ВСТУП

CZU 811.161.2+821.161.2.09(073.3)
У 45
Aprobat: la şedinţa Consiliului Naţional pentru Curriculum, proces verbal nr. 10 din 21 aprilie 2010;
prin ordinul Ministerului Educaţiei nr. 244 din 27 aprilie 2010
Elaborat în cadrul Proiectului „Modernizarea şi implementarea curriculumului din învăţămîntul
secundar general şi dezvoltarea standardelor educaţionale din perspectiva şcolii prietenoase copilului”, finanţat de Reprezentanţa UNICEF în Republica Moldova.
Editat în cadrul Proiectului „Educaţia de calitate în mediul rural din Moldova”, finanţat de Banca
Mondială.
Автори модернізованого курікулума: Нікітченко Алла, доктор педагогіки, старший консультант Міністерства просвіти рм – кoординатор; Кожухар Катерина, доктор педагогіки,старший науковий співробітник АН РМ (українська мова); Туницька марина, доктор педагогіки, конференціар Бельцького державного університету ім. а. руссо (українська мова);рокіцька людмила, учитель української мови і літератури першої категорії Теоретичного
Ліцею ім. і.с. нечуя-левицького м. кишинева (українська література); грибовська Светлана, учитель української мови і літератури першої категорії Теоретичного Ліцею ім. т. шевченко, м. бричень (українська література).
Автори курікулума: нікітченко Алла, доктор педагогіки, старший консультант Міністерства просвіти рм – кoординатор; Кожухар Катерина, доктор педагогіки, старший науковий
співробітник АН РМ (українська мова); Туницька Марина, доктор педагогіки, конференціар Бельцького державного університету ім. а. руссо (українська мова); Чорновалова Алла,учитель української мови і літератури вищої категорії Теоретичного Ліцею ім. м. коцюбинського м. Кишинева (українська література).
Corector: Tatiana Bolgar
Redactor tehnic: Nina Duduciuc
Machetare computerizată: Anatol Andriţchi
Copertă: Vitalie IchimÎntreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa,str. Academiei, nr. 3; MD-2028, Chişinău, Republica Moldova;
tel.: (+373 22) 73-96-16; fax: (+373 22) 73-96-27;
e-mail: prini@stiinta.asm.md
Descrierea CIP a Camerei Naţionale a Cărţii
Українська мова і література: Курікулум для 10-12 класи / Min. Educaţiei al Rep. Moldova.
– Ch.: Î.E.P. Ştiinţa, 2010 (Tipografia „Elena V.I.” SRL). – 52 p. – (Curriculum naţional)
Bibliogr.: p. 51–52 (39 tit.)
ISBN 978-9975-67-666-3
811.161.2+821.161.2.09(073.3)
Imprimare la Tipografia „Elena V.I.” SRL, str. Academiei, 3;
MD-2028, Chişinău, Republica Moldova

ISBN 978-9975-67-666-3© Ministerul Educaţiei al Republicii Moldova. 2010© Întreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa. 2010Українська мова і література – предмет комунікативно-лінгвістичного циклу,який вивчається в Х–ХІІ класах як окремий предмет у ліцеї з іншою мовою навчання. Навчання рідної мови етнічними українцями як мови національної меншини є важливою частиною мовної освіти, яка відображає мовну політику щодонаціональних меншин в країні і ґрунтується на чинній Конституції Республіки
Молдова, низці законів і підзаконних актів та міжнародних конвенціях, у томучислі і Рамковій конвенції про захист національних меншин. Освітні заклади Республіки Молдова покликані сприяти збереженню, розвитку мови, культури української національної меншини і водночас забезпечувати такий рівень володіння
державною мовою, який гарантує учням інтеграцію в молдавське суспільство.
Новий час, новий етап розвитку країни, поглиблення процесів демократизації, гуманізації, ствердження людської гідності, національної самоідентифікації, толерантного ставлення до інших народів та їхніх культур висувають
свої вимоги до модернізації освіти, особливо до освіти мовної та літературної.
Саме тому потребує постійного оновлення і вдосконалення державний курікулум з української мови і літератури для ліцеїв – нормативний організаційнометодичний документ, розроблений відповідно до стандартів предмета і загальної стратегічної спрямованості освіти в Республіці Молдова. В освітніх
стандартах з української мови і літератури викладені базові компетенції, якихмають досягти ліцеїсти на кінець навчання. Мета курікулума – конкретизувати освітні завдання і напрямки поетапно, тобто по класах.
Модернізація ліцейської освіти розглядається нині на основі компетентнісної парадигми. Прагнення відійти від засилля окремих, часткових знань,умінь і навичок виявляється в розробці поняття стрижневих, міжпредметних, базових навчальних компетенцій, які враховують зв’язки між елементами системи. Стрижневі компетенції передбачають готовність використовувати засвоєні знання, навчальні уміння і навички, способи діяльності длярозв’язання практичних, пізнавальних, комунікативних завдань. Вони виявляються у здатності самостійно оцінювати ситуацію, усвідомлювати проблему і планувати дії, необхідні для її вирішення, контро­лювати й оцінювати їхвиконання. Саме сформованість стрижневих компетенцій є найголовнішим
свідченням якості освіти. Навчання на основі компетентнісної парадигми
передбачає його спрямованість передусім на формування комунікативної
компетенції як важливої складової ключових компетентностей.
Відповідно до стандарту, з урахуванням Загальноєвропейських рекомендацій щодо мовної освіти завданнями освітньої галузі в ліцеї є подальший розвиток базових лексичних, граматичних, культуромовних, стилістичних, орфоепічних, правописних субкомпетенцій на основі узагальнення й поглиблення знань
учнів про мову як суспільне явище, вироблення комунікативних компетенцій
ефективного спілкування в різних життєвих ситуаціях.
Курікулум складається з двох частин – І. «Українська мова» і II. «Українська
література» – і призначається викладачам ліцеїв, авторам і укладачам про3грам, підручників, методичних посібників тощо. Курікулум містить: І. Дидиктичну концепцію предмета; ІІ. Стрижневі загальнонавчальні компетенції; ІІІ. Міжпредметні компетенції; ІV. Специфічні навчальні компетенції
V. Розподіл тем по класах та за годинами; VІ. Субкомпетенції, одиниці змісту, орієнтовні види навчальної та оцінювальної діяльності для забезпечення субкомпетенцій по класах; VІІ. Стратегії навчання; VІІІ. Стратегії оцінювання. Х. Бібліографічний список.
У пропонованому курікулумі для Х–ХІІ класів ліцеїв додержано принципу
наступності з відповідним курікулумом для гімназичної ланки і накреслено
нові, ускладнені завдання щодо мовленнєвої, мовної та літе­ратурознавчої компетенції ліцеїстів
Навчальний предмет «Українська мова і література»Українська мова та література
Загальна кількість
Кількість годин на тиждень
Курікулумгодин на рікСтатусна область класпредмета
УкраїнУкраїнська
Українська Українська
знаньська мова
література
мовалітература
Обов’язко- Мова таX
1
3 (гуманит. профіль)34
102/68вийспілкування
2 (реальний профіль)Обов’язко- Мова та
ХI
1
3 (гуманит. профіль)34
102/68вийспілкування
2 (реальн. профіль)Обов’язко- Мова таXII
1
3 (гуманит. профіль)34
102/68вийспілкування
2 (реальн. профіль)«УКРАЇНСЬКА МОВА»І. Дидактична концепція
Освітньо-виховне значення рідної мови визначається соціальними функціями мови як основного засобу спілкування між людьми, мислення, здобуття
знань, саморозвитку й самозбагачення.
Опановуючи рідну мову, учень пізнає свій внутрішній світ, переймає досвід
поколінь, вбирає культуру людства, народів, що її оточують, формується як особистість. На основі української мови й через неї формується національна самосвідімость, почуття національної гідності, приналежності до свого народу, щонабуває особливого значення в умовах проживання в діаспорі.
Поглиблене вивчення рідної мови дає змогу забезпечити мовленнєвий і мовний розвиток ліцеїстів, активізувати їхню розумову діяльність, удосконалити
уміння спостерігати, аналізувати, систематизувати, робити висновки, формувати у них навички самостійно здобувати знання, працювати з довідковою літературою, словниками.
4Мета навчання української мови в ліцейській ланці визначається соціальним
замовленням суспільства, орієнтованого на забезпечення прав української етнічної спільноти вивчати і розвивати рідну мову і культуру на теренах Республіки Молдова, сучасною концепцією предмета, її провідними ідеями, серед якихчільне місце посідає ідея практичної, комунікативної спрямованості навчання.
Мета навчання рідної мови полягає у вихованні творчої особистості, яка володіє вміннями і навичками вільно, комунікативно виправдано користуватися
мовними засобами в усіх видах мовленнєвої діяльності (слуханні, читанні, говорінні, письмі), у різноманітних сферах (суспільній, культурно-освітній, побутовій), формах (усній і письмовій), видах (монологічному, діалогічному), жанрах істилях, тобто в забезпеченні її всебічної мовленнєвої компетенції.
Визначена мета конкретизується у відповідних завданнях комунікативно
спрямованого курсу української мови, а саме:1) розвинути й закріпити в ліцеїстів повагу й любов до рідної мови, формувати їхній духовний світ, цінністні орієнтації, впливати на світоглядні уявлення
через слово, шляхом збагачення активного і пасивного словника;2) всебічно розвивати мовлення ліцеїстів – удосконалювати уміння і навички вусіх видах мовленнєвої діяльності;3) поглибити й систематизувати знання з усіх розділів української мови, допомогти оволодіти нормами літературної мови, усунути недоліки, спричинені
інтерферуючим впливом діалекту, навчити вільно користуватися всіма багатствами виражальних засобів української мови;4) виробити міцні орфографічні й пунктуаційні навички;5) розвинути інтелектуальні сили старшокласників, удосконалити загальнонавчальні уміння і навички (організаційні, загальнопізнавальні, контрольнооцінні).
Відповідно до визначеної мети та пріоритетних принципів навчання – єдності навчання, виховання і розвитку, гуманізації і демократизації освіти – визначається зміст предмета та основні напрямки навчання. Зміст предмета повинен
охоплювати матеріал, необхідний для:– формування мовленнєвої компетенції, тобто оволодіння основними видами мовленнєвої діяльності, культурою мовленнєвої поведінки;– формування мовної компетенції, тобто засвоєння знань мовної системи,уміння користуватися ними в процесі спілкування, дотримуючи норм мовлення на всіх рівнях;– формування етнокультурознавчої компетенції, засвоєння найважливіших
відомостей з народознавства, історії, культури, звичаїв українського народу, втому числі й українців Молдови, братнього молдовського народу, культурних
здобутків народів світу;– оволодіння узагальненими методами і прийомами мислительної діяльності; усвідомлення структури власної пізнавальної діяльності, формування процедур творчої діяльності.
У Х–ХІ класах передбачено поглиблене повторення й узагальнення знань з усіхрозділів науки про мову, що дає можливість, по-перше, систематизувати знання
5ліцеїстів з фонетики, лексикології, фразеології, словотвору, морфології, синтаксису, а також з теорії мовлення; по-друге, усунути прогалини в знаннях з правописуй зміцнити навички грамотного письма і по-третє, зосередити увагу на найбільш
складних питаннях культури мовлення і тим самим підготувати ліцеїстів до завершального курсу XII класу «Основи стилістики і культури мовлення».
На ліцейському етапі мовної освіти значну увагу слід приділити практичному засвоєнню курсу, зосередити зусилля на формуванні умінь застосовувати набуті знання, приділяти більше уваги функціональному аспекту вивчених
мовних одиниць, їхній семантиці, особливостям уживання. Кожне мовне явище (фонетичне, лексичне, морфологічне, синтаксичне) потрібно опрацьовуватиз точки зору його застосування в практичному мовленні. З цією метою мають
широко практикуватися аналіз зразкових текстів, конструювання, трансформація, редагування, мовний експеримент, тобто такі види діяльності, які сприяють, з одного боку, поглибленому засвоєнню теоретичних відомостей, з іншого,забезпечують розвиток мовного чуття ліцеїстів, викликають потребу вдосконалювати власне усне й писемне мовлення.
Ліцеїсти мають добре володіти вміннями і навичками роботи з навчальною,науковою і довідковою літературою, складати конспекти, анотації, рецензії, реферати, готувати й виголошувати доповіді на суспільно-політичні, моральноетичні, лінгвістичні теми.
ІІ. Стрижневі загальнонавчальні компетенції

бирати аргументи для його доведення; спростовувати хибні припущення і твердження.
– естетико-етичними: помічати і цінувати красу в мовних явищах, явищах
природи, у творах мистецтв, у вчинках людей і результатах їхньої діяльності;критично оцінювати відповідність своїх вчинків загальнолюдським моральним
нормам, усувати помічені невідповідності; виявляти здатність поставити себена місце іншої людини; прощати образи знайомим і незнайомим.
– контрольно-оцінними: оцінювати проміжні і кінцеві результати пізнавальної діяльності, робити відповідні корективи.
ІІІ.	Міжпредметні компетенції
Важливим на ліцейському етапі є принцип вивчення мови в міжрівневих,внутрішньорівневих і міжпредметних зв’язках, що передбачає врахування
того, що мова є складною багаторівневою системою мовних одиниць, тісно
пов’язаних між собою. Урахування цих зв’язків під час вивчення української
мови дасть учням змогу усвідомити мову як систему, що постійно розвивається,удосконалюється, збагачується, а також осмислити внутрішні закономірності
кожного рівня мови.
Міжпредметні компетенції реалізуються через формування комунікативної,мовної, мовленнєвої, прагматичної, етнокультурознавчої компетентнцій ліцеїстів на ґрунті свідомого опанування мовної і мовленнєвої теорій у курсі української мови і літератури та під час вивчення інших мов – російської (мови навчання), румунської – державної мови, іноземних мов, а також таких предметів
гуманітарного циклу, як історія, у т.ч. «Історія, культура і традиції українського
народу», російська і всесвітня література, громадянське виховання, моральноетичне виховання.

Компетенція – цілісна, інтегрована сукупність (система знань, умінь, навичок, ціннісних ставлень), здобутих учнями в процесі учіння і мобілізованих запотреби їх застосування, адаптованих до вікових особливостей та когнітивного
рівня ліцеїста для вирішення завдань, з якими він може зіткнутися в процесі
життєдіяльності.
Стрижневі компетенції мають високий ступінь узагальнення. Основи
стрижневих компетенцій закладаються на початковому і гімназичному етапі
освіти і вдосконалюються впродовж ліцейського етапу.
На кінець ХІІ класу ліцеїст має оволодіти наступними стрижневими компетенціями:– організаційними: усвідомлювати і визначати мотиви і мету власної пізнавальної життєтворчої діяльності;– загальнопізнавальними: аналізувати мовні та позамовні поняття, явища,закономірності; порівнювати, систематизувати, узагальнювати, конкретизувати їх; робити висновки на основі спостережень; уміти виділяти головне з-поміж
другорядного; моделювати мовні та позамовні поняття, явища, закономірності.
– творчими: уявляти словесно описані предмети і явища, фантазувати наоснові сприйнятого; прогнозувати подальший розвиток певних явищ; переносити раніше засвоєні знання і вміння в нову ситуацію; помічати і формулювати
проблеми в процесі навчання і життєтворчості; усвідомлювати будову предмета
вивчення; робити припущення щодо способу розв’язання певної проблеми, до-Українська моваНа кінець ХІІ класу учень:1.1. Сприймає повноцінно на слух різноманітні види повідомлень в безпосередньому спілкуванні, по радіо, телевізору, по телефону тощо. Оцінює прослуханий текст з точки зору орфоепічної норми сучасної української мови.
1.2. Читає швидко і виразно тексти усіх стилів української мови. Розуміє,коментує інформацію з прочитаного тексту.
1.3. Говорить вільно, дотримуючись орфоепічних, лексичних, граматичних істилістичних норм української літературної мови і українського етикету; орієнтується в мовленнєвій ситуації або сам створює ситуацію спілкування.
• Усвідомлює особливості текстів, призначених для різноманітних соціокультурних сфер спілкування.

67

ІV. Специфічні компетенції
Специфічні компетенції предмета мають двобічну структуру, яка обумовлена характером предмета «Українська мова і література».

• Використовує доречно адекватні мовні засоби відповідно до мети, теми ісфери спілкування.
• Будує власні висловлювання логічно, коректно. Бере активну участь в діалозі, бесіді, дискусії.
1.4. Оформляє писемні тексти відповідно до орфографічних, граматичнихі пунктуаційних норм сучасної української літературної мови.
1.5. Розпізнає стилістично марковані засоби; коментує, якими мовними засобами, розрізняються тексти різних функціональних стилів. Знаходить і редагує стилістичні помилки. Трансформує речення і фрагменти текстів. Усвідомлює і використовує можливості стилістичного ефекту.
1.6. Використовує синоніми, антоніми, слова для родових та видових понятьз точки зору стилістичного розшарування мови. Розуміє різницю між літературною мовою і діалектом; контролює власне мовлення в офіційному спілкуванні,замінюючи діалектизми синонімічними літературними відповідниками.
1.7. Володіє лексичними і граматичними засобами української мови. Доцільно використовує контекстуальні синоніми. Користується розширеним репертуаром синтаксичних конструкцій – варіативність порядку слів у реченні,відокремлені члени речення, вставні конструкції, активні і пасивні конструкції;використовує синонімічні синтаксичні засоби зв’язку. Трансформує речення іфрагменти тексту залежно від змін в мовленнєвій ситуації і умов спілкування
(офіційне/неофіційне; усне/писемне).
1.8. Користується словниками, довідковою літературою, а також Інтернетом.
1.9. Аналізує і коментує відповідність граматичних і лексичних норм у текстах із різноманітних інформаційних джерел.
1.10. Бере участь повноцінно в діалозі, бесіді, дискусії: дотримується теми іорганізовує логічно власне висловлювання; може не погодитися з чужою думкою, заперечити, виявляючи толерантність. Стежить за ходом діалогу, посилається на вже висловлене. Чітко формулює тезу, добирає аргументи, узагальнює
власні міркування.
1.11. Планує і створює тексти різних жанрів (тези, резюме, реферат, рецензія, доповідь, літературно-наукові та літературно-публіцистичні твори; есе налітературні, морально-етичні, естетичні, історичні і філософські), узагальнює ікоментує зміст тексту.
1.12. Створює тексти-міркування – відповіді на наукове, літературне чи життєве питання. Пише есе, дотримуючись основних жанрових характеристик:• захищає тезу на підставі власного досвіду;• добирає і логічно викладає аргументи відповідно до самостійно осмисленого матеріалу і власних асоціацій.
1.13. Усвідомлює взаємовідносини між мовою і суспільством, мовою і особистістю, мовою і культурою. Усвідомлює роль і значення рідної словесності яккультурного феномена, як засобу збереження і формування власної етнокультурної ідентичності як важливих умов розвитку громадянської ідентичності вполікультурному просторі Республіки Молдова.
8

V.	Розподіл тем по класах та за годинами
Учитель може коректувати кількість годин відповідно до теми і ситуації.
Клас
Тема
Кількість годинХ Вступ
1Повторення вивченого в попередніх класах
2Теорія мовлення
6Фонетика. Орфоепія. Графіка та орфографія. Лексикологія.
Морфеміка та словотвір
22Усього: 33
ХІ Вступ
Повторення вивченого в попередніх класах
Теорія мовлення
Морфологія. Самостійні частини мови. Іменник. Прикметник. Займенник. Числівник. Дієслово. Прислівник.
Службові частини мови. Прийменник. Сполучник. Частка. Вигук.
Повторення вивченого в кінці рокуХІІ Вступ
Повторення вивченого в попередніх класах
Теорія мовлення
Синтаксис. Словосполучення Речення. Просте, ускладнене речення. Складне речення. Складносурядне речення. Складнопідрядне речення. Безсполучникове складне речення. Способи передачі
чужої мови.
Основи стилістики і культури мовлення. Розмовний стиль.
Науковий стиль. Офіційно-діловий стиль. Публіцистичний
стиль. Художній стиль
Повторення вивченого в кінці року

1
2
6
15
7
2
Усього: 33
1
2
3
12
12
3
Усього: 33

VІ. Субкомпетенції, одиниці змісту, навчальна та оцінювальна
діяльність
Відповідно до зазначених цілей навчання до програми предмета входять такікомпоненти: А. Субкомпетенції, Б. Зміст предмета, В. Орієнтовні види навчальної та оцінювальної діяльності для забезпечення субкомпетенцій, яківикладено в таблиці.
У 1-й колонці таблиці, визначено знання, а також уміння і навички з аудіювання, читання, говоріння й письма на 3-х рівнях володіння мовою: рецептивному (рівень усвідомлення); репродуктивному (рівень відтворення); продуктивному (рівень самостійного складання зв’язного тексту, рівень творчого
використання одиниць мови).
9У 2-й колонці відображені одиниці змісту: базові відомості з теорії мовленняі базові відомості з теорії мови.
Орієнтовні види навчальної і оцінювальної діяльності, викладені у 3-й колонці, орієнтують на усвідомлення (розуміння, знання) відомостей з теорії мовлення та теорії мови і формування на цій підставі відповідних умінь і навичок.
Пропоновані в курікулумі орієнтири в способах діяльності мають доповнюватися вчителем на операційному рівні. При цьому провідними типами навчальної діяльності мусять бути не “граматичні завдання”, а мовленнєва діяльність ваудіюванні, говорінні, читанні та письмі. Інакше кажучи, навчання української
мови слід здійснювати шляхом від мовлення до мови, тобто від тексту до граматики, потім знову до тексту, до мовлення. Такий підхід забезпечуватиме усвідомлену роль граматики, яка має бути необхідним інструментом у практичному
користуванні мовленням.
Х клас

Орієнтовні види навчальноїта оцінювальної діяльностіНа кінець Х класу учень:Диференціація різновиУсвідомлює мовлення як сукуп- Базові відомості з те- дів мовлення і їх форм,ність мовленнєвих дій, кожна з орії мовлення
функціонально-смислових
яких має власну мету, що випли- Мова, мовлення, мов- типів.
Аналіз висловлювань з точкиває із загальної мети спілкуван- леннєва діяльність.
ня; якості мовлення: змістовВиди мовленнєвої ді- зору їх якостей і сфер вжиність, орфоепічна правильність яльності.
вання.
і чистота, точність, логічність і Рецептивнопослідовність, багатство (різно- репродуктивні: слуманітність), доречність (доціль- хання, читання; проність), виразність і образність; дуктивні – говоріння,сфери вживання усного мовлен- письмо.
ня: діалог, дискусія, диспут, монолог, розповідь, звіт, доповідь Усні: слухання, говоріння; писемні: читантощо.
ня, письмо.
Розуміє трибічну структуМонолог. Діалог.
Аналіз трибічної структури
говоріння, фаз мовлення.
ру говоріння: мотиваційноспонукальна, аналітикосинтетична, виконавча.
Субкомпетенції

ЗмістБудує діалог побутовий (розмовний стиль), полемічний (пу- Діалогічна єдність.
бліцистичний стиль), художній Репліка-стимул,(стиль художньої літератури). репліка-реакція.
Бере активну участь у дискусії,усвідомлює її значення для пошу10Сприйняття, аналіз і складання діалогів (різних типів).
Дискусії на морально-етичну,суспільно-політичну чи літературну тему. Практичнеку істини. Дотримується правил
ведення дискусії.

засвоєння правил ведення
дискусії, диспуту.
Опрацювання різних формПравильно використовує форми Правила мовленнєвого звертання в офіційній тазвертання в офіційній обстанов- етикету.
неофіційній обстановці (році. Дотримується етикетних пральові ігри, ситуативні діалоги.
вил вітання, прощання, подяки,вибачення, відмови, комплімента.
Сприйняття, аналіз і продукування монологу.
Знає вимоги до усного і писемЗ’ясування ролі паралінгвісного монологічного мовлення –тичних засобів усного мовкомпозиційна організованість ілення, вправляння в умілому,змістова завершеність – і дотридоречному їх використанні.
мується їх. Внутрішній, драматичний, ліричний монолог.
Удосконалення вмінь сприймати, аналізувати і створювати висловлювання в письВолодіє наступними формами
мовій формі.
писемного мовлення: переказ,твір (опис, розповідь, роздум),ділові папери, газетні жанри,план, тези, конспект, реферат.
Удосконалює власні писемні тек- Текст – продукт мовсти з огляду на особливості пи- леннєвої діяльності.
семного мовлення – графічний Ознаки тексту. Тема,код, велика кількість складних
мікротема, головна
речень, відсутність паралінгдумка тексту. Зачин,вістичних засобів, редагування середня частина, кіндумки і форми її вираження, ста- цівка кожної мікроранний добір фактів та їх мовне теми.
оформлення, добір мовних засобів, чітке підпорядкування стилюі типу мовлення, повний і ґрунтовний виклад думок, поглиблена
робота над словом і текстом.
СЛУХАННЯНа рецептивному рівні: сприймає, розуміє і диференціює форми усного мовлення.

Усний і письмовий переказ
текстів різних типів, форм іжанрів.

Складання плану (складного), конспектування, написання тез, рефератів (на літературну та морально-етичнутему).

Завдання на сприйняття,розуміння та розрізнення форм усного мовлення,функціонально-смислових
типів і складових частин
прослуханих текстів.

Визначає функціональносмисловий тип і стиль мовленняв його різновидах; складові частини тексту.
11На репродуктивному рівні: переказує текст будь-якого
функціонально-смислового
типу, змінюючи його акценти
відповідно до рематичної домінанти. Узагальнюючи мовні такомунікативні особливості кожного типу мовлення, переказує
текст, відтворює конкретні частини тексту.

Переказ текстів різних
функціонально-смислових
типів з урахуванням комунікативного завдання.

На продуктивному рівні: Використовує прослухані тексти длятворення інших з погляду стилюта функціонально-смислового
типу.

Самостійне складання текстів різних стилів і типів напідставі прослуханих.

ЧИТАННЯНа рецептивному рівні: орієнтується в структурі тексту; розрізняє головну і допоміжну інформацію.
На репродуктивному рівні: ділить текст на частини за змістом, визначаючи тему, мікротеми, головну думку. Доводить
наявність складових якості мовлення (граматична правильність, багатство словниковофразеологічних компонентівтощо).
На продуктивному рівні: добирає самостійно тексти відповідної стильової приналежності,заучує напам’ять і виразно читає
вірші і уривки прозових творів.

Завдання на відпрацювання
умінь орієнтуватися в структурі тексту, розрізняти головну й допоміжну інформацію.
Завдання на визначення
теми, мікротем, головної
думки, складових частин тексту та якості мовлення.
Завдання на самостійний добір текстів різних стилів, заучування напам’ять віршів тауривків прозових творів.

ГОВОРІННЯ
Діалогічне мовленняНа рецептивному рівні:сприймає і диференціює діалогічні єдності. Усвідомлює особливості дискусії, її значення дляпошуку істини, правила її ведення.

Завдання на сприйняття йрозрізнення діалогічних єдностей; усвідомлення ролі іправил ведення дискусії.
12На репродуктивному рівні:усвідомлено відтворює арґументи зразкової дискусії.
На продуктивному рівні: ведебесіду, дискусію. Арґументує
свою точку зору під час бесіди,дискусії. Логічно формулює тезу.
Визначає основні проблеми дискусії, використовує всі необхідні
мовні засоби для їх розв’язання.
Уникає другорядних питань, посилається на твердження авторитетів. Впливає на систему переконань, емоційний станспіврозмовника.
Перетворює монолог на діалог.
Утворює діалог за описаною ситуацією.

Відтворення арґументів дискусії.
Відпрацювання умінь вести
бесіду, дискусію: вміло добирати аргументи, логічно викладати думки, використовуючи необхідні мовні засоби
тощо.
Складання й розігрування
діалогів, рольові й ситуативні ігри.

Монологічне мовленняНа рецептивному рівні: розуміє трибічну структуру говоріння; усвідомлює композицію
будь-якого функціональносмислового типу мовлення.

Аналіз структури мовлення, композиції монологічних текстів різних
функціонально-смислових
типів і способів зв’язку в нихРозуміє, що тип мовлення зумовлений об’єктом мовлення. Розрізняє ланцюжковий та паралельний зв’язок у текстах.
На репродуктивному рівні:аналізує основні способи і засоби зв’язку речень у тексті, визначає мовні засоби, характерні дляпевного стилю і типу мовлення.
На продуктивному рівні: добирає матеріал, систематизує
його, складає власні тексти. Передає зміст тексту у стислій формі, акцентуючи на його основних «каркасних» моментах.
Відновлює тексти, в яких порушено логічність подій; переставляє частини і коректує деформований текст.

Аналіз способів і засобів
зв’язку речень у тексті, мовних особливостей текстів
різних типів і стилів.
Добір матеріалів та самостійне складання, відновлення,редагування монологічних
текстів в залежності від комунікативного завдання.

Списування готових текстів,написання диктантів і переказів різних типів.
13ПИСЬМОНа репродуктивномуВідпрацювання умінь склапродуктивному рівні: грамотно
дати й редагувати письмовів орфографічному та пунктуатексти різних типів і стилів:ційному плані списує готові текрозгорнутої статті до стінсти, пише диктанти навчального
газети; твору за уявленням;та контрольного типу; перекази
твору з елементами розду(докладні, вибіркові, стислі).
му за пропонованою темою,Складає власні тексти: розгоранотацією, відгуку на пронуту статтю до стінгазети; твірчитану книгу, проглянутийза уявленням; твір з елементами
фільм чи виставу.
роздуму за пропонованою темою, анотацію, відгук на прочитану книгу, проглянутий фільм
Слухання і читання, аналіз ічи виставу.
обговорення текстів про украДоцільно вживає різні мовні засо- Базові відомості з те- їнську мову, її походження іби створення тексту. Редагує тек- орії мовирозвиток. Написання есе.
сти відповідно до стилю та уста- Мова як суспільне явиновленої орфографії і пунктуації. ще.
Функції мови.
Аналіз, порівняння, харакЗнає: значення і функції мови; Походження і розви- теристика мовних одиниць
відомості про її походження іток мови.
різних рівнів.
розвиток; принципи характеПоняття літературної Завдання і вправи, спрямористики частин мови, основні мови.
вані на доцільне вживання
семантичні та граматичні хаСистематизація та уза- повторюваних мовних одирактеристики кожної частини гальнення вивченого. ниць.
мови; принципи виділення і ха- Самостійні та служборактеристики словосполучень і ві частини мови.
речень; структуру двоскладного Словосполучення і рета односкладного речення, типи чення.
складних речень.
Типи речень – простих
Визнаначає, характеризує і до- і складних – в українцільно вживає мовні одиниці усіх ській мові.
рівнів.
Фонетика
Знає: основні фонетичні одини- Фонетика як учення
Вправляння в правильній
ці; зміни голосних і приголосних про звукову систему
артикуляції голосних і призвуків у мовному потоці, чергу- мови. Принципи харак- голосних звуків у різних повання голосних і приголосних теристики звуків мови. зиціях. Знаходження і попри словозміні і словотворенні. Основні фонетичні
яснення явищ, спрощення,Особливості українського наго- одиниці: звук, склад, подовження звуків, чергулосу, його роль.
такт (фонетичне сло- вання голосних і приголово), фраза. Взаємодія сних звуків: використанВиконує фонетичний аналіз слів; звуків у процесі мов- ня засобів милозвучності втранскрибує;лення (спрощення, по- усному мовленні.
довження).
14характеризує звуки й склади;Приставні звуки в сло- Транскрибування, фонетичвах. Наголос. Слова з ний аналіз слів.
знаходить і пояснює зміни зву- рухомим і нерухомимків у мовному потоці, чергуван- наголосом. Роль нагоня голосних і приголосних при лосу в розрізненні слів Вправляння у виборі відпословозміні і словотворенні;та їх форм.
відних засобів милозвучпрактично використовує засоби
ності.
милозвучності в мовленні.
Орфоепія
Українська орфоепія Вправляння в правильній виЗнає: значення орфоепічнихяк учення про систему мові наголошених і ненагонорм; причини відхилення від правил літературної лошених голосних, дзвінких іних; основні правила українвимови.
глухих, твердих і м’яких приської орфоепії.
Основні правила вимо- голосних.
ви голосних і приголоДотримується норм літерасних звуків та звукос- Усунення помилок у вимотурної вимови. Користується получень.
ві і наголошуванні слів (ворфоепічним словником.
Вимова слів іншомов- залежності від більшого чиКонтролює власне мовлення з ного походження.
меншого впливу діалекту, роточки зору його правильності, Орфоепічний словник. сійської мови учитель самовиявляє і виправляє орфоепічні
стійно планує цю роботу).
помилки в чужому мовленні.
Графіка та орфографія
Мова і писемність.
Знахождення орфограм, виЗнає: графіку сучасної українУкраїнський алфазначення їх типу та принциської мови, співвідношення між віт. Свіввідношення
пу, на якому базується напизвуками та їхнім графічним ко- між звуками і буквами сання.
дом. Принципи і правила укра- українського алфавіїнської орфографії, типи орфо- ту. Основні принципи
грам.
правопису – фонетичний, морфологічний,історичний, диферен ціюючі написа­Грамотно передає на письмі свої і ння. Типи орфограм. Написання словникових, вичужі думки.
Правила вживання
біркових, контрольних тавеликої букви. Право- інших диктантів, переказів,пис прізвищ і власних творів.
назв. Написання слівразом, окремо і через
Користується орфографічним дефіс. Орфографічний Робота з орфографічним
словником.
словник.
словником.
Лексикологія
Знає: лексичне значення слова, Слова однозначні та Тлумачення значення слооднозначність і багатозначність, багатозначні.
ва за допомогою словника
основні типи переносних зна- Основні види перенос- й самостійно. Вправляння у
чень. Типи синонімів. Антоніми, ного вживання слова правильному використанїх роль у мовленні. Омоніми, па- – метафора, метонімія, ні багатозначних слів. Добір
роніми. Склад лексики засинекдоха.
лексичних синонімів для15походженням; застарілі й нові Тлумачний словник. точного й образного висловслова. Стилі української мови. Синоніми, типи і ряди лення думки.
Словники: тлумачні, синонімів, синонімів.
Використання синонімів іантонімів, словник іншомовних Антоніми. Омоніми. антонімів як засобів зв’язкуслів. Загальні відомості про фра- Пароніми.
речень у тексті. Редагування
зеологізми, їх значення; фразео- Словники синонімів, текстів. Усунення лексичних
антонімів.
логічний словник.
помилок, викликаних змішуПояснює лексичне значення слів. Активна і пасивна лек- ванням паронімів.
Використовує багатозначні сло- сика.
Аналіз висловлювань з точки
ва, синоніми, антоніми, омоніми Склад української
зору правильного викорисвідповідно до висунутих завдань мови за походженням. тання іншомовної лексики. ЗаСловник іноземнихі стилю мовлення.
міна (де можливо і доцільно)Доречно вживає в мовленні сло- слів.
українськими відповідниками.
Українська лексика з Знаходження в художній ліва іншомовного походження;Розуміє і пояснює роль архаїчної погляду її стилістично- тературі застарілих слів,лексики, неологізмів, діалектних го використання.
неологізмів, діалектизмів,Слова обмеженого
слів у художніх творах.
експресивної та емоційно заПравильно й доцільно викорис- вжитку. Фразеологія барвленої лексики і поясненукраїнської мови.
товує в мовленні стилістичноня їх стилістичної ролі.
Групи фразеологізмів Визначення стилістичної
забарвлену лексику; користуза значенням та вжи- приналежності висловлюванється тлумачним словником,словником синонімів, антонімів, ванням.
ня. Завдання на вживання наіншомовних слів.
укової, суспільно-політичної,Знаходить фразеологізми в текпрофесійної, офіційності, пояснює їх значення. Доділової та побутової лексики
речно вживає фразеологізми ву власному мовленні.
мовленні. Користується фразеоЗнаходження і вживання
логічним словником.
фразеологізмів у різних стилях. Завдання на попередження помилок у вживанні
фразеологізмів.
Морфеміка та словотвір
Знає: типи морфем, основи сло- Морфеміка як учення Завдання на усунення помива, морфемний словник. Спосо- про будову слова. Типи лок, пов’язаних з невиправби словотвору і особливості тво- морфем. Основа слова. даним повторенням спільнорення різних частин мови.
Типи основ. Морфем- кореневих слів, на уживанняний словник. Слово- слів з суфіксами пестливоствір. Словотворчі засо- ті, ласкавості, збільшеності,би української мови. згрубілості, фамільярності.
Основні способи сло- Морфемний та словотворРобить морфемний і словотвор- вотвору в українській чий розбір слова. Спостеречий розбір слова.
мові. Етимологія слова. ження за стилістичними осоЕтимологічний слов- бливостями слів, утворених
ник.
різними способами. Робота
16Користується словотворчим таетимологічним словниками.

зі словниками. Відпрацювання вимови та вживання складноскорочених слів.
Аналіз і усунення помилок,пов’язаних із порушенням
норм словотвору.
Перевірка, самоперевірка,взаємоперевірка і оцінювання
навчальних досягнень.

Дотримується норм українського словотвору.

ХI клас

Орієнтовні види навчальної і оцінювальної діяльностіНа кінець ХІ класу учень:Базові відомості з теорії Опрацювання різних видів
знає (з урахуванням засвоєного мовлення
тексту-розповіді. Визначенв попередніх класах):Різні мовні засоби ство- ня виду, аналіз структури,різновиди розповіді: оповіда- рення тексту: лексичні мети, особливостей побудоння, повідомлення, звіт, інфор- (вживання синонімів, ви оповідання, повідомленмація, відповідь, перелік, оголо- антонімів, повторня, звіту, інформації, відпошення;ної номінації, художвіді, оголошення.
описів: пейзажні, портретні,ніх елементів – епітетів, Сприйняття й аналіз різних
описи інтер’єру, характеристики метафор), морфоловидів описів. Визначення їхлюдини, предметів, явищ;гічні (дієслівні форми, ролі в художньому творі.
роздумів: індуктивний, дедук- разові та числові фор- Слуханя, читання, з’ясування
тивний, роздум-твердження і ми іменників, прислів- особливостей побудови різроздум міркування. Мовні засо- ники, службові слова
новидів тексту-міркування.
би створення тексту.
тощо), синтаксичні (по- Докладний, стислий і вибіррядок слів, звертання, ковий їх переказ.
вставні конструкції).
Завдання на відпрацювання
Диференціює мікротеми з лан- Послідовний (ланцюж- умінь визначати мікротеми
цюжковим та паралельнимком) та паралельнийта доцільно вживати різні засоби творення тексту,зв’язком за відповідними скла- зв’язки речень у текзв’язку його частин; стилісдовими (займенникова заміна, сті. Функціональноприслівники, видо-часові фор- смислові типи мовлен- тично редагувати тексти.
ми дієслів-присудків, повторна ня: розповідь – події, щорозгортаються в часі і Відтворення, творчий переномінація тощо).
просторі; опис – пере- каз (оповідання), побудоваза поданим початком, кінСкладає творчі розповіді: усно лік, ознак, рис предцівкою, складання власних
мета чи явища; розсловесно змальовує пейзаж,текстів названих різновидів.
портрет; будує розповідь з еле- дум – установлення
ментами усного малювання про причиново-наслідкових
якусь подію – екскурсію, кон- відношень. Структурні Переказ (усний і письмоцерт, свято, спортивне змаган- елементи текстів комбі- вий), складання власних
творів-описів: пейзажу,нованого типу.
ня; розповідь про музичний
Субкомпетенції

Зміст

17

твір. Складає повідомленняінформацію.

портрета, інтер’єра, характеристики людини, предмета, явища.

Складає тексти-описи.

Складання роздумів за поданими тезою і висновком,добір відповідних доказів,написання власних творівміркувань на моральноетичну, суспільно-політичнуі літературну тему.

Складає текст-роздум.

Складає тексти комбінованого типу.
Знає: роль і місце української
мови серед інших мов.

Аналіз і складання текстів
Базові відомості з тео- комбінованого типу.
рії мови
Українська мова – на- Бесіда, доповідь, написання
ціональна мова украреферату.
їнців. Місце української мови серед інших
слов’янських мов.

няння. Стилістично виправдано
вживає короткі, нестягнені повні прикметники в усному і писемному мовленні.
Знає: особливості відмінювання Числівник.
числівників і зв’язку числівни- Особливості відмінюків з іменниками в реченні; осо- вання і варіанти закінбливості вживання числівнків у чень.
різних стилях.
Правильно вживає: відмінкові
форми числівника, паралельні
відмінкові закінчення кількісних числівників, зважаючи наїх стилістичні особливості; числівники з іменниками в називному і непрямих відмінках.

Завдання на відпрацювання
умінь вживати паралельні
відмінкові форми числівників в різних стилях; сполучень числівників з іменниками в різних відмінках;засвоєння правильного наголошування.

Знає: лексико-граматичні роз- Прикметник. Лексико- Завдання на відпрацювання
умінь вживати синонімічні
ряди, особливості відмінюван- граматичні розрядиня і наголошування, творення прикметників. Перехід- форми ступенів порівняння
ступенів порівняння прикмет- ність у групі прикмет- (з огляду на інтерферуючий
ників, її виражальні
вплив місцевого діалекту),ників.
Розрізняє лексико-граматичні можливості. Ступені по- коротких і нестягнених порозряди прикметників і перехід рівняння. Повні і корот- вних прикметників. Опраприкметників у інший розряд. кі, стягнені і нестягнені цювання правильного наВикористовує в мовленні сино- форми прикметників, голошування відмінкових
німічні форми ступенів порів- особливості вживання. форм прикметників.

Знає: групи займенників за значенням; особливості відмінювання відповідно до норм ліВідпрацювання умінь уживатературної мови; стилістичніти нормативні з точки зоруособливості вживання.
сучасної української мовиПравильно вживає займенники, Займенник. Співвіднос- форми займенників (врахоїх форми. Запобігає двозначність з іменними части- вуючи інтерференцію з бокуності висловлювання при вжи- нами мови.Особливості діалекту), правильно викованні займенників.
відмінювання та наголо- ристовувати займенникошування.
ві форми в різних стилях, утому числі й форми займенників 1-ї і 2-ї особи множиЗнає: систему дієслівних форм,ни у значенні однини.
особливості змінювання, творення та вживання. Особливості використання синонімічних дієслів Дієслово. Дві осноЗавдання на відпрацювані дієслівних словосполучень;ви дієслова. Парадиг- ня вмінь добирати синоніодних часових і способовихма часових форм. Осо- мічні дієслова до дієслівних
форм та інфінітива у значенбливості дієслівного
сполучень і навпаки; вживані інших; паралельні форми
керування. Вид дієсло- ти одні способові і часові
майбутнього часу, особливос- ва. Творення видових форми та інфінітив замістьті їх використання. Правильне пар. Двовидові дієслова. інших, паралельні форми
вживання дієприкметників і ді- Перехідні і неперехідні майбутнього часу з певною
єприслівників.
дієслова. Дієприкмет- стилістичною установкою.
Доцільно, стилістично виправ- ник та дієприслівник
дано і граматично вірно вико- як дієслівні форми, їхристовує у власному мовленні творення й особливості
різноманітні дієслівні форми. вживання.

18

19

Морфологія
Знає: лексико – семантичні гру- Іменник. ЛексикоЗавдання на вживанняпи іменників, їх граматичні кате- граматичні групи імен- іменників різних лексикогорії, особливості відмінювання. ників. Поняття предсемантичних груп у відпометності. Граматичні
відних формах (відмінку,Визначає рід невідмінюваних
категорії іменників: рід, числі) з певною стилістичіменників. Правильно вживає
число, відмінок. Відною метою; на вживання
іменники спільного роду та не- мінювання іменників. форм однини на позначення
змінювані іменники з прикмет- Відміни. Відмінкові па- множини, форм кличного
никами, займенниками дієслова- радигми. Синтаксична відмінка.
ми минулого часу; іменники, що роль іменників. Особлимають форми тільки однини чи вості вживання.
множини, відповідно до норм літературної мови; правильні відмінкові закінчення іменників.

Опрацювання дієприкметникових і дієприслівникових зворотів з метою їх правильного вживання.

Знає: прислівник як частину
мови, розряди, творення і правопис.
Правильно вживає прислівники, враховуючи їх зображальновиражальні можливості і стилістичні особливості.

Оперує: вербальними і невербальними засобами активізації уваги слухача;Будує тексти різних типів істилів.

Текст як одиниця спілкування. Ознаки тексту. Тема.
Мікротема. Головна думка.
Функціонально-смислові
типи мовлення (узагальнення вивченого).

Орієнтовні види навчальної і оцінної діяльності
Базові відомості з теорії
Слухання, читання, аналіз,На кінець ХІІ класу учень:мовлення
складання текстів різних ти(з урахуванням засвоєного вРоль риторики у професій- пів і стилів.
попередніх класах) усвідомній діяльності.
Робота в парах і групах.
лює: роль риторики у проСкладники мовленнєвої
Рольові ігри, ситуативні діафесійній діяльності; складоситуації: учасники (прологи.
ві мовленнєвої ситуації.
мовець, аудиторія), умови, Перевірка, самоперевірка,Знає: ознаки і особливосмежа, мотиви спілкування. взаємоперевірка і оцінюванті побудови текстів різних
Вербальні і невербальні за- ня навчальних досягнень.
функціонально-смислових
соби активізації уваги слутипів.
хачів.

Знає: принципи побудови і Синтаксис. Основні одини- Завдання на вилучення з текособливості вживання син- ці синтаксису.
сту, побудову й аналіз різних
таксичних (вільних) та стійтипів словосполучень, споких (фразеологічних) слово- Словосполучення. Відмінстереження за особливостясполучень.
ність синтаксичних слово- ми вживання синонімічних
сполучень від лексичних і словосполучень (дієслівних,Знаходить, будує і диферен- фразеологічних.
іменникoвих, прикметниціює словосполучення закових) у різних стилях мовзначенням і особливостями
лення, вживання їх у власпобудови, правильно виконих висловлюваннях.
ристовує їх у мовленні.
Завдання на аналіз, конЗнає: види простих речень, Речення. Види простих ре- струювання, трансформаграматичну основу, члени ре- чень. Головні і другорядні цію й редагування простих
чення. Особливості вживан- члени речення. Односклад- речень різних типів; вжиня двоскладних і односклад- ні речення. Особливості
вання односкладних і двоних речень у різних стилях. вживання, синоніміка одно- складних синонімічних рескладних і двоскладних ре- чень у різних стилях.
Стилістичні особливості
чень у різних стилях. Непопідмета, вираженого при- вні речення. Види неповних Опрацювання різних спосослівником, дієсловом, част- речень. Поняття про слова- бів вираження підмета, прикою, вигуком, і присудка,речення.
судка і другорядних членів ввираженого інфінітивом,залежності від стилістичної
вигуком, повторюваним дієустановки.
словом; стилістичні особливості неповних речень.
Просте ускладнене реченСтилістичну роль узагаль- ня. Однорідні члени речен- Вправляння в правильному
нюючих слів при однорід- ня. Однорідні й неоднорід- вживанні неповних речень.
них членах речення.
ні означення. Узагальнюючі
Однорідні й неоднорідні
слова у реченнях з однорідозначення, розділові знаки ними членами. Відокремле- Знаходження, аналіз, репри них. Умови відокрем- ні другорядні члени речення дагування й конструюванлення другорядних членів (означення узгоджене і не- ня речень із звертанняречення і розділові знаузгоджене, обставина, дода- ми, однорідними членами,ки. Синтаксичну функцію ток). Речення із звертанням відокремленими членами,звертання і вставних слів і і вставними конструкціями. вставними словами, вжиречень, розділові знаки привання їх в усному і писемноних.
му мовленні.

20

21

Вправляння в уживанні прислівників та прислівникових
Знає: особливості вживанПрислівник.
ня прийменників, їх синоніПоняття про прислів- сполучень в різних стилях,міку. Синтаксичну функцію
ник. Групи (розряди) за відпрацювання нормативносполучників, правила вживан- значенням. Будова, тво- го наголошування і правопису.
ня парних і повторюваних спо- рення та особливості
лучників, а також сполучнивживання прислівників.
Аналіз синонімічних прийків – синонімів. Функції часток.
менників і сполучників зОсобливості вживання запере- Службові частини
чних часток не та ні.
мови. Прийменник. Пе- метою правильного їх використання, з’ясування функПравильно вживає прийменни- рехід слів у прийменки, сполучники і частки, замі- ники. Синоніміка при- цій модальних і заперечних
часток, завдання на відпранює їх синонімічними з метою йменників. Смислові
відношення у приймен- цювання вмінь їх нормативувиразнення мовлення.
ного вживання.
никових словосполуПеревірка, самоперевірка,ченнях.
Сполучник. Перехід слів взаємоперевірка і оцінювану сполучники. Сполуч- ня навчальних досягнень.
ники і сполучні слова.
Частки. Функції часток.
Особливості вживання
службових слів в усномуй писемному мовленні.
ХII клас

Субкомпетенції

ЗмістЗнаходить, аналізує, вживає
названі синтаксичні явища іконструкції в різних стиляхі формах мовлення. Дотрумується правил постановки
розділових знаків і обґрунтовує їх вживання.

Опрацювання правил вживання розділових знаків упростому реченні.

Складне речення. СкладноЗнає: інтонацію, змістосурядне речення. Розділові Завдання на інтонуванві відношення і способи
знаки в складносурядному ня, аналіз, конструювання,зв’язку частин різних типів реченні. Складнопідрядне
трансформацію, редагуванскладного речення. Синоні- речення. Синоніміка підряд- ня різних типів складних реміку сполучникових і без- них речень з відокремлени- чень; добір і використання усполучникових складнихми другорядними членами мовленні синонімічних конречень, складнопідрядних і простого речення. Безспо- струкцій до сполучникових
простих з відокремленими лучникове складне речення. і безсполучникових складчленами. Розділові знаки в Розділові знаки. Речення з них речень, а також до проскладних реченнях різних однотипними і різнотипни- стих з відокремленими друтипів, при прямий мові і ци- ми частинами. Стилістичні горядними членами; добір ітуванні.
особливості.
правильне вживання цитат;Знаходить, аналізує, праСпособи передачі чужої
опрацювання правил вживильно вживає різні типимови. Цитата і цитування. вання розділових знаків.
складних речень. ЗнахоРозділові знаки при прямій
дить, пояснює, обґрунто- мові та цитуванні.
вує пунктограми і правильно
вживає розділові знаки.
Основи стилістики і кульЗнає: основні поняття сти- тури мовлення. Стилістика Слухання, читання, порівлістики та її засоби. Ознаки як наука. Стилістичні засо- няння, аналіз, переказ, склай особливості стилів україн- би. Система стилів україн- дання текстів різних стилів
ської мови, їх жанрову різ- ської мови. Ознаки стилів. і типів.
номанітність.
Поняття «документ», його загальну характеристику. Видидокументів. Вимоги до мовидокументів: об’єктивність,логічна послідовність, ясність викладу, переконливість, лаконічність.
Знаходить, аналізує, перека- Розмовний стиль. Функзує й складає тексти різних ція і сфера використання.
стилів і типів в усній і пи- Розмовний стиль (культура
семній формах. Практично усного мовлення).
використовує стилістичні
засоби української мови.
22Завдання на знаходження,спостереження, використання у власному мовленні
різноманітних стилістичних
засобів.

Переказує і складає текНауковий стиль.Функсти в науковому стилі: від- ції і сфера використангук, рецензію, тези, реферат, ня. Різновиди наукового
стилю: власне науковий,конспект, промову, доповідь.
науково-популярний,науково-публіцистичний,науково-навчальний,виробничо-професійний.
Ознаки наукового стилю.
Терміни. Науковий стиль ішкільне навчання.

Усний та письмовий переказ текстів наукового стилю.
Написання відгуку, рецензії,тез, реферата, промови, конспекта, доповіді.

Аналізує, редагує та складає Офіційно-діловий стиль.
Знайомство з різними виділові папери: автобіогра- Функції і сфери вживання. дами документів, їх харакфію, заяву, акт, оголошення, Ознаки офіційно-ділового теристика. Аналіз окремих
план, розписку, протокол, стилю. Штамп і канцелядокументів з точки зору дотелеграму, характеристику. ризми. Поняття «документ», тримання загальних вимог
його визначення, загальна до їх укладання. Редагуванхарактеристика. Види до- ня, самостійне складання
кументів. Культура ділового окремих документів (за вимовлення. Зміст ділових па- бором учителя).
перів, вимоги до оформлення документів. Лексичні йсинтаксичні особливості ділових паперів. Особливості
усного ділового мовлення.
Знаходить, аналізує таскладає тексти в публіцистичному стилі: замітку,інтерв’ю, нарис, репортаж.

Публіцистичний стиль.
Аналіз і написання текстів уФункції і сфери вживанпубліцистичному стилі.
ня. Ознаки публіцистичного стилю. Жанри: замітка,інтерв’ю, репортаж, стаття, нарис. Публіцистика І.
Франка, М. Коцюбинського,Лесі Українки, О. Гончара,Л. Костенко та інших якзразки публіцистичного
стилю. Ора­торське мистецтво в житті сучасної людини – політич­ного й громадського діяча, викладача
середньої і вищої школи,юриста, менеджера. Публічний виступ і культура мовлення. Публічне і при­ватне
усне спілкування.
23Бере участь у бесіді, дискусії, диспуті, дотримуючись правил мовленнєвого
етикету.

Жанри публічних вистуБесіди, дискусії, диспути
пів: бесіда, доповідь, промо- на літературні, моральнова, лекція, репортаж. Етапи етичні, суспільно-політичні
підготовки до публічних ви- та інші теми.
ступів. Компоненти публіч­ного виступу.

Емоційно сприймає, аналі- Художній стиль. Функції ізує, переказує тексти худож- сфери вжи­вання. Ознаки
ньої літератури, складає ви- художнього стилю: художсловлювання в художньому ня образність, естетична
стилі.
функція, жанрова різноманітність. Багатство виражальних засобів. Зв’язок зіншими стилями.

Слухання і читання художніх текстів, їх переказ, аналіз; написання власних текстів у художньому стилі.
Перевірка, самоперевірка,взаємоперевірка і оцінювання навчальних досягнень.

Системно-лінгвістичний підхід зумовлює вивчення мови як системи, що постійно розвивається й удосконалюється. Функціонально-стилістичний підхід,тісно пов’язаний з системно-лінгвістичним, реалізується через розгляд особливостей функціонування мовних одиниць на всіх рівнях мовної системи з урахуванням типу, стилю й жанру мовлення. Курікулум реалізує особистісний підхідяк найважливішу умову розкриття внутрішнього потенціалу ліцеїстів з метою
активізації всіх сфер особистості – когнітивної, емоційно-вольової, етичної, утому числі і креативної, яка реалізується в результативній творчій мовленнєвій
діяльності.
Загальнодидактичний підхід передбачає врахування загальнодидактичних
принципів навчання – науковості, доступності, системності, послідовності
тощо.
Значну роль має етнокультурознавчий підхід, що допомагає репрезентувати відомості про матеріальну й духовну культуру українського народу, молдавського та інших народів.

VII. Стратегії навчання: загальна методологічна спрямованість

VIIІ. Стратегії оцінювання: загальна спрямованістьВ основі навчання української мови лежить єдність лінгвістичних, лінгводидактичних і дидактичних принципів навчання, гуманізації і демократизації
організації навчального процесу і змісту ліцейського курсу української мови.
В Х–ХІІ класах вивчення нового матеріалу з української мови не є основною
функцією, отже, важливим є надання допомоги учням в узагальненні й систематизації отриманих раніше знань, що припускає здійснення різнобічної діяльності, реалізується на уроках різного типу, при цьому часто учні стають справжніми співавторами уроку. Тому важливо дотримуватися принципу спільної
діяльності педагога й учнів.
Навчання української мови в умовах діаспори ґрунтується на психолінгвістичному підході, що допомагає врахувати своєрідність навчання рідної мовиетнічних українців в ліцеях з російською мовою навчання, і реалізується уметі, завданнях, змісті, доборі форм, методів навчання в умовах діалектного оточення. При цьому провідним залишається комунікативно-діяльнісний
підхід до організації навчального процесу, що найбільшою мірою відповідає
головній меті навчання рідної мови, сприяє, активізації пізнавальної діяльності ліцеїстів, забезпечує співробітництво учителя й учнів. За такого підходу
ліцеїст є не тільки об’єктом, а й суб’єктом навчання, створюються найбільш
сприятливі умови для виявляння і розвитку його індивідуальних здібностей,цілеспрямованого формування системи умінь і навичок (субкомпетенцій), щозабезпечують мовленнєву та мовну компетенцію. Комунікативно-діяльнісний
підхід передбачає засвоєння мови в її комунікативній функції на основі залучення ліцеїстів до спілкування з конкретно визначеною метою, що спонукаєдо моделювання різноманітних комунікативних ситуацій. За таких умов мовленнєва діяльність старшокласників (аудіювання, говоріння, читання і письмо) постає одночасно як мета, зміст, форма і засіб навчання.

Оцінювання результатів навчання мови здійснюється на підставі:1) урахування основної мети, що передбачає різнобічний мовленнєвий розвиток особистості;2) освітнього змісту навчального предмета за чотирма компонентами:а) знання; б) вміння й навички (субкомпетенції); в) досвід творчої діяльності іг) досвід емоційно-ціннісного ставлення до світу;3) функціонального підходу до шкільного мовного курсу, який передбачає вивчення мовної теорії в аспекті практичних потреб розвитку мовлення.
Об’єктами оцінювання мають бути:– мовленнєві вміння й навички з чотирьох видів мовленнєвої діяльності;1) знання про мову й мовлення;2) мовні вміння та навички;3) досвід творчої діяльності;– досвід особистого емоційно-ціннісного ставлення до світу.

24

25

Критерії оцінювання

Рівень БалиХарактеристика складених учнями діалогів
Незадо- 1–4 В учня виникають значні труднощі у підтриманні дiалогу. Здебільшого
вільнийвін відповідає на запитання лише “так” чи “ні” або аналогічними уривчастими реченнями ствердного чи заперечного характеру, сам досягти
комунікативної мети не може.
Задо5 Учень бере участь у діалозі за нескладною за змістом мовленнєвою сивільний
туацією, додержується елементарних правил поведінки в розмові, загалом досягає комунікативної мети, проте допускає відхилення від теми,мовлення його характеризується стереотипністю, недостатньою різноманітністю і потребує істотної корекції тощо.

6Хороший

Високий

Учень успішно досягає комунікативної мети в діалозі з нескладної теми,його репліки загалом є змістовними, відповідають основним правилам
поведінки у розмові, нормам етикету, проте їм не вистачає самостійності суджень, їх аргументації, новизни, лаконізму в досягненні комунікативної мети, наявна певна кількість помилок у мовному оформленні
реплік тощо.
7 Учні самостійно складають діалог з проблемної теми, демонструючи загалом достатній рівень вправності й культури мовлення (чітко висловлюють думки, виявляють вміння сформулювати цікаве запитання, дативлучну, дотепну відповідь, здебільшого виявляють толерантність, стриманість, коректність у разі незгоди з думкою співрозмовника), але в діалозі є певні недоліки за 2-ма критеріями, наприклад: нечітко виражається особиста позиція співбесідників, аргументація не відзначається
оригінальністю тощо.
8 Учні складають діалог за проблемною ситуацією, демонструючи належний рівень мовленнєвої культури, вміння формулювати думки, обґрунтовуючи власну позицію, виявляють готовність уважно і доброзичливо
вислухати співрозмовника, даючи можливість висловитися партнеру подіалогу; додержуються правил мовленнєвого етикету; структура діалогу, мовне оформлення реплік діалогу звичайно відповідає нормам, проте за одним із критеріїв можливі певні недоліки.
9 Учні складають діалог, самостійно обравши аспект запропонованої
теми (або ж самі визначають проблему для обговорення), переконливо й оригінально аргументують свою позицію, зіставляють різні погляди на той самий предмет, розуміючи при цьому можливість інших
підходів до обговорюваної проблеми, виявляють повагу до думки іншого; структура діалогу, мовне оформлення реплік діалогу відповідає
нормам.
10 Учні складають глибокий за змістом і досконалий за формою діалог,самостійно обравши аспект запропонованої теми (або ж самі визначають проблему для обговорення), демонструючи вміння уважно і доброзичливо вислухати співрозмовника, коротко, виразно, оригінально
сформулювати свою думку, дібрати цікаві, влучні, дотепні, переконливі
аргументи на захист своєї позиції, у тому числі й з власного життєвого
досвіду, зіставити різні погляди на той самий предмет; здатні змінити
свою думку в разі незаперечних аргументів іншого; додержуються правил поведінки і мовленнєвого етикету в розмові.

При оцінюванні діалогічного і монологічного усного мовлення обов’язково
враховують мовну грамотність – наявність/відсутність порушень лексичних,фразеологічних, граматичних (морфологічних, синтаксичних), стилістичних,орфоепічних, акцентологічних, інтонаційних норм української лiтературної
мови, а також норм українського мовленнєвого етикету.
Перевірка здатності говорити (усно переказувати чи створю­вати текст) здійснюється індивідуально: учитель пропонує певне завдання (переказати зміст
26матеріалу докладно, стисло, вибірко­во; самостійно створити висловлювання навідповідну тему) і дає учневі час на підготовку.
Перевірка здатності письмово переказувати і створювати текст здійснюється фронтально: учням пропонується переказати прочи­таний учителем (за традиційною методикою або самостійно про­читаний) текст чи інший матеріал дляпереказу або самостійно написати твір чи есе.
У монологічному висловлюванні оцінюють його зміст і форму (мовне оформлення).

Рівень БалиХарактеристика змісту
виконаної роботи

Грамотність
орфогра- лексична,фія і пунк- граматична іту ція
стилістична

І. Незадо- 1–2 Учень будує лише окремі, не пов’язані між со20вільнийбою речення, фрагменти висловлювання; лек- і більше
сика висловлювання дуже бідна і граматична
будова мовлення одноманітна.
3–4 Усне чи письмове висловлювання за обся13 – 19гом складає третину від норми, відсутня певна
завершеність, зв’язність; характеризується неповнотою і поверховістю в розкритті теми;порушенням послiдовності викладу; не розрізняється основна та другорядна інформація.
ІІ. Задо5 За обсягом робота наближається до норми, у
10 – 12вільний
цілому є завершеною, тема значною мірою розкрита, але трапляються недоліки за низкою показників: роботі властива поверховість висвітлення теми, основна думка не проглядається,бракує єдності стилю та ін.
7–9
6 За обсягом висловлювання сягає норми, йоготема розкривається, виклад загалом зв’язний,але робота характеризується недоліками закількома показниками: помітний її репродуктивний характер, відсутня самостійність суджень, їх аргументованість, добір слів не завжди вдалий тощо.
5–6
7 Учень самостійно створює достатньо повний,зв’язний, з елементами самостійних суджень
текст (у разі переказу – з урахуванням виду переказу), вдало добираються лексичні засоби (уразі переказу – використовує авторські засоби
виразності, образності мовлення), але в роботіє недоліки, наприклад: відхилення від теми,2720
і більше
10 – 19

8–9

7–8

5–6

ІІІ. Хороший

IV. Високий

порушення послідовності її викладу; основна
думка не аргументується тощо.
8 Учень самостійно будує послідовний, повний,2+3логічно викладений текст (у разі переказу – з(негруурахуванням виду переказу); розкриває тему,бих)висловлює основну думку (у разі переказу –авторську позицію); вдало добирає лексичні
засоби (у разі переказу – використовує авторські засоби виразності, образності мовлення);однак припускається окремих недоліків (задвома показниками): здебільшого це відсутність виразної особистісної позиції чи належної її аргументації тощо.
9 Учень самостійно будує послідовний, по1+2вний (у разі переказу – з урахуванням виду (негруба)переказу) текст, ураховує комунікативне завдання, висловлює власну думку, певним чином аргументує різні погляди на проблему;(у разі переказу – зіставляє свою позицію завторською), робота відзначається багатством словника, граматичною правильністю,додержанням стильової єдності і виразності тексту; але за одним із критеріїв допущено
недолік.
10 Учень самостійно будує послідовний, повний(у разі переказу – з урахуванням виду переказу) текст, ураховує комунікативне завдання;висловлює власну думку, зіставляє її з думками своїх однокласників (у разі переказу – враховує авторську позицію), уміє пов’язати обговорюваний предмет із власним життєвим
досвідом, добирає переконливі докази для обґрунтування тієї чи іншої позиції з огляду нанеобхідність розв’язувати певні життєві проблеми; робота в цiлому відзначається багатством словника, точністю слововживання,стилістичною єдністю, граматичною різноманітністю.

3–4

2–3

1

го за­слуговує робота за кількістю лексичних, граматичних і стилістичних помилок, одержана сума ділиться на два.
Під час виведення єдиної оцінки за письмову роботу до кіль­кості балів, набраних за зміст переказу чи твору, додається кіль­кість балів за мовне оформлення, і їхня сума ділиться на два. При цьому, якщо частка не є цілим числом, товона заокруглюється в бік більшого числа.
Читання. Контрольна перевірка читання вголос в Х–ХІІ класах не здійснюється.
Читання мовчки. Перевірка вміння читати мовчки здійснюється фронтально за однією серією запитань чи тестуванням.
Запитання повинні торкатися фактичного змісту тексту, його причиннонаслідкових зв’язків, окремих мовних особливостей (пе­реносне значення слова,виражальні засоби мови тощо), відобра­жених у тексті образів (якщо є), висловлення оцінки прочитаного.
Перевірка здійснюється на основі незнайомих учням тек­стів різних стилів,типів, жанрів мовлення, що включають моно­логічне та діалогічне мовлення
(відповідно до вимог програми для кожного класу).
Текст добирається таким чином, щоб ліцеїсти, які мають порів­няно високу
швидкість читання, витрачали на нього не менше 1–2 хвилин часу і були нормально завантажені роботою.
Оцінювання читання мовчки здійснюється за двома параметрами: розуміння прочитаного та швидкість читання. Розуміння прочитаного виявляється задопомогою тестової пере­вірки.
Швидкість читання мовчки по класах оцінюється із урахуван­ням таких норм:
Клас
Х
ХІ
ХІІ

Швидкість читання мовчки
(слів за хвилину)110–150
150–220
170–300Окрім того, оцінюючи усне висловлювання, враховують наявність відхилень від орфоепічних норм, правильність інтонування речень; у письмових
висловлю­ваннях – наявність: 1) орфографічних та пунктуаційних помилок, якіпідрахо­вуються сумарно, без диференціації (перша позиція); 2) лексичних, граматичних і стилістичних (друга позиція). Загальну оцінку за мовне оформлення
виводять таким чином: до бала за орфографію та пунктуацію додають бал, яко-Оцінювання мовних знань і вмінь
Оцінювання мовних знань і вмінь здійснюється тематично. Зміст контролю
визначається згідно з функціональним підходом до ліцейського мовного курсу.
Перевірціі оцінюванню підлягають знання та вміння з мови, які необхідні передусім для правильного використання мовних одиниць.
Перевірка здійснюється фронтально в письмовій формі із за­стосуванням завдань тестового характеру. Учням пропонується:– розпізнавати вивчені мовні явища;– групувати, класифікувати;– сполучати слова, доповнювати, трансформувати речення, добираючи належну форму слова, потрібну лексему, відповідні засоби зв’язку між частинами
речення, між реченнями у групі пов’язаних між собою речень тощо;2829

– виявляти розуміння значення мовних одиниць та особливостей їх використання в мовленні.
Перевірка та оцінювання орфографічної та пунктуаційної грамотності
Основною формою перевірки орфографічної та пунктуаційної грамотності єконтрольний текстовий диктант.
Перевірці підлягають уміння правильно писати слова на ви­вчені орфографічні правила і словникові слова, визначені для за­пам’ятовування; ставити розділові знаки відповідно до опрацьова­них правил пунктуації; належним чином
оформляти роботу.
Перевірка здійснюється фронтально за традиційною методикою.
Для контрольного текстового диктанту використовується текст, доступнийдля учнів даного класу.
Для контрольних диктантів використовуються тексти, в яких кожне з опрацьованих протягом семестру правил орфографії та/чи пунктуації були представлені 3–5 прикладами.
Диктант оцінюється однією оцінкою на основі таких критеріїв:– орфографічні та пунктуаційні помилки оцінюються одна­ково;– виправляються, але не враховуються такі орфографічні і пунктуаційні помилки:1) на правила, які не включені до програми курікулама;2) на ще не вивчені правила;3) у словах з написаннями, що не перевіряються, над якими не проводилась
спеціальна робота;4) у передачі так званої авторської пунктуації;– повторювані помилки (помилка у тому самому слові, яке повторюється вдиктанті кілька разів), вважається однією помилкою; однотипні (помилки на тесаме правило), але в різних словах, вважаються різними помилками;– розрізняють грубі й негрубі помилки; зокрема, до негрубих відносятьсятакі:1) у винятках з усіх правил;2) у написанні великої букви в складних власних назвах;3) у випадках написання разом і окремо префіксів у прислівниках, утворених від іменників з прийменниками;4) у випадках, коли замість одного знака поставлений інший;5) у випадках, що вимагають розрізнення не і ні (у сполученнях не хто інший, як...; не що інше, як...; ніхто інший не...; ніщо інше не...);
6) у пропуску одного із сполучуваних розділових знаків або в порушенні їхпослідовності;7) в заміні українських букв російськими;– п’ять виправлень (неправильне написання на правильне) прирівнюютьсядо однієї помилки;– орфографічні та пунктуаційні помилки на неопрацьовані правила виправляються, але не враховуються.
Нормативи оцінювання:30Кількість помилок
20 і більше
1–2
13–19
3–4
10 –12
5
7–9
6

Бали

Кількість помилок
5–6
7
2 –3 (негрубі)8
1 +2 (негруба)9
1 (негруба)
10

Бали

Контрольна перевірка здійснюється фронтально та індивіду­ально.
Фронтально оцінюються: аудіювання, читання мовчки, диктант, письмовий
переказ та письмовий твір, есе, мовні знання та вміння.
Індивідуально оцінюються: говоріння (діалог; усний переказ, усний твір).
Перевірка мовних знань та вмінь здійснюється за допомогою завдань тестового характеру.
Тематичну оцінку виставляють на підставі поточних оцінок з урахуванням
контрольної (тестової) роботи. Оцінку за семестр виставляють на основі тематичного оцінювання.

«УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА»Дидактична концепція
Художня література як мистецтво слова акумулює в собі етичний і естетичний досвід поколінь, відображає життя у всьому його багатстві, складнощах ісуперечностях, а тому відіграє особливу роль в інтелектуальному та духовному
розвитку учнів, визначальним чином впливає на формування світогляду, національної свідомості (значною мірою втраченої, особливо в умовах проживання
поза межами України), сприяє відродженню національних культурних традицій.
Вона є джерелом високих морально-етичних засад менталітету українського народу, його естетичних поглядів, філософських підходів до розуміння гармонії
людини й природи, народу й людства, прилучення їх до вищого фундаментального буття.
Метою літературно-художньої освіти ліцеїстів є формування вільної, гармонійної, творчої особистості, адаптованої до умов сучасного життя, тобто
формування вдумливого, сприйнятливого читача, здатного до духовного розвитку й самозбагачення через систему етичних і естетичних цінностей.
Основними принципами щодо побудови курікулума з української літературидля Х–ХІІ класів є: принцип системності (вивчення основних явищ літературивід її початків до сьогоднішнього дня як безперервного процесу в його зародженні, наступності й розвитку), розуміння літератури як форми художнього
пізнання і перетворення дійсності. Ці принципи зумовлюють, з одного боку, потребу дати ліцеїстам уявлення про початки мистецтва слова взагалі (міфологія,фольклор), про зародження української літератури (література Київської Русі),про особливості формування і розвитку її впродовж багатьох століть і в наш
час. З іншого, забезпечити розуміння специфіки літератури як одного з видів
мистецтва, закономірностей її розвитку що передбачає засвоєння основних положень теорії літератури.
31Історико-літературний принцип викладання, опертий на ідейно-естетичні
критерії, передбачає вироблення в ліцеїстів уявлення про основні закономірності розвитку української літератури протягом ХІ–ХХ ст., розуміння її функцій і завдань літератури.
Історичний розвиток мистецтва слова розкривається через вивчення яктворчого шляху, художнього доробку окремих українських письменників, такі самого літературного процесу з його характерними ідейно-проблемними тенденціями й жанрово-стильовими пошуками.
Література грунтується на особистісному підході до вивченого матеріалу, досприйняття конкретного художнього твору залежно від життєвого та сенсорного
досвіду кожного учня, його загального розвитку, інтелектуального рівня, читацьких інтересів, від уміння, самостійно мислити. Визначаючи обсяг і зміст літературної освіти в ліцеї, розробляючи технології вивчення, вважаємо, необхідним
забезпечити максимальну варіативність змісту і форм навчального процесу, використовувати всі можливості, які дає диференційоване навчання та індивідуальний підхід, аби кожен із старшокласників найглибше засвоїв навчальний матеріал, узяв з кожного художнього твору все те, що здатний узяти та сприйняти.
Зміст «Української літератури»Об’єктом вивчення літератури є:• художні твори української і перекладної літератури;• теорія літератури;• твори літературної критики.
Для вивчення дібрані твори найвищого художнього рівня, важливі з погляду
проблематики, в яких здебільшого порушуються “вічні”, загальнолюдські проблеми, а не ті, що мають сьогочасне значення.
Курікулум передбачає три ряди творів: для текстуального вивчення (читання і аналіз), для самостійного читання, для позакласного читання (окремі з них– на вибір учителя та учнів – обговорюються на спеціально виділених уроках).
Для текстуального вивчення, пропонуються зразки таких фольклорних
жанрів, як народні перекази, легенди, байки, балади; твори письменників, якіраніше не вивчалися (П. Куліш, Б. Грінченко, В. Самійленко, Олександр Олесь,М. Куліш, В. Симоненко, Л. Костенко, Григір Тютюнник, І. Драч, П. Загребельний, Ю. Мушкетик, О. Коломієць та ін.), а також представників діаспори –Є. Маланюка, І. Самчука, Б.І. Антонича та ін.
Курікулум побудовано з урахуванням вимог, які ставляться перед вивченням
літератури в ліцеях. Увага в ньому зосереджена на творчості тих письменників,які посіли найвизначніше місце в історії літератури.
Учитель у разі обгрунтованої потреби (при відсутності достатньої кількості
текстів) може пропонувати іншу форму роботи над творами – замінювати текстуальне вивчення оглядовим або один твір іншим. В календарному плануванні
дозволяється самостійно визначати кількість годин на вивчення літературного
матеріалу зідно з недільним розподілом годин.
До курікулуму введено розділ «Література рідного краю». В коло читання
даного розділу включаються твори українських письменників, що мешкають уРеспубліці Молдова, а також перекладні твори румунської літератури. Це викликає в ліцеїстів підвищений інтерес і створює широкі можливості для ведення пошукової, дослідницької роботи що є особливо важливим на останньому
етапі шкільної освіти.
Змістом ліцейської освіти насамперед передбачається створення оптимальних передумов “для всебічного розвитку особистості, виховання громадянинапатріота Республики Молдова”, а сам зміст “визначається на засадах загальнолюдських і національних цінностей, науковості й систематичності знань, їхцінності для соціального становлення людини, гуманізації й демократизації
шкільної освіти”. Відповідно, у сьогоднішній загальноосвітній системі “українська література” набуває особливої актуальності.
Українська література є потужним носієм ідентичності нації, її генетичного
коду. Це надзвичайно важливий чинник і в сьогоднішніх умовах глобалізації
усього світового цивілізаційного простору, і в індивідуальному національному
самоусвідомленні. Ця нова ідеологічна доктрина для її повноцінного функціонування в сучасному світі має базуватися на історичних і культурних традиціях, на переосмисленні сучасного досвіду на основі загальнолюдських цінностей. У цьому сенсі “українська література” набуває особливого значення.
Українська література в загальному світовому контексті є свідченням високої духовної та цивілізаційної розвиненості українського народу, вона єневід’ємною складовою його національної культури. Як мистецтво слова вонає носієм потужного заряду духовної енергії, здатна передавати загальнолюдській національні цінності від покоління до покоління, культивувати їх у людській
душі. Засобами мистецтва слова вона допомагає формувати, збагачувати внутрішній світ учнів, позитивно впливати на їх свідомість і підсвідомість, спрямовувати морально-етичний потенціал, розвивати інтелект, творчі здібності,естетичний смак.
Отже, метою вивчення української літератури в ліцейській ланці є:– підвищення загальної освіченості учня, досягнення належного рівня сформованості вміння “читати й усвiдомлювати прочитане”, “прилучатися до художньої літератури, а через неї – до фундаментальних цінностей культури”, розширення їхніх культурно-пізнавальних інтересів;– сприяння всебічному розвитку, духовному збагаченню, активному становленню й самореалізації особистості в сучасному світі;– виховання національно свідомого громадянина Республіки Молдова;– формування і утвердження гуманістичного світогляду особистості, національних і загальнолюдських цінностей.
Складові цієї загальностратегічної мети реалізуються через такі конкретні завдання української літератури, які ґрунтуються на аксіологічній, літературознавчій, культурологічній змістових лініях, акцентованих у “Державному
стандарті...”:
1. Зацікавлення учнів художнім твором як явищем мистецтва слова, специфічним “інструментом” пізнання світу і себе в ньому – прищеплення і утримання бажання читати.

32

33

Українська літератураНа кінець ХІІ класу учень:1. Компетенції
1.1. Розуміє українську літературу як невід’ємну частину української і всесвітньої культури. Усвідомлює специфіку художньої літератури і її соціокультурне значення.
1.2. Усвідомлює систему літературних образів як засіб пізнання історії свого
народу, його характеру, менталітету, специфіки етнокультурного і національного простору. Здатний сприймати літературні образи красного письменства
типологічно – від ідеалу до антигероя.

1.3. Усвідомлює основні принципи загальнолюдської системи моральноетичних цінностей. Сприймає літературу як засіб розвитку власної духовності,самореалізації в соціумі, розбудови гармонійних стосунків з іншими, як контекст для осмислення особисто значимих проблем.
1.4. Знає основних авторів і твори української літератури; пояснює їх рольв історії і культурі українського народу. Розуміє особливості ідейного пафосу іхудожню своєрідність української літератури в різні моменти її розвитку.
1.5. Усвідомлює роль ключових авторів і їх творів кожного періоду історії української літератури в цілісному літературному процесі та культурноісторичному розвитку.
1.6. Виявляє і коментує в творах різних жанрів зв’язок між особистісними,родовими та універсальними людськими цінностями. Співставляючи їх різноманітні вияви у програмних творах, виявляє вічні етнічні цінності та їх інтерпретацію в сучасному світі.
1.7. Розуміє і пояснює роль засобів виразності і зв’язок між різними композиційними елементами для емоційного впливу і для цілісного сприйняття смислів, закладених у художньому творі.
1.8. Знає основні принципи жанрової системи літератури і пояснює основні
жанрові особливості художнього твору.
1.9. Усвідомлює роль аналізу і синтезу як логічних операцій для розумінняі тлумачення художнього тексту. Усвідомлює різницю між художнім текстом ійого аналізом.
1.10. Аналізує художній текст. Визначає і коментує тему, ідею, композицію, сюжет, хронотоп, систему образів; характеризує оповідача або ліричного
героя.
1.11. Виконує комплексний аналіз літературного тексту як художнього феномену з огляду на історію написання твору; особистість і позицію автора;соціально-історичні особливості епохи; особливості художньої мови, роль тропів і стилістичних фігур.
1.12. Обговорює різні варіанти аналізу твору, викладені в фрагментах
літературно-критичних матеріалів, коментує різні точки зору. Дає розгорнуту
відповідь на проблемне питання. Формулює усно і письмово власні оцінні судження і вміє захищати їх в дискусії або в письмовому аргументативному тексті
(літературно-інтерпретативний твір; есе естетичної і морально-етичної проблематики).
1.13. Користується бібліотечними каталогами, довідковою літературою, Інтернетом. Розпізнає основні види видань: вибрані твори; зібрання творів; антологія, тематичні збірки. Здатний скласти уяву про книгу і її зміст за наступними орієнтирами: назва, ім’я автора, анотація, зміст, вступ, післямова, рецензія,анонс.
1.14. Співставляє (порівнює) твори різних культур і епох, виявляючи загальне і відмінне в уявленнях про добро і зло, прекрасне і потворне, свободу ірабство, справедливість і несправедливість в різних культурних моделях. Усвідомлює різні вияви відносин «своє»/«чуже»; «українець»/«інші».

34

35

2. Розвиток уміння сприймати літературний твір як явище мистецтва слова.
3. Підняття загальної освіченості учнів: набуття ними базових знань з української літератури, необхідних для повноцінної інтеграції в суспільство на різних рівнях. Ознайомлення із найвизначнішими і найпоказовішими взірцями
української народної творчості та художньої літератури.
4. Формування читацької культури учнів, розвиток естетичного смаку, вміння розрізняти явища класичної (як високого мистецтва) і масової культури.
5. Формування стійкого інтересу до української літератури як вагомого духовного спадку народу, повноцінного оригінального мистецтва.
6. Повернення втраченого престижу української літератури, виховання їїмайбутнього читача й шанувальника.
7. Формування гуманістичного світогляду, розвиток духовного світу, утвердження загальнолюдських морально-етичних орiєнтирів.
8. Сприяння національному самоусвідомленню і стійкому відчуттю приналежності до європейської спільноти. Бачення в українській художній творчості
ментальних особливостей українця.
9. Вивчення української літератури в національному і світовому культурологічному контекстах, у міжпредметних зв’язках.
10. Розвиток творчих і комунікативних здібностей учнів, їхнього самостійного і критичного мислення, культури полеміки, вміння аргументовано доводити власну думку.
11. Вироблення вміння компетентно і цілеспрямовано орієнтуватися в інформаційному і комунікативному сучасному просторі.
12. Вироблення вміння застосовувати здобуті на уроках літератури знання,навички у практичному житті.
13. Розвиток навичок самоосвіти, бажання і спроможності вчитися.
Найважливішою особливістю пропонованого курікулума з української літератури є те, що вона укладена на основі Державного стандарту з української
літератури.
Специфічні компетенції
Специфічні компетенції мають двобічну структуру, яка обумовлена характером предмета «Українська мова і література».

2. Зміст
2.1. Художня література. Її образна специфіка як мистецтва слова. Особливості художньої літератури як форми суспільної свідомості. Взаємозв’язок літератури з життям.
2.2. Основні етапи розвитку української літератури, найважливіші факти таособливості розвою літературного процесу.
2.3. Місце і значення українського красного письменства в світовій літературі.
2.4. Найвизначніші відомості про життя і творчість українських письменників; місце і значення вивчених творів у доробку письменника та в літературному
процесі відповідного періоду.
2.5. Зміст, тема, ідейно-художні особливості художнього твору. Його сприйняття в контексті національної історії, ментальності, філософії. Історія написання твору. Особистість і позиція автора.
2.6. Текст. Художній твір як явище мистецтва. Літературний і фольклорний
твір. Роль художнього домислу. Літературні і фольклорні мотиви. Лейтмотив.
2.7. Єдність форми і змісту в художньому творі. Індивідуальний стиль письменника.
2.8. Літературний метод. Літературний рід. Літературний жанр. Жанрові різновиди.
2.9. Естетика і ідеологія літературних течій.
2.10. Художній образ. Літературний характер. Літературний тип. Індивідуальне і типове в художньому творі.
2.11. Естетико-літературний інструментарій для аналізу/інтерпретації твору.
Тропи. Їх ідейно-естетична роль.
2.12. Критична література (історико-літературного, теоретичного, естетичного характеру).
2.13. Традиції й новаторство в літературі.
2.14. Конкретно-історичне та загальнолюдське значення літературних героїві подій, зображених у вивчених творах.
Зміст запропонованого до вивчення літературного матеріалу спроектований на компетенції учнів та очікувані результати навчання, що дає можливість більш цілеспрямовано і стратегічно зорієнтовано організувати навчальний
процес, а також проконтролювати його. Таким чином, відповідно до Державного
стандарту курікулумом з української літератури передбачається “формування покоління молоді, що буде захищеним і мобільним на ринку праці; здатним робити
особистісний, духовно-світоглядний вибір; матиме необхідні знання, навички ікомпетентності для інтеграції в суспільство на різних рівнях; здатним до навчання
упродовж життя”. В ній наскрізно втілено ключові компетенції, які сприятимуть
розвитку особистості та її повноцінній самореалізації в сучасному житті. Вивчення в ліцеї “української літератури” забезпечує реалізацію цих компетентційта субкомпетенцій та у таких напрямках:– соціальні компетенції (активна участь у суспільному житті; здатність знайти, зберегти і розвинути себе як особистість; розвиток комунікативних якос-тей; здатність розв’язувати проблеми; формування світоглядних і загальнолюдських ціннісних орієнтирів);– мотиваційні компетенції (розвиток творчих здібностей, здатності до навчання, самостійності мислення);– функціональні компетенції: естетична, культурологічна, мовна, комунікативна (вміння оперувати набутими знаннями, сформованими навичками, використовувати їх у практичному житті).
Загальний результат курікулума з української літератури стосується:• учня (освічену і розвинену особистість, спроможну повноцінно реалізуватися в майбутньому дорослому житті);• учителя (для якого передбачається підвищення фахових вимог);• української літератури (змінюється її усталений імідж, зростає престиж).
Концепція курікулума з української літератури

36

37Відповідно до цієї концепції структура курікулума, його змістове наповнення передбачає: світовий і національний культурологічний контексти, міжпредметні зв’язки, втілення ключових компетенцій, врахування вікових особливостей учнів, психології сприйняття дитиною творів художньої літератури,особливості сучасного навчального процесу в ліцеї, право вибору (для вчителя іучня), особливості сучасного інформаційно-комунікативного простору, загальносвітових процесів глобалізації тощо.
При доборі художніх творів для текстуального вивчення враховувалося і те,що курікулум з української літератури за своїм змістовим наповненням є своєрідним шкільним каноном у єдиній, нехай і розгалуженій, багаторівневій системі загальноприйнятої літературно-критичної оцінки того чи того твору, постаті
письменника, його внеску у національну і світову духовні скарбниці. Загаломцей шкільний канон є первісною ланкою літературного канону сьогоднішнього
часу, однак він закладає у свідомості молодої людини певні культурологічноціннісні орієнтири, які неодмінно “спрацюють” у майбутньому.
Водночас особливість сучасного шкільного вивчення української літератури потребує добирати художні тексти за принципами: високих естетичних

38Розуміє літературу як невід’ємну частину української і всесвітньої культури. Усна народна творчість
Ліричні пісні: “Лугом іду, коня веду”, “Летіла зозуля че- Складання питань до твору.
Усвідомлює основні принципи загаль- рез мою хату”,нолюдської системиморально-етичних “Із-за гори кам’яної”, “Ой у полі три криниченьки”, “Роз- Аналіз мови художніх творів.
цінностей.
прягайте, хлопці, коні”, “ Гаю, гаю, зелен розмаю”.
Пісні-балади: “Ой, чиє ж то жито, чиї то покоси?” ,”У Презентація.
Сприймає літературу як засіб розвитку неділю рано зілля копала”, “Пісня про шандаря”.
власної духовності.
Народні романси: “О милий мій, прошу тебе”,Взаємоопитування.
“Айстри”(“В моєму саду айстри білі”).
Знає основних авторів і твори україн- Пісні літературного походження: Петренко М. “Див- Самооцінювання.
ської літератури, пояснює їх роль в іс- люсь я на небо”, Руданський С. “Повій, вітре, на Вкраїторії і культурі українського народу.
ну”, Старицький М. “Виклик”, Ніжинський П. “Закувала Аналіз критичних статей.
та сива зозуля”,Виявляє вічні етнічні цінності та та їх Лепкий Б. “Чуєш, брате мій”, Глібов Л. “Журба”, “Стоїть Електронні презентації.
інтерпретацію в сучасному світі.
гора високая”.
Народні пісні на слова Т. Шевченка, І. Франка, Л. Укра- Літературна дискусія.
Знає основні принципи жанрової
їнки, П. Грабовського.
системи літератури і визначає основні
Експеримент.
жанрові особливості художніх творів. Художня проза 50–60 років
П. Куліш “Чорна рада”, “Рідне слово”, “До кобзи”, “3ас- Письмовий твір.
Розрізняє тексти різних фнкціонально- пів”, “Піонер”.
смислових стилів.
Марко Вовчок “Інститутка”.
Есе естетичної і моральноетичної проблематики.
Аналізує художній текст. Визначає і ко- Українська література другої половини ХІХ століття
ментує тему, ідею, сюжет, систему об- Ю. Федькович. “Пречиста діво, радуйся, Маріє!”, “Думи Рольові ігри. Проблемна
разів.
мої”, “Нива”, “Три як рідні брати”, “Дизертир”*,”Шельвах”*. ситуація.

Види навчальної та оцінної діяльності
Презентація твору в групах.
Одиниці змісту
Субкомпетенції

Українська література – Х класСубкомпетенції, характерні для предмета, одиниці змісту, навчальна та оцінна діяльність

критеріїв, жанрово-тематичної розмаїтості, врахування вікової психології, осучаснення змістового матеріалу. Тому добиралися насамперед твори, цікаві йактуальні у контексті нинішнього життя, суголосні сьогоднішній рецепційній
свідомості, близькі та зрозумілі сучасній молодій людині, яка живе в інакшому
мовному, комунікативному, інформаційному просторі.
Українська література водночас виконує кілька рівноцінних функцій, серед
яких виділяються: естетична, пізнавальна і виховна. Це означає, що кожен запропонований твір не лише відображає певну історично-художню дійсність, ай засобами мистецтва слова виховує людину. Тому особливий акцент робитьсяна тих художніх творах, що сприяють зародженню у свідомості та підсвідомості
молодої людини якостей, які є носіями позитивної, життєствердної енергії. Цітвори мають давати естетичне задоволення і моральне опертя (оптимізм, життєствердність, ідея подолання труднощів, воля до перемоги, досягнення метитощо), однак це не зводилося до абсолюту. Враховано те, що літературний текстяк явище мистецтва – живий організм, а тому своїм впливом на людину завжди
непередбачуваний. Іноді негативний приклад із художнього твору може спрацювати значно потужніше, сприяти духовному очищенню, оновленню, моральному загартуванню.
Навчально-виховний процес уроків української літератури передбачає формування цілісного уявлення про неї як про важливий складник національної
культури, підвищення загального рівня культури майбутнього покоління, розвиток його творчого, інтелектуального потенціалу, виробленню здорового, повноцінного світогляду.
Викладання літератури відбувається у форматі загального мистецького
контексту, в якому створювався художній твір, а також міжпредметних зв’язків
(українська мова, румунська мова і література, російська мова і література, історія, зарубіжна література, громадянське виховання, образотворче мистецтво,музика, природознавство, географія, естетика, етика).
Для кожного класу окремо вказується загальна кількість годин (однаковадля всіх).
Під час навчально-виховного процесу програмою передбачено таку йогоорганізацію, у процесі якої вчитель дає необхідні стартові знання, висловлюєдемонструє власні судження, заохочує до глибшого пізнання, зацікавлює, корегує, спрямовує вивчення теми. Але не вимагає прийняття єдиної думки, недиктує своє прочитання тексту, він лише спонукає до певних оціночних висновків, а учень вчиться їх робити самостійно, так само як і самостійно мислити, оцінювати, порівнювати, проводити аналогії з сучасним життям, власним
досвідом тощо.
Загалом така демократична орієнтація курукулума спрямована на постійну
творчу співпрацю, діалог учителя, учня з художнім твором, дає широкий простірдля самостійного сприйняття і осмислення літератури як явища мистецтва.

39

40
41

І.С. Нечуй-Левицький . “Кайдашева сім ‘я”.
Усні та письмові твориПанас Мирний “Хіба ревуть воли, як ясла повні?”, “ Лихі роздуми.
люди” (оглядово).
Усвідомлює цінність людини і її інтеВиразне поетичних творів,грації у сучасне суспільство.
Література кінця ХІХ – початку ХХ століття
уривків з прозових творів.
I. Франко Збірка “З вершин і низин”: “Гімн”, “Думи пролетарія”, “Не пора, не пора”.
Рольова гра.
Цикл “Веснянки”:”Гримить”, “Земле, моя всеплодющая
Знає історію написаня твору.
мати”, “Моя любов”, “Ой ти, дівчино, з горіха зерня”,Вікторина.
“Чого являєшся мені у сні?”, “Сідоглавому”, Декадент”,Формулює усно і письмово власні оцін- “Мойсей”, “Украдене щастя”. Стаття “Література, її заІндивідуальне опитування.
ні судження і вміє їх захищати.
вдання і найважливіші віхи” .
Мозковий штурм.
Б. Грінченко “Хлібороб”, “До праці”, “Смутні картини”,“Без хліба”, “Екзамен”, “Під тихими вербами”, “Дзвоник”. Взаємооцінювання.
Користується бібліотечними каталога- П. Грабовський “Я не співець чудовної природи”,ми, ЗМІ, Інтернетом.
“Справжні герої”, “Уперед”, “Трудівниця”, “До РусіКольорова гама.
України”, “До Н. К.С.”, “До матері”, цикл “Веснянки”, “ДоПорівнює твори різних культур і епох, БС-го” “Прощай коханий ляше-друже”.
Есе.
виявляючи спільне й відмінне в уявМ. Коцюбинський “Fata Morgana”, “Іntermeccio”, “Коні Опорна схема.
леннях про добро і зло, прекрасне і по- не винні”, “Тіні забутих предків”, “Цвіт яблуні”, “Для затворне, свободу і рабство.
гального добра”*.
Вербальне оцінювання.

Література рідного краюЗнає поняття «фольклор», його особли- Твори українських письменників Молдови або твори
вості і жанри.
молдавських письменників, перекладених на українську
Знає жанрові особливості балади, ро- мову, даються на вибір вчителя.
мансу, пісень літературного походження.
Позакласне читання
Усвідомлює особливості художМ. Куліш “Маруся Богуславка”, “Святиня”, “Слово надньої літератури як мистецтва слова,гробом Тараса Шевченка”. Марко Вовчок “Козачка”, “Двавзаємозв’язок літератури з життям,брати”, “Ледащиця”, “Три долі”, “Маша”. Ю. Федькович
роль художнього домислу в творі.
“Новобранчик”, “Лук’ян Кобилиця”, “Довбуш”, “Серце неРозуміє єдність форми і змісту в творах навчити”. Панас Мирний “Голодна воля”, “Повія”.
художньої літератури, естетичну цін- I. Нечуй-Левицький “Над Чорним морем”, “Афонський
ність літератури.
пройдисвіт”.
Визначає і пояснює характерні рисиI. Франко “Перехресні стежки”, “На дні”, “Сон князя
епохи, відображені в художньому тво- Святослава”, “Ліси і пасовиська”. М. Кропивницький
рі.
“Пошились у дурні”, “По ревізїі”.
Розрізняє визначальні ознаки оповіда- М. Старицький “У темряві”, “Оборона Буші”.
ння, повісті, роману як епічних жанрів. І. Карпенко-Карий “Безталанна”, “Мартин Буруля”.
Пояснює на прикладах особливосБ. Грінченко “Олеся”, “Серед чужих людей”.
ті драматичних творів. Жанри драма- М. Коцюбинський “Подарунок на іменини”, “Сміх”, “Вінтургії.
іде”, “Реrsоnа grаtа”.
Визначає істотні ознаки літературних
напрямів. Імпресіонізм.
Самостійно аналізує фольклорний твір.
Аналізує художій твір:виявляє основні проблеми;характерні риси епохи, відображені в Відомості з теорії літератури
ньому;
Поняття про пісню баладу, романс. Паралелізм у ліричідейно-художню та естетичну роль по- ній пісні. Поняття про художній прийом метаморфози.
засюжетних елементів;Поняття про пісні літературного походження. Поглиавторську позицію до зображеного;блення поняття про художню літературу, образну

Визначає в тексті художні засоби, пояс- Драматургія і театр другої половини ХІХ-початку ХХнює їхню роль.
століття
М. Старицький “До України”, “До молоді”, “Барвій”, “ПоЗнає і вміє самостійно аналізувати тво- ету”, “Не судилось”, “Талант”*.
ри для позакласного читання.
М. Кропивницький “Глитай, або ж павук”, “Доки сонце
зійде, роса очі виїсть”*.
Знає зміст художнього твору; сприймає I. Карпенко-Карий “Хазяїн”, “Сава Чалий”*.
його в контексті національної історії,ментальності, філософії.

Висловлює свою власну думку щодопроблеми літературного твору.

42
43Одиниці змісту

Види навчальноїта оцінної діяльності

Сприймає літературуяк засіб розвитку
власної духовності.

Українська література кінця ХІХ – початку ХХ століття
Леся Українка “Соntrа spem sрего”, “Ніч темна і тихаЗнає основних авторів і твори українбула”, “Стояла я і слухала весну”, “Давня весна”, “Вес- Презентація.
ської літератури, пояснює їх роль в істо- на”, “Перемога”, “Все покинуть, до тебе полинуть”, “Порії і культурі українського народу.
рвалася нескінчена розмова”, “Напис в руїні”, “Слово, Взаємоопитування.
Виявляє вічні етнічні цінності та їх інтер- чому ти нетвердая криця?”, “Давня казка”, ”Дим”, ”І
претацію в сучасному світі.
все-таки до тебе думка лине”, “Лісова пісня”, “Бояриня”*.
Самооцінювання.
Знає основні принципи жанрової
Ольга Кобилянська “Земля”, “В неділю рано зілля косистеми літератури і визначає основні пала”*, “Новели” (за вибором учителя).
Аналіз критичних статей.
жанрові особливості художніх творів.
Василь Стефаник “Новина”, “Камінний хрест”.
Електронні презентації.
Розрізняє тексти різних фнкціонально- Олександр Олесь “З журбою радість обнялась”, “Мисмислових стилів.
не кинемо зброї своєї”, “Айстри”, “Чари ночі” (“СміЛітературна дискусія.
ються, плачуть солов’ї”), “О слово рідне. ..”, “ЗамовАналізує художній текст. Визначає і ко- кніть всі: великий час прийшов”, “Моїй матері”, “ПоЕксперимент.
ментує тему, ідею, сюжет, систему обра- дорозі в казку”*.
зів.
Володимир Винниченко “Суд”, “Солдатики”, “Кумедія Письмовий твір.
з Костем”*.
Висловлює свою власну думку щодо про- Микола Вороний “За Україну”, “Євшан-зілля”, “Краю мій Есе естетичної і моральноблеми літературного твору.
рідний”, “За брамою раю”. Цикл поезій про кохання (на етичної проблематики.
вибір учителя): “На озері”, “Скрипонька”, “Хмари”, “СоУсвідомлює цінність людини і її інтегра- ловейко”.
Рольові ігри. Проблемнації у сучасне суспільство.
ситуація.
Українська література ХХ століття (1917–1934)Знає історію написаня твору.
Василь Чумак “Червоний заспів”, “Офіра”, “Сьогодні Усні та письмові твориФормулює усно і письмово власні оцінні ходив на могилу матусі”, “Волошки”, “Конваліії”.
роздуми.
судженняі вміє їх захищати.
Павло Тичина “Розкажи, розкажи мені поле...”, “АрфаКористується бібліотечними каталогами, ми, арфами...”, “О панно Інна”, “Мадонно моя”, “Скор- Виразне поетичних творів,ЗМІ, Інтернетом.
ботна мати”, “3олотий гомін”, “Я утверждаюсь”,уривків з прозових творів.

Розуміє літературу як невід’ємну частину Усна народна творчість
української і всесвітньої культури.
Народна драма. Весілля – велична народна драма.
Презентація твору в групах.
Спільне й відмінне в її сюжеті в різних регіонах УкраУсвідомлює основні принципи загально- їни. Поділ на своєрідні акти: сватання, заручини, пле- Складання питань до тволюдської системи морально-етичних цін- тіння вінка, гільце, дівич-вечір, каравай, саме весілля, ру.
ностей.
покриття молодої.
Весільні пісні: Виготовлення короваю. Звивання гіль- Аналіз мови художніх твоця і вінків.
рів.

Субкомпетенції

Українська література – ХI класскладає характеристику героя, виявляє специфіку її як мистецтва слова, про художній образ.
типове й індивідуальне,Художній твір як явище мистецтва. Роль художнього
порівнює дійових осіб одного і різних домислу в ньому. Єдність форми і змісту в художньотворів.
му творі. Поняття про характер, індивідуальне й тиСкладає характеристику колективно- пове в ньому. Оповідання і повість як жанри епічногого героя.
твору. Поняття про роман. Історичний роман. ПоглиВиявляє власне ставлення до прочита- блення поняття про повіст і роман. Соціально-побутова
ного, до вчинків дійових осіб; доводить повість. Естетична сутність літератури. Анафора. Поесвої думки.
тичне кільце. Поняття про епіфору. Поглиблення понятКористується довідковою літератутя про жанри драматургії. Комічне й трагічне. Гротеск.
рою (літературними енциколопедіями, Поглиблення поняття про роль описів в художньому
словниками літературознавчих термі- творі (інтер’єр, пейзаж).
нів) та додатковими джерелами.
Поняття про імпресіонізм. Новела. Поглиблення знань
Готує доповідь або реферат на літера- про роль підтексту в художньому творі. Демонологія натурну тему за пропонованими джере- родна.
лами).
Складає усні й письмові твори-роздумина літературні та публіцистичні теми.

“Похорон друга”.Поезії збірки “Замість сонетів іоктав”(на вибір учнів)*.
Максим Рильський “Яблука доспіли”, “Слово прорідну матір”, “Шопен”, “Діалог”, “Троянди і виноград”,“Рідна мова”.
Володимир Сосюра “Червона зима”, “І пішов я тоді до Вікторина.
Петлюри”, “Так ніхто не кохав”, “Коли потяг у даль загуркоче”, “Любіть Україну”, “Я знаю силу слова”.
Індивідуальне опитування.
М. Хвильовий “Я (Романтика)”.
Мозковий штурм.
Микола Куліш “Мина Мазайло”.
Валер’ян Підмогильний “Місто”.
Взаємооцінювання.
Богдан Лепкий “Журавлі”, “Цвіт щастя”.
На вибір вчителя 2 поета Празької школи: О. Оль- Кольорова гама.
жич, Є. Маланюк, О. Лятуринська, О. Теліга.
Есе.
Знає і вміє самостійно аналізувати твори Література рідного краюОпорна схема.
для позакласного читання.
Твори українських письменників Молдови або твори
Знає відомості про неоромантизм, рево- молдавських письменників, перекладених на україн- Вербальне оцінювання.
люційний романтизм, експресіонізм та ську мову, даються на вибір вчителя.
Доповіді, реферати.
видатних представників цих методів.
Публічний виступ.
Розрізняє літературні роди та їх основні Позакласне читання
Слухання, читання, аналіз
жанри, особливості роману-утопії.
Весільні пісні українців Молдови (записи).
художніх текстів, критичЗнає драматичні жанри та їх різновиди. Л. Українка “Оргія”, “Одержима”, “В катакомбах”,них статей, довідкової ліОсобливості драматичної поеми, драми- “До мого фортепіано”, “3абута тінь”, “Твої листи затератури;феєрії.
вжди пахнуть трояндами”Василь Стефаник “Клено- Добір художніх фактів, деЗнає істотні ознаки ліро-епічного твору. віі листки”. Ольга Кобилянська “Царівна”, “Людина”. талей, їх аналіз і системаЕскіз.
Олександр Олесь “Ніч на полонині”, “Лебідь”, “На чу- тизація, інтерпретація зВизначає ознаки мемуаної літератури, ав- жині”. В. Винниченко “Пророк”, “Сонячна машина”.
певною метою.
тобіографічного твору, їх особливості і С.Васильченко “На калиновім мості”, “Над Россю”,Встановлення причиновороль у літературному процесі.
“Олив’яний перстень”. П. Тичина “Сковорода”, “Про- наслідкових причин закометей”.
номірностей в художньому

Розуміє і пояснює роль тропів як засобів М.Рильський “Жага”, “Поле чорніє”, “На білу гречку творі (окремо взятому чи вобразного, яскравого, індивідуального
впали роси”, “Неопалима купина”. В. Сосюра “Марії”, декількох творах одного чивідтворення життєвих явищ.
“Васильки”, “Білі акації” ,”Солов’їні далі”, “Як не люрізних письменників).
Знає поетичні жанри.
бити рідну мову”. М. Хвильовий “Невеличка драма”, Добір аргументів, доказів
Розрізняє ознаки понять: індивідуальний “Остап Шантала”.
для ствердження чи спросстиль письменника, естетичний ідеал, петування того чи іншого
ренесення, психологізм.
Відомості з теорїі літератури
теоретичного положення,Вміє розказати про основні етапи житПоняття про неоромантизм, революційний романдумки.
тєвого і творчого шляху Л. Українки, П. тизм, експресіонізм. Драматична поема. Драма-феєрія. Написання творів, реценТичини, М. Рильського, О. Олеся, В. Со- Поняття параболи.
зій, відгуків на літературсюри; найвизначніші відомості про інших Естетичний ідеал письменника. Поглиблення знань ну тему;письменників.
учнів про новелу та прийоми зображення характеру в Роботи науковоВиявляє найхарактерніші ознаки літера- ній. Використання засобів лірики й драми в епічно- дослідницького плану:турного метод, жанр.
му творі.
складання рефератів, тез,Аналізує художній твір: визначає роль ге- Поглиблення поняття про тропи та їх ідейноповідомлень, доповідей.
роїв у розкритті ідейно-художнього зміс- естетичну роль. Індивідуальний стиль письменниту твору; характеризує героїв, враховую- ка. Поняття про перенесення. Поняття психологізчи авторське ставлення до них.
му в літературі. Поняття про науковофантастичний
З’ясовує взаємозв’язок світогляду і твор- роман-утопію. Поглиблення поняття про водевіль.
чості письменника.
Ліро-епічні жанри прози. Ескіз як ліро-епічний жанр.
Зіставляє дійових осіб, сюжетні лінії,Поетичні жанри й системи віршування.
особ­ливості композиції, ідейну спрямо- Автобіографічний твір. Підтекст його роль в творі.
ваність, авторську позицію.
Мемуарна література.
Опрацьовує й використовує літературнокритичні праці, складає тези й конспекти
статей, рецензій і на їх основі готує усній письмові повідомлення, доповіді, реферати.
Пише твори-роздуми проблемного характеру на літературні та публіцистичні теми.

Порівнює твори різних культур і епох,виявляючи спільне й відмінне в уявленнях про добро і зло, прекрасне і потворне, свободу і рабство.
Визначає в тексті художні засоби, пояснює їхню роль.

44
45

46
47

Одиниці змісту

Види навчальної таоцінної діяльності
Презентація твору в групах.

Література 1957–1990-х років
Експеримент.
Виявляє вічні етнічні цінності та та їх ін- Андрій Малишко “Україно моя”, “Ти мене накличешся
терпретацію в сучасному світі.
ночами”, “Я тебе вимріяв, ніжну й жагучу”, “Приходять Письмовий твір.
предки, добрі і нехитрі”, “Роздум” (“Чи встигну я цей камінь обтесати?”),”Поезія”, “Кашовар”*, “Теслярі”*,”Балада
Знає основні принципи жанровоїпро танкіста”*, “Це було на світанку”*.
Есе естетичної ісистеми літератури і визначає основні
Іван Багряний “Сад Гетсиманський”, “Сад Гетсиман- морально-етичної прожанрові особливості художніх творів.
ський”, ‘Туляйполе”*.
блематики.
Олесь Гончар “Прапороносці”, (оглядово), “Собор”,“Твоя зоря”*.
Рольові ігри. Проблемна
Аналізує художній текст. Визначає і коГригір Тютюнник новели “Три зозулі з поклоном”, “Од- ситуація.
ментує тему, ідею, сюжет, систему образів. давали Катрю”.
Олексій Коломієць “Дикий Ангел”. “Голубі олені”*.
Висловлює свою власну думку щодо про- Дмитро Павличко”Два кольори” , “Коли умер криУсні та письмові твориблеми літературного твору.
вавий Торквемада”, “Ти зрікся мови рідної”, “Коли ми роздуми.
Знає історію написаня твору.
йшли удвох з тобою”, “Ніч була ясна, я стежками біг”,“Полечу я до Монголії’.’ Голгофа”, *”О рідне слово, хто Виразне поетичних твоФормулює усно і письмово власні оцінні без тебе я?”, ”Лелеченьки” (“3 далекого краю лелеки ле- рів, уривків з прозових
судження і вміє їх захищати.
тіли”), інтимна лірика.
творів.
Ліна Костенко “Маруся Чурай”, “Мій перший вірш, наКористується бібліотечними каталогами, писаний в окопі...”, “Життя іде і все без коректур... “, Вікторина.
ЗМІ, Інтернетом.
“Умирають майстри”, “Пастораль XX сторіччя”, “Чекаю
дня, коли собі скажу... “, “Моя любове, я перед тобою...”. Індивідуальне опитуПорівнює твори різних культур і епох, ви- Василь Симоненко “Лебеді материнства”, “Монархи”, вання.
являючи спільне й відмінне в уявленнях “Де зараз ви, кати мого народу?”, “Задивлюсь у твої зіпро добро і зло, прекрасне і потворне, сво- ниці...”, “Злодій”, “Там, у степу схрестилися дороги”,*Мозковий штурм.
боду і рабство.
“Казка про Дурила”.
Визначає в тексті художні засоби, пояснює Улас Самчук “Марія”, “Волинь”*.
Взаємооцінювання.
їхню роль.
Борис Олійник “Урок”, “Сива ластівка”.
Іван Драч “Балада про соняшник”, Крила”, “Чорнобиль- Кольорова гама.
Знає і вміє самостійно аналізувати твори ська мадонна”(уривок). “Слово”*,”Стоколос”*, “Перо ідля позакласного читання.
меч”*.

Розуміє літературу як невід’ємну частину Усна народна творчість
української і всесвітньої культури.
Народнопісенна творчість на сучасному етапі.
Усвідомлює систему літературних обра- Пісні січових стрільців:”0й у лузі червона калина”,зів як засіб пізнання історії свого народу, “Видно село під горою”, “Гей ви, стрільці січовії”.
Складання питань дойого характеру, ментальності, специфіки Нове звучання патріотичних пісень, створених пись- твору.
етнокультурного й національного променниками:стору.
Гімн “Ще не вмерла Україна” П. Чубинського, “ Не пора, Аналіз мови художніх
Сприймає літературні образи типологічно не пора” І. Франка, “За Україну!” М. Вороного.
творів.
– від ідеалу до антигероя.
Розуміє особливості ідейного пафосу і ху- Пісні літературного походження, що стали народнидожню своєрідність української літерату- ми:Презентація.
ри на різних етапах її розвитку.
а) “Пісня про рушник”, “Стежина” А. Малишка; б) “ДваУсвідомлює роль ключових авторів і їхкольори” Д. Павличка;Взаємоопитування.
творів в цілісному літературному процесі в) “Виростеш ти, сину” В. Симоненка.
Усвідомлює основні принципи загальнолюдської системи морально-етичних уін- Українська література 1934–1958 рр.
Самооцінювання.
ностей.
Ю. Яновський “Вершники”, “Дочка прокурора”*.
Виконує комплексний аналіз літератур- І. Кочерга “Свіччине весілля”, “Ярослав Мудрий”*.
Аналіз критичних станого тексту як художнього феномену зОстап Вишня “Чухраїнці”, “Зенітка”, “Мисливські
тей.
огляду на історію написання, особистість усмішки”, “Щоденник”, “Думи мої, думи мої”, *Моя аві позицію автора, особливості художньої тобіографія. ”Отак і пишу”*, “Як варити і їсти суп з ди- Електронні презентації.
мови.
кої качки”*, “Заєць”*, “Гіпно-баба”*.
Сприймає літературу як засіб розвитку
О. Довженко “Зачарована Десна”, “Україна в огні”,власної духовності.
“Щоденник”(оглядово), новели “На колючому дроті”* Літературна дискусія.\Знає основних авторів і твори українта ін.(на вибір учнів).
ської літератури, пояснює їх роль в історіїі культурі українського народу.

Субкомпетенції

Українська література – ХII клас

48
49

Самостійно аналізує художній твір.
Роботи науковоВиявляє в творі істотні ознаки того чи індослідницького плану:шого літературного методу.
Відомості з теорії літератури
складання рефератів, тез,Опрацьовуває критичні статті, реценії на Різноманітність стилів і жанрів літератури. Роман уповідомлень, доповідей.
художні творі; складає тези, конспекти
новелах.
критичних матеріалів, використовуючи їх Драматична поема. Ліро-епічний твір. Поняття проу власних відгуках, доповідях, рефератах. кінодраматургію таїїжанри (кіноповість, кіноепопея,Користується різноманітною довідковою кінопоема). Кіносценарій. Роман у віршах. Жанрові різлітературою.
новиди лірики. Сонет. Роман-епопея, роман-хроніка –Пише твори-роздуми на літературні чижанрові різновиди роману. Жанри драматургії. Традипубліцистичні теми, виказуючи власнеції й новаторство в літературі.
ставлення до героїв, їх вчинків, художніх
особливостей, авторської позиції тощо.
Усно і письмово полемізує на літературні
теми; сприймає різні точки зору на літературні події, характери, типи, зіставляє їх.
Доводить власну думку, правильно добираючи епізоди, переконливі деталі дляхарактеристики персонажа, створення образу, картини.
Виразно читає поезії та прозу, передаває
голосом думки й почуття автора, своє йавторське ставлення до зображеного.

Василь Стус “Як добре те, що смерті не боюсь я”, “Залітописом Самовидця”, “Наснилося, з розлуки наверзЕсе.
Знає основні етапи розвитку української лося”.
Опорна схема.
літератури, найважливіші факти та особливості розвитку літературного процесу. Література рідного краюТвори українських письменників Молдови або твори Вербальне оцінювання.
Знає особливості художньої літерамолдавських письменників, перекладених на україн- Доповіді, реферати.
тури як форми суспільної свідомості,Публічний виступ.
взаємозв’язок літератури з життям; есте- ську мову, даються на вибір вчителя.
Слухання, читання, анатична сутність літератури.
ліз художніх текстів,Усвідомлює місце і значення українсько- Позакласне читанняго красного письменства в світовій літе- Ю. Яновський Поезії збірки “Прекрасна Ут”, “Чотири критичних статей, довідшаблі”, “Дума про Британку”, “Мир”, “Жива вода”. І. Ко- кової літератури;ратурі.
Добір художніх фактів,Вміє розповісти про найвизначніші відо- черга “Алмазне жорно”, “Пророк”.
мості про життя і творчість українських О. Довженко “Повість полум’яних літ”. А. Малишко По- деталей, їх аналіз і систеписьменників; місце і значення вивчених езії збірок “Дорога під яворами”, “Синій літопис”, “Сер- матизація, інтерпретаціяз певною метою;творів у доробку письменника та в літера- пень душі моєї”(на вибір учнів).
О.Гончар “Людина і зброя”, “Циклон”, “Берег любові”. Встановлення
турному процесі відповідного періоду.
Розуміє визначальні ознаки понять: літе- Новели:”Модри Камінь”, “Людина в степу”, “Жінка в сі- причиново-наслідкових
ратурний метод, критичний реалізм, літе- рому”. М. Стельмах “Хліб і сіль”, “3ачарований вітряк”. причин закономірносГригір Тютюнник Збірка оповідань “Зоряні вежі”(на ви- тей в художньому творі
ратурні роді; жанри.
(окремо взятому чи в дебір учнів), “Хмарка сонця не заступить”.
Розрізняє жанрові різновиди; поняттяхудожній образ, літературний характер, О. Коломієць “Фараони”. Д. Павличко “Яблуня”, “Кон- кількох творах одного чилітературний тип; індивідуальний стиль церт у царя”, “Рубаї’, “Між горами в долині білі юрти”. різних письменників).
Добір аргументів, докаЛіна Костенко Поезії збірок останніх
письменника.
зів для ствердження чироків:”Неповторність”, “Сад нетанучих скульптур”,Усвідомлює конкретно-історичне та загальнолюдське значення літературних ге- “Вибране”(на вибір учнів). “Розкажу тобі думку таєм- спростування того чи інроїв і подій, зображених у вивчених тво- ну..”. “Проводи...”. В. Симоненко “Кирпатий барометр”, шого теоретичного положення, думки.
“Кривда”, “Вона прийшла”, “Моя мова”, “Є в коханні ірах.
Дає самостійну оцінку вивчених творів на будні, і свята”. Б. Олійник “Крила”, “У дзеркалі сло- Написання творів, рецензій, відгуків на літева”, “Сім” І. Драч “Смерть Шевченка”, “Балада прооснові літературно-критичних робіт.
батька”, “Дума про вчителя”, “Реквієм Павлові Тичині”. ратурну тему;Критерії оцінюваннята здатність до оригінальних рішень різноманітних навчальних
завдань, до перенесення набутих знань та вмінь на нестандартні
ситуації, схильність до літературної творчості.

Рівні навчальних до- БалиКритерії оцінювання навчальних досягнень учнів
сягнень учнів
Незадові1–2 Учень розуміє навчальний матеріал на елементарному рівні
льниййого засвоєння, відтворює якийсь фрагмент окремим реченням.
3–4 Учень сприймає навчальний матеріал, дає відповідь у вигляді
вислову (з допомогою вчителя).
Задовіль5 Учень володіє літературним матеріалом на початковому рівні
ниййого засвоєння, відтворює незначну його частину, дає визначення літературного явища без посилання на текст.
5 Учень володіє матеріалом та окремими навичками аналізу літературного твору, з допомогою вчителя та учнів відтворює матеріал і наводить приклад з тексту.
6 Учень володіє матеріалом, відтворює значну його частину, з допомогою вчителя знаходить потрібні приклади у тексті літературного твору.
Хороший
7 Учень володіє матеріалом і навичками аналізу лiтературного
твору за поданим учителем зразком, наводить окремі власні
приклади на підтвердження певних суджень.
8 Учень володіє матеріалом, навичками текстуального аналізуна рівні цілісно-комплексного уявлення про певне літературне
явище, під керівництвом учителя виправляє допущені помилкий добирає аргументи на підтвердження висловленого судженняабо висновку.
8 Учень володіє матеріалом та навичками ціліснокомплексного аналізу художнього твору, систематизує таузагальнює набуті знання, самостійно виправляє допущені
помилки, добирає переконливі аргументи на підтвердження
власного судження.
Високий
9 Учень володіє матеріалом та навичками цілісно-комплексного
аналізу літературного твору, виявляє початкові творчі здібності, самостійно оцінює окремі нові літературні явища, знаходитьі виправляє допущені помилки, працює з різними джерелами
інформації, систематизує та творчо використовує дібраний матеріал.
9 Учень на високому рівні володіє матеріалом, вміннями і навичками аналізу художнього твору, висловлює свої думки, самостійно оцінює різноманітні явища культурного життя, виявляючи власну позицію щодо них.
10 Учень вільно володіє матеріалом та навичками текстуального
аналізу літературного твору, виявляє особливі творчі здібності

1. Базовий куррикулум. Нормативные документи. В. Гуцу. Кишинев, 1997.
2. Аттестация педагогических работников – основа реформи образования. Н. Букун,В. Гуцу й др. Кишинев, 1998.
3. Аніскіна Н.О. Організація профільного навчання в сучасній школі. Х. Основа, 2003.
4. Антоненко-Давидович Б.Д. Як ми говоримо. К. Либідь, 1991.
5. Бернадська Н., Задорожна С. Українська література. Запитання і відповіді: Посібникдля загальноосвітніх шкіл//К.: Феміна, 1996.
6. Біляєв О. М., Симоненкова Л.М., Скуратівський Л.В., Шелехова Г. Т. Навчання української мови в 10 – 11 класах: Посібник для вчителя. К. Освіта, 1998.
7. Біляєв О.М. Сучасний урок української мови. К. Рад. шк., 1981.
8. Біляєв О.М, та ін. Методика вивчення українського правопису. К. Рад. шк., 1984.
9. Бондарчук Л.І. Методику підказує текст: Навч. посібник. Тернопіль: Мальва-ОСО, 2001.
10. Вертій О. З’ясування народних джерел творчості письменника в школі. В: Українська мова й література в школі. 2005, №3, с. 14 – 16.
11. Горошкіна О.М. Лінгводидактичні засади навчання української мови в старших
класах природничо-математичного профілю. Луганськ: Альма-матер, 2004.
12. Горпинич В.О. Будова слова і словотвір. К.: Рад. шк., 1977.
13. Горяний В.Д. Синтаксис односкладних речень. К.: Рад. шк., 1984.
14. Демчук О. Нестандартні уроки з української літератури, 9–11 клас//Тернопіль,Підручник-посібник, 2000.
15. Довга О.М. Як писати твір: Методичний посібник для вчителів-словесників. К.:Просвіта, 1995.
16. Дорошенко С.Ш. Граматична стилістика української мови. К. Рад. шк., 1985.
17. Єрмоленко С.Я. та ін. Мова і час. Розвиток функціональних стилів сучасної української літературної мови: К. Наук. Думка, 1977.
18. Жулинський М. Заявити про себе культурою// К.: Генеза, 2001.
19. Забашта Л.І. Узагальнення і систематизація знань з української мови. 10 клас: Посібник для вчителя. К. Освіта, 1991.
20. Загальноєвропейські Рекомендації з мовної освіти: вивчення, викладання, оцінювання / Науковий редактор українського видання доктор пед. наук, проф. С.Ю. Ніколаєва.
К. Ленвіт, 2003.
21. Івахненко Т. Український символізм. В: Українська мова й література в школі, 2005,№7 , с. 23–27.
22. Ільницький М. Література українського відродження. Напрями і течії в українській літературі 20-х–початку 30-х років ХХ століття. Львів, 1994.
23. Кващук А.Г. Синтаксис складного речення. К., Рад. шк., 1986.
24. Коваль А.П. Культура ділового мовлення. Писемне та усне ділове спілкування.
Вид. 3-є. К.: Вища шк., 1982.
25. Кордун П.П. Вивчення стилістики в середній школі. К.: Рад. шк., 1977.
26. Козачук Г.О. Підвищення грамотності учнів: Навч. посібник для учнів. К. Освіта,1994.
27. Кононенко В.І. Мова. Культура. Стиль: Зб. статей. Київ – Івано-Франківськ, 2002

50

51

Бібліографічний список

28. Крип’якевич І. Історія української культури //К.: Либідь,1994.
29. Лавріненко Ю. Розстріляне відродження //К.6 , Смолоскип, 2002.
30. Лімборський І. Погранична літературна ситуація як факт художньої свідомості//Українська мова й література в середніх школах, гімназіях, ліцеях та колегіумах. 2005,№3, с. 96–100.
31. Марко В.П., Клочек Г.Д. І вічна таїна слова. Аналіз великого епічного твору. Посібник для вчителя // К.: рад школа,1990.
32. Мельничайко В.Я. Творчі роботи на уроках української мови. К. Рад. шк., 1986.
33. Попович К.Ф. Український театр на Кишинівській сцені. Кишинів: Штіінца, 1995.
34. Наєнко М. Художня література України //К.: Просвіта, 2005.
35. Сагач Г.М. Золотослів: Навчальний посібник для середніх і вищих навчальних закладів. К. Райдуга, 1993.
36. Сліпушко О. Українська мова й етапи кар′єри ділової людини. К. Криниця, 1999.
37. Телехова О. Використання критичних праць під час вивчення української літератури// Українська мова і література в школі. 2006, №1, с. 32–36.
38. Шелехова Г., Манако А., Остаф Я. Комп’ютерні технології у навчанні мови// Дивослово. 1999, № 3, c. 33–35.
39. Яценко Т. філософсько-світоглядні теорії епохи модернізму // Українська мова ілітература в школі. 2004, № 6, с. 57–60.

52