MINISTERUL EDUCAŢIEI AL REPUBLICII MOLDOVAEDUCAŢIA PLASTICĂ
Curriculum
pentru învăţămîntul gimnazial(clasele V-VII)Chişinău, 2010
1

Aprobat:- la şedinţa Consiliului Naţional pentru Curriculum, proces verbal nr. 10 din
21 aprilie 2010;- prin ordinul ministrului educaţiei nr. 244 din 27 aprilie 2010

Echipele de lucru
Curriculumul modernizat (2010):
Hubenco Teodora, coordonator;
Prisacaru Lilia;
Ranga Veronica.
Ediţia I:
Cojocaru Silvia, coordonator;
Ursu Zinaida.

2

I. Preliminarii
Educaţia plastică, disciplină şcolară obligatorie, în contextul curriculumului naţional s-a constituit în baza noului concept, care reiese din îmbi­narea caracterului
formativ al procesului educaţional cu particularităţile specifice artelor plastice.
Educaţia plastică nu are drept scop formarea artistului plastic sau a unui meşteşugar care posedă iscusit o tehnică sau alta, şi nici formarea copiatorului, care poate
calchia perfect realitatea care îl înconjoară, ci este un instrument de culturalizare,sensibilizare, formare a unui dialog dintre copil şi lumea artelor, totodată, contribuind la formarea capacităţilor pro/active şi creative. Aceasta implică deplasarea
accentului de pe abilităţile de reproducere spre producere – creare de valori şi receptarea/aprecierea valorilor create de alţii.
Curriculumul de Educaţie plastică propune elevului experienţa creaţiei şi comunicării artis­tice în domeniul artelor plastice.
Implementarea eficientă a curriculumului impune respectarea coerenţei com­ponentelor lui, utilizarea flexibilă a conţinuturilor şi acordarea priorităţii metodelorinteractive de predare şi metodelor activ-participative de învăţare, valorificarea creativităţii elevilor şi a profesorilor în cadrul activităţilor didactice.
Formarea competenţelor la Educaţia plastică necesită acumularea de către elevi
a anumitor cunoştinţe, de aceea procesul de instruire trebuie organizat în aşa mod,încît elevii să aibă oportunităţi de a crea, a evolua, a discuta şi de a obţine experienţă
artistică nu doar în clasă, ci să includă participarea la tabere de creaţie, excursii
la muzee, vizite la expoziţii, participarea la simpozioane artistice şi ştiinţifice etc.
Totodată, este recomandabilă organizarea schimbului de experienţă cu şcoli din localitate, Republică sau alte ţări.
Astfel elevii vor fi învăţaţi să lucreze cu diferite simboluri vizuale şi spaţiale, săgîndească în termeni de imagini: cum pot fi create, ce prezintă, ce emoţii provoacă
diverse forme plastice, să compare lucrările lor cu alte lucrări pe care le văd şi lestudiază, să aplice variate modalităţi de expresie: pictură, grafică, sculpură, artă decorativă, fotografie etc.
Aplicarea unor diverse materiale, instrumente şi tehnici vor ajută elevii să însuşească arta comunicării ideilor şi mesajelor vizuale, să soluţioneze probleme şiconcepte complexe pe care nu le pot reda verbal.
În activitatea didactică, profesorii vor aplica diverse metode creative, stiluri variate de predare pentru a-i ajuta pe elevi să-şi atingă în artă scopurile trasate, să conştientizeze că orice problemă poate avea multiple soluţii, să cunoască şi să fie în staresă se orienteze în materia predată la toate treptele de învăţămînt, aplicînd deprinderile obţinute la orele de educaţie plastică în procesul de studiere a altor discipline.

3

Statutul
disciplineiAriacurriculară

Clasa

Obligatorie

Arte

V
VI
VII

Nr. de unităţi deconţinuturi pe
clase
20
22
24

Nr. de ore pe an
34
34
34

II. Concepţia didactică a disciplinei
Educaţia plastică – e procesul dirijat de formare a competenţelor de comunicare
artistică şi de creare a imaginii artistico-plastice la elevi în înstituţiile de învăţămînt
preuniversitar general.
Ideea fundamentală a actualului concept de educaţie plastică constă în faptul că
imaginea artistico-plastică este rezultatul actului de creaţie şi, concomitent, me­todăde instruire. Includerea actului de creaţie în procesul de instruire a elevilor este una
din principalele condiţii ale evoluţiei educaţiei artistico-plastice în instituţiile de învăţămînt secundar general, un mod efectiv de opti­mizare a procesului de instruire în
domeniul artelor. Studiul limbajului plastic, al materialelor de artă şi al tehnicilor delucru cu ele sînt mijloace de creare a imaginilor artistico-plastice, în consecinţă – şimijloace de instruire. Valoarea incontestabilă a educaţiei plastice constă în formarea
atitudinii pozitive a copilului faţă de lumea înconju­rătoare şi faţă de oameni, cultivarea propriei viziuni artistice.
Familiarizarea cu limbajul artelor plastice sensibilizează elevii faţă de cultura
plastică naţională şi universală şi oferă o posibilitate eficientă de formare/dezvoltare
a sentimentelor estetice şi a competenţelor de percepere şi exprimare a mesajului
artistico-plastic. Astfel, posedarea limbajului plastic este una din com­ponentele capacităţii de înţelegere a valorilor culturii plastice şi un factor pozitiv care duce laexcluderea kitsch-lui din activitatea artistică şi din viaţa cotidiană a oamenilor.
Dezvoltarea creativităţii în cadrul activităţilor artistico-plastice in­clude formarea competenţelor de exprimare liberă a propriilor viziuni şi preferinţe în redarea
temelor şi subiectelor lucrărilor plastice. Competenţa şcolară este un ansamblu/
sistem integrat de cunoştinţe, capacităţi, deprinderi şi atitudini dobîndite de elevi
prin învăţare şi mobilizate în contexte specifice de realizare, adaptate vîrstei elevului
şi nivelului cognitiv al acestuia, în vederea rezolvării unor probleme cu care acesta
se poate confrunta în viaţa reală.
Pentru realizarea cît mai eficientă a obiectivelor educaţiei artistico-plastice latreapta gimnazială se propune ca procesul predării-învăţării să fie axat pe următoarele principii specifice educaţiei artistico-plastice:• Principiul conexiunii teoriei cu practica – asigură îmbinarea la activităţile
de educaţie plastică a actului de însuşire a cunoştinţelor teoretice cu actul deformare a priceperilor şi deprinderilor practice în baza cunoştinţelor teoretice.
4• Principiul unităţii dintre senzorial şi raţional – exprimă necesitatea studi-erii operelor de artă plastică prin intermediul simţurilor, cunoaşterea senzorială a imaginilor artistico-plastice; reper pentru facilitarea înţelegerii particularităţilor operei de artă plastică, a cunoaşterii logice, raţionale.
• Principiul perceperii globale, unitare a formei şi conţinutului operei deartă – asigură perceperea operei de artă plastică în integritatea formei şi amesajului, formarea capacităţii de pătrundere în mesajul operei prin intermediul formei; denotă necesitatea conexiunii aspectelor formale şi de conţinut
în receptarea operei de artă plastică.
• Principiul educaţiei artistice în baza valorilor autentice – implică folosirea la activităţile de dezvoltare a perceperii artistice a operelor valoroase,de o anumită tradiţie culturală naţională şi universală (e necesar ca elevii să
perceapă, prin comparaţie, şi opere false, kitschuri – pentru cultivarea unei
atitudini corecte faţă de valorile artistice).
• Principiul unităţii perceperii şi creaţiei – presupune predarea-învăţarea fiecărei teme din curriculum prin conexiunea mai multor genuri de activitate:
examinarea materialului didactic, audierea muzicii sau lectura unor texte corespunzătoare subiectului sau perioadei istorice studiate, executarea lucrului
practic, analiza colectivă şi individuală a lucrărilor / toate grupate optim, înfiecare caz aparte, pentru formarea competenţelor;• Principiul etnocultural – exprimă interferenţa artei profesionale, artei populareşi a celei religioase. Funcţionarea lui asigură păstrarea şi transmiterea generaţiilor
viitoare a unor valori spirituale şi materiale create de-a lungul veacurilor.
Curriculumul pentru clasele a V-a – a VII-a are următoarea structură: subcompetenţe, conţinuturi recomandate, activităţi de învăţare şi evaluare recomandate, strategii didactice, strategii de evaluare şi bibliografie. Din punct de vedere al funcţionării
curriculumului, importantă este corelarea componentelor lui.
Centrarea pe competenţe instituie o viziune netradiţională faţă de utilizarea conţinuturilor. Astfel, conţinuturile devin mobile, flexibile şi redau viziunea autorilor,vizînd realizarea obiectivelor propuse. În consecinţă, profesorul este cel care selectează conţinuturile ce urmează a fi realizate pe parcursul unui an de studii, reieşind
din competenţele personale, interesele grupului de elevi, specificul localităţii sau
zonei geografice, în scop consultativ, utilizînd conţinuturile cu titlu de recomandare
propuse de autorii curriculumului. Conţinuturile sînt informaţii care fundamentează
teoretic formarea competenţelor elevilor în procesul educaţional. Conţinuturile recomandate sînt structurate în cinci compartimente identice pentru toate clasele:- Materiale, instrumente şi tehnici de artă;- Mijloace artistico-plastice;- Structuri şi fenomene ale naturii;- Compoziţia;- Iniţiere în istoria artelor plastice.
5În consecinţă, EAP în învăţămîntul preuniversitar, în esenţa sa, este procesul deformare a competenţelor de receptare, de creare a valorilor plastice şi de comunicare
artistică cu opere de artă de valoare.
III. Competenţe-cheie/ transversale
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•

Competenţe de învăţare/ de a învăţa să înveţi.
Competenţe de comunicare în limba maternă/limba de stat.
Competenţe de comunicare într-o limbă străină.
Competenţe de bază în matematică, ştiinţe şi tehnologie.
Competenţe acţional-strategice.
Competenţe digitale, în domeniul tehnologiilor informaţionale şi comunicaţionale (TIC).
Competenţe interpersonale, civice, morale.
Competenţe de autocunoaştere şi autorealizare.
Competenţe culturale, interculturale (de a recepta şi de a crea valori).
Competenţe antreprenoriale.

IV. Competenţele transdisciplinare pe trepte de învăţămînt
1. Cunoaşterea ramurilor şi genurilor artelor plastice în evoluţia lor.
2. Asimilarea terminologiei specifice artelor plastice.
3. Dezvoltarea competenţelor de creare şi receptare a imaginii plastice.
4. Dezvoltarea imaginaţiei şi creativităţii artistice în procesul valorificării limbajului artelor plastice.
5. Sensibilizarea faţă de artă, natură, societate prin comunicarea artistică cu
opere de artă.
6. Asimilarea valorilor general-umane, a valorilor artistice naţionale şi universale.
V. Competenţele specifice ale disciplinei
1. Cunoaşterea şi utilizarea diverselor materiale, tehnici şi instrumente de artă.
2. Valorificarea limbajului artelor plastice în exprimarea plastică.
3. Reprezentarea plastică a structurilor şi fenomenelor naturii în diverse materiale şi tehnici de artă.
4. Crearea compoziţiilor plastice în diverse tehnici şi materiale de artă.
5. Perceperea artistică a operelor de artă plastică din cultura naţională şi universală.

6

VI. Repartizarea temelor pe clase şi pe unităţi de timp
Clasa

TemeleNr. de ore

V

5

34

VI

5

34

VII

5

34

VII. Subcompetenţe, unităţi de conţinut, activităţi de învăţare şi evaluare
CLASA a V-a
Subcompetenţe

Conţinuturi

Activităţi de învăţare şi
evaluare recomandate

I. Materiale, instrumenteşi tehnici de artă1.1. Să utilizeze materialele, Particularităţile şi proprietăţile Activităţi individuale şi în
tehni­cile şi instrumentele de instrumentelor şi materialelor grup. Discuţii. Observarea şilucru adecva­te contextului de artă (hîrtie, carton, cre- analiza particularităţilor mateioane, pastel, peniţă, eboşoar, rialelor şi tehnicilor de artă pe
plastic.
planşe didactice, reproduceri,
1.2. Să exprime plastic pro- vopsele, lut etc.).
priile idei şi sentimente în Tehnici grafice (creion sim- lucră­ri originale.
Exerciţii de folosire a instrumateriale şi tehnici specifi- plu, tuş etc.).
ce graficii, picturii şi sculp- Tehnici picturale (acuarelă, mentelor, materialelor, tehnici­guaşă, pastel etc.).
lor de lucru specifice graficii,
turii.
Tehnici sculpturale (lut, poli- picturii, sculpturii etc.
ester, lemn etc.).

7

II. Mijloace
artistico-plastice2.1. Să identifice elemente Elemente de limbaj plastic Recunoaşterea elementelorde limbaj plastic în natură şi (punctul, linia, pata, forma, de limbaj plas­tic în diverse
contexte (grafică, pictură, artăîn diverse contexte plastice culoarea) în artă şi natură.
decorativă, sculptură) în baza
(grafică, pictură, sculptură,Culori calde şi reci.
lucrărilor plastice originale şiartă decorativă).
2.2. Să obţină expresivităţi Culori cromatice şi acroma- a reproducerilor.
Observarea elementelor deplastice, utilizînd creativ tice.
limbaj plas­tic în mediul înelementele de lim­baj plastic Culori complementare.
conjurător.
(punctul, linia, pata, forma
Exerciţii-joc de culori, linii,
şi culoarea).
puncte, forme (diverse moda2.3. Să utilizeze culorile calităţi de obţinere şi de plasamijloc de redare a stărilor
re a ele­mentelor de limbaj însufleteşti, emoţiilor şi atituspaţiul plastic).
dinilor.
Cercetarea şi crearea diferitor
tipuri de forme în diverse materiale.
Exersări şi experimentări în
culori calde/reci; cromatice/acromatice; complementare.
III. Structuri şi fenomene
ale naturii
3.1. Să reprezinte structuri
din natu­ră evidenţiind unelepar­ticularităţi de formă şi
textură.
3.2. Să utilizeze creativ
elementele de limbaj plastic
în redarea diverselor stări
ale naturii.
3.3. Să manifeste atitudine
individual-creativă în reprezentarea plastică a lumii
animale şi vegetale.
3.4. Să demonstreze
interes pentru studierea şireprezentarea plastică afenomenelor naturii.

Natura – mijloc de inspiraţie (omul, păsări, animale,insecte etc.).
Lumea animală în creaţia
artiştilor plastici.
Lumea vegetală în creaţia
artiştilor plastici.
Reprezentarea fenomenelor
naturii în arta plastică, muzică, literatură etc.

8

Analiza diverselor structuri
din natură în creaţia artiştilor
plastici.
Discuţii despre importanţa şi
rolul plantelor şi animalelorîn viaţa omului.
Contemplarea naturii şireprezentarea elementelor
acesteia în opere de artă din
diverse ramuri.
Excursii în natură, la muzee
etc.
Reprezentarea în diverse materiale a structurilor vegetale(frunze, flori, copaci, fructeetc.) şi animale /din natură şi
din memorie/.
Redarea diverselor fenomene
ale naturii, fo­losind materiale
şi tehnici variate.

IV. Compoziţia
4.1. Să realizeze compoziţii
plastice racordate la cerinţele artei realiste şi abstracte.
4.2. Să aplice procedee
artistice în realizarea unor
idei proprii.
4.3. Să manifeste atitudine
individual-creativă în tratarea subiectelor compoziţiilor plastice.
4.4. Să aplice ritmul plastic
în organizarea suprafeţelor
plastice.

Compoziţie realistă (figurativă) şi abstractă
(nonfigurativă).
Mijloace şi procedee artistice în realizarea compoziţiei:- compunerea;- proporţionarea;- construirea.
Ritmul în arta plastică şi
mediul înconjurător.

5.1. Să identifice ramurile
şi genuri­le artelor plastice.
5.2. Să explice deosebirea
dintre muzeu, galerie deartă şi atelier de creaţie.
5.3. Să utilizeze în comunicare ter­meni specifici
artelor plastice.
5.4. Să manifeste atitudine şi emoţii în procesul
perceperii operelor de artăplastică.

Ramuri, genuri ale ar­telor
plastice.
Noţiuni de artă (operă deartă, original, reproducere,copie etc.).
Maeştri şi capodopere (muzeu, galerie de artă, atelier decreaţie etc.).
Artă populară.
Arta plastică naţională şi cea
universală.

Explicarea noţiunilor: artărealistă, artă abstractă.
Analiza compoziţiilor realisteşi abstracte.
Aplicarea procedeelor artistice în realizarea compoziţiilor.
Explicarea noţiunii de ritm şi
identificarea lui în natură şiîn arta plastică.
Amplasarea semnelor plastice în spaţiul plastic, în baza
ritmului.

V. Iniţiere în istoria artelor
plastice

9

Explicarea şi analiza noţiunilor de artă.
Identificarea ramurilor şi
genurilor artelor plastice.
Compararea şi deosebirea lor.
Arta în jurul nostru.
Relaţii interdisciplinare(istoria, literatura, muzica,
teatru, film, televiziune,reclamă etc.).
Noţiuni: maeştri şi capodopere; artă populară, artănaţională şi universală.
Analiza operelor de artă.
Studiu de caz: Reprezentanţi
ai artei naţionale şi universale. Meşteri populari.
Vizitarea expoziţiilor şi
galeriilor de artă, a atelierelorartiştilor plastici şi meşterilor
populari. Excursii.

CLASA a VI-a
Subcompetenţe

Conţinuturi
I. Materiale, instrumenteşi tehnici de artă1.1. Să selecteze materialele şi teh­nicile adecvatesubiectului propus sau ideii
de creaţie selectate.
1.2. Să creeze compoziţii
cu acelaşi subiect în diverse
tehnici şi materiale de artă.

Materiale şi tehnici grafice,picturale, sculpturale şidecorative.
Subiectul lucrării plastice.
Relaţia subiect - material tehnică.

II. Mijloace artisticoplastice2.1. Să organizeze suprafeţe
plastice, utilizînd creativ
mijloace de expresie specifice graficii, picturii şi artei
decorative.
2.2. Să perceapă culorile ca
mijloace de transmitere aunor diverse mesaje.
2.3. Să exprime stări afective prin gama cromatică şi
acromatică.

Activităţi de învăţare
şi evaluare recomandate

Discuţii: Analiza materialelorde artă, tehnicilor utilizate în
operele artiştilor plastici.
Interpretarea subiectelor
operelor de artă, a lucrărilor
executate de elevi.
Exersări şi experimentări în
diverse materiale şi tehnici.
Selectarea materialelor în dependenţă de subiectele abordate.
Activităţi individuale şi în
grup.

Mijloace de expresie înDiscuţii: mijloace de expregrafică, pictură, sculptură şi sie specifice graficii, picturii,arta decorativă.
sculpturii şi artei decorative.
Nuanţarea.
Modalităţi de aplicare şi
Semnificaţii cromatice.
realizare.
Gama caldă.
Exersări în obţinerea diferitor
Gama rece.
nuanţe de culori.
Gama cromatică.
Semnificaţiile culorilor la diverse
Gama acromatică.
popoare şi în creaţia artiştilor
plastici.
Explicarea noţiunii de gamăcromatică şi recunoaşterea
în diferite contexte plastice.
Realizarea diferitor subiecte îngamă caldă şi rece, cromatică
şi acromatică. Analiza lucrărilor realizate.

10III. Structuri şi fenomene
ale naturii
3.1. Să aplice clarobscurul în redarea volumului
obiectelor.
3.2. Să perceapă perspectiva liniară şi aeriană camodalităţi de sugerare aspaţiului în opere de artă.
3.3. Să reprezinte creativ
structuri şi fenomene alenaturii în compo­ziţii grafice, picturale, decorative şisculpturale.
3.4. Să manifeste atitudine
individual-creativă în reprezentarea peisajelor.

Explicarea noţiunii de clarobscur. Modalităţi dePerspectiva liniară şi
reprezentare.
aeriană.
Exersări grafice şi în culori (cor­Peisaj (rural, urban, indus- puri geometrice, obiecte de uz
trial, romantic etc.).
casnic, păsări, animale etc.),
executate după natură, dinReprezentarea peisajului în imagina­ţie şi memorie.
diverse materiale şi tehnici. Explicarea prin exemple anoţiunii de perspectivă
liniară şi aeriană. Modalităţi
de aplicare şi dereprezentare. Excursii în aer
liber pentru înţelegerea
fenomenelor de mărire/micşorare a formelor.
Contemplarea peisajelor şi
perceperea lor în
opere de artă plastică, muzică,literatură etc.
Enumerarea speciilor peisajului şi descrierea
elementelor sale.
Realizarea peisajelor în diverse
abordări (naturalist, stilizat,
decorativ, abstract) în care să
se observe perspectiva liniară
şi aeriană.
Clarobscurul.

11IV. Compoziţia
4.1. Să aplice legea proporţiei în crearea unor obiecte
artistice.
4.2. Să creeze compoziţii
modulare pe suprafaţa
plană şi în volum în diverse
tehnici şi materiale.
4.3. Să exprime sentimente, atitudini în compoziţii
plastice.

Proporţia şi proporţionarea Explicarea prin exemple a noţiformelor.
unilor de proporţie şi proporţionare a formelor. Vizionarea
Compoziţia modulară în
monumentelor de sculptură şidiverse materiale (lut, po- arhitectură, lucrărilor plasticelistirol, sîrmă, carton, lemn etc.
etc.) pe suprafaţa plană şi
Exersări: proporţionarea
în volum.
formelor în spaţiul plastic.
Crearea unor forme (din diverse
materiale), ţinînd cont de legea
proporţiei.
Explicarea prin exemple a noţiunilor de modul şi compoziţie
modulară. Analiza lucrărilor deartă create în baza modulului.
Realizarea compoziţiilor modulare pe suprafaţa plană şi învolum, utilizînd cît mai diverse
materiale.
V. Iniţiere în istoria artelor
plastice

5.1. Să distingă particularităţi ale artei plastice din
Antichitate şi Evul mediu.
5.2. Să deosebească monumentele culturii antice decele medievale.
5.3. Să exprime atitudine,
opinii, emoţii în procesul
perceperii capodoperelorartei plastice din Anti­chitate
şi Evul mediu.
5.4. Să reproducă opere deartă specifice unei anumite
culturi.

Iniţiere în arta antică.
Arta antică în arealul
carpato-danubiano-pontic.
Particularităţi ale artei
medievale.
Arta medievală în arealul
carpato-danubiano-pontic.

12

Discuţii: piramidele egiptene;
reprezentarea omululi în baza
canoanelor. Sculptura, arhitectura şi pictura Greciei antice(vaze greceşti etc.). Sculptura,
arhitectura şi pictura Romei
Antice. Arhitectura medievală
şi pictura.Vitraliile şi pictura pelemn (icoane).
Compararea şi analiza operelorde artă plastică create în diverse
perioade istorice.
Lucrări practice sub formă deschiţe: piramidă egipteană (lut,polistirol, carton etc.); măşti defaraoni în tehnica colaj; reprezentarea figurilor canonizate(lut sau culoare); ornamentede pe vazele greceşti; vitraliu;
icoană pe lemn sau sticlă.
Joc de rol: Critici şi artişti.
Vizitarea muzeelor şi galeriilor
de artă.

Clasa a VII-a
Subcompetenţe

Conţinuturi
I. Materiale, instrumenteşi tehnici de artăMateriale netradiţionale în1.1. Să experimenteze
arta plastică.
materiale şi tehnici netraTehnici mixte.
diţionale în exprimarea
Modelarea şi construirea din
individual-creativă.
materiale naturale şi artifi1.2. Să realizeze proiecte
artistice în diverse materiale ciale (plastic, sîrmă, cutii,
polistirol, lut, carton etc.).
şi tehnici de artă.
1.3. Să creeze forme
plastice în diverse materiale
naturale şi artificiale.

Activităţi de învăţare
şi evaluare recomandate

Discuţii: Observarea particularităţilor materialelor netradiţionale în diverse contexte
plastice: (aluat, fructe, legume,plante, materiale de reciclajetc.).
Vizionarea filmelor, clipurilor,
imaginilor, reproducerilor.
Exersări şi experimentări: modelarea şi construirea formelordin diverse materiale.
Analizarea lucrărilor efectuateşi expunerea atitudinii faţă dematerialele utilizate.

II. Mijloace
artistico-plastice2.1. Să identifice contrastul Contrastul în artă şi mediul
în mediul înconjurător şi în înconjurător.
Contrast cald-rece.
diferite contexte plastice.
Contrast cromatic.
2.2. Să redee anumite stări
ale naturii, fo­losind game de Contrast acromatic.
Contrast de forme.
contrast.
Stilizarea.
2.3. Să perceapă stilizarea
ca un procedeu de simplifi- Motive decorative.
care a formelor.
Ornamentul.
2.4. Să creeze motive
decorative din structuri
geometrice şi naturale.
2.5. Să aplice ornamentul în
decorul obiectelor utilitare.

13

Explicarea noţiunii de contrast. Identificarea lui în opere
de artă şi mediul înconjurător.
Discuţii despre contrastele
culorilor: interrelaţii, armonieşi echilibru în spaţiul plastic
şi natură. Exersări: obţinerea
contrastelor.
Explicarea noţiunii de stilizare, modalităţi de obţinere şi
aplicare. Exerciţii de stilizare aformelor.
Explicarea noţiunilor demotiv decorativ şi ornament.
Modalităţi de aplicare în arta
populară. Materiale şi tehnici.
Compoziţii ornamen­tale.

III. Structuri şi fenomene
ale naturii
Portretul (particularităţi de
3.1. Să exprime preferinţe
vîrstă, stări sufleteşti, caracîn ale­gerea procedeelor
ter etc.) în creaţia artiştilor
de reprezentare plastică aplastici.
portretului.
3.2. Să reprezinte omul în Reprezentarea omului în
compoziţii grafice, pic­turale, creaţia artiştilor plastici(mişcare, ocupaţie, vîrstă
decorative şi sculpturale.
3.3. Să manifeste atitudine etc.).
individual-creativă în repre- Relaţia om – natură – forme
zentarea plastică a omului. artificiale.

Analiza portretelor în creaţia
artiştilor plastici din diferite
perioade istorice, variate ca stilşi manieră de lucru. Examinarea tehnicilor de realizare.
Observarea caracteristicilor
principale ale corpului uman– reprezentarea omului în
opere de artă plastică (portrete,compoziţii figurative/ nonfigurative).
Exerciţii grafice şi în culori(cor­pul omului în mişcare şi înpoziţie statică, portretul).

IV. Compoziţia
4.1. Să creeze obiecte
artistice în baza simetriei şiasimetriei.
4.2. Să selecteze subiecte
pentru realizarea compoziţiilor statice şi dinamice.
4.3. Să evidenţieze centrele
de inte­res ale compoziţiei,folosind creativ mijloace deexpresie.
4.4. Să aplice principiul
echilibru­lui în organizareaspaţiului plastic.
4.5. Să promoveze valorile
general-umane în lucrările
efectuate.

Simetria şi asimetria în artăşi natură.
Compoziţia dinamică şi
statică.
Centrul compoziţional.
Echilibru compoziţional.

14

Descoperirea simetriei şiasimetriei în natură. Identificarea simetriei şi asimetriei
în reproduceri de artă, lucrări
plastice, arhitectură, viaţa
cotidiană etc.
Discuţii: principii de organizare
a compoziţiilor grafice, picturale, decorative şi sculpturale(statica, dinamica).
Analiza procedeelor artisticede eviden­ţiere a centrelor
compoziţionale.
Exersări: evidenţierea centrelor compo­ziţionale prin formă/dimensiuni, culoare, contur,
subordonarea elementelor etc.
Echilibrul - principiu de organizare a compoziţiilor plastice.
Exersări şi experimentări:modalităţi de echilibrare aformelor, culorilor, plinurilor
şi goluri­lor în spaţii plastice şilucrări sculpturale.
Exerciţii-joc: Echilibru şi
dezechilibru în arhitectură şi
natură.

V. Iniţiere în istoria artelor
plastice
5.1. Să evidenţieze
principalele trăsături aleRenaşterii.
5.2. Să observe trăsăturile
caracteristice stilurilor
artistice din epoca modernă
şi contemporană.
5.3. Să dea exemple demaeştri şi capodopere
ai artei plastice contemporane şi moderne.
5.4. Să manifeste interes
pentru cu­noaşterea
artei plastice naţionale.
5.5. Să descrie domenii deaplicare a design-ului.
5.6. Să identifice kitschul în diverse domenii ale
activităţii umane.

Particularităţile epocii Renaşterii în arta plastică.
Maeştri şi capodopere aiRenaşterii.
Caracteristica culturii
epocilor contemporane şi
moderne.
Stiluri artistice.
Arta Basarabiei dinsec. XIX-XX.
Design-ul.
Kitsch-ul şi manifestările
lui.
Muzee şi galerii de artă.

Analiza creaţiei reprezentanţilor
de vază ai Renaşterii.
Compararea operelor de artăplastică create în diferite perioade
istorice şi variate ca stil.
Exersări: realizarea unorlucrări plastice inspirate dincreaţia artiştilor plastici dindiferite perioade (stil, material,
tehnică, schemă compoziţională, colorit etc.) şi interpretarea
verbală a mesajului artistic.
Analiza lucrărilor plastice înbaza criterii­lor artistice, algoritmului propus de profesor.
Discuţii: Design-ul ca activitate umană bazată pe legităţi
artistice.
Discuţii: Kitsch-ul ca activitate
care imită arta şi profanează
gustul estetic.
Studiu de caz: Referate desprecreaţia unor artişti plastici, unele
opere de artă.
Joc de rol: Critici şi artişti.
Excursii la atelierele pictorilor
şi meşterilor populari.
Vizionarea expoziţiilor de artăale artiştilor plastici contemporani. Vizitarea muzeelor şi
galeriilor de artă.

VIII. Strategii didactice: orientări generale
Competenţele la educaţia plastică vor fi formate prin strategii şi tehnologii didactice moderne, care vor include diverse forme, procedee şi metode. Activităţile
didactice vor avea un caracter formativ şi vor include metode activ-participative.
Formarea competenţelor la elevi se va efectua în următoarele etape:
Informarea → Consolidarea → Aplicarea →Crearea
1. Informarea – la această etapă are loc transmiterea şi asimilarea informaţiilor
în scopul formării motivaţiei referitor la tema propusă. Se vor utiliza aşa metode precum: povestirea, explicaţia, dialogul, conversaţia, demonstrarea (planşelor didacti15

ce, reproducerilor, lucrărilor practice etc.), vizionarea filmelor, expoziţiilor, vizitarea
galeriilor de artă, muzeelor, atelierelor artiştilor plastici etc.
2. Consolidarea – se desfăşoară procesul de asimilare de către elevi a noţiunilor teoretice prin acţiuni practice (exersări) în scopul formării/dezvoltării anumitor
competenţe în domeniile psihomotor, cognitiv şi afectiv. Se însuşesc diverse aspectefuncţionale ale elementelor de limbaj plastic, ale mijloacelor materiale, plastice şiartistice, ale structurilor compoziţionale etc.
3. Aplicarea - la această etapă are loc organizarea procesului de predare-învăţare cu scopul de a forma diverse competenţe de aplicare a cunoştinţelor obţinute în
activitatea practică (realizarea lucrărilor plastice în diverse domenii, valorificarea
materialelor şi tehnicilor de artă), comunicarea artistică cu operele de artă şi dezvoltarea perceperii artistice a operelor de artă plastică, dezvoltarea creativităţii.
4. Crearea – presupune organizarea condiţiilor favorabile pentru creaţia artistico-plastică a elevilor;
Formarea competenţelor de creare a compoziţiilor plastice prin explorarea instrumentelor şi materialelor de artă tradiţionale şi netradiţionale, experimentarea
tehnicilor de artă în diverse domenii (grafică, pictură, sculptură, artă decorativă, ceramică etc). Se va aplica principiul interdisciplinarităţii în producerea lucrărilor creative: pictură – muzică, artă decorativă – teatru, sculptură – dans, grafică – literatură
etc. Această etapă se va finaliza cu organizarea expoziţiei a lucrărilor copiilor care va
avea drept scop stimularea creativităţii şi formarea motivaţiei la elevi şi dezvoltarea
competenţelor de verbalizare a ideii plastice şi de critică consturctivă.
În procesul realizării acestor etape, cadrele didactice vor ţine cont de relaţia dintre particularităţile de vîrstă şi cele individuale ale elevilor. Această relaţie imprimă
o variabilitate şi individualitate în dezvoltare, proprie fiecărui copil. Tratarea individuală în procesul educaţional nu este altceva decît orientarea acţiunii individuale înfuncţie de profilul psihologic individual al elevului, deoarece orice trăsătură specifică vîrstei se va manifesta deosebit într-un caz individual.
În cadrul compartimentului „Iniţiere în istoria şi teoria artelor plastice” activităţile didactice vor fi axate pe dezvoltarea perceperii artistice a operelor de artăplastică la elevi şi se vor desfăşura în următoarele etape:
1. Prima etapă. Orientarea către perceperea operei de artă prin discuţie introductivă în vederea sensibilizării elevilor la mesajul nou ce urmează a fi perceput. Metode de lucru: conversaţia euristică, explicaţia, observaţia dirijată
şi demonstraţia. Avînd în vedere obiectivele formulate pentru fiecare temă,aceste metode se pot realiza în mai multe forme instructive: exersarea unor
capacităţi perceptive (contemplare, ascultare, analiză, comparare şi discriminare a imaginilor artistico-plastice), executarea exerciţiilor de familiarizare şide traducere reciprocă a limbajelor artistice (de trecere de la limbajul plastic

16

la cel literar, muzical etc.), în cadrul cărora are loc perceperea complexă, lafiecare activitate, a unui gen de artă prevalent prin asociere cu genurile deartă adiacente. Metodele aplicate la această etapă vor favoriza achiziţionarea
de cunoştinţe teoretice, formarea unor capacităţi spirituale, a unor atitudini
şi motivaţii. Funcţia didactică a acestor metode constă în comunicarea decunoştinţe pe cale emoţional-logică.
2. La etapa a doua se realizează fixarea, prelucrarea, consolidarea şi interpretarea cunoştinţelor prin perceperea propriu-zisă a unei opere de artă (poate fi
orice domeniu al artelor: operă literară, muzicală, plastică etc.).
În vederea exprimării, manifestării şi exteriorizării cît mai plenare a gîndurilor,
sentimentelor, atitudinilor elevilor faţă de imaginea receptată se va folosi metoda
expunerii în scris (analiza operei de artă bazată pe întrebări şi răspunsuri realizateîn scris). În funcţie de obiectivele înaintate, această metodă se poate aplica pentru
evaluarea iniţială, curentă sau finală a cunoştinţelor şi a nivelului perceperii artisticea elevilor.
3. La etapa a treia are loc fixarea, prelucrarea, consolidarea şi interpretarea
materialului perceput în formă de creaţie artistico-plastică liberă. Elevii îşi
vor exprima emoţiile, sentimentele, atitudinea prin folosirea mijloacelor deexpresie plastică. Vor exersa în diverse tehnici prin utilizarea unor variatemateriale de artă.
4. La etapa a patra se va produce evaluarea finală prin autoevaluare şi evaluare
reciprocă a perceperii artistice prin metoda dialogului, observaţiei şi demonstraţiei. Se vor expune lucrările practice, se vor citi expunerile realizate laaceeaşi temă. Desfăşurarea conţinuturilor în următoarele etape de dezvoltare
a perceperii artistice asigură un nivel înalt de stăpînire a operaţiilor de analiză
şi comparare, sinteză şi abstractizare. La fiecare activitate va permite antrenarea analizatorilor (vizual, auditiv, verbal şi motric), oferă profesorului posibilitatea de a urmări şi controla evoluarea la elevi a nivelului de percepere
artistică a operelor de artă.
Dezvoltarea perceperii artistice a operelor de artă plastică se va efectua pe caleemoţional-logică.
Pentru stabilirea nivelului de percepere artistică la elevi se recomandă drept repere următoarele criterii de evaluare:• Perceperea fondului emoţional dominant al operei.
• Perceperea mijloacelor de expresie prin care este redat mesajul plastic.
• Sesizarea viziunii artistice a autorului reliefată în operă.
• Atitudinea faţă de mesajul plastic.
În procesul de implementare a curriculumului, profesorul de educaţie plastică este acel actor care prin planificarea activităţilor de predare/învăţare va asigura
formarea competenţelor stipulate. Reieşind din faptul că curriculumul reprezintă ostructură destul de complexă şi variată, reuşita depinde în mare măsură de capacita17

tea fiecărui profesor de a combina unităţile de conţinut în lecţii/ore incluse în proiectul de lungă durată. Astfel, conţinuturile structurate în cinci compartimente pot fi
combinate într-o oră academică pentru a eficientiza şi optimiza procesul de studiu.
Spre exemplu, în cadrul unei ore pot fi studiate în combinaţie unitatea de conţinut
Materiale sculpturale (unitatea I), Mijloace de expresie în sculptură (unitatea II),
Clarobscurul - relaţia lumină/umbră în sculptură (unitatea III), Proporţia şi proporţionarea formelor (unitatea IV), Iniţierea în arta antică / sculptură (unitatea V) –extras din cl. a VI-a.
În sarcina inspectorilor şcolari este monitorizarea formării competenţelor proiectate de curriculum, pe cînd calea ce urmează a fi parcursă în procesul de predareva fi proiectată de profesor şi poate fi diferită de conţinuturile recomandate de curriculum.
IX. Strategii de evaluare: orientări generale
Evaluarea ca proces va urmări progresul copilului în domeniul artelor plastice la
nivel de formare a competenţelor. În cadrul activităţilor de educaţie artisticoplastică profesorul va utiliza trei tipuri de evaluare:
Evaluarea iniţială: se va efectua la început de an şcolar sau la început de compartiment şi va avea ca scop stabilirea nivelului iniţial de competenţe aleelevilor în domeniul evaluat. Rezultatele obţinute îl va ajuta pe profesor să-şi
elaboreze un program de lucru pentru fiecare contingent de elevi. În procesul
evaluării iniţiale elevii nu vor fi apreciaţi cu note.
Evaluarea curentă (continuă): se va efectua în cadrul fiecărei activităţi. Rezultatele obţinute vor servi profesorului ca mijloc de stabilire a unor strategii
didactice adecvate vîrstei şi nivelului de pregătire al elevilor.
Evaluarea sumativă: se va realiza la sfîrşit de semestru, an şcolar sau treaptă deînvăţămînt şi se va constitui din suma evaluărilor curente şi proba de evaluare
finală (test, lucrare practică de control, examen etc.), care va demonstra posedarea subcompetenţelor indicate în curriculumul pentru clasa respectivă.
Pentru evaluarea obiectivă a lucrărilor plastice realizate de către elevi vor fi stabilite criterii de evaluare ce pot fi modificate de către profesor în dependenţă de temalecţiei, subiect etc. Deoarece funcţia de bază a Educaţiei plastice în şcoala generală
este culturalizarea şi educarea simţului artistic, şi nu formarea unui artist profesionist, este important ca evaluarea să se axeze nu atît pe profesionalism în realizarealucrărilor, cît pe gradul de participare, efortul depus, motivaţie, ideea de creaţie selectată de elev, originalitate în prezentare etc.
Criterii de evaluare a lucrărilor plastice:• Realizarea temei instructive: Reflectarea subiectului; Utilizarea mijloacelor de expresie plastică;18

Utilizarea materialelor şi tehnicilor de artă;Corelarea mijloacelor de expresie plastică, materialelor şi tehnicilor deartă cu subiectul.
• Compoziţia: organizarea spaţiului plastic;
 organizarea cromatică; centrul (centrele) de interes al compoziţiei.
• Expresivitatea şi originalitatea lucrării plastice;• Atitudinea individual-creativă.


Evaluarea se va efectua în baza obiectivelor de evaluare prin intermediul
probelor tradiţionale de evaluare:• proba scrisă (testul, expunerea);• proba orală (dialogul);• proba practică (lucrare practică de control) care va prevala la disciplina dată.
Probele tradiţionale de evaluare îi permit profesorului să evalueze domeniul
cognitiv şi psihomotor şi mai puţin cel afectiv, în acest scop, se vor utiliza probele
complementare de evaluare: autoevaluarea, investigaţia, proiectul, portofoliul etc.
Probele de evaluare aplicate elevilor vor conţine itemi din următoarele domenii:
1. Cunoaştere şi înţelegere:• Elemente de limbaj plastic;• Mijloace plastice şi mijloace artistice;• Structuri compoziţionale;• Noţiuni elementare din teoria şi istoria artelor.
2. Aplicare:• Materiale şi instrumente;• Tehnici de artă;• Limbaj plastic (grafică, pictură, sculptură, artă decorativă etc.);• Structuri compoziţionale;• Organizarea cromatică;• Corelare subiect-materiale-tehnici.
3. Atitudini:• Interese;• Preferinţe;• Apreciere/autoapreciere;• Atitudine individual-creativă.

19

Referinţe bibliografice
1.
2.
3.
4.

Ailincai C. Introducere în gramatica limbajului vizual. Cluj-Napoca: Dacia, 1982.
Costein N.P. Desenul. Chişinău: Lumina, 1988.
Courthian P. Curente şi tendinţe în arta sec. XX. Bucureşti: Editura Meridiane, 1973.
Cristea S. Dicţionar de pedagogie. Chişinău-Bucureşti: Editura Litera Internaţional,
2000.
5. Daghi I. Mijloace de realizare a compoziţiei decorative frontale. Chişinău: Lumina,
1993.
6. Dicţionar de artă. Bucureşti: Editura Meridiane, 1998.
7. Dunăre N. Ornamentica tradiţională comparată. Bucureşti: Editura Meridiane, 1979.
8. Florea V., Stekely Gh. Mica enciclopedie de artă universală. Bucureşti-Chişinău: Editura
Litera Internaţional, 2001.
9. Florescu R. Ornamentica. O gramatică a formelor decorative. Vol I., Bucureşti: Editura
Meridiane, 1988.
10. Francastel P. Impresionismul. Bucureşti: Editura Meridiane, 1977.
11. Fride P., Carrassat R., Mascurde I. (J). Curente în pictură. Oradea: Editura Aguila, 1993.
12. Frunzetti I. Arta românească în secolul XIX. Bucureşti: Editura Meridiane, 1991.
13. Gârboveanu M. Creativitatea elevilor în procesul de învăţămînt. Bucureşti: Editura Litera
Internaţional, 1981.
14. Hafman Wermer. Fundamentele artei moderne Vol. I, Bucureşti: Editura Meridiane,
1977.
15. Horşia Horia. Spaţii, forme, culori în arta contemporană. Bucureşti: Meridiane, 1989.
16. Hubenco T. Arta plastică în clasele primare. Ghid metodologic. Chişinău: Prut Internaţional, 2000.
17. Istoria ilustrată a picturii. Bucureşti: Editura Meridiane, 1968.
18. LaRousse. Dicţionar de curente picturale. Bucureşti: Editura Niculescu SRL, 2000.
19. LaRousse. Istoria artei. Bucureşti: Editura Univers Enciclopedic, 2006.
20. Mihailescu D. Limbajul culorilor şi formelor. Bucureşti: Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, 1980.
21. Mureşan P. Rolul culorilor în elaborarea şi folosirea mijloacelor de învăţământ în lecţia
modernă. Bucureşti: E.D.P. 1980.
22. Pavel A. Expresionismul şi premisele sale. Bucureşti: Editura Meridiane,1978.
23. Pavel V. Educaţia artistico-plastică. Bucureşti: Editura Didactică şi Pedagogică. 1996.
24. Pleşu A. Călătorie în lumea formelor. Bucureşti: Editura Meridiane, 1974.
25. Prut C. Dicţionar de artă modernă şi contemporană. Bucureşti: Editura Univers enciclopedic, 2002.
26. Rotaru L. La izvorul artei populare. Carte pentru învăţători. Chişinău: Editura Lumina,
1988.
27. Stăvilă T. Arta plastică modernă din Basarabia. Chişinău: Editura Ştiinţa, 2000.
28. Stoica G., Petrescu P. Dicţionar de artă populară. Bucureşti: Editura Enciclopedică,1997.
29. Флореску P.С. Изобразительное изобретение по правилам. Методический
справочник. Часть первая. 3 изд. Бельцы: Изд. ООО „PRIMEXcom”, 2005.

20