul modelului
lui Rutherford. Modelul – schema nivelelor de enerBohr a spectrelor atomice ale hidroge- planetar al atomului.
gie a atomului de hidrogen;nului.
• Postulatele lui Bohr. – construcţia şi funcţionarea• Investigarea experimentală a unor
Modelul cuantic al ato- laserului;
spectre de emisie/absorbţie (spectremului de hidrogen.
– studiul calitativ al legităţicontinue, de bandă, de linii).
• Tipuri de spectre.
lor spectrale în spectrul ato• Descrierea fenomenului de tranziţie • Emisia spontană şi in- mului de hidrogen;cuantică, a efectului LASER şi identifi- dusă. Efectul LASER şi – observarea diverselor ticarea unor domenii de utilizare a lase- aplicaţii în diverse do- puri de spectre.
rului.
menii.
• Rezolvări de probleme:• Protecţia personală şi colectivă în di– utilizarea modelului cuanverse activităţi cu utilizarea laserului.
tificat al atomului.
• Comunicări, referate, cercetări la tema: „Fizica atomului”.
• Evaluare sumativă.
VII. Elemente de fizică a nucleului atomic. Particule elementare• Caracterizarea diferitor nuclee atomice • Fenomene şi interacţi- • Experimente şi demonstraţii
(reale şi/sau virtuale):utilizînd proprietăţile generale ale aces- uni nucleare:
tora: structură, dimensiuni, masă, sarci- – Energia de legătură. – înregistrarea radiaţiilor cu
ajutorul detectorilor;– Radioactivitatea.
nă electrică.
• Calcularea energiei de legătură şi de- – Legea dezintegrării – schema acceleratorului departicule încărcate electric.
terminarea stabilităţii unor nuclee ato- radioactive.
– Reacţii nucleare. Legi • Rezolvări de probleme:mice.
• Explicarea proceselor de dezintegra- de conservare în reacţii – determinarea caracteristicilor nucleului atomic;
nucleare.
re α, β, γ.
• Aplicarea legii dezintegrării radioacti- – Fisiunea şi fuziunea – aplicarea legii dezintegrării
nucleelor. Reactorul nu- radioactive;ve la rezolvarea problemelor.
– analiza reacţiilor nucleare;• Descrierea principiului de funcţionare clear.
a reactorului nuclear şi estimarea posi- • Modelul modern al – calculul energiei în diferitereacţii nucleare.
bilelor efecte ale accidentelor nucleare. nucleului atomic.
• Lucrare de laborator (vari• Detectori de radia• Identificarea efectelor biologice aleradiaţiilor ionizante, a unor dispoziti- ţii ionizante. Protecţia antă reală/virtuală):– „Studiul urmelor particuleve utilizate pentru detecţia şi măsurarea contra radiaţiilor.
• Acceleratoare de par- lor elementare încărcate”.
radiaţiilor şi cunoaşterea regulilor de• Comunicări, referate la
ticule elementare.
protecţie.
• Caracterizarea unor particule elemen- • Elemente de fizică a tema: „Fizica nucleului atotare (electronul etc.) utilizînd proprie- particulelor elementare. mic. Energetica nucleară şităţile acestora (masa de repaus, timpul • Interacţiuni funda- termonucleară. Particule elementale şi modelul uni- mentare”.
mediu de viaţă, sarcina electrică etc).
• Evaluare sumativă.
ficat al materiei.

1617Profil umanist
Clasa a X-aVIII. Elemente de astronomie• Identificarea locului astronomiei în • Astronomia în con- • Observări astronomice:contextul fizicii.
textul fizicii.
– observarea cerului înstelat;• Observarea cerului înstelat cu utili- • Elemente de astrono- – mişcarea aparentă a Soarelui,zarea hărţilor stelare.
mie practică:Lunii, a planetelor şi a stelelor pe• Utilizarea sistemului de coordonate – Mişcarea aparentă a bolta cerească;ecuatorial.
aştrilor.
– observarea constelaţiilor (toam• Identificarea constelaţiilor pe cer. – Sfera cerească.
na, iarna, primăvara şi vara);• Determinarea cauzelor şi caracteru- – Mişcarea periodică a – observarea planetelor (Mercur,
lui mişcării aparente a Soarelui, Lunii, Pămîntului şi Lunii.
Venus, Marte, Jupiter, Saturn);a stelelor pe cer.
– Timpul şi măsura- – observarea Lunii;• Explicarea fazelor Lunii, a eclipselor rea lui.
– observarea meteorilor.
de Soare şi Lună.
• Sistemul solar:• Rezolvări de probleme:• Definirea timpului solar mediu.
– Planetele. Corpuri- – aplicarea legilor lui Kepler;• Clasificarea corpurilor sistemului le mici ale sistemului – utilizarea hărţilor stelare în disolar.
solar.
ferite situaţii;• Descrierea proprietăţilor fizice ale – Pămîntul şi Luna.
– determinarea distanţelor pînăPămîntului, Lunii sau a altor planete Maree.
la corpurile cereşti.
ale sistemului solar.
– Originea şi evoluţia • Demonstraţii:• Descrierea concepţiilor moderne sistemului solar.
– utilizarea modelelor, hărţilor,
despre originea şi evoluţia sistemu- • Elemente de mecanică la observarea cerului înstelat;
lui solar.
cerească:– vizionarea filmelor didactico• Aplicarea legilor lui Kepler la descrie- – Legile lui Kepler.
ştiinţifice;rea mişcării corpurilor din sistemul solar. • Soarele:– utilizarea resurselor astrono• Descrierea structurii şi caracteristi- – Caracteristici genera- mice din Internet.
cilor Soarelui.
le ale Soarelui. Structu- • Comunicări:• Expunerea caracteristicilor princi- ra şi atmosfera solară. – astronomia şi societatea;
pale şi a etapelor de viaţă a unei stele. • Stelele– observatoare astronomice or• Clasificarea spectrală a stelelor.
– Caracteristici princi- bitale;• Estimarea dimensiunilor galaxipale, clasificare, evoluţie. – stele variabile;
ei noastre şi a distanţelor pînă la alte • Noţiuni de cosmologie: – evoluţia stelelor;galaxii.
– Galaxia noastră. Alte – cercetările spaţiului cosmic şi rolul acestora în dezvoltarea societăţii.
• Identificarea părţilor componente ale galaxii.
• Evaluare sumativă.
galaxiei noastre şi a tipurilor de galaxii. – Metagalaxia.
IX. Tabloul ştiinţific al lumii şi contribuţia fizicii la dezvoltarea societăţii
• Identificarea etapelor de dezvoltare • Concepţii contempo- • Discuţii despre:a fizicii şi astronomiei.
rane despre structura şi – legătura dintre fenomenele na• Descrierea concepţiilor contempo- evoluţia Universului. turii;rane despre tabloul materialist al Uni- • Rolul fizicii şi astro- – principiile de bază ale mecaniversului.
nomiei în progresul
cii lui Newton;• Argumentarea poziţiilor proprii
tehnico-ştiinţific şi în – legile electromagnetismului;
despre tabloul ştiinţific al lumii.
dezvoltarea societăţii. – principiile de bază ale teoriei• Reprezentarea tabloului ştiinţific al • Contribuţia fizicii la relativităţii restrînse;lumii în formă de schemă sau tabel. dezvoltarea tehnologi- – descoperirile fizicii în
ilor informaţionale şi sec. XX–XXI privind structura
comunicaţionale (TIC). substanţei etc.

MECANICA
I. Cinematica• Relativitatea mişcă- • Experimente şi demonstraţii (reale şi/sau• Utilizarea conceptevirtuale):lor specifice cinematicii: rii mecanice.
punct material, sistem de • Mişcarea rectilinie – mişcarea rectilinie şi curbilinie,– relativitatea mişcării;referinţă, traiectorie, dis- uniformă.
tanţă parcursă, deplasare, Viteza. Legea mişcării – mişcarea rectilinie uniform variată a unuiviteză şi acceleraţie în stu- rectilinii uniforme. corp pe un plan înclinat;– căderea corpurilor în aer şi în vid (în tubul
diul mişcărilor corpurilor. • Mişcarea rectililui Newton);• Descrierea relativităţii nie uniform varia– direcţia şi sensul vitezei la mişcarea circulară.
tă. Acceleraţia. Lemişcării mecanice.
• Identificarea particula- gea mişcării rectilinii • Rezolvări de probleme:rităţilor mişcării rectilinii uniform variate. Miş- – compunerea vectorilor;
uniforme şi ale mişcării carea corpurilor pe – aplicarea formulelor vitezei şi acceleraţiei,legii mişcării;rectilinii uniform variate. verticală.
• Aplicarea legilor mişcă- • Mişcarea curbilinie. – trasarea graficelor dependenţei coordonatei şi a vitezei de timp;
rilor mecanice studiate la Mişcarea circulară
rezolvarea unor probleme uniformă. Viteza un- – aplicarea formulelor perioadei, frecvenţei,ghiulară. Acceleraţia vitezei unghiulare şi acceleraţiei centripete.
din viaţa cotidiană.
• Lucrare de laborator (variantă reală şi/sau• Investigarea experimen- centripetă.
virtuală): „Studiul mişcării rectilinii uniformtală a mişcărilor studiate.
variate a unui corp”.
• Evaluare sumativă.
II. Dinamica• Utilizarea principiilor me- • Interacţiuni. Forţe • Experimente şi demonstraţii (reale şi/sau
virtuale):canicii newtoniene, a legii în natură.
lui Hooke, a legilor frecării • Principiile (legile) – observarea diverselor tipuri de interacţiuni
dintre corpuri;
la rezolvarea problemelor. dinamicii.
• Descrierea calitativă a • Mişcarea corpuri- – evidenţierea inerţiei unui corp;
diverselor tipuri de for- lor sub acţiunea forţei – studiul acţiunii şi reacţiunii corpurilor;ţe (de frecare, elastică, de de greutate, a forţei – deformări elastice de comprimare şi de îngreutate), identificate în elastice şi a forţei de tindere;– mişcarea corpurilor sub acţiunea forţelor
frecare.
natură şi tehnică.
• Identificarea particula- • Legea lui Hooke. Le- elastice;– studiul frecării;rităţilor mişcării rectilinii gile frecării.
• Rezolvări de probleme:uniforme şi mişcării recti– aplicarea principiilor dinamicii;
linii uniform variate prin– mişcarea corpurilor sub acţiunea forţelor
evidenţierea relaţiei caude greutate, elastice şi de frecare.
ză–efect.

18

19

Subcompetenţe

Activităţi de învăţare–evaluare (recomandate)Conţinuturi• Lucrări de laborator (variantă reală şi/
sau virtuală):– „Determinarea constantei elastice a
unui resort”, „Determinarea coeficientuluide frecare la alunecare”.
• Evaluare sumativă.
III. Lucrul şi energia mecanică. Impulsul mecanic. Echilibrul mecanic• Experimente şi demonstraţii (reale şi/sau• Lucrul mecanic.
• Explicarea conceptelor:virtuale):energia cinetică, energia po- Puterea. Energia– transformarea energiei cinetice în pocinetică. Energiatenţială, lucrul forţelor detenţială şi invers;
greutate, elastice şi de freca- potenţială. Legeare, impulsul mecanic şi a legii transformării şi con- – ciocniri elastice, ciocniri plastice;servării energiei me- • Rezolvări de probleme:conservării energiei.
– utilizarea noţiunilor: lucru mecanic, pu• Descrierea unor fenomene canice.
fizice utilizînd conceptele: lu- • Impulsul mecanic. tere, energie;– aplicarea legilor conservării energiei şicrul mecanic, puterea, energia Legea conservării
mecanică, impuls mecanic. impulsului mecanic impulsului;• Utilizarea legilor conservării pentru un sistem izo- – studiul condiţiilor de echilibru al corpului acţionat de cîteva forţe.
energiei şi conservării impul- lat de corpuri.
sului la rezolvarea problemelor. • Echilibrul mecanic. • Evaluare sumativă.
• Echilibrul mecanic• Stabilirea condiţiilor deechilibru mecanic în diferite în cîmp gravitaţional.
situaţii.
IV. Oscilaţii şi unde mecanice• Recunoaşterea unor feno- • Oscilaţii mecanice. • Experimente şi demonstraţii (reale şi/sau
mene oscilatorii în natură şi Mişcarea oscilatorie. virtuale):Oscilatorul armonic. – mişcarea oscilatorie;
tehnică.
– formarea şi propagarea undelor trans• Descrierea calitativă, în baza Pendulul elastic.
Pendulul gravitaţio- versale şi longitudinale;
principiului „cauză–efect”
nal. Energia oscilato- – observarea interferenţei undelor produa unor fenomene oscilatorii
se pe suprafaţa apei;
identificate în natură şi tehnică. rului armonic.
• Utilizarea mărimilor carac- Conservarea energiei – observarea difracţiei undelor produseteristice mişcării oscilatorii la mecanice în mişcarea pe suprafaţa apei.
• Rezolvări de probleme:oscilatorie.
rezolvarea unor probleme.
– aplicarea mărimilor caracteristice miş• Investigarea experimentală a • Unde mecanice.
unor procese oscilatorii, utili- Unde transversale şi cării oscilatorii: elongaţie, viteză, accelezînd mărimi fizice caracteris- unde longitudinale. raţie, energie, perioada, frecvenţa, faza,
Caracteristicile un- pulsaţia pendulului elastic şi a celui gratice mişcării oscilatorii.
vitaţional;• Identificarea condiţiilor în delor.
care se produc şi se propagă • Reflexia şi refracţia – interferenţa undelor.
• Lucrare de laborator (variantă reală şi/undelor.
undele mecanice.
• Soluţionarea unor probleme • Interferenţa unde- sau virtuală):de protecţie fonică din viaţa lor mecanice. Difrac- – „Studiul pendulului elastic”.
ţia undelor mecanice. • Evaluare sumativă.
cotidiană.
20

Clasa a XI-a
Activităţi de învăţare–evaluare(recomandate)
I. Termodinamica şi Fizica moleculară• Descrierea fenomenelor termice în • Sistemul termodi- • Experimente şi demonstraţii (reale
baza mărimilor fizice ce caracterizea- namic. Starea siste- şi/sau virtuale):mului termodinamic. – confirmarea structurii discrete ază structura discretă a substanţei.
• Utilizarea noţiunii de „gaz ideal”, a Parametri de stare. substanţei;parametrilor de stare şi a scărilor de Modelul „gaz ideal”. – procese termice;
Formula fundamen- – modelul mecanic al mişcării
temperatură în diferite contexte.
• Aplicarea mărimilor fizice referi- tală a teoriei cinetico- browniene;
toare la structura discretă a substan- moleculare (fără de- – transformarea izotermă, izobară
şi izocoră.
ţei, a formulei fundamentale a TCM, ducere).
a ecuaţiei de stare a gazului ideal, a Temperatura. Ecua- • Rezolvări de probleme:ecuaţiilor transformărilor simple la ţia de stare a gazului – utilizarea mărimilor fizice legate
de structura discretă a substanţei;ideal.
rezolvarea problemelor.
• Reprezentarea grafică a transformă- Transformări simple – aplicarea formulei fundamentale a TCM;
rilor simple ale gazului ideal în siste- ale gazului ideal.
• Energia internă a – aplicarea ecuaţiei de stare a gazumele de coordonate: pV, VT şi pT.
• Investigarea experimentală a trans- ga-zului ideal mono- lui ideal;– legile transformărilor: izotermă,formărilor simple ale gazelor ideale. atomic.
• Enunţarea principiului întîi al ter- • Lucrul în termodi- izobară şi izocoră.
namică şi cantitatea • Lucrare de laborator (variantă remodinamicii.
ală şi/sau virtuală):• Aplicarea conceptelor: sistem ter- de căldură.
• Principiul întîi al – „Studiul unei transformări simmodinamic, lucrul mecanic, canple a gazului ideal”.
titatea de căldură, energia internă, termodinamicii.
principiul I al termodinamicii la re- • Motoare termice. • Rezolvări de probleme:
Poluarea mediului – calculul lucrului, al cantităţii dezolvarea problemelor.
căldură şi al variaţiei energiei interne• Descrierea calitativă a principiului ambiant.
în procesele: izoterm, izobar, izocor;
de funcţionare a motoarelor termice.
– calculul randamentului motoare• Identificarea problemelor de prolor termice.
tecţie a mediului ambiant cauzate de• Evaluare sumativă.
utilizarea maşinilor termice.
ELECTRODINAMICA
II. Electrostatica• Cîmpul electric şi • Experimente şi demonstraţii (reale• Formularea legii lui Coulomb.
• Definirea mărimilor caracteristice caracteristicile lui. şi/sau virtuale):cîmpului electrostatic: intensitatea Legea lui Coulomb. – electrizarea corpurilor;cîmpului electric, tensiunea electri- • Lucrul cîmpului elec- – liniile de forţă ale cîmpului electric la deplasarea unei trostatic;
că, permitivitatea mediului.
• Aplicarea conceptelor caracteristi- sarcini punctiforme. – acţiunea cîmpului electric asuprace cîmpului electrostatic, a expresii- Tensiunea electrică. dielectricilor.
lor particulare ale acestor mărimi, a • Conductori şi die- • Rezolvări de probleme:legii lui Coulomb, a principiului su- lectrici în cîmp elec- – calculul mărimilor caracteristiceperpoziţiei cîmpurilor, a capacitrostatic.
cîmpului electrostatic;
Subcompetenţe

Conţinuturi

21

I. Electromagnetismul• Aplicarea noţiunilor: induc- • Cîmpul magnetic al • Experimente şi demonstraţii (reale şi/ţia magnetică, forţa electro- curentului electric. In- sau virtuale):magnetică, forţa Lorentz.
ducţia magnetică.
– spectrul cîmpului magnetic al unui
• Explicarea fenomenului in- • Acţiunea cîmpului magnet permanent, al unui conductorducţiei electromagnetice.
magnetic asupra pur- rectiliniu, al unui solenoid şi al unei spi• Utilizarea legii inducţiei
tătorilor de sarcină
re parcurse de curent;electromagnetice şi regula lui electrică în mişcare. – studiul fenomenului inducţiei electroLenz la rezolvarea probleForţa Lorentz.
magnetice;melor.
• Fluxul magnetic. In- – regula lui Lenz.
ducţia electromagne- • Rezolvări de probleme:tică. Legea inducţiei – calculul forţei Ampere, al forţei Loelectromagnetice. Re- rentz;
gula lui Lenz.
– aplicarea legii inducţiei electromagnetice.
• Evaluare sumativă.

II. Curentul electric alternativ• Explicarea principiului de • Curentul electric al- • Experimente şi demonstraţii (reale şi/
generare a t. e. m. alternative ternativ. Generarea ten- sau virtuale):şi a principiului de funcţiona- siunii electromotoare – generarea t.e.m. alternative;
alternative prin induc- – construcţia transformatorului.
re a transformatorului.
• Utilizarea mărimilor caracte- ţie electromagnetică. • Rezolvări de probleme:ristice curentului alternativ: in- Valorile efective ale in- – calculul parametrilor curentului altensitate, tensiune şi a formulei tensităţii curentului şi ternativ.
coeficientului de transformare tensiunii alternative. • Comunicări:• Producerea şi trans- – probleme energetice în Republica
la rezolvarea problemelor.
• Analiza problemelor produce- portul energiei electri- Moldova.
rii şi transportului energiei elec- ce. Generatorul de cu- • Evaluare sumativă.
trice la distanţe mari şi a impac- rent electric alternativ.
tului asupra organismelor vii. Transformatorul.
III. Oscilaţii şi unde electromagnetice• Explicarea procesului de os- • Circuitul oscilant. • Experimente şi demonstraţii (reale şi/
sau virtuale):
Propagarea undecilaţie în circuitul oscilant,a procesului de propagare a lor electromagnetice. – oscilaţii electromagnetice;– proprietăţile undelor electromagnetice;
undelor electromagnetice şi a Clasificarea undeprincipiului de funcţionare a lor electromagnetice. – interferenţa luminii;
Principiile radiocomu- – difracţia luminii;
transformatorului.
– tipuri de radiaţii.
• Analiza problemelor impac- nicaţiei.
• Rezolvări de probleme:tului undelor electromagneti- Radiolocaţia.
• Unde optice. Evolu- – calculul parametrilor circuitului oscice asupra organismelor vii.
• Descrierea concepţiilor şti- ţia concepţiilor despre lant, ai amplitudinii tensiunii şi ai intensităţii curentului în circuitul oscilant.
inţifice despre natura luminii, natura luminii.
a procesului de propagare a • Natura electromag- • Lucrare de laborator (variantă reală şi/
sau virtuală):luminii, interferenţei şi difrac- netică a luminii.
Interferenţa luminii. – „Determinarea lungimii de undă a luţiei luminii.
minii cu ajutorul reţelei de difracţie”.
• Enumerarea tipurilor de ra- Difracţia luminii.
Reţeaua de difracţie. • Comunicări:diaţii.
• Tipurile de radiaţii. – oscilaţii şi unde electromagnetice;– aplicaţii.
• Evaluare sumativă.
FIZICA MODERNĂ
IV. Elemente de fizică cuantică• Descrierea efectului foto- • Efectul fotoelectric • Experimente şi demonstraţii (reale şi/extern.
sau virtuale):electric extern.
• Aplicarea formulelor energi- Celule fotoelectrice. – efectul fotoelectric extern;ei, masei şi impulsului fotonu- • Conceptul de cuantă – funcţionarea celulei fotoelectrice.
lui, a legilor efectului fotoelec- de energie. Fotonul. • Rezolvări de probleme:– efectul fotoelectric; calculul energiei,
tric la rezolvarea problemelor.
al masei şi impulsului fotonului.
• Explicarea principiului defuncţionare a celulei foto• Evaluare sumativă.
electrice.

22

23tăţii electrice, a formulei capacităţii • Capacitatea electrică. – aplicarea legii lui Coulomb;condensatorului plan la rezolvarea Condensatorul plan. – calculul intensităţii cîmpului
problemelor.
• Energia cîmpului
electrostatic şi a tensiunii elecelectrostatic.
trice;– reprezentarea grafică a cîmpului
electrostatic;– calculul capacităţii electrice a
condensatoarelor plane;– calculul energiei cîmpului electrostatic al condensatoarelor.
• Evaluare sumativă.
III. Electrocinetica. Curentul electric în diferite medii• Aplicarea legilor curentului elec- • Curentul electric sta- • Experimente şi demonstraţii (realetric.
ţionar. Legile lui Ohm şi/sau virtuale):• Descrierea calitativă a conducţi- pentru o porţiune de – principiul de funcţionare a dioei electrice în metale, în semicon- circuit şi pentru un dei semiconductoare;ductoare, în electroliţi, în gaze, în circuit întreg (simplu). – tuburi cu raze catodice.
vid şi a aplicaţiilor acestora în viaţa • Medii conductoare • Rezolvări de probleme:cotidiană.
de curent electric.
– calculul circuitelor electrice sim• Explicarea principiului de funcţio- • Curentul electricple.
nare a unor dispozitive cu semicon- în semiconductoare. • Evaluare sumativă.
ductoare.
Joncţiunea p-n. Aplicaţii ale semiconductoarelor.
Clasa a XII-a
Subcompetenţe

Conţinuturi

Activităţi de învăţare–evaluare (recomandate)

V. Elemente de fizică a atomului şi a nucleului atomic• Descrierea experienţei lui Ru- • Modele de atomi. Ex- • Experimente şi demonstraţii (reale şi/
therford şi argumentarea mo- perienţa lui Ruther- sau virtuale):delului planetar al atomului. ford. Tipuri de spectre. – schema experienţei lui Rutherford;• Clasificarea spectrelor.
• Postulatele lui Bohr. – schema nivelelor de energie a atomu• Enunţarea postulatelor lui• Modelul nucleului ato- lui de hidrogen;
Bohr şi a caracteristicilor gene- mic. Constituenţii nu- – înregistrarea radiaţiilor cu ajutorul
rale ale nucleului atomic.
cleului atomic. Izotopi. detectorilor.
• Explicarea proceselor de dez- • Radioactivitatea.
• Rezolvări de probleme:
integrare α, β, γ.
• Reacţii nucleare. Legi – aplicarea legilor dezintegrării radio• Aplicarea legilor de conserva- de conservare în reac- active.
re la rezolvarea problemelor. ţii nucleare.
• Evaluare sumativă.
• Descrierea efectelor biologice • Fisiunea şi fuziunea
ale radiaţiilor ionizate.
nucleelor. Reactorul
nuclear.
VI. Elemente de astronomie• Identificarea locului astrono- • Astronomia în con- Observări astronomice:– observarea cerului înstelat;
textul fizicii.
miei în contextul fizicii.
• Observarea cerului înstelat cu • Elemente de astrono- – mişcarea aparentă a Soarelui, a Lunii,
a planetelor şi stelelor pe bolta cerească;mie practică:utilizarea hărţilor stelare.
• Utilizarea sistemului de coor- – mişcarea aparentă a – observarea constelaţiilor (toamna,
iarna, primăvara şi vara);aştrilor;
donate ecuatorial.
– observarea planetelor (Mercur, Ve– sfera cerească;• Identificarea constelaţiilor– mişcarea periodică a nus, Marte, Jupiter, Saturn);
pe cer.
• Determinarea cauzelor şi ca- Pămîntului şi Lunii; – observarea Lunii;
racterului mişcării aparente a – timpul şi măsura- – observarea meteorilor.
• Rezolvări de probleme:
Soarelui, Lunii, a stelelor pe cer. rea lui.
– utilizarea hărţilor stelare în diferite• Sistemul solar:• Explicarea fazelor Lunii, a– planetele. Corpuri- situaţii;eclipselor de Soare şi Lună.
• Definirea timpului solar mediu. le mici ale sistemului – determinarea distanţelor pînă la corpurile cereşti.
• Clasificarea corpurilor siste- solar;– Pămîntul şi Luna. • Demonstraţii:mului solar.
– utilizarea modelelor, hărţilor, la ob• Descrierea proprietăţilor fizice Maree;
ale Pământului, Lunii sau a altor – originea şi evoluţia servarea cerului înstelat;– vizionarea filmelor didactico-ştiinsistemului solar.
planete ale sistemului solar.
ţifice;• Descrierea concepţiilor mo- • Soarele:– utilizarea resurselor astronomice dinderne despre originea şi evolu- – caracteristici geInternet.
nerale ale Soarelui.
ţia sistemului solar.
• Descrierea structurii şi carac- Structura şi atmosfera • Comunicări:– astronomia şi societatea;
solară.
teristicilor Soarelui.
– observatoare astronomice orbitale;• Expunerea caracteristicilor • Stelele:principale şi a etapelor de viaţă – caracteristici principa- – stele variabile;le, clasificare, evoluţie. – evoluţia stelelor;a unei stele.
• Clasificarea spectrală a ste- • Noţiuni de cosmo- – cercetările spaţiului cosmic şi rolul
acestora în dezvoltarea societăţii.
logie:
lelor.
24• Estimarea dimensiunilor galaxiei noas- – galaxia noastră. Alte ga- • Evaluare sumativă.
tre şi a distanţelor pînă la alte galaxii.
laxii;• Identificarea părţilor componente ale – metagalaxia.
galaxiei noastre şi a tipurilor de galaxii.
VII. Tabloul ştiinţific al lumii• Identificarea etapelor de dezvoltare a fi- • Tabloul contemporan şti- • Comunicări:zicii ca ştiinţă.
inţific al lumii. Evoluţia ta- – descoperirile fizicii în• Argumentarea rolului fizicii în progre- bloului ştiinţific al lumii. sec. XX–XXI;
sul tehnico-ştiinţific şi în dezvoltarea so- • Rolul fizicii în progresul – evoluţia tabloului ştiincietăţii.
tehnico-ştiinţific şi în dez- ţific al lumii.
voltarea societăţii.
Note:
1. Profesorul este liber de a stabili ordinea studierii compartimentelor, de a repartiza orele
alocate prin planul de învăţămînt, respectînd condiţia parcurgerii integrale a conţinutului şi
realizarea competenţelor stabilite. Profesorul are responsabilitatea de a adapta curriculumul lacondiţiile şi la ritmul fiecărui elev sau al fiecărei clase în parte. Profesorul poate extinde anumiteteme obligatorii la solicitarea elevilor sau a părinţilor.
2. Lucrările de laborator poartă un caracter obligatoriu, însă profesorul poate să înlocuiască o lucrare prin alta, similară, în funcţie de posibilităţile laboratorului de fizică dininstituţie. Profilul real va realiza lucrări practice la finele unui compartiment sau la finele
anului de studii. Lucrările practice se vor efectua în grupe de cîte 2-4 elevi, realizate pe
parcursul unei lecţii (45 min.) sau al unei perechi (90 min.).
3. La elaborarea manualelor autorii vor respecta integral prevederile prezentului curriculum. În conţinuturi notarea mărimilor fizice se va realiza conform standardelor metrologice în vigoare.
VII. Strategii didactice: orientări generale
Aspectul metodologic propus de Curriculumul la disciplina şcolară Fizică. Astronomie, perfecţionat în termeni de competenţe şcolare reprezintă organizarea procesului
educaţional, raportat la centrarea pe achiziţii finale concrete.
Pentru proiectarea procesului de predare–învăţare în învăţămîntul liceal există experienţa proiectării didactice centrate pe obiective de referinţă şi pe obiective operaţionale.
Obiectivele de referinţă în curriculumul perfecţionat sînt formulate în termeni de subcompetenţe care urmăresc anumite abilităţi, deprinderi, tehnici de investigare a fenomenelor,
proceselor, protecţia mediului ambiant etc., într-un mod mai bine precizat decît în cazul
obiectivelor şi sînt coordonate, în mod direct, cu unităţile de conţinut standardizate.
Elementul de noutate în proiectarea procesului educaţional la fizică pentru treapta liceală îl constituie înlocuirea obiectivelor de referinţă prin subcompetenţe, iar aobiectivelor generale – prin cele cinci competenţe specifice ale disciplinei menţionateîn „Concepţia didactică”. Aşadar, atît planificarea anuală, cît şi planificarea unităţilor
de conţinut (tematice/pe capitole) este necesar să fie centrată pe o asumare respectivă
şi treptată de competenţe specifice, care urmează a fi atinse pe parcursul celor trei ani
de studiu în liceu. Fiind dezvoltate permanent, ele vor conduce la formarea celor cinci
25competenţe specifice, considerate ca achiziţii finale ale treptei liceale. Acestea din urmă,la rîndul lor, constituie, în ansamblu, competenţa de cunoaştere ştiinţifică, care caracterizează potenţialul formativ al disciplinei şcolare Fizică. Astronomie.
Competenţele specifice se exercită în diferite situaţii de învăţare cu un anumit gradde operaţionalitate şi sînt în dependenţă directă de cunoştinţele formate, respectiv, lafiecare unitate de conţinut (capitol tematic).
Nivelul calitativ al procesului educaţional este condiţionat de stilul de predare şi
strategia didactică utilizată de profesor. Strategia didactică presupune îmbinarea formelor de organizare a activităţilor elevilor, metodelor şi mijloacelor de predare–învăţare
în cadrul procesului de formare, iar optimizarea acestora reprezintă sensul principal al
strategiei şi stilului de predare al profesorului dat.
Aşadar, optimizarea procesului didactic în cadrul orelor de fizică pentru treapta
liceală constă în:• Selectarea adecvată a metodelor, a procedeelor didactice şi a mijloacelor de învăţămînt;• Crearea situaţiilor de formare, adecvate conţinuturilor ştiinţifice;• Asigurarea unei comunicări didactice eficiente;• Motivarea şi dezvoltarea intereselor elevilor;• Corelarea teoriei cu practica etc.
Ansamblul metodelor de predare–învăţare specifice studierii fizicii pot fi clasificate
în felul următor:– Metode de cercetare/investigare a realităţii: directe ( observarea independentă,experimentul, lucrările practice, descoperirea, studiul de caz etc.) şi indirecte (demonstraţia, idealizarea, modelarea etc.).
– Metode de comunicare eficientă: orală expozitivă (expunerea, explicaţia); orală
interogativă (conversaţia euristică, problematizarea, brainstormingul); scrisă (lectura
explicativă dirijată, documentarea surselor de informaţie ştiinţifică, realizarea unor comunicări şi referate ştiinţifice) etc.
Utilizarea metodelor în context interactiv îi vizează atît pe profesori, cît şi pe elevi şi
presupune o participare activă prin efort comun vizînd atingerea achiziţiilor finale. Metodele centrate pe elev stimulează gîndirea şi imaginaţia lui, capacitatea de comunicare,voinţa, motivaţia, interesul etc. Activ este elevul care depune un efort de reflecţie personală, interioară, abstractă, care întreprinde o activitate mintală de căutare, de cercetare,de redescoperire a adevărurilor ştiinţifice.
Un imperativ al timpului reprezintă utilizarea TIC în procesul educaţional. Resursele
WEB pot fi folosite la selectarea unor conţinuturi informaţionale de ultimă oră, la modelarea unor experimente fizice, greu de realizat în condiţiile de laborator din şcoală sau
care prezintă risc pentru sănătate. Experimentele virtuale constituie resurse alternative
sau complementare la studierea fenomenelor fizice. Totodată, TIC nu substituie experimentele reale. Utilizarea acestor resurse la lecţiile de fizică au un şir de avantaje:– plasează învăţămîntul centrat pe profesor la cel centrat pe elev;– permit diversificarea strategiilor didactice;– facilitează accesul elevilor la informaţie, stimulează interesul lor faţă de cele maiproaspete descoperiri, tehnologii, motivează învăţarea;

În cadrul procesului educaţional, activităţile de predare–învăţare–evaluare se aflăîntr-o strînsă legătură. Aceste trei activităţi trebuie proiectate în acelaşi timp, deoareceprincipalul element metodologic propus în curriculumul perfecţionat îl reprezintă organizarea procesului educaţional în raport cu noile finalităţi achiziţionate: competenţele
specifice şi subcompetenţele.
Astfel, evaluarea rezultatelor şcolare se integrează pe întreg procesul de instruire subdiferite forme (tradiţionale şi formative), şi anume prin:– Evaluarea iniţială (chestionare, testări, interviuri);– Evaluarea continuă (evaluări curente, orale şi scrise la lecţie, sarcini practice, teme
pentru acasă);– Evaluarea sumativă (testări tematice, referate, proiecte).
Pentru a realiza cu succes evaluarea procesului şi produsului de formare a achiziţiilor finale, este important să se aplice strategii moderne de evaluare ca, de exemplu,
evaluarea autentică.
Caracteristicile de bază ale evaluării autentice în cadrul disciplinei Fizică sînt următoarele:• Relevanţa sarcinilor de evaluare a performanţelor elevilor şi punerea lor în situaţii asemănătoare celor din viaţa reală: observări, investigaţii, experimente, soluţionarea
unor probleme concrete ce ţin de viaţa lor, reflecţii asupra a ceea ce învaţă şi posibilitatea
de a-şi exprima interesele, opiniile şi atitudinile proprii şi comportamentele;• Asigurarea unităţii cunoaşterii conform premisei „întregul este mai importantdecît practica”.
• Dezvoltarea capacităţilor de autoevaluare a achiziţiilor finale.
Strategiile moderne de evaluare se întemeiază pe evaluarea autentică care se referă
direct la evaluarea achiziţiilor finale formulate în termeni de competenţe.
Evaluarea autentică oferă elevilor suficiente şi variate posibilităţi care vizează procesul
de formare a competenţelor şcolare. Astfel, în procesul de evaluare, elevii demonstrează:• Ceea ce ştiu – ca ansamblu de cunoştinţe fundamentale.
• Ceea ce pot să fac – ca ansamblu de cunoştinţe funcţionale: priceperi, deprinderi,
abilităţi de a face ceva cu cunoştinţele fundamentale.
• Ceea ce pot să fiu – se referă la conştientizarea cunoştinţelor funcţionale prinrezolvarea unor situaţii-problemă.
• Cum pot să acţionez în viaţă – reprezintă manifestarea competenţelor formate
ca achiziţii finale.
Evaluarea succeselor elevilor în această ordine de idei poate fi realizată, de asemenea, şi prin utilizarea metodelor complementare de evaluare: observarea sistematică a26

27– permit efectuarea lucrărilor în timp real, strict individual şi în corespundere cu
caracteristicile psihofiziologice proprii;– dezvoltă comunicarea, lucrul în echipă, realizarea proiectelor individuale şi în
grup, atitudinea faţă de problemele majore din viaţa cotidiană;– permit realizarea unei evaluări mai ample a rezultatelor şi progreselor obţinute de elevi;– contribuie la creşterea eficienţei activităţilor de învăţare.
VIII. Strategii de evaluareactivităţilor şi comportamentului elevilor în proces şi în final (investigaţia, proiectul, portofoliul, referatul, comunicarea ştiinţifică, autoevaluarea etc.).
Metodele alternative evaluării autentice: proiectul, portofoliul, investigaţia sînt înacelaşi timp şi metode de predare–învăţare şi metode de evaluare. Ele permit profesorului să analizeze direct activitatea elevului, să evalueze procesul prin care se ajunge laanumite rezultate/produse finale materializate în competenţe.
Utilizarea metodelor alternative de evaluare încurajează elevii în construirea cunoştinţelor şi creează un climat favorabil învăţării. Este important ca elevii să cunoască
criteriile de evaluare pentru a putea reflecta asupra performanţelor obţinute şi pentru agăsi modalităţile proprii de progres.
Notă: Evaluările realizate la finele anului de învăţămînt vor demonstra posedarea
subcompetenţelor indicate în curriculumul pentru clasa respectivă.
Referinţe bibliografice
1. Fizică. Curriculum școlar pentru clasele a VI-a–IX-a. Chişinău, Editura Univers Pedagogic,
2006.
2. Fizică. Curriculum pentru învățămîntul liceal (clasele a X-a–a XII-a) (profil real și profil
umanist). Chişinău, Editura Univers Pedagogic, 2006.
3. Guțu Vl., Achiri I. Evaluarea curriculumului școlar. Ghid metodologic. Chişinău, Print –Coro SRL, 2009.
4. Achiri I., Bolboceanu A., Guţu Vl., Hadîrcă M. Evaluarea standardelor educaţionale. Ghid
metodologic. Chişinău, 2009.
5. Curriculum de bază. Documente reglatoare. Cimişlia, Editura „TIPCIM”, 1997.
6. Cristea S. Dicţionar de pedagogie. Chişinău–Bucureşti, Editura Litera, 2000.
7. Standarde Educaţionale la disciplinele şcolare din învăţămîntul primar, gimnazial şi liceal.
Chişinău, Rev. Univers Pedagogic, 2008.
8. Ghid de implementare a curriculumului modernizat în învăţămîntul liceal. Fizică. Chişinău,2007.
9. Curriculum naţional. Programe pentru învăţămîntul liceal. Matematică şi ştiinţe. CE „ProDidactica”, 1999.
10. Crişan A., Guţu Vl. Proiectarea curriculumului de bază (ghid metodologic). Chişinău, 1996.
11. Stoica A., Musteaţă S. Evaluarea rezultatelor şcolare. Chişinău, 1997.
12. Fizica. Curriculum şcolar pentru învăţămîntul gimnazial. Chişinău, 2000.
13. „Ştiinţe exacte”, „Ghid de implementare pentru învăţămîntul liceal”, Matematică, Fizică,Informatică. „Pro-Didactica”, 2000.
14. Iacubiţchi T., Botgros I., Bocancea V. Dezvoltarea şi implementarea curriculumului în învăţămîntul gimnazial (Ghid metodologic), Fizica, cl.VI–IX. Chişinău–Bucureşti, Litera, 2000.
15. Botgros I., Bocancea V., Franţuzan L. Formarea competenţei de proiectare şi construire a
unui generator eolian. Rev. Univers Pedagogic, nr. 1. Chişinău, 2007, p. 36–39.
16. Botgros I., Franţuzan L. Metodologia formării competenţelor şcolare în cadrul orelor debiologie, fizică, chimie. Rev. Univers Pedagogic, nr. 3, 2007, p. 29–31.
17. Botgros I., Franţuzan L. Evaluarea autentică – o evaluare a competenţelor şcolare. În „Probleme actuale ale teoriei şi practicii evaluării în învăţămînt”. Materiale ale conferinţei ştiinţifice cu
participarea internaţională, 15–16 noiembrie 2007. Chişinău, Editura Univers Pedagogic, 2007,
p. 209–212 (0,21 c.a.).