Preliminarii

CZU 811(073.3)
L 62
Aprobat: la şedinţa Consiliului Naţional pentru Curriculum, proces-verbal nr. 10 din 21 aprilie
2010; prin Ordinul Ministerului Educaţiei nr. 244 din 27 aprilie 2010.
Elaborat în cadrul Proiectului „Modernizarea şi implementarea curriculumului din învăţămîntul
secundar general şi dezvoltarea standardelor educaţionale din perspectiva şcolii prietenoase copilului”, finanţat de Reprezentanţa UNICEF în Republica Moldova.
Editat în cadrul Proiectului „Educaţia de calitate în mediul rural din Moldova”, finanţat de Banca
Mondială.
Echipele de lucru:
Curriculumul modernizat (2010): Guţu Ion, doctor conferenţiar, USM, coordonator; Brînză Eugenia, consultant, Ministerul Educaţiei, coordonator; Voroniuc Silvia, grad didactic superior, LT„Prometeu-Prim”, Chişinău; Şapa Elena, doctor conferenţiar, USM; Gorea Ana, doctor conferenţiar, USM; Lisnic Tamara, lector superior, USM; Vatamaniuc Aurel, doctor, I.Ş.E.; Petcu Tatiana, grad didactic superior, LT „Gh. Asachi”, Chişinău; Caraivan Ana, grad didactic superior, LT„M. Kogălniceanu”, Chişinău; Genunchi Elena, grad didactic superior, LT „Hyperion”, Chişinău; Covali Leonid, grad didactic I, LT „Cervantes”, Chişinău; Mîrzenco Zinaida, grad didactic I, LT „Cervantes”, Chişinău; Kojuşko Ludmila, grad didactic superior, LT „D. Alighieri”, Chişinău; Botnari Violeta, grad didactic superior, LT „D. Alighieri”, Chişinău; Gafton Loreta, grad didactic superior, LT„M. Eminescu”, Chişinău; Abramova Oxana, grad didactic superior, LT „Puşkin”, Chişinău; Cazacu Angela, grad didactic I, LT „N. Iorga”, Chişinău; Frumuzachi Victoria, grad didactic I, DGETS, Chişinău.
Programele la Limba turcă: Bilal Taştekin, prof. de limba turcă, grad didactic II, LT „Orizont”, filiala
Ciocana, masterand; Osman Aytekin, prof. de limba turcă, LT „Orizont”, filiala Ciocana, grad didactic
II, masterand; Nasuh Güneş, prof. de limba turcă, LT „Orizont”, filiala Ciocana, grad didactic II, masterand; Orhan Erturan, prof. de limba turcă, LT „Orizont”, filiala Buiucani, grad didactic II, masterand;
Erkan Yılmaz, prof. de limba turcă, LT „Orizont”, filiala Buiucani, grad didactic II, masterand.
Ediţia 2006: Guţu Ion, doctor conferenţiar, USM, coordonator; Balaban Teodor , doctor conferenţiar, USM, coordonator; Brînză Eugenia, consultant, ME, coordonator; Dumbrăveanu Ion, doctor
habilitat, profesor universitar, USM; Burdeniuc Galina, doctor habilitat, profesor universitar, USM;
Guţu Aneta, doctor conferenţiar, ULIM; Şapa Elena, doctor conferenţiar, USM; Gorea Ana, doctor
conferenţiar, USM; Lisnic Tamara, lector superior, USM; Gărbălău Veronica, conferenţiar, I.Ş.E.;
Cincilei Cornelia, doctor conferenţiar, USM; Radu Zinaida, doctor conferenţiar, ULIM.

Descrierea CIP a Camerei Naţionale a Cărţii
Limbi străine: Curriculum pentru cl. a 10-a–a 12-a / Min. Educaţiei al Rep. Moldova. –Ch.: Î.E.P. Ştiinţa, 2010 (Tipografia „Elena V.I.” SRL). – ISBN 978-9975-67-679-3. – (Curriculumnaţional).
[Pt.] a 2-a. – 2010. – 48 p. – Bibliogr.: p. 47–48 (28 tit.). – ISBN 978-9975-67-681-6
811(073.3)
Imprimare la Tipografia „Elena V.I.” SRL, str. Academiei, 3;
MD-2028, Chişinău, Republica Moldova

ISBN 978-9975-67-679-3
ISBN 978-9975-67-681-6 (Partea a 2-a)

© Ministerul Educaţiei al Republicii Moldova. 2010© Întreprinderea Editorial-Poligrafică Ştiinţa. 2010

Curriculumul şcolar pentru Limbi străine II, la fel ca şi celelalte, îşi propune sărăspundă cerinţelor actuale ale societăţii în întregime şi ale educaţiei în special, să
reflecte şi să promoveze modernizarea procesului de învăţămînt, drept consecinţă aschimbărilor care au intervenit în sistemul educaţional după elaborarea curriculumului în prima variantă, respectiv, a schimbărilor survenite în procesul de proiectare–predare–învăţare–evaluare a limbii străine.
Necesitatea acestei revizuiri este sugerată de perspectiva trecerii de la modelul deproiectare curriculară centrat pe obiective (implementat pînă în prezent) la modelul
centrat pe competenţe. Altfel spus, are loc o deplasare a accentului de pe procesul
de predare, focalizat abuziv pe obiective şi pe atomizarea minuţioasă a demersului
educativ la fiecare lecţie, în baza obiectivelor operaţionale, pe procesul de învăţare şi
evaluare, axat pe produsul final al acestui proces – competenţele, care integrează în
mod funcţional cunoştinţele, capacităţile, atitudinile şi valorile formate. Mai multdecît atît, competenţele se impun şi prin caracterul lor finalizat, disciplinar, contextualizat, cumulativ şi evaluabil. Anume această tranziţie de la proces la rezultat, de la
predare la învăţare, de la proiectare la evaluare, conduce în mod logic şi spre plasarea
elevului în centrul sistemului educativ ca subiect competent, actant principal şi coparticipant efectiv la procesul de predare–învăţare–evaluare a limbii străine. Realizarea cu succes a acestei tranziţii nu este una gratuită, ci presupune şi o reabordare
a metodologiei sau a strategiei de predare–învăţare–evaluare, în care scop, profesorul
nu poate să rămînă în postura de donator abil de informaţie, iar elevul în cea deacumulator şi consumator pasiv al acestei informaţii. Redevenirea sau metamorfozarea, în ambele cazuri, este viabilă prin promovarea şi actualizarea unei pedagogii
active, îndeosebi a metodelor interactive sau cu caracter bilateral, fondate pe schimbul reciproc de idei şi experienţe, pe colaborarea şi relaţionarea interpersonală, pe
reflecţii şi contraargumentări, pe medieri şi exprimări interculturale, pe dezvoltareagîndirii creative şi critice, pe formarea inteligenţei sociale şi acţionale, drept constituente ale unui învăţămînt formativ contemporan. Implementarea strategiei educativeacţionale presupune din partea participanţilor la proces: profesor–elev, elev–profesor, elev–elev etc. o adoptare a unui comportament adecvat axat pe respect reciproc,
alteritate, atitudine pozitivă, sinceritate, punctualitate, discreţie şi confidenţialitate,
responsabilitate etc.
Ţinem să subliniem faptul că precedentele curriculumuri de limbi străine, chiardacă erau centrate pe obiective, promovau, cu preponderenţă, în cadrul obiectivelor generale ale disciplinei, şi formarea variatelor tipuri de competenţe (lingvistice,comunicative, culturale, metodologice, atitudinale etc.), pentru ca în varianta Curriculumului de franceză pentru clasele bilingve (CFCB) din Republica Moldova (Chişinău, CEP USM, 2008) să propună o varietate de competenţe, realizabilă în această
arie curriculară.
Schimbările ce se fac simţite, mai ales, la acest început de mileniu (dezvoltarea
tehnologică şi informaţională, europenizarea şi mondializarea, dialogismul intercultural etc.) impun necesitatea definirii unor competenţe ce urmează a fi formate3pînă la finele învăţămîntului preuniversitar, de care are nevoie fiecare cetăţean, întru afirmarea deplină a personalităţii sale pe tot parcursul vieţii, a integrării socialereuşite şi a necesităţii de angajare pe piaţa muncii sau pentru o orientare profesională spre studiile universitare (de licenţă). În spaţiul european, aceste preocupări au
condus Consiliul European de la Lisabona (2000) spre ideea ca educaţia, instruireaşi încadrarea în muncă să fie considerate parte constituantă a politicilor necesaretransformării economiei Europei în cea mai dinamică economie axată pe cunoaştere. Au fost stabilite mai multe comisii, care au avut ca misiune să elaboreze un
Cadru European capabil să determine „noile competenţe de bază” şi modalitatea
integrării acestora în curriculumurile şcolare, promovarea şi formarea lor pe toată
durata vieţii, întrucît o mare parte dintre ele permit o gestionare mult mai raţională
a parcursului educaţional al oricărui individ, a interacţiunii sociale şi a comunicării
interpersonale. În Raportul de progres al Grupului de lucru B, din noiembrie 2004,
pentru elaborarea competenţelor, au fost stabilite 8 competenţe-cheie destinate
educaţiei pe tot parcursul vieţii, care trebuie ajustate la cadrul social, lingvistic şi
cultural al indivizilor.
Comunicarea în limbile străine reprezintă una dintre aceste competenţe-cheie, iar
la nivelul învăţămîntului liceal constituie un mijloc eficient şi primordial de a accede
la surse internaţionale de informare şi de documentare, care promovează valori individuale şi general-umane, un instrument efectiv de abordare şi realizare a unei trepte
mai înalte de cultură generală şi de civilizaţie, de maturizare spirituală şi intelectuală,de comunicare interpersonală şi interculturală.
Comunicarea în Limbi străine II, la treapta liceală, vine să ofere elevului încăo posibilitate de a-şi lărgi atît gama competenţelor lingvistice necesare supravieţuirii economice, sociale şi culturale a individului modern, cît şi accesul la alteconţinuturi educative, la diverse surse de informare, la o lume complementară deatitudini şi valori, deci îi permite să obţină un nivel mai înalt de competenţe în
raport cu treapta gimnazială. Avînd o perioadă de timp mai redusă pentru învăţarea Limbii străine II, dar o experienţă lingvistică şi metodologică mult mai mareîn raport cu începutul învăţării Limbii străine I, elevul va trebui să se includă multmai motivat şi mai dinamic în acest proces, în care sînt puse în valoare abilităţi dea recepta, înţelege, produce şi decoda enunţuri, gînduri, sentimente şi fapte, atît înformă orală, cît şi în scris (audiere, vorbire, citire şi scriere), într-o gamă adecvată
de situaţii sau contexte sociale. Ele au fost definite de Cadrul European Comunde Referinţă pentru Limbi (CECRL) – profesional, public, educaţional, personal– şi sînt racordate la interesele, dorinţele şi nevoile individului. În acelaşi timp,
comunicarea sau domeniul comunicării, propriu limbii străine, apelează şi la deprinderi de interacţiune şi mediere, care în concepţia americană a Curriculumuluide limbi străine din Massachusetts (CLSM), actualizată în varianta CFCB din 2008şi în cea a curriculumurilor revizuite de Limbi Străine I, poate fi completat şi dealte domenii curriculare, cum sînt cele ale culturii (formarea competenţelor socio/
pluri/interculturale prin cunoaşterea culturii ţărilor a căror limbă este studiată),ale comparaţiei (formarea, mai ales, a competenţelor metodologice în baza deprinderii de a învăţa să înveţi, practicată la celelalte limbi), ale conexiunii (formarea,
4

Structura Curriculumului la Limbi străine II în ciclul liceal
Preliminarii
Concepţia disciplinei
Competenţe-cheie/transversale
Competenţe transdisciplinare
Competenţe specifice disciplinei
Subcompetenţe,conţinuturi, activităţi
Clasa X
Domenii

Clasa XI
Domenii

Clasa XII
Domenii

Subcompetenţe
Conţinuturi
Activităţi

Subcompetenţe
Conţinuturi
Activităţi

Subcompetenţe
Conţinuturi
Activităţi

Domenii şi conţinuturi lingvistice şi tematice
Clasa X
DomeniiConţinuturi
Arii şi actede comunicare

Clasa XI
DomeniiConţinuturi
Arii şi actede comunicare

Clasa XII
DomeniiConţinuturi
Arii şi actede comunicare

Arii şi acte de comunicare

Nivelul A2 (competenţe de producere)
Nivelul B1 (competenţe de receptare)
Strategii didactice
Strategii de evaluare
Bibliowebografia

5mai ales, a competenţelor interdisciplinare în baza ariei curriculare limbă şi comunicare) şi ale comunităţii (formarea, mai ales, a competenţelor civice de ordin
atitudinal şi axiologic în cadrul comunităţii de origine (a limbii materne) şi a celei
de primire (a limbii străine), toate fiind pertinente formării generale a individuluila treapta liceală.
Procesul de revizuire a Curriculumului de Limbi Străine II pentru ciclul liceal aluat în considerare mai mulţi factori, printre care:• specificul sistemului educaţional, în general, şi al celui liceal, în particular, din
Republica Moldova;• experienţa naţională şi internaţională a elaborării curriculumurilor şcolare şi
universitare de către comunitatea academică din republică;• integritatea concepţiei curriculare la nivelul ciclului liceal şi asigurarea continuităţii în raport cu ciclul gimnazial, în predarea axată pe context şi pe nevoile decomunicare ale elevului;• recomandările comisiilor europene privind achiziţionarea competenţelor-cheieîn cadrul învăţămîntului obligatoriu;• raţionalitatea tipologizării competenţelor şi plasării lor în domenii concrete deformare curriculară;• racordarea competenţelor liceenilor la nivelurile de performanţă ale CECRL;• concordarea conţinuturilor educaţionale la Limba străină II cu disciplinele lingvistice şi limitrofe ale ciclului liceal;• ajustarea conţinuturilor educaţionale la particularităţile psihofiziologice ale elevilor din ciclul liceal;• necesitatea de a oferi un răspuns adecvat cerinţelor sociale, exprimat în termeni
de competenţe finale evaluabile, la încheierea învăţămîntului liceal.
Obiectivul fundamental al disciplinei Limbi străine II este ca elevul să achiziţioneze şi să-şi dezvolte competenţele de comunicare, necesare pentru a înţelege
texte redactate într-o limbă clară şi standard şi să producă mesaje scurte şi simple,adică să atingă, conform descriptorilor CECRL la Limbi străine II, nivelul B1 în
comprehensiunea orală şi scrisă şi nivelul A2 în producerea/interacţiunea orală
şi scrisă.
Administrarea disciplinei
Statutul
Aria curriculară
disciplinei
Obligatoriu/Limbă şi comunicare
Aprofundat

Nr. de unităţi
Nr. de orede conţinuturi pe clasepe ana X-a 3 unităţi de conţinut în evo- 70/103*
a XI-a luţie de la an la an
70/103*
a XII-a70/103*Clasa

Notă: Unitatea de conţinut echivalează cu o temă majoră a disciplinei Limbistrăine I.
* Pentru Planul-cadru cu studiere aprofundată a limbilor străine.

6

I. Concepţia didactică a disciplinei
Concepţia disciplinei Limbi străine II îşi propune să asigure concordanţa şi
continuitatea logică, proprii Limbilor străine I, la ciclurile anterioare şi la cel liceal,şi se centrează, mai ales, pe dimensiunea comunicativ-acţională a limbii care va
determina obiectivul de bază al predării–învăţării–evaluării acestei discipline în
ciclul liceal.
Nevoia deplasării accentului de pe procesul de predare pe procesul de învăţare
şi evaluare reliefează predominanţa rezultatelor în faţa ofertelor, reiterează importanţa învăţămîntului formativ-dezvoltativ în faţa celui tradiţional, informativreproductiv, centrat pe profesor şi bazat pe conţinuturi precise, acestea din urmănecesitînd a fi transformate în realităţi funcţionabile ce promovează autonomia,
creativitatea, adaptarea la caracterul labil al realităţii, ingeniozitatea şi gîndirea
critică a elevilor. Obiectivele urmă­rite sînt ancorate pe formarea de competenţe
(lingvistice, comunicativ-discursive, socioculturale, civice etc.) ce au fost corelate
şi cu particularităţile de dezvol­tare intelectuală, psihologică şi de vîrstă ale elevilor.
Competenţa este definită ca un ansamblu/sistem integrat de cunoştinţe, capacităţi,deprinderi şi atitudini, dobîndite de elevi prin învăţare şi mobilizate în contexte specifice de realizare, adaptate vîrstei şi nivelului cognitiv al elevului, în vederea rezolvării unor probleme cu care acesta se poate confrunta în viaţa reală. Competenţele
urmează a fi formate în baza subcompetenţelor şi a obiectivelor de referinţă pînala finele învăţămîntului preuniversitar şi fiecare individ are nevoie de ele întru
afirmarea deplină a personalităţii sale, a spiritului cetăţeniei active, a incluziunii
sociale şi a necesităţii de angajare pe piaţa muncii sau pentru o orientare profesională spre studiile universitare de licenţă.
Dat fiind faptul că studierea Limbii străine II începe practic de la zero, iar nivelurile de pregătire a elevilor admişi în învăţămîntul liceal sînt diferite, demersul
educaţional se va structura în mod diferenţiat, aşa încît în clasa a X-a se va proceda lainiţierea, omogenizarea şi consolidarea competenţelor proaspăt achiziţionate la prima etapă; în clasa a XI-a – la consolidarea şi extinderea acestor competenţe, iar în
clasa a XII-a – la aprofundarea şi sistematizarea competenţelor achiziţionate pe întreg
parcursul etapei liceale.
Prezenta concepţie, asemeni celorlalte concepţii ale disciplinei Limbi străine,este bazată pe o serie de repere epistemologice, care presupune familiarizarea cu
unii termeni cu caracter special, necesari nu numai stăpînirii noţiunilor prezentului curriculum, dar şi funcţionării eficiente a procesului de implementare a conţinuturilor la variate niveluri, cum ar fi:
Abordare semiotică – activitatea de descifrare (decodare, analiză, discernere,
sinteză, discriminare etc.) a sensurilor imanente ale situaţiei de comunicare (ale textului literar/nonliterar), a sistemelor limbii şi structurilor de limbaj.
Act de comunicare – formă de manifestare, orală sau scrisă, de receptare sau
exprimare a individului, prin acte concrete de vorbire structurate pe cele patru deprinderi integratoare, prin intermediul cărora se realizează comunicarea.
Capacităţi de comunicare – totalitatea cunoştinţelor, competenţelor şi atitudinilor unei persoane care fac posibilă comunicarea.
7

Competenţă civică (atitudinal-axiologică) – depistarea, discernerea şi interiorizarea critică a valorilor universale/naţionale, a cunoaşterii specificului etnocultural al
comunităţii de origine şi de primire şi a formării de atitudini.
Competenţă comunicativ-discursivă – capacitatea de a construi şi organiza
discursul oral sau scris, de mărime diferită, în baza modelelor studiate (descriptive,
narative, argumentative), a găsi soluţii în acoperirea unor lacune lingvistice, prin recurgerea la gest, mimică, acţiune onomatopeică, reformulare a frazei etc.
Competenţă lingvistică – aptitudinea de a comunica prin cunoaşerea sistemuluilimbii respective (ortoepie, ortografie, lexic, semantică, gramatică etc.).
Competenţă pragmatică – deprinderea de a întrebuinţa în mod oportun forme
ale limbajului pentru actualizarea intenţiei adecvate de exprimare în contexte sociale
respective.
Competenţă socială – capacitatea individului de a angaja interacţiuni în scopul
realizării unor activităţi sociale.
Competenţă socio/pluriculturală – cunoaşterea şi aproprierea valorilor culturale (artistice, literare etc.) ale ţării limba căreia se studiază.
Concepţia disciplinei – modalitatea sau maniera în care poate fi structurată sau
concepută o viziune ştiinţifico-didactică integrată asupra unei discipline şi a compartimentelor ei.
Deprinderi integratoare – ansamblu de aptitudini acumulate într-o formă integrată în cadrul procesului de predare–învăţare a limbii străine.
Domeniu – sector al vieţii sociale unde se realizează intervenţiile actorilor sociali(CECRL).
Performanţe – actualizarea sau transferul competenţelor în contexte reale şi inedite de exploatare a limbii străine. Competenţele din curriculum conţin şi performanţele.
Sarcină – orice obiectiv acţional pe care actorul şi-l propune să-l atingă, ajungînd
la un rezultat anumit în funcţie de o problemă anumită, de un scop pe care şi l-a fixat(CECRL).
Sistem lingvistic – ansamblu complex de domenii lingvistice (fonetica, fonologia,
lexicologia, morfologia, sintaxa, stilistica, ortografia şi punctuaţia) care formează untot întreg, organizat pe baza anumitor relaţii ce se condiţionează şi se influenţează
reciproc.
Text – enunţ transfrastic coeziv şi coerent ce permite să fie exploatat ca unitate
fundamentală şi efectivă de analiză şi decodare în procesul de predare–învăţare–evaluare a limbii străine prin caracterul pluridimensional şi multifuncţional al conţinutului său lingvo-literar, sociocultural şi axiologic. Textele pot fi propuse în funcţie
de genul literar (poezie, proză, dramă), codul narativ (poem, poveste, roman, anunţ,baladă, scrisoare, odă etc.), modalitatea de expunere a conţinutului (descriptiv, narativ, explicativ, argumentativ, injonctiv etc.), forma realizării (oral, scris, interviu,
monolog etc.), structura propusă (fragment sau operă integrală). Funcţia polivalentă
a textelor permite formarea competenţelor de diferit ordin.
Concepţia disciplinei, urmînd tradiţia elaborării curriculumurilor precedente, sefondează şi pe un şir de principii de proiectare-realizare a procesului didactic lalimbile străine. Astfel, principiul abordării funcţionale are caracter dominant, întrucît
comunicativitatea, constituind funcţia de bază a limbii, se va realiza plenar atît la capitolul prezentării conţinuturilor lingvistice, cît şi la capitolul selectării şi actualizării
conţinuturilor şi domeniilor tematice. Importanţa crescîndă a schimbărilor culturale, integrarea în Europa, ralierea la valorile universale, procesul de mondializare
au sporit ocaziile de contact cu purtătorii limbilor străine. Acest ansamblu motivant
implică o viziune pragmatică a procesului de predare–învăţare a limbii străine cîndare loc formarea ascendentă şi acumularea competenţelor de către viitoarea personalitate. Funcţia comunicativă a limbii joacă un rol determinant în procesul deexteriorizare a sentimentelor şi raţio­namentelor, de interiorizare a informaţiei şi acunoştinţelor expuse în orice formă. Programul la limbile străine se va axa cu preponderenţă pe intenţiile de comunicare şi pe gramatica formală. Elevul trebuie să fie
capabil să declanşeze comunicarea şi interacţiunea în cadrul cărora va fi în stare să-şiverifice şi nivelul de asimilare a regulilor gramaticii formale. Prezentul Curriculum
vede în comunicare şi obiectivul final al învăţării limbii străine, acordînd prioritate
mesajului fără a-i neglija forma – scrisă sau orală.
Principiul continuităţii şi consecvenţei se va impune în alegerea, complicarea şiprezen­tarea materialului de program şi va asigura legătura organică dintre domeniile, conţinuturile ling­vistice şi tematice prezente în ciclul liceal, dar şi în concordanţă
cu cele de la Limbi străine I de la celelalte cicluri. Chiar dacă pare scurt, ciclul liceal
este destul de vast pentru a rezerva spaţiu suficient în vederea iniţierii, acumulării şi
extinderii com­petenţelor de diferit gen. Complexitatea materiei va cunoaşte o progresivitate ascendentă (spi­ralată) a noilor conţinuturi tematice şi lingvistice, însoţită
de o creştere dinamică şi treptată a însărcinărilor didactice, precum şi a formelor deevaluare curentă şi finală.
Întru asigurarea asimilării eficiente a conţinuturilor, se va porni de la principiul
ac­cesibilităţii în expunerea materialului de program de către profesor care nu va presupune deloc o automizare excesivă a sarcinilor didactice, ţinîndu-se cont, într-omăsură bine dozată şi repartizată, de instruirea problematizată, de limita de toleranţă
pentru evaluare.
În procesul de predare–învăţare–evaluare a limbilor străine sînt detaşate, înmod tradiţional, cele patru deprinderi integratoare: comprehensiunea (înţelegerea)
scrisă, comprehensiunea ora­lă, exprimarea scrisă şi exprimarea orală. În viziunea
noii concepţii, acestea necesită a fi completate de interacţiunea orală şi scrisă, adică
cu formele metodelor interactive sau cu caracter bilateral. Discernerea activităţilor
didac­tice pentru realizarea competenţelor specifice, structurate în conformitate cu
deprinderile integratoare, nu va minimaliza necesitatea aplicării principiului abordării complexe a competenţelor specifice în procesul de realizare a conţinuturilor deprogram. Anume acest principiu va fi luat în considerare atît pe parcursul evaluării
curente, cît şi la evaluarea finală a competenţelor elevului.
Ca şi pentru nivelul şcolar anterior, rămîn valabile: principiul abordării in­dividualizate a finalităţilor şi conţinuturilor didactice, cu o descentrare obiectivă aparticularităţilor de asimilare a conţinuturilor lingvistice şi tematice de către fiecare
elev în parte; principiul interdisciplinarităţii ce presupune o transcendenţă armoni-

89oasă, racordată la cerinţele de program, a conţinuturilor învăţării în funcţie de diversitatea disciplinară şi metodologică la ciclul liceal; principiul autonomiei elevului în
procesul de învăţare şi a conştientizării că limba străină nu este o simplă disciplină
şcolară, ci o necesitate imperioasă, pentru a contacta cu semenii din alte ţări, un mijloc important de lărgire a diapazonului de cunoştinţe la toate disciplinele, o posibilitate de autoevaluare şi autoreglare a activităţilor proprii.
Principiul motivaţiei de a învăţa se va impune, mai ales, în cazul Limbilor stră­­ine II şi va fi important pentru a fonda acţiunile profesorilor pe nevoile, interesele şi
resursele elevului. Dacă la ciclurile precedente motivaţia de a învăţa vine din partea
profesorului, atunci la nivel de liceu motivaţia preia mai ales forma automotivaţiei,în virtutea spiritului mult mai dezvoltat al autonomiei elevului şi a particularităţilor
sale de vîrstă.
Studierea unei limbi străine de mare circulaţie şi extensiune teritorială va con­tribui, în mod decisiv, la formarea directă şi integrată a demersurilor intelectuale şi aproceselor psihice de percepere, memorare şi gîndire, la dezvoltarea capacităţilor, cu­noştinţelor, atitudinilor şi valorilor personale, apte să consolideze maturitatea elevilorîntr-un mediu lingvistic diferit de cel al limbii materne. Limbi străine II, ca instrumentcomplementar şi sursă alternativă de cunoaştere şi informare, va contribui şi la formarea profesională a elevilor, prin explorarea domeniilor altor discipline cu conţinuturi
diverse şi bogate, favorizînd, în mare măsură, definirea intereselor şi motivelor propriifaţă de opţiunile şcolare şi profesionale. În procesul de predare–învăţare–evaluare sevor dez­volta alte competenţe lingvistice şi metodologice, iar prin raportarea strategiilor,
activităţilor individuale de învăţare, receptare şi producere, tipice limbilor străine, lalimba maternă, se va crea, drept consecinţă, o concepţie unitară despre funcţionarea
limbii ca sistem şi studierea ei se va efectua într-un mod reflexiv şi conştiincios.

8. Competenţe antreprenoriale;
9. Competenţe acţional-strategice;
10. Competenţe de autocunoaştere şi autorealizare.
Inclusă în cadrul competenţelor-cheie europene, comunicarea într-o limbă străină conţine aceleaşi competenţe generale ca şi comunicarea în limba maternă: se bazează pe abilitatea de a înţelege, a exprima şi a decoda gînduri, sentimente şi fapte atîtoral, cît şi în scris (audiere, vorbire, lectură şi scriere), într-o gamă de contexte sociale,
ajustate la dorinţele sau nevoile individului. Totodată, comunicarea în limba străină
este completată de deprinderi de interacţionare şi mediere interculturală în baza literaturilor şi culturilor limbilor străine studiate.
III. Competenţe-cheie/transversale şi transdisciplinare ­pentru
treapta liceală de învăţămînt

Competenţele-cheie reprezintă un pachet multifuncţional, transferabil de cunoştinţe, abilităţi şi atitudini, de care au nevoie toţi elevii, pentru împlinirea şi dezvoltarea personală, pentru incluziunea socială şi profesională. Acestea trebuie să acţioneze
ca fundament pentru învăţare şi ca parte a educaţiei pe tot parcursul vieţii. În viziunea Comisiei Europene, sînt diferenţiate opt tipuri de competenţe-cheie, dar carear putea fi completate cu încă două, aşa încît să putem deosebi în arealul educativ
moldovenesc zece tipuri:
1. Competenţe de comunicare în limba maternă/limba de stat;
2. Competenţe de comunicare într-o limbă străină;3. Competenţe de învăţare/de a învăţa să înveţi;4. Competenţe interpersonale, civice, morale;
5. Competenţe de bază în matematică, ştiinţe şi tehnologie;
6. Competenţe digitale, în domeniul tehnologiilor informaţionale şi comunicaţionale;
7. Competenţe culturale şi interculturale;

Tipul de competenţe transversale derivă din competenţele-cheie (sau transversale) şi depăşeşte spaţiul unei discipline concrete, astfel încît putem vorbi de următoarele competenţe:Competenţe de învăţare/de a învăţa să înveţi
• Competenţe de a stăpîni metodologia de integrare a cunoştinţelor de bază despre natură, om şi societate în scopul satisfacerii nevoilor şi acţionării pentruîmbunătăţirea calităţii vieţii personale şi sociale.
Competenţe de comunicare în limba maternă/limba de stat
• Competenţe de a comunica argumentat în limba maternă/limba de stat în situaţii reale ale vieţii.
• Competenţe de a comunica într-un limbaj ştiinţific argumentat.
Competenţe de comunicare într-o limbă străină
• Competenţe de a comunica pe teme familiare şi de activitate cotidiană într-olimbă străină.
• Competenţe de selectare a strategiei comunicative prin adaptare la situaţii concrete de comunicare în limba străină.
Competenţe de bază în matematică, ştiinţe şi tehnologie• Competenţe de a organiza activitatea personală în condiţiile tehnologiilor aflateîn permanentă schimbare.
• Competenţe de a dobîndi şi a stăpîni cunoştinţe fundamentale din domeniile
Matematică, Ştiinţe ale naturii şi Tehnologii în raport cu nevoile sale.
• Competenţe de a propune idei noi în domeniul ştiinţific.
Competenţe acţional-strategice• Competenţe de a-şi proiecta activitatea, de a vedea rezultatul final, de a propunesoluţii de rezolvare a situaţiilor-problemă din diverse domenii.
• Competenţe de a acţiona autonom şi creativ în diferite situaţii de viaţă pentru
protecţia mediului ambiant.
Competenţe digitale, în domeniul tehnologiilor informaţionale şi comunicaţionale (TIC)• Competenţe de a utiliza în situaţii reale instrumentele cu acţiune digitală.

10

11

II. Competenţe-cheie/transversale• Competenţe de a crea documente în domeniul comunicativ şi informaţional şi de a utiliza serviciile electronice, inclusiv reţeaua Internet, în situaţii
reale.
Competenţe interpersonale, civice, morale• Competenţe de a colabora în grup/echipă, de a preveni situaţiile de conflict şi arespecta opiniile semenilor săi.
• Competenţe de a manifesta o poziţie civică activă, solidaritate şi coeziune socială pentru o societate nondiscriminatorie.
• Competenţe de a acţiona în diferite situaţii de viaţă în baza normelor şi a valorilor moral-spirituale.
Competenţe de autocunoaştere şi autorealizare• Competenţe de gîndire critică asupra activităţii proprii, în scopul autodezvoltării continue şi al autorealizării personale.
• Competenţe de a-şi asuma responsabilităţi pentru un mod sănătos de viaţă.
• Competenţe de adaptare la condiţii şi situaţii noi.
Competenţe culturale, interculturale (de a recepta şi de a crea valori)• Competenţe de a se orienta în valorile culturii naţionale şi ale culturilor altornaţiuni, în scopul aplicării lor creative şi al autorealizării.
• Competenţe de toleranţă şi respect în receptarea valorilor interculturale.
Competenţe antreprenoriale• Competenţe de a stăpîni cunoştinţe şi abilităţi de antreprenoriat în condiţiile
economiei de piaţă în scopul autorealizării în domeniul antreprenorial.
• Competenţe de a-şi alege conştient viitoarea arie de activitate profesională.
IV. Competenţe specifice disciplinei

ment de comunicare verbală, socio/interculturală, atitudinală şi autonomă. În cazul
Limbilor străine II, competenţele specifice realizează iniţierea în studiul unei limbistrăine noi şi folosesc avantajul vîrstei, al abilităţilor interlingvistice, interculturaleşi metodologice, acumulate, în etapele precedente, la studierea altor limbi. Totodată,competenţele specifice Limbilor străine II se formează într-o manieră mult mai dinamică în raport cu ciclurile precedente de la Limbi străine I şi asigură continuitatea
ascendentă şi concordanţa cu competenţele achiziţionate în baza Curriculumului deLimbi străine I de liceu, prin complexitatea abordării materialului de program, aaprofundării interdisciplinare şi interlingvistice, a deschiderilor interculturale.
Competenţele specifice sînt corelate cu politica statului în sfera educaţiei, alimentează formarea şi structurarea competenţelor specifice disciplinei, în general,şi a domeniilor şi conţinuturilor proprii fiecărei limbi străine, în parte, orientează
definitivarea formelor şi mijloacelor de evaluare pe lecţii, pe trimestre şi ani şcolari,subordonînd şi orientînd, astfel, întreaga activitate a cadrelor didactice şi a elevilor peparcursul etapei liceale de formare.
Complexitatea funcţională a competenţelor specifice este concordată cu particularităţile treptei liceale, cu varietatea domeniilor curriculare de exploatare a limbii
străine, stabilite de concepţia europeană a Cadrului: public, privat, educaţional (excepţie făcînd cel profesional) şi de cea americană a CLSM, încluzînd la această etapă
de şcolaritate domenii precum comunicarea, cultura, conexiunea, comparaţia, cu sensibilizare în comunitate şi avînd ca suport de actualizare varianta CFCB din Republica
Moldova. În raport cu ciclul precedent, la treapta dată putem vorbi de următoarele
domenii şi competenţe de bază:DOMENIUL COMUNICARE

Termenul de „competenţe specifice” se sprijină pe conceptul de „competenţe generale individuale”, definit în CECRL, dar, pe lîngă abilităţile subiectului în situaţie deînvăţare şi de comunicare (a stăpîni sistemul limbii, a utiliza cunoştinţele noţionaleşi empirice despre lume, a şti să fii, a şti să înveţi), cuprinde şi alte ansambluri decunoştinţe referitoare la producerea şi receptarea mesajelor orale şi scrise, în diverse
situaţii de comunicare. Formularea competenţelor specifice în Curriculumul de Limbistrăine II include elemente din CECRL şi din CLSM. Insistenţa asupra receptării, producerii, interacţiunii şi medierii chiar în enunţul competenţelor specifice este foarte
importantă. Ea atestă orientarea actualului Curriculum şi indică un comportamentdinamic atît la profesor, cît şi la elev, în sensul că sarcinile de comunicare, atinse prin
activităţi, dezvoltă competenţa de comunicare prin schimbul verbal în codul scris şiîn codul oral al limbii.
Competenţele specifice Limbilor străine II la treapta liceală reies din competenţele-cheie şi transdisciplinare şi conţin principalele categorii de cunoştinţe, capacităţi, atitudini şi valori care se formează prin studierea unei limbi străine în bazadiversităţii domeniilor ei de exploatare, a ierarhiei sistemico-funcţionale a limbii în
conformitate cu deprinderile integratoare ale studierii şi folosirii acesteia ca instru-

În cadrul acestui domeniu, la disciplina Limbi străine II se formează:• competenţele lingvistice, care presupun studierea şi asimilarea specificului şi
componenetelor sistemului limbii străine la toate nivelurile indispensabile comunicării: ortografic, fonetic, gramatical (morfologia/sintaxa), lexical, stilistic. Aceste
competenţe se formează prin iniţierea, extinderea, consolidarea şi sistematizarea abilităţilor lingvistice şi a performanţelor adecvate;• competenţele comunicative, care permit actualizarea efectivă a competenţelor
lingvistice, a abilităţilor de comprehensiune a mesajului scris şi oral (înţelegerea, lectura fluentă, expresivă, la viteză), a (re)producerii mesajelor orale şi scrise, în baza
materialului de program, atît în situaţii şcolare, cît şi extraşcolare. Acest proces serealizează prin iniţierea, extinderea, consolidarea abilităţilor comunicativ-discursive
şi strategice şi a performanţelor adecvate;• competenţele pragmatice, care asigură alegerea strategiei comunicative şi ajustarea la actul de comunicare concret (inclusiv exploatarea mijloacelor nonverbale în cazul lacunelor lexicale sau utilizarea de sinonime, antonime etc. în situaţii similare) şicare se dizolvă în competenţa discursivă, de interacţiune sau de mediere. Elevul poate
demonstra aptitudini de a comunica, contacta, manifesta iniţiativă de dialogare, agăsi soluţii în cazul unui impas comunicativ apărut în urma la­cunelor gramaticale
sau stilistice depistate, a percepe constituirea şi emiterea diverselor acte de vorbire,12

13

indispensabile an­gajării totale a individului în comunicarea cotidiană şi culturală, în
procesul de autocunoaştere şi autoreflexie. Acest proces are loc prin iniţierea, extinderea şi consolidarea competenţelor sociolingvistice şi a performanţelor adecvate.
Activităţile de învăţare în domeniul curricular de comunicare contribuie la formarea abilităţilor lingvistice, comunicative şi pragmatice prin dezvoltarea în complex
a deprinderilor integratoare de receptare, producere a mesajelor şi de interacţiune, deînţelegere a regu­lilor, normelor şi metodelor de structurare a comunicării, prin valorificarea modului de funcţionare a limbii la toate nivelurile ei (fonetic, fonologic, lexical, morfologic, sintactic, discursiv etc.), prin realizarea faptului că limba constituie
un sistem unitar de semne, care se condiţionează în mod reciproc. Prin achiziţionarea
acestui tip de competenţe, elevul, în mod implicit, îşi dezvoltă capacităţile intelectualede decodare, reacţie şi intuiţie. El se transformă, astfel, într-o personalitate autonomă
din punct de vedere lingvistic în stabilirea relaţiilor de comunicare, se adaptează lacomponentele situaţiilor reale de comunicare, se integrează activ în diverse dezbateri,schimburi de idei, în expunerea ideilor proprii, a unor opinii etc.
Structurate pe modelul comunicativ-acţional şi, respectiv, pe cîteva di­recţii fundamentale de activitate curricular-didactică, competenţele specifice prevăd că la sfîrşitul treptei liceale de învăţămînt elevii au abilitatea de:• a audia, a înţelege şi a decoda o amplă varietate de me­saje, orale şi scrise, emisede interlocutori sau de mijloace de comunicare în masă a informaţiei, utilizînd, în acest
scop, competenţele comunicative achiziţionate la trep­tele precedente de şcolaritate;• a produce o amplă varietate de mesaje, orale şi scrise, utilizînd, în mod autonom şi personal, tehnicile şi procedeele de elaborare a mesajelor, coerenţa şi coeziunea discursivă, în deplină conformitate cu situaţiile concrete de comunicare;• a considera lectura: a) un mijloc important de achiziţionare de noi cu­noştinţe;b) o sursă inepuizabilă de dezvoltare perceptivă, imaginativă, intelectuală, motivaţional-afectivă, de gîndire creativă etc.; c) un instrument de divertisment şi de îmbogăţire a bagajului cultural, utilizînd, în acest scop, tehnicile adecvate pentru decodarea,în plan semiotic, a textelor literare şi nonliterare;• a structura dimensiunea expresivă a personalităţii prin însuşirea şi repro­
ducerea unui vocabular emotiv cît mai variat şi a unor anumite structuri frastice prinantrenarea mijloacelor extralingvistice de comunicare (gesturi, mimică, postura corpului, intonaţie etc.), prin folosirea adecvată a figurilor de stil etc., creînd, în acest
scop, situaţii de comunicare adecvate, utilizînd un limbaj cît mai autentic şi spontan,apelînd la o gamă vastă de activităţi (discursuri, simulări, mese rotunde, jocul de roluri etc.).
Acest tip de competenţe este primordial pentru disciplina dată şi va fi supus, înraport cu alte tipuri de competenţe, unei evaluări multiple şi diverse pe tot parcursul
treptei liceale.

în spaţiul cultural al ţării alofo­ne, prin film, muzică, pictură, dans etc. La sfîrşitul
ciclului liceal, elevul poate dovedi abilităţi de cunoaştere a principalelor jaloane de ordin geografic, istoric, social şi cultural ale ţării alofone, de sensibilizare a importanţei
limbilor şi literaturilor străine ca mijloc de comuni­care naţională şi internaţională, deîmbogăţire a patrimoniului universal, de conştientizare a indispensabilităţii integrării
diferitor culturi de pe glob, în contextul mondializării socioeconomice şi al politicii
plurilingvismului multi­naţional.
Procesul de predare–învăţare a limbilor străine presupune, de asemenea, să asigure premisele de iniţiere şi extindere a reprezentărilor pluriculturale, în sensul deschiderii elevului către tezaurul spiritual al ţării alofone: realităţi spaţiale, vitale, fapte
istorice, sociale, artistice etc. Altfel spus, elevul trebuie să cunoască şi alte realităţi deordin geopolitic şi geocultural, văzute din perspectiva mai multor culturi. Iniţierea şi
extinderea reprezentărilor culturale se va efectua în baza corelării cunoştinţelor delimbă, acumulate de elevi anterior, cu valorile culturale vehiculate prin intermediul
limbii străine noi, prin conştientizarea importanţei cunoaşterii unei limbi străine înprocesul de valorificare a sferei socioculturale şi spirituale a altei ţări.
Acest tip de competenţe este complementar şi va cunoaşte, spre deosebire de competenţele de comunicare, atît evaluarea, precum şi, mai ales, pe durata ciclului liceal,
autoevaluarea.
DOMENIUL COMPARAŢIE

În cadrul acestui domeniu, la disciplina Limbi străine II se formează:• competenţele socio/pluriculturale de la etapele precedente, care presupun iniţierea şi achiziţionarea cunoştinţelor, a aptitudinilor şi atitudinilor, necesare orientării

În cadrul acestui domeniu, la disciplina Limbi străine II, ca şi la celelalte limbi,sînt formate:• competenţele metodologice (a învăţa să înveţi) ce reies din specificul procesului didactic, în general, şi al celui de predare–învăţare–evaluare a limbilor străine, înparticular. Or, elevul este plasat într-un mediu şcolar specific, unde procesul se desfăşoară prin centrarea pe elev, pe competenţele sale, pe participarea activă a acestuia
sub ghidajul in/vizibil al profesorului. Competenţele în cauză prevăd o interiorizare
solidă de către elev a rolului şi importanţei metodelor, formelor, tehnicilor şi mijloacelor de predare–învăţare–evaluare a limbilor străine şi acumularea abilităţilor de
exploatare autonomă a instrumentelor şi suporturilor didactice: caiet, manual, dicţionar, glosar, ghid al elevului, înregistrări audio/video, CD-uri, DVD-uri, televizor,
computer, Internet, blog, site etc. Stăpînind aceste competenţe, elevul poate să punăîn aplicare metode de lucru cu materialul didactic avut la dispoziţie, să decidă în modautonom ce tehnici să aleagă pentru procesarea informaţiei, de ce mijloace didactice
are nevoie pentru a îndeplini însărcinările profesorului, să propună sau sa aleagă forme şi tipuri de autoevaluare.
Dimensiunea capacităţilor metodologice presupune dotarea elevilor cu instrumentele de muncă intelectuală necesare, aşa încît ei să poată aplica aceste
instrumente în procesul de învăţare şi în viitorul domeniu de activitate profesională. Achiziţionarea unei metodologii adecvate va permite elevilor să-şi dezvoltegîndirea sub diferite forme de manifestare (noţiuni, judecăţi, argumen­te) şi să
adopte atitudini de investigare, căutare, decodare etc., pentru a înţelege şi a re-

14

15

DOMENIUL CULTURĂ

În virtutea mai multor argumente, legate de perioada mai scurtă destinată predării–învăţării–evaluării Limbilor străine II (3 clase) în raport cu Limbi străine I (11 clase),
pentru domeniul dat, se propune a se efectua doar sensibilizarea în formarea:• competenţelor civice (atitudinale şi axiologice), care îl confruntă pe elev cu
realitatea înconjurătoare, îl plasează într-o lume multidimensională, unde există
diferite rase, religii, naţionalităţi, popoare care tind să comunice între ele, sporind
patrimoniul universal al cunoaşterii. Studie­rea Limbilor străine II în această dimensiune va contribui la cultivarea sentimentelor de alteritate, condescendenţă, îngăduinţă, respect, acceptabilitate, responsabilitate pentru opiniile şi raţionamentele
proprii. În baza acestor competenţe, elevul va avea abilitatea să raporteze valorile
spirituale cultivate prin prisma limbii şi literaturii materne şi a celor de la Limbistrăine I la cele universale studiate în cadrul Limbilor străine II, să discerne dinansamblul reprezentărilor şi conceptelor civilizatoare valorile ce ţin de societatea
de origine, adică a limbii materne, şi cele ce vizează societatea de primire, adică a
Limbilor străine II.
Dimensiunea afectivă şi atitudinală a personalităţii elevului va cuprinde în­treagazonă a vieţii sociale, culturale şi morale, precum şi zona echilibrului personal şi a sentimentelor. Interiorizarea valorilor culturale, naţionale, universale, morale etc., vehiculate prin limba şi literatura studiată, va crea premise excelente pentru structurarea
unui sistem axiologic coerent, pentru propria dezvoltare intelectuală, afec­tivă şi morală, pentru iniţiativa şi independenţa în gîndire. Familiarizarea cu valorile culturale
prin limbă va contribui, de asemenea, la formarea capacităţii de a stăpîni emoţiile, arespecta diversitatea culturală, etnică şi confesională, va dezvolta calitatea de a reflecta critic asupra valorilor şi normelor sociale, va aprofunda înţelegerea drepturilor şi
datoriilor civice, cunoaşterea valorilor general-umane şi va facilita promovarea lor.
Studierea Limbilor străine II va conduce, complementar, la valorile şi atitudinile
formate anterior: manifestarea flexibilităţii în cadrul schimbului de idei şi în cadrul
lucrului în echipă în diferite situaţii de comunicare, conştientizarea rolului limbilorstrăine ca mijloc mai efectiv de acces la piaţa muncii şi la patrimoniul culturii universale, disponibilitatea pentru acceptarea asemănărilor şi diferenţelor culturale, dezvoltarea interesului pentru descoperirea altor aspecte socioculturale şi profesionale
specifice.
Extinderea şi consolidarea competenţelor civice se va produce prin familiarizarea
cu literatura, cultura şi societatea ţării a cărei Limbi străine II se studiază, prin formarea unui univers afectiv şi atitudinal coerent şi a performanţelor adecvate unui tînăr
european contemporan.
Acest tip de competenţe este complementar şi poate fi supus doar autoevaluării,în virtutea obiectivului de sensibilizare în domeniu şi mai puţin – de predare–învăţare–evaluare ca în cazul Limbilor străine I.
Competenţele specifice disciplinei Limbi străine II necesită a fi formate complex,
combinînd şi concordînd conţinuturile lingvistice şi tematice cu cele ale treptelor
anterioare de la Limbi străine I, în ascensiune spiralată şi dinamică, în cadrul competenţelor specifice ale disciplinei, conform specificului claselor liceale, domeniilor
curriculare, activităţilor de învăţare şi evaluare, toate canalizate spre obţinerea succesului şcolar propus.
Competenţele specifice disciplinei Limbi străine I necesită a fi formate complex(şi nu în mod separat în cadrul subcompetenţelor disciplinei), conform specificului

16

17

zolva, în mod independent, problemele cu care se vor confrun­ta în activitatea lor
cotidiană.
Extinderea, consolidarea şi achiziţionarea unor noi competenţe metodologice seva realiza prin raportarea la alte limbi şi discipline, prin însuşirea şi stăpînirea unor
metode, procedee şi tehnici noi de muncă intelectuală şi prin obţinerea de noi performanţe în domeniul curricular.
Acest tip de competenţe este complementar şi va fi supus, în comparaţie cu varietatea competenţelor anterior expuse, autoevaluării în cadrul ciclului liceal.
DOMENIUL CONEXIUNEÎn cadrul domeniului Conexiune, la disciplina Limbi străine II se formează:• competenţele interdisciplinare, ce reprezintă în concepţia prezentului Curriculum, un set de cunoştinţe, deprinderi şi atitudini asimilate şi care sînt depozitate pe
parcursul învăţării mai multor limbi şi discipline apropiate, în cadrul unor arii curriculare apropiate, cum ar fi limbile şi comunicarea. Altfel spus, studierea limbilor este
aria cea mai indicată pentru a exploata şi a facilita formarea unor competenţe apropiate, trecînd de la o disciplină la alta, cum ar fi cele lingvistice, metodologice, pluriculturale etc. Acumulate pe durata antecedentă ciclului liceal cu referire la structuraşi sistemul altor limbi materne şi străine, competenţele interdisciplinare constituieo posibilitate pentru conştientizarea structurii şi funcţionării Limbii străine II, a sistemelor unitare de elemente lingvistice în permanentă evoluţie, a similitudinilor şidiferenţelor dintre limba străină II şi limba maternă, limba străină I şi limba străină II,
limba străină I şi limba maternă, dar şi în scopul exploatării avantajelor şi al evitării
dezavantajelor, în cazul interferenţelor lingvistice, în realizarea actelor de comunicare
sau a activităţilor de transfer dintr-o limbă în alta.
Acumulate cu preponderenţă în cadrul ciclului gimnazial, aceste competenţe sîntextinse şi aprofundate pe durata treptei liceale, în procesul de predare–învăţare–evaluare a limbilor străine şi maternă, fiind completate de conexiunile eventuale cu altediscipline limitrofe (geografia, istoria etc.).
La finele studiilor liceale, elevul posedă:• competenţe interlingvistice, în baza limbilor studiate (similitudinile şi diferenţele dintre sistemele limbilor studiate la nivel lexical, gramatical, fonetic etc.);• competenţe terminologice în domeniul limbilor învăţate (noţiuni şi termeni
apropiaţi din cadrul sistemelor lingvistice studiate);• competenţe socioculturale, în baza limbilor învăţate (similitudini şi diferenţieri
dintre sistemele culturale ale ţărilor ale căror limbi sînt studiate).
Aceste competenţe sînt de ordin complementar şi pe parcursul liceal pot fi supuseatît evaluării, cît şi autoevaluării multiple.
DOMENIUL COMUNITATE

claselor liceale, domeniilor curriculare, activităţilor de învăţare, conţinuturilor lingvistice şi tematice adaptate la ciclul liceal, toate necesare reuşitei demersului curricular propus.
În plan schematic, corelaţia eventuală dintre domeniile Cadrului European valabile pentru liceu şi cele ale CLSM, în asociere cu tipurile de competenţe adecvatefiecărui domeniu, ar fi urmatoarea:
Domeniile
Cadrului European
Educaţional

Domeniile Curriculumului
Tipuri de competenţe asociate
de Limbi străine din Massachusetts
Comunicare/Cultură/Comparaţie/Conexiune/Comunitate

PublicCultură/Comunitate

lingvisitice, comunicative, discursive, socioculturale, interdisciplinare, metodologice, civice
socio/pluriculturale civice

Personal

Cultură /Comunitatesocio/pluriculturale civice

Referinţa făcută doar la domeniile CLSM ar permite o corespondenţă mult maitransparentă şi mai motivată între domenii şi competenţe, aşa cum se vede în schemade mai jos:Domenii curriculare ale CLSM
Tipuri de competenţe adecvate
Comunicarea
lingvistice, comunicative, pragmatice
Culturasocio/pluri/interculturale
Conexiunea
interdisciplinare (interlingvistice, interculturale)
Comparaţia
metodologice (a învăţa să înveţi)Comunitatea
civice (atitudinale, axiologice)
V.	Subcompetenţe, conţinuturi, activităţi de învăţare şi evaluare
Subcompetenţele derivă din competenţele specifice disciplinei, se conţin în domeniul comunicare, sînt corelate cu formele de prezentare a conţinuturilor şi cu activităţile de învăţare. Această corelare constituie pivotul prezentului Curriculum, careaccentuează latura sa pragmatică: devine astfel transparent nu numai ce se învaţă, dar
mai ales de ce anume se învaţă conţinuturile respective şi în ce mod. În rubrica „subcompetenţe” se găsesc atît competenţe, cît şi subcompetenţe care pot fi actualizate în
baza fostelor obiective de referinţă. Rubrica „Forme de prezentare a conţinuturilor”
cuprinde tipuri de mesaje, texte, categorii de conţinuturi lingvistice propuse, conţinuturi factuale şi conţinuturi procedurale (tehnici ce trebuie însuşite de elevi). Rubrica „Activităţi de învăţare şi evaluare” recomandă variate exerciţii şi modalităţi deînvăţare şi evaluare a competenţelor specifice, oferind un cadru adecvat şi util pentru
procesul de evaluare al învăţării, sprijinindu-l şi asigurînd acestuia un caracter maipractic şi mai transparent.
18

Clasa a X-a

Domeniul Comunicare
Competenţa comunicativă şi pragmatică: Receptarea mesajelor transmise oralsau în scris în diferite situaţii de comunicare
Forme de prezentaActivităţi de învăţare
Subcompetenţe
re a conţinuturilor
şi evaluare (recomandate)• Extragerea ideilor esenţia- • Povestiri  • Exerciţii de identificare de informaţii
le dintr-un text citit, pe baza • Interviuri  • exerciţii de confirmare a înţelegerii
unor întrebări de sprijin• Texte/fragmensensului global dintr-un mesaj oral/text• Deducerea din context a te de informare ge- scris;înţelesului unor elemente
nerală
• Exerciţii de identificare şi discriminarenecunoscute dintr-un text • Dialoguri, conîntre informaţii factuale şi opinii/punccitit
versaţii
te de vedere• Identificarea unor infor- • Rapoarte/prezen- • Exerciţii de selectare de detalii specificemaţii specifice dintr-un text tări orale/scrise
dintr-un text oral/scris
ascultat pe subiecte familia- • Diagrame, grafice, • Exerciţii de identificare a sensului unor
re, articulat clar şi cu viteză tabele sinopticeelemente de text familiare într-un mesaj
normală
• Articole de presă, oral sau scris• Selectarea unor informaţii emisiuni de ştiri ra- • Exerciţii de utilizare a unor materiale
din fragmente de texte infor- dio/TVde referinţă pentru decodarea sensului
mative, instrucţiuni, tabele,
unor elemente de text familiarehărţi, pentru a îndeplini o• Exerciţii de confirmare/clarificare şi desarcină de lucru
solicitare a confirmării/clarificării sensului
Competenţa comunicativă şi pragmatică: Producerea de mesaje orale sau scrise adecvate unor contexte variate de comunicare
Forme de prezentaActivităţi de învăţare
Subcompetenţe
re a conţinuturilor
şi evaluare (recomandate)• Redactare de instrucţiuni, • Povestire  • Exerciţii de formulare de întrebări şi
reclame, pagini de jurnal• Prezentare orală răspunsuri• Elaborarea – oral sau în• Descrieri de obiec- • Exerciţii de solicitare şi oferire de inforscris – a unor descrieri sim- te, persoanemaţii, prin întrebări şi răspunsuri
ple, cu referire la evenimente • Paragrafe pe diver- • Exerciţii de oferire şi solicitare de insau experienţe personale, pe se arii tematicestrucţiuni în vederea îndeplinirii uneibază de suport vizual sau de • Prezentare scrisă sarcini de lucru
plan de idei
• Exerciţii de solicitare/oferire de clarificări/explicaţii, cînd informaţia/instrucţiunea nu este înţeleasă imediat• Exerciţii de elaborare de planuri de redactare/prezentare• Exerciţii de prezentare, relatare/(re)povestire, monolog, descriere
19• Dialoguri, discuţii, conversaţii dirijate
sau libere, comentariu, interviu, joc derol, dezbatere pe teme dateCompetenţa pragmatică: Realizarea de interacţiuni în comunicarea orală sau
scrisă
Forme de prezentaActivităţi de învăţare
Subcompetenţe
re a conţinuturilor
şi evaluare (recomandate)• Comunicarea interactivă • Dialogul• Exerciţii în perechi/grup, joc de rol, siîntr-un schimb de informaţii • Conversaţia coti- mulări: dialoguri, conversaţii, discuţii,simplu şi directdianădezbateri• Redactarea unor mesaje/ • Mesaje personale   • Convorbiri telefonice, mesaje telefonicescrisori personale simple de • Scrisori personale exerciţii de solicitare a opiniilor interlorăspuns la o solicitare
simplecutorului şi de răspuns la acestea• Exprimarea acordului/• Funcţiile comuni- • Exerciţii de confruntare de opinii şidezacordului faţă de opinii- cative necesarepuncte de vedere legate de domeniul dele exprimate în cadrul unuiactivitate
schimb de idei pe teme de• Exerciţii de solicitare/oferire de clariinteresficări/explicaţii cînd informaţia nu este
• Notarea informaţiilor perclar înţeleasă
tinente dintr-o comunicare• Exerciţii de susţinere a unei prezentări
pe subiecte cunoscute, rosti(pe bază de materiale pregătite în preată clar şi rar, pe care o poate
labil)
întrerupe pentru a cere formulări sau repetări
Competenţa pragmatică: Transferul şi medierea mesajelor orale sau scrise în
situaţii variate de comunicare
Forme de prezenActivităţi de învăţare
Subcompetenţe
tare
şi evaluare (recomandate)a conţinuturilor• Reducerea unui text la o • Fragmente de tex- • Exerciţii de operare cu informaţii din
idee esenţială
te de informare ge- texte generale şi de specialitate (corelare,• Reformularea, la cerenerală
completare de tabele, ordonare logică area partenerului de dialog, • Dialoguri, conver- desfăşurării unor evenimente etc.)
a unei replici în cadrul unei saţii
• Exerciţii de transfer de informaţie în şi
conversaţii pe teme familiare • Înregistrări audio   din coduri nonlingvistice (grafice, sche• Înregistrarea informaţiilor • Notiţe  me, imagini)receptate oral sau în scris• Exerciţii de rezumare
sub formă de notiţe, cu suport dat

20

Clasa a XI-a

Domeniul Comunicare
Competenţa comunicativă şi pragmatică: Receptarea mesajelor transmise oralsau în scris în diferite situaţii de comunicare
Activităţi de învăţare
Forme de prezentare
Subcompetenţe
şi evaluare
a conţinuturilor(recomandate)• Exerciţii de desprin• Identificarea ideilor principale Tipuri de mesaje orale şi scrise:în mesaje orale şi/sau scrise, re- Texte de lungime variabilă care con- dere/înţelegere a ideferitoare la subiecte despre viaţa ţin şi elemente de vocabular nefa- ilor dintr-un text (descriere, raport, grafic,
miliare:cotidiană
prezentare, povestire);• Identificarea, în mesaje orale Oral:
exerciţii de completaşi/sau scrise, de informaţii punc- • mesaje, emise de cei din jur
re de texte lacunare
tuale relevante, pentru a rezolva • Prezentări orale, interviuri, ra• Exerciţii de confirpoarte oraleo sarcină de lucru• Decodarea semnificaţiei unor • transmisiuni radio şi TV, publici- mare a înţelegerii prinefectuarea de acţiuni
elemente de vocabular nefami- tate, anunţuri publice
pe baza informaţiilor
liare, din context, prin asocieri Scris:sau folosind materiale de refe- • texte/fragmente autentice de in- obţinute pe cale orală/formare generală, pagini Internet prin lectură
rinţă• Identificarea, prin citire lentă, • Texte de popularizare: ştiri/artico- • Proiecte individuale
sau de grup
a informaţiilor/detaliilor speci- le de presă, texte publicitare
fice dintr-un text, în vederea re- • Texte/paragrafe descriptive şi narativezolvării unei sarcini de lucru• Corelarea de informaţii din di- • Texte cu conţinut operaţional: ceverse părţi ale unui text/din tex- reri, corespondenţă, formulare, prote literare diferite pentru a rezol- specte
Materiale de referinţă:va o sarcină de lucru
dicţionare, instrucţiuni, manuale,
prospecte, Internet
Competenţa comunicativă şi pragmatică: Producerea de mesaje orale sau
scrise, adecvate unor contexte variate de comunicare
Forme de prezentare
Activităţi de învăţare şi
Subcompetenţe
a conţinuturilor
evaluare (recomandate)• Elaborarea orală/în scris de Tipuri de texte produse:• Exerciţii de completare deformulare în situaţii de viadescrieri clare pe subiecte le- • Descrieri/comparări degate de domenii de interes per- obiecte, persoane, situaţii, acti- ţă cotidiană
sonalvităţi, evenimente• Exerciţii de prezenta• Prezentarea orală/relatarea • Povestire/Prezentare orală/ re orală/redactare pe bazăde planîn scris a unui fapt divers/film/ scrisă
• Formulare, chestionare şi alte • Exerciţii de redactare: paîntîmplări/eveniment sociocultural, subliniind elementele documente specifice domeniu- ragraf, rezumat, eseu strucsemnificative
lui de specializare
turat
21

• Completarea de documente • Paragrafe/texte scurte pe di(formulare, chestionare etc.) verse arii tematice, inclusiv dede uz curent şi specifice dome- specialitate
niului de specializare• Plan de idei, schemă de pre• Elaborarea unui text structu- zentare
rat pe subiecte cunoscute, pe • Eseuri şi texte funcţionale
baza unei structuri date, cu fo- structurate
losirea unui limbaj adecvat
Contexte:•Utilizarea unor materiale de • Personal şi social – situaţii
referinţă adecvate pentru a ve- specifice în familie, şcoală, corifica corectitudinea limbii fo- munitate
losite în redactare
Limbaj:• Vocabular adecvat contextului personal şi social• Exerciţii de redactare detexte funcţionale generale (corespondenţă, cerere,raport)• Exerciţii de utilizare aunor materiale de referinţă
pentru a verifica corectitudinea informaţiei şi limbii
folosite• Exerciţii de redactare, învederea dezvoltării acurateţei informaţiei şi a limbajului: paragraf, rezumat etc.
• Proiecte individuale sau
de grupCompetenţa pragmatică: Realizarea de interacţiuni în comunicarea orală sau
scrisă
Forme de prezentare
Activităţi de învăţare şi
Subcompetenţe
a conţinuturilor
evaluare (recomandate)• Oferirea de răspunsuri concre- Tipuri de interacţiuni:• Exerciţii de construire/te şi de ordin personal la un ches- • Dialog, conversaţie, discuţie, formulare a unei argutionar/sondaj sau în cadrul unui dezbaterementăriinterviu• Interviu, chestionar, sondaj • Exerciţii de lucru în• Exprimarea unor sentimente şi re- de opinii
grup: formulare/ordoacţii (surpriză, bucurie, neplăcere, • Scrisoare, mesaj e-mailnare/esenţializare a unor
interes, indiferenţă, regret, uimire), Contexte:idei/enunţuri
în cadrul unor interacţiuni orale şi/ • Situaţii sociale informale, situ- • Exerciţii de construsau scrise referitoare la evenimente/ aţii familiare, situaţii de studiu ire/interpretare a unuisituaţii/experienţe trăite sau aflate Moduri de interacţiune:interviu• Participarea la conversaţii, folo- • Faţă în faţă, în perechi/în• Exerciţii de reformulasind un limbaj adecvat la context grup mic
re, clarificare şi adaptareşi respectînd convenţiile folosite • La distanţă: la telefon, cores- la context a discursuîn conversaţie, normele sociale şi pondenţă.
lui oralculturale
Convenţii şi limbaj în comu- • exerciţii de adaptare a• Solicitarea, în mod adecvat, a
nicare:textului la context, la tiopiniilor interlocutorului şi co• Pentru exprimarea raporturi- pul de text, la subiect şimentarea succintă a părerilor ex- lor în cadrul comunicării (prie- la cititorul interesat
primate de parteneri în cadrulteni, colegi, străini)• proiecte de grup
unei conversaţii/discuţii în grup • Formule de comunicare stanpe teme de interes
dardizate, formule de politeţe;• Comentarea pe scurt a punctelor formule de iniţiere, întreţinere şide vedere exprimate de parteneri încheiere a unei conversaţii;în cadrul unei dezbateri în grup pe dialoguri pe teme culturale;teme din domeniul de specializare sondaj de opinie, scrisori
22

Competenţa pragmatică: Transferul şi medierea mesajelor orale sau scrise în
situaţii variate de comunicare
Forme de prezentare
Activităţi de învăţare şi
Subcompetenţe
a conţinuturilor
evaluare (recomandate)• Redarea (oral şi/sau în scris), prin • Fragmente/texte de in- • Exerciţii de traducere şi decuvinte proprii, a unor mesaje/ texte formare generală, formu- retroversiune
simple din domenii cunoscutelare, prospecte• Exerciţii de reformulare şi• Traducerea din limba străină în• Opinii, comentarii sim- transpunere în alt registru
limba maternă, cu ajutorul dicţio- ple (înregistrări audio/funcţional
narului, a unor mesaje funcţionale/a video)• Exerciţii de transformaunui text de mică dificultate• Dialoguri (interpretate/ re, oral şi în scris, a unui
• Luarea de notiţe dintr-o discuţie înregistrate)dialog/text dialogat în unulde grup/lectură pe o temă de inte- • Tehnici de utilizare anarativ
res, în vederea realizării unui raport/ dicţionarului• Proiecte individuale sau
unei informări
• Dialog pe teme culturale   de grup
• Reformularea, la solicitarea parte- • Dialog pe teme cotidiene
nerului, a unei idei emise în cadrul
unui dialog pe teme culturale, prin­
tr-un enunţ explicativ mai amplu
Clasa a XII-a

DOMENIUL COMUNICARE
Competenţa comunicativă şi pragmatică: Receptarea mesajelor transmise oralsau în scris în diferite situaţii de comunicare
Forme de prezentare
Activităţi de învăţare
Subcompetenţe
a conţinuturilor
şi evaluare (recomandate)• Desprinderea semnificaţiei • Fragmente/texte de infor- • Exerciţii de identificare  
globale, a ideilor generale şi a mare generală
• Exerciţii de discriminare  
unor detalii din scurte discuţii • Rapoarte/prezentări orale/ • Exerciţii de confirmare a înţeîntre vorbitori nativi/înregis- scrise de dificultate medie legerii sensului global dintr-untrări radio/TV pe subiecte de • Dialoguri, conversaţii, in- text oral sau scrisinteres
terviuri• Exerciţii de selectare a ideilor• Extragerea ideilor principale • Articole de presă publici- principale dintr-un text (oralşi a unor detalii din textele de tate, emisiuni radio/TV, în- sau scris)
informare, în vederea îndepli- registrări audiovideo• Exerciţii de desprindere/înnirii unei sarcini de lucru• Texte argumentativeţelegere a ideilor dintr-un text
• Selectarea informaţiilor re- • Povestiri(dialog structurat, conversaţie,levante din diferite fragmendescriere, discuţie, raport, grate/texte în vederea îndeplinirii
fic, prezentare, povestire)
unei sarcini de lucru• Exerciţii de operare cu frag• Recunoaşterea argumentelormente de texte/texte de inforşi identificarea concluziilor
mare sau literare
23dintr-un text argumentativ peteme cunoscute• Completare de tabele/diagrame, ordonare logică a desfăşurării unor evenimente• Proiecte individuale

Competenţa comunicativă şi pragmatică: Producerea de mesaje orale sau scrise
adecvate unor contexte variate de comunicare
Forme de prezenSubcompetenţe tare a conţinutu- Activităţi de învăţare şi evaluare (recomandate)rilor• Relatarea, oral şi/ • Povestire/prezen- • Exerciţii de formulare de întrebari şi răspunsuri  sau în scris a unei tare orală/scrisă
• Exerciţii de completare de formulare, text lacunar  activităţi desfăşu- • Descrieri/compa- • Exerciţii de redactare simplă cu întrebări de sprirate în grup/a unui rări de obiecte, per- jin şi plan
fapt divers/eveni- soane• Exerciţii de prezentare, relatare/repovestire, rezument/film, pe baza • Texte pe diverse mareunui plan dat
arii tematice, inclu- • Dialog, conversaţie dirijată sau liberă, simulare,• Explicarea folo- siv de specialitate interviu, joc de rolsirii unui produs/a • Planul de idei  • Discuţii, descrieri, asocieri, comparaţii, povestire,
aplicării unei pro- • Formulare  
comentariu
ceduri şi răspunsul• Expunere/prezentare sub formă de monolog  la întrebări de cla• Exerciţii de formulare de corespondenţă personarificare
lă/oficială (mesaje, scrisori, e-mail, felicitare, car• Completarea dete poştală, cerere, curriculum vitae, proces-verbal,
formulare de uz
referat)curent (CV-uri,• Exerciţii de redactare: rezumat, eseu structurat şi
vize)semistructurat• Exerciţii de rezumare/expansiune (oral şi în scris)• Proiect• Redactarea unei
• Cererescurte scrisori de răs- • Invitaţie
puns la anunţuri din
mass-media/la o scrisoare oficială
• Identificarea intenţiei vorbitorului/a tipului de relaţie instituită
de acesta în interacţiunea verbală

• Exerciţii de redactare a unor texte/scrisori cu etape descrise• Exerciţii de luare de notiţe  • Proiecte de grup

Competenţa pragmatică: Transferul şi medierea mesajelor, orale sau scrise, în
situaţii variate de comunicare
Forme de prezentare a
Activităţi de învăţare
Subcompetenţe
conţinuturilor
şi evaluare (recomandate)• Transferarea informaţiilor• Fragmente/texte de in- • Exerciţii de transfer şi transfordintr-un text în scheme, tabele, formare generală
marediagrame, utilizînd la nevoie • Dialoguri simple (înre- • Exerciţii de transfer de informadicţionarul
gistrate sau interpretate) ţie în şi din coduri nonlingvistice• Rezumarea, oral şi/sau în• Rezumat(grafice, scheme, imagini)scris, a unui text cunoscut, pe • Instrucţiuni  • Exerciţii de traducere şi retrobaza unui plan dat• Discuţii pe teme profe- versiune• Traducerea unor mesaje sim- sionale• Exerciţii de reformulare şi transple, din limba străină în limba • Tehnici de utilizare apunere în alt registru funcţional,
maternă/din limba maternă în dicţionarului
luare de notiţe
limba străină, în situaţii de co• Exerciţii de transformare a unuimunicare familiare
text narativ în dialog şi invers• Proiecte individuale sau de grup  
VI.	Domenii şi conţinuturi

Competenţa pragmatică: Realizarea de interacţiuni în comunicarea orală sau
scrisă
Forme de prezentare
Activităţi de învăţare
Subcompetenţe
a conţinuturilor
şi evaluare (recomandate)• Preluarea şi transmi- • Mesaje orale (faţă în faţă/ • Exerciţii pe perechi şi în grup: dialog,
terea unui mesaj au- telefonic)
conversaţie (faţă în faţă sau telefonică),diat cînd este permisă • Dialog, discuţie, dezba- interviu, mesaj, scrisoare de răspuns
cererea pentru repe- tere;• Joc de rol, discuţie  tarea unor cuvinte în instrucţiuni• Prezentare  
scopul clarificării• Texte funcţionale  • Exerciţii de grup: formulare/ordonare/• Reformularea unui • Scrisori oficiale de diver- esenţializare a unor idei/enunţuri
mesaj/unor instrucţi- se tipuri• Exerciţii de formulare/construire auni, la cererea interlo- • Reclamă  
unei argumentări/a unui interviu
cutorului• Anunţ

Curriculumul dat propune autorilor de manuale şi profesorilor de limbi străine oserie de subiecte ce vizează conţinuturile lingvistice şi tematice pentru formarea variatelor tipuri de competenţe şi care au fost elaborate în baza conlucrării domeniilor
curriculare ale CECRL (public, privat, educaţional) şi ale CLSM (comunicare, cultură, conexiune, comparaţie, cu sensibilizare în comunitate). La rîndul lor, conţinuturile
educaţionale vor fi ajustate domeniilor sus-menţionate conform specificului predării–învăţării–evaluării Limbii străine II, al caracterului util, necesar şi plăcut al procesului
didactic, al particularităţilor şi intereselor de vîrstă, al orientărilor culturale şi civice
ale elevului, inclusiv cu orientarea spre studiile postliceale.
Spre deosebire de viziunea curriculară, precedentă acestei modernizări, prezentul
Curriculum racordează nu numai sub/competenţele, dar şi conţinuturile tematice şi
lingvistice la domeniile CECRL şi ale CLSM pentru a o obţine o viziune şi mai clară
asupra funcţionării coerente şi în complex a domeniilor, sub/competenţelor şi conţi-24

25

nuturilor. Iată de ce, urmînd principiile menţionate în concepţia disciplinei, domeniul prioritar şi fundamental este cel al comunicării, celelalte fiind complementare, respectiv, şi structurarea conţinuturilor se va schimba conform aceleiaşi pers­pective, încare scop mai întîi vor fi plasate conţinuturile lingvistice din domeniul comunicării,iar mai apoi conţinuturile tematice care sînt racordate la domeniile complementare(cultură, comparaţie, conexiune, cu sensibilizare în comunitate).
A. CONŢINUTURI LINGVISTICEDOMENIUL COMUNICAREConţinuturile lingvistice, destinate formării competenţelor lingvistice, comunicativ-discursive şi pragmatice, necesită a fi conectate la activităţi de predare–învăţare–evaluare pentru înţelegerea şi decodarea mai întîi a mesajelor simple şi scurte dela nivelul A1 al CECRL cu trecere spre decodarea şi înţelegerea textelor scrise şi oralede la nivelul A2 şi B1, receptarea şi înţelegerea situaţiilor de comunicare, descifrarea
imagini­lor etc. Consecutivitatea materialului propus admite uşoare modificări dinpartea autorilor de manuale şi a profesorilor, respectînd în toate cazurile principiile
etalate în concepţia disciplinei: continuitatea, consecutivitatea, ascendenţa, accesibilitatea, interdisciplinaritatea, funcţionalitatea, consecvenţa prezentării materialuluice ţine de compartimentele sistemului limbii străine respective: fonetica, orto­grafia,
lexicul, gramatica etc. Asimilarea vocabularului reiese din paradigma conţinuturilor
lingvistice şi tematice, fiind îmbogăţit, la fiecare clasă, cu cuvinte şi expresii noi, conforme nivelurilor de formare ale CECRL, legate de timp şi spaţiu, relaţii şi comunicări, sentimente şi emoţii etc.
Aspectele în cauză, care ţin de domeniul comunicării vor fi legate şi de conţinuturile tematice care vor urma după, pentru a aborda formarea competenţelor lin­gvisticeîn plan interdisciplinar, adică, mai ales, în dialogism cu aria lingvistică a altor limbi,
socio/pluricultural, comportamental, metodologic etc.
Categoriile gramaticale vor fi introduse în mod raţional, potrivit nevoilor deexersare/îmbogăţire a funcţiilor comunicative şi nu vor face obiectul unei evaluări
explicite. Structurile gramaticale de mai mare dificultate, dar necesare pentru realizarea unor funcţii comunicative, nu vor fi tratate izolat şi analitic, ci vor fi abordateîn cadrul achiziţiei globale. Elementele de gramatică se vor doza progresiv, conformdificultăţii lor şi nevoilor de comunicare, fără a se urmări epuizarea tuturor realizărilor lor lingvistice, din perspectivă acţională şi funcţională.

b) Elemente gramaticale
Substantivul
Femininul şi pluralul substantivelor (gen, număr).
Articolul
Articolul hotărît şi nehotărît; articolul partitiv.
Adjectivul
Adjectivul calificativ, acordul şi comparaţia adjectivelor calificative; adjectivul
numeral cardinal; adjectivul numeral ordinal; adjectivul posesiv; adjectivul demonstrativ.
Pronumele
Pronumele personale cu funcţia de subiect (forme neaccentuate şi accentuate); pronumele personal cu funcţia de complement direct; pronumele personal cu funcţia decomplement indirect; pronumele demonstrativ; pronumele relativ simplu.
VerbulInfinitivul: grupele de verbe; indicativul prezent (afirmativ, negativ, interogativ):
avoir, être, aller, faire, partir, prendre, pouvoir, voir, vouloir, écrire, lire, mettre, venir, devoir; perfectul compus (afirmativ, negativ, interogativ) al verbelor conjugate cu avoir
şi être (pentru verbele auxiliare, verbe de grupa I-a, a II-a şi a III-a de mare frecvenţă);acordul participiului trecut cu subiectul în structura perfectului compus (regula generală); viitorul simplu şi apropiat; condiţionalul prezent; modul subjonctiv prezent(formare şi contexte uzuale de folosire); diateza pasivă.
Adverbul: de afirmaţie, de cantitate, de mod, de timp, de loc (forme frecvente încomunicare).
Prepoziţia
Construcţii cu prepoziţiile à şi de.
Tipuri de fraze
Fraza asertivă (afirmativă şi negativă); fraza interogativă (intonaţia melodică,construcţia perifrastică, inversiunea subiectului); fraza imperativă (afirmativă şi negativă); fraza impersonală (il faut que … / il faut + infinitiv / on doit + infinitiv).
Clasa a XI-a

Pe parcursul clasei a X-a se recomandă a se opera cu următoarele elemente deconstrucţie a comunicării:a) Elemente fonetice şi lexicale
Reguli de pronunţare, cuvinte, sintagme corespunzînd actelor de vorbire şi domeniilor tematice.

Pe parcursul clasei a XI-a, la Limbi străine II, se recomandă a se opera cu formele,
structurile şi mecanismele lingvistice deja dobîndite în clasa a X-a şi cu elemente noi:
Elemente de fonetică, lexic şi semantică
„h” aspirat şi „h” mut. Cîmpuri lexicale. Registre ale limbii franceze (recunoaştere) (consolidare).
Sinonime, antonime. Familii de cuvinte. Omonimie gramaticală.
Elemente de morfologie şi sintaxă
Perfectul simplu (recunoaştere). Subjonctivul trecut (recunoaştere). Folosirea
subjonctivului după verbe care exprimă voinţa, ordinul, îndoiala, sentimente şi stări
emoţionale. Cazuri de nonacord al participiului trecut la verbele conjugate cu auxiliarul
être. Concordanţa timpurilor la modul indicativ (consolidare).
Acordul participiului trecut al verbelor conjugate cu auxiliarul avoir. Pronume relative compuse.

26

27

LIMBA FRANCEZĂ
Clasa a X-a

Elemente de organizare a discursului, tipuri de texte
Discurs direct, discurs indirect. Tipuri de texte (recunoaştere, caracteristici/elemente structurale de bază): textul narativ, textul poetic, textul descriptiv.
Clasa a XII-a

Elemente de fonetică, ortografie, lexic şi semantică
Particularităţi ortografice ale verbelor (sistematizare). Conotaţie/denotaţie. Registre ale limbii. Relaţii semantice: antonimie, sinonimie, omonimie; familii de cuvinte.
Elemente de morfologie şi sintaxăInfinitivul trecut. Gerunziul. Concordanţa timpurilor la modul subjonctiv (limba
vorbită). Exprimarea cauzei. Exprimarea scopului. Exprimarea consecinţei. Exprimarea concesiei (bien que...., quoique..., malgré..,. en dépit de...).
Elemente de organizare a discursului, tipuri de texte
Fraza interogativă indirectă (sistematizare). Discurs direct/discurs indirect. Textul argumentativ (recunoaştere, elemente de bază). Textul narativ (recunoaştere, elemente de bază).

LIMBA ENGLEZĂ
Clasa a X-agativă) pentru descrierea unor acţiuni trecute. Present Perfect vs. Past Simple. Future
Simple cu will (în exprimarea preferinţelor); going to + V ca expresie a intenţiei. Verbele modale: have to pentru exprimarea necesităţii; can şi must pentru exprimarea
obligaţiei de a face ceva; may cu valoare de rugăminte şi permisiune; let’s pentru
exprimarea sugestiilor (Let’s go!). Modul imperativ (Read! – Don’t read!).
Adverbul
Adverbele de frecvenţă care semnalează folosirea timpului Present Simple (usually, sometimes, often, seldon, never, etc). Adverbele utilizate cu Present Perfect (ever,
never, just, since), adverbele utilizate la Past Simple (ago, last, yesterday). Adverbe detimp, loc, mod.
III. Sintaxă
Semnele de punctuaţie. Topica (ordinea cuvintelor) în propoziţii enunţiative(Subject–Predicate–Object). Specificul propoziţiei engleze: folosirea obligatorie a subiectului (în comparaţie cu româna) – There (is/are) introductivi. Tipurile de propoziţii interogative: întrebări generale (yes/no questions); întrebări speciale (When doyou...?); întrebări alternative (Do you prefer... or...); întrebări disjunctive (tag-questions).
IV. LexicCuvîntul. Formarea cuvintelor prin derivare. Cunoaşterea celor mai frecvente
prefixe şi sufixe şi a valorilor semantice ale acestora. Sinonimia. Antonimia.

I. Fonetică şi ortografie
Articularea sunetelor englezeşti. Elemente de intonaţie. Dezvoltarea şi consolidarea pronunţiei şi a modelelor de intonaţie. Propoziţii enunţiative cu ton descendent.
Intonaţia propoziţiilor interogative, deosebirea conturului intonaţional al întrebărilor generale, speciale şi disjunctive. Reguli de citire a vocalelor în silabe accentuate (4 tipuri de silabe). Reguli de citire a combinărilor de vocale. Reguli de citire a
consoanelor. Accentul. Ritmul. Ortografierea cuvintelor, transcrierea cuvintelor îndicţionar.
II. Morfosintaxă
Substantivul
Formele regulate şi neregulate ale substantivelor la plural. Posesivul (genitivul) îns cu substantive animate şi nume de persoane la singular şi plural. substantive calculabile şi necalculabile (How many/How much).
Determinanţii substantivului
Articolele hotărît şi nehotărît cu substantive comune. Pronume personale. Pronume demonstrative (this–these–that–those). Adjective posesive (my, our) şi pronume posesive (mine, ours). Pronume interogative (who, what). Pronume nehotărîte: some, any,по. (A) little, much cu substantive necalculabile şi (a)few, many cu substantive calculabile. Gradele de comparaţie ale adjectivelor mono-, bi- şi polisilabice; forme supletive(adjective neregulate). Numerale cardinale şi ordinale. Fracţii şi zecimale. Formarea
adjectivelor prin derivare (sun-sunny) şi compunere (blue-eyed, dark-haired).
VerbulPresent Simple (vs. Present Continuous, formele afirmativă, negativă şi interogativă. Past Simple cu verbe regulate şi neregulate (formele afirmativă, negativă şi intero-

I. Fonetică şi ortografie
Particularităţile de intonaţie în cadrul propoziţiilor interogative şi exclamative.
Ortografierea pluralului substantivelor. Ortografierea participiului prezent al verbelor (dublarea consoanei cut – cutting, run – running).
II. Morfosintaxă
Substantivul
Exprimarea genului substantivelor prin sufixare (-ess), compunere (he/she cat,boy/girl friend etc.). Categoria numărului, substantive colective folosite cu verbe laplural. Substantive singularia tantum şi pluralia tantum. Substantive calculabile şi
necalculabile: modalităţi de exprimare a numărului la substantive necalculabile (apiece/bit/slice of N). Exprimarea cazului posesiv – N1 ’s N2 vs.; construcţia prepoziţională Nt ofN2; forma posesivă absolută (I go to the dentist’s). Formarea substantivelor
cu ajutorul sufixelor: -ant,-ent, -ese, -ure, -sion, -ness.
Articolul
Folosirea articolelor hotărît, nehotărît şi „zero” în funcţie de categoria semantică
a substantivului (such is life – the life they lead) şi în diverse expresii idiomatice (tolose interest, with the help of etc.). Operatorul de totalitate all: all adj. (Не is all rightnow); all adv. (all over the world); all N (All men are here). Each vs every. Enough –ideea cantităţii suficiente.
Adjectivul
Adjective simple, derivate, compuse (unpredictable, long-legged). Ordinea adjectivelor într-un lanţ determinativ. Gradele de comparaţie (de superioritate şi inferioritate). Adjective demonstrative, posesive.

28

29

Clasa a XI-a

Pronumele
One în funcţie pronominală. Pronume reflexive, reciproce.
VerbulTimpurile Perfect Continuous (Present, Past, Future). Diateza activă vs. diateza
pasivă. Specificul pasivizării verbelor cu două complemente (a se compara cu limba
română): We were shown the sights, Не is spoken about etc. Concordanţa timpurilor.
Vorbirea directă/indirectă. Timpurile Future-in-the-Past.
Adverbul
Gradele de comparaţie la unele categorii de adverbe. Consecutivitatea în care sîntfolosite mai multe adverbe.
Prepoziţia
Prepoziţiile de loc şi direcţie (about, before, by, from, up to etc.), prepoziţiile detimp şi cele utilizate după anumite substantive (care for, dream of, on foot/duty, monument to, in theory etc.). Deosebirea dintre cuvinte de legătură şi prepoziţiile similare. Alegerea corectă a cuvîntului de legătură pentru a introduce o frază sau aformei prepoziţionale pentru a introduce substantive, fraze gerunziale sau sintagme
substantiv+adjective.
III. Sintaxă
Ordinea cuvintelor în enunţuri (neutre şi emfatice); structuri emfatice it is (was)...
who/that... Construcţii infinitivale/participiale dominate de subiect (Complex Subject
Construction). Construcţii (passive) infinitivale şi gerunziale.
Clasa a XII-a

I. Morfosintaxă
VerbulModul subjonctiv şi condiţionalul.
Substantivul
Formarea substantivelor cu ajutorul sufixelor: -th, -dom, -ism, -hood. Pluralul
substantivelor ale căror forme de plural au sensuri diferite (colours, customs, mannersetc.). Formarea pluralului la substantivele compuse: editor-in-chief, editors-in-chief.
One şi that ca substituenţi nominali (better that the one/ones we read last year).
Pronumeleall (of), both (of), neither (of).
Elemente de gramatică a textului
Folosirea conjuncţiilor, adverbelor conjunctive şi a altor mărci discursive cu scopul înlănţuirii propoziţiilor şi a frazelor într-un discurs marcat prin coeziune şi coerenţă: pentru introducere (to begin with, firstly); pentru asigurarea legăturii logice încontinuare (moreover, furthermore, what is more, by the way, however, consequently);
pentru încheiere, recapitulare (finally, to sum up); pentru diferenţiere (or rather, one
has to distinguish between); pentru emfază (besides, anyway); pentru exemplificare,desfăşurare, comentariu (Let те give you an exemple. That is to say..., In otherwords...,Obviously, Strangely enough...); pentru reluarea gîndului (As I have mentioned before,
as to/as for).
30

II. Sintaxă
Propoziţii secundare condiţionale: if, unless. Propoziţii secundare comparative: as
if, as though. Propoziţii secundare concesive: though, although. Propoziţii secundarede scop şi rezultat: so (that), in order (that). Propoziţii secundare de cauză: because.
Propoziţii secundare atributive.
III. Lexic
Proverbe, zicători, locuţiuni adverbiale, expresii frazeologice, maxime. Valoarea
denotativă şi cea conotativă a cuvintelor.

LIMBA GERMANĂ
Clasa a X-aI. Fonetică şi ortografie
Familiarizarea elevilor cu specificul fonetic al limbii germane, rostirea corectă asunetelor aparent cunoscute din altă limbă, dar pronunţate altfel în limba germană.
Vocale şi consoane
Vocale lungi (a:, e:,i:, o:, u:), vocale scurte (a, e, i, o, u), vocale cu umlaut (ä, ö, ü),rostirea corectă a consoanelor (b, d, h, p, t, k).
Accentul
Regulile de accentuare.
Intonaţia
Partcularităţile de intonaţie în diferite tipuri de fraze.
II. Lexic
Elevii vor asimila materialul lexical în baza tematicii orientative, va trebui să includă unităţi lexicale relevante, în scopul facilitării comunicării în diferite situaţii deinteres. Cuvîntul. Structura cuvîntului. Formarea cuvintelor prin derivare.
Grupul nominal
Substantivul
Formarea pluralului. Declinarea substantivelor la singular şi plural. Formarea
substantivelor compuse şi folosirea lor. Determinanţii substantivului.
Articolul
Utilizarea articolului hotărît şi nehotărît la diferite cazuri. Omiterea aritcolului.
Adjectivul
Declinarea adjectivului cu articolul hotărît şi nehotărît. Gradele de comparaţie.
Numeralul
Numeralul cardinal şi ordinal. Utilizarea numeralelor ordinale şi cardinale.
Pronumele
Pronumele personale, posesive, demonstrative, reflexive. Folosirea pronumelor(personale, posesive, reflexive) la diferite cazuri.
Grupul verbal
VerbulModul indicativ. Conjugarea verbelor regulate şi neregulate mai frecvent utilizate.
Conjugarea verbelor auxiliare (haben, sein). Conjugarea verbelor reflexive. Conjugarea verbelor modale. Imperativul.
31

Determinanţii verbului
Adverbul
Utilizarea adverbelor (de loc, de timp, de mod, de cauză). Gradele de comparaţie
ale adverbelor. Adverbe invariabile.
Prepoziţia
Folosirea prepoziţiilor cu dativ şi acuzativ. Contopirea prepoziţiei cu articolul.
III. Sintaxă
Fraza. Folosirea propoziţiilor temporale, condiţionale. Topica cuvintelor în propoziţia principală şi secundară.
Clasa a XI-a

I. Fonetică
Perfecţionarea deprinderilor de pronunţie corectă a sunetelor specifice limbii
germane în unităţi lexicale, cuvinte compuse, vocale lungi şi scurte. Intonaţia în diferite tipuri de fraze, enunţuri. Accentul la cuvintele compuse.
II. Lexic
Formarea cuvintelor prin sufixare şi prefixare. Parimii. Omonime. Sinonime. Expresii frazeologice. Formarea cuvintelor prin compunere. Cîmpuri lexicale. Elementede morfosintaxă. Grupul nominal.
Substantivul
Declinarea substantivelor compuse. Formarea pluralului la substantive de provenienţă străină. Posesivul (genitivul) numelor proprii. Substantive întrebuinţate numai la singular. Substantive omonime cu formă diferită la plural.
Determinanţii substantivului
Articolul
Declinarea articolelor (hotărîte, nehotărîte) la diferite cazuri. Utilizarea articolului substantivelor compuse. Folosirea articolului pe lîngă substantivele proprii. Contopirea articolului cu prepoziţii (auf+das =aufs; in+dem=im).
Adjectivul
Declinarea adjectivelor fără articol. Derivarea adjectivelor. Gradele de comparaţie. Cazuri speciale de comparaţie. Topica adjectivului şi a adverbului.
Pronumele
Utilizarea pronumelor personale la dativ şi acuzativ. Pronumele relativ. Folosirea
pronumelor relative la diferite cazuri. Pronumele de politeţe.
Grupul verbal
VerbulUtilizarea verbelor slabe şi tari cu particula separabilă. Participiul II al verbelortari şi cu sufixul -ieren. Infinitivul cu „zu” şi fără „zu”. Grupul infinitival. Determinanţii verbului.
Adverbul
Pronumele relative. Gradele de comparaţie ale adverbelor.
Prepoziţia
Utilizarea prepoziţiilor care cer cazul dativ şi acuzativ. Prepoziţiile care cer cazul
genitiv (wahrend, wegen, trotz...). Omiterea articolului după prepoziţii (zu Weihnachten).
32

III. Sintaxă
Fraza
Fraza formată prin subordonare. Utilizarea conjuncţiilor şi conectorilor de loc, decauză, de mod. Ordinea cuvintelor în propoziţia principală şi secundară.
Clasa a XII-a

I. Fonetică
Accentul în cuvînt, în propoziţie. Particularităţile de intonaţie în cadrul propoziţiilor interogative şi exclamative.
II. Lexic
Cuvinte variabile şi cuvinte invariabile. Derivarea cu sufixe diminutive. Sensul
propriu şi sensul figurat al cuvîntului. Proverbe, zicători, maxime şi aforisme. Elemente de morfosintaxă.
Grupul nominal
Substantivul
Pluralul substantivelor de origine străină. Substantive cu articole duble. Substantive singularia tantum şi substantive pluralia tantum. Valenţa substantivelor. Determinanţii substantivului.
Articolul
Tipurile de articol. Utilizarea atrticolului la diferite cazuri. Cazurile de omitere a
articolului.
Adjectivul
Derivarea adjectivelor. Adjectivele formate prin compunere. Valenţa adjectivelor.
Pronumele
Utilizarea pronumelor nehotărîte. Pronumele interogativ. Funcţia dublă a pronumelui relativ.
Grupul verbal
VerbulUtilizarea conjunctivului II: prezent, trecut. Diateza pasivă. Valenţa verbelor.
Verbele cu particule separabile şi neseparabile. Determinanţii verbului.
Adverbul
Folosirea adverbelor de cauză, de mod, relative. Utilizarea gradelor de comparaţie.
Prepoziţia
Întrebuinţarea unor prepoziţii cu sens local, temporal, modal. Topica prepoziţiilor.
III. SintaxăFraza
Topica propoziţiilor secundare în frază. Topica cuvintelor în propoziţia principală şi secundară.

33

LIMBA SPANIOLĂ
Clasa a X-a(ayer, anteayer, aquel día, la semana pasada, el mes pasado). Realizarea stilului indirect la trecut.

Articolul hotărît şi nehotărît
Articolul. Modificări eufonice
Articolul în calitate de translator. Substantivizarea altor părţi de vorbire. Articolul
neutru lo. Substantivizarea adjectivelor. Valori: sens colectiv (A mi me atrae todo lo
bello), sens partitiv (Lo malo es que Juan nunca llega a tiempo), sens intensiv (Todos
notaron lo triste que estaba Raquel).
Substantivul
Formarea femininului şi a pluralului. Pluralul substantivelor terminate în -z. Substantive comune şi proprii, concrete şi abstracte. Genul substantivelor după terminaţie. Substantive feminine terminate în: -dad, -tad, -ción, -sión. Numărul singular şinumărul plural. Mărcile pluralului: -s, -es, (desinenţe), los, las, unos, unas (articole).
Plurale neregulate. Modificări de sens în funcţie de gen şi număr.
Adjectivul
Apocopare. Comparaţia.
Pronumele
Pronumele personal în dativ şi acuzativ (forme accentuate şi neaccentuate). Pronumele reflexiv.
Numeralul
Numeralul cardinal şi ordinal
VerbulModul indicativ: verbe regulate şi neregulate la timpul prezent, viitorul simplu şi
imediat; folosirea timpurilor trecute (perfectul compus, simplu, imperfectul). Stilul
direct/indirect. Modul conjunctiv: folosirea timpurilor prezent şi perfect. Imperativ
afirmativ şi negativ. Perifraze verbale cu infinitivul (dejar de, acabar de, ir a, volver a
cu infinitivul).
Prepoziţia
Sensuri de bază ale prepoziţiilor: a, con de, en, por, para, sobre.
Conjuncţia
Locuţiuni temporale, condiţionale şi cauzale.
Sintaxă
Coordonarea. Coordonarea copulativă, adversativă, disjunctivă. Relatori. Subordonarea. Propoziţia principală (regentă) şi propoziţia subordonată. Propoziţia
subordonată temporală, finală şi cauzală. Exprimarea raportului de subordonare:conjuncţii, pronume relative, adverbe relative, juxtapunerea. Conjuncţii simple şi
compuse. Valori (de timp, de cauză, de scop, de mod etc.). Conjuncţii corelative.
Propoziţii circumstanţiale de loc. Relatori: donde, adonde, de donde, para donde,
hacia donde etc. Propoziţii circumstanţiale de timp. Relatori: cuando, apenas, nobien, antes (de) que, después (de) que, luego (de) que, mientras que, en cuanto, a
medida que etc. Propoziţii completive, directe şi indirecte. Relatori: que, de que.
Utilizarea modurilor în subordonata completivă. Utilizarea timpurilor modului
conjunctiv în subordonata completivă. Corespondenţa timpurilor modului indicativ şi conjunctiv în limitele planului trecut. Mărcile temporale ale planului trecut

Lexic şi semantică
Formarea cuvintelor. Procedeul derivării cu prefixe. Cunoaşterea celor mai frecvente prefixe şi a valorilor semantice ale acestora. Prefixe iterative, privative, negative,de anterioritate, posterioritate, asociere etc. (ante- , anti- , contra-, de- , en- , in- , a- ,ex- , pos- , pre- , con- , en-, re- , des- etc.). Cuvinte, sintagme şi expresii idiomaticecorespunzătoare realizării actelor de vorbire şi ariilor tematice propuse. Polisemia.
Sensul propriu şi sensul figurat al cuvîntului. Omonimia. Particularităţi: pollo/poyo,callado/cayado, hasta/asta, bello/vello, texto/testo, ola/hola etc. Relaţii semantice (antonime/sinonime/omonime, familii de cuvinte). Elemente fonetice şi lexicale dinsfera tematică abordată. Cuvinte, sintagme corespunzînd funcţiilor comunicative şidomeniilor tematice.
Elemente gramaticale
Articolul
Omiterea articolului.
Substantivul (consolidare)
Formarea prin derivare şi compunere. Adjectivul. Adjectivul calificativ: acordul
şi gradele de comparaţie (consolidare). Apocopare. Poziţie şi modificare de sens.
Pronumele (consolidare)
Pronumele personal, complement direct şi indirect (locul lor în fraza asertivă şi
imperativă). Pronumele relativ.
Numeralul
Numerale multiplicative. Tehnica formării (doble, triple, cuádruple, quíntuploetc.). Acordul în gen şi număr cu substantivul determinat (la quíntupla cantidad, el
triple campeón). Funcţii sintactice: subiect, nume predicativ, atribut, numeral, complement direct, complement indirect.
VerbulModul indicativ: prezent, imperfect, perfect compus, mai mult ca perfect, viitor(consolidare). Modul condiţional: condiţionalul prezent şi perfect. Modul imperativ:
forma afirmativă şi negativă. Modul conjunctiv: conjunctiv imperfect şi mai mult ca
perfect. Folosirea verbelor ser/estar cu adjective. Perifraze incoative cu infinitivul şiperifraze care exprimă obligativitate.
Adverbul (elemente cu mare frecvenţă în comunicare)
Adverbe de mod, de cantitate, de timp, de loc, de afirmaţie şi de negaţie (consolidare).
Prepoziţii şi conjuncţii: elemente cu mare frecvenţă în comunicare (consolidare).
Sintaxă
Corespondenţa timpurilor modului indicativ şi conjunctiv în limitele planului
trecut. Mărcile temporale ale planului trecut (ayer, anteayer, aquel día, la semana
pasada, el mes pasado). Realizarea stilului indirect la trecut (reluare şi sistematizare):subordonata temporală şi condiţională; si condiţional.

34

35

Clasa a XI-a

Clasa a XII-aConţinuturi lingvisticeAccentul
Reguli de accentuare. Valori diferenţiale ale accentului grafic. Accentuarea dublă
a adverbelor în -mente. Păstrarea accentului grafic. Corespondenţa/necorespondenţa
accentului în limbile spaniolă şi română (termeni livreşti, nume proprii antroponimice şi toponimice etc.).
Cuvîntul
Cuvinte variabile (substantivul, adjectivul, verbul, pronumele) şi cuvinte invariabile (prepoziţia, adverbul, conjuncţia, interjecţia). Formarea cuvintelor prin sufîxare
şi prefixare. Exprimarea ideii de superlativ cu prefixele: extra-, hiper-, super-, supra-,ultra-, requete-, archi-. Formarea cuvintelor prin compunere. Proverbe, zicători, locuţiuni adverbiale, expresii frazeologice, maxime.
Substantivul
Cazuri speciale de schimbare a genului. Substantivul ca parte de propoziţie. Funcţia sintactică de complement circumstanţial. Numărul. Modificări grafice şi foneticela formarea pluralului: deplasarea/menţinerea accentului tonic, apariţia/dispariţia
accentului grafic, alternanţa unor consoane (lápiz/lápices, joven/jóvenes, jardín/jardines). Determinanţii substantivului.
Adjectivul
Adjective nehotărîte, distributive. Particularităţi semantice. Funcţii sintactice:atribut adjectival, nume predicativ. Adjectivele nehotărîte. Categorii gramaticale: gen,număr. Forme: alguno (-a,-os, -as), cual (es)quiera, uno (-a,-os, -as), otro (-a,-os, -as),todo (-a,-os, -as). Apocoparea adjectivelor alungo, cualquiera înaintea substantivelor
masculine.
Pronumele
Pronumele nehotărîte. Sistematizarea pronumelor relative. Valorile lui se. Pronumele personale (reluare şi sistematizare). Pronumele negative. Forme: nada, nadie,
ninguno (- a,- os, - as). Particularităţi: nada – substituit de lucruri, nadie – substituitde persoane. Funcţii sintactice: subiect, nume predicativ, complement direct, complement indirect.
VerbulSubstantivizarea infinitivului. Modurile nepersonale şi valorile lor. Modul
condiţional. Valori exprimate: posibilităţi reale condiţionate, posibilităţi reale
dorite, posibilităţi realizabile (viitorul în trecut). Condiţionalul simplu. Paradigma conjugării. Păstrarea neregularităţilor viitorului simplu indicativ de la care seformează. Conjugarea verbelor neregulate: poner, tener, salir, valer, venir, decir,
hacer, haber, poder, saber (consolidare). Condiţionalul compus/perfect. Întrebuinţări (consolidare şi sistematizare). Viitorul ipotetic. Modalităţi de exprimare.
Gerunziul. Forme: simple şi compuse. Perifraze verbale cu gerunziu: ir + Gerundio, venir + Gerundio, seguir/continuar + Gerundio. Verbe cu gerunziu neregulat:
seguir, corregir, pedir, gemir, vestir, competir, reir, sentir, servir, morir, dormir. Utilizarea modului conjunctiv (sistematizare). Funcţiile sintactice ale verbului: predicat verbal, auxiliar sintactic într-un predicat nominal, predicativ suplimentar.
36

Sistematizarea verbelor şi a construcţiilor care cer conjunctivul. Sistematizarea
perifrazelor verbale.
Adverbul
Substantivizarea adverbului.
Sintaxă
Construcţii absolute. Subordonarea relativă, concesivă (reluare). Construcţia comparativă. Coordonarea distributivă. Propoziţiile subordonate finală, concesivă, modală şi temporală. Schema concordanţei timpurilor indicativ/conjunctiv/condiţional.

LIMBA ITALIANĂ
Clasa a X-aI. Fonetică
Accentul şi valorile sale, interferenţe de accentuare la conjugarea verbelor italiene.
II. Morfosintaxă
Substantivul
Modalităţi şi particularităţi de formare a femininului animat. Substantivizarea
adjectivelor, verbelor, adverbelor, numeralelor.
Pronumele
Pronume indefinite (uno, altro, ogni, ognuno, ciascuno, tutto; alcuno, certo, tale).
Particularităţi ale formei de plural a pronumelor indefinite. Pronumele relative. Pronumele directe atone şi tonice. Pronumele indirecte dative atone şi tonice. Combinaţii de pronume neaccentuate.
Adjectivele
Adjectivele exclamative. Adjectivele şi pronumele interogative (chi? che? quale?
quanto?).
VerbulModul indicativ: Passato remoto,Trapassato prossimo, Trapassato remoto. Diferenţa în folosirea timpurilor: Passato prossimo, Imperfetto, Passato remoto, Trapassato
prossimo. Modul condiţional: Presente, Passato. Modul imperativ. Moduri indefinite(infinitiv, participiu, gerunziu).
III. Lexic
Valoarea denotativă şi conotativă a cuvintelor. Îmbinări frazeologice libere şi ideomatice.
Clasa a XI-a

I. Fonetică
Accentul şi valorile sale, interferenţe de accentuare la conjugarea verbelor italiene.
II. Morfosintaxă
Substantivul
Modalităţi şi particularităţi de formare a femininului animat. Substantivizarea
adjectivelor, verbelor, adverbelor, numeralelor.
Pronumele
Pronume indefinite (uno, altro, ogni, ognuno, ciascuno, tutto; alcuno, certo, tale).
Particularităţi ale formei de plural a pronumelor indefinite. Pronumele relative. Pro37

numele directe atone şi tonice. Pronumele indirecte dative atone şi tonice. Combinaţii de pronume neaccentuate.
Adjectivele
Adjectivele exclamative. Adjectivele şi pronumele interogative (chi? che? quale?
quanto?).
VerbulModul indicativ: Passato remoto,Trapassato prossimo, Trapassato remoto. Diferenţa în folosirea timpurilor: Passato prossimo, Imperfetto, Passato remoto, Trapassato
prossimo. Modul condiţional: Presente, Passato. Modul imperativ. Moduri indefinite(infinitiv, participiu, gerunziu).
III. Lexic
Valoarea denotativă şi conotativă a cuvintelor. Îmbinări frazeologice libere şi ideomatice.
Clasa a XII-a

I. Fonetică şi ortografie
Consolidarea regulilor de pronunţare, intonaţie şi de ortografie.
II. Morfosintaxă
Particulele pronominale ne, ci, vi. Pronumele de politeţe. Modalităţi de folosire.
Adjectivul
Gradele adjectivelor: gradul comparativ; gradul relativ, gradul superlativ.
VerbulModul conjunctiv: Presente, Passato, Imperfetto, Trapassato. Folosirea modurilor
şi formelor verbale. Periodul ipotetic (ipoteza reală, posibilă, ireală). Familiarizarea
cu principalele reguli de concordanţă a timpurilor în subordonate cu indicativul,
condiţionalul şi conjunctivul. Schema concordanţei timpurilor.
III. Lexic
Lexicul cu privire la studii, alegerea profesiei, interesele personale. Lexicul publicistic. Parimiile. Maxime şi aforisme. Polisemia, omonimia, sinonimia, antonimia,
paronimia.

Sufixele
Sufixele pentru plural. Sufixele interogative (mı, mi). Sufixele posesive. Desinenţele verbului în funcţie de număr şi persoană. Substantivele la cazul dativ (cui?) (a,e). Substantivele la cazul genitiv.
Numeralul
Numeralul cardinal. Numeralul ordinal. Numeralul distributiv. Numeralul fracţionar.
Adjectivul
Adjectivele calitative. Adjectivele demonstrative.
Pronumele
Pronumele personal. Pronumele interogativ. Pronumele demonstrativ. Utilizareacuvîntului singur ca pronume.
VerbulModurile verbului.
Prepoziţia
Prepoziţiile için, yalnız, yana, ancak, sonra, dolayı, rağmen.
AdverbAdverbul de timp. Adverbul de loc.
IV. Sintaxă
Propoziţiile afirmative şi negative. Predicatul exprimat prin verb şi substantiv.
Clasa a IX-a

Clasa a VIII-a

I. Lexic
Sensul propriu şi sensul figurat al cuvintelor. Polisemia cuvintelor. Semnificaţia
termenilor. Substantivele concrete. Substantivele abstracte.
II. Fonetică
Pronunţarea consoanelor. Alternanţa sunetelor. Elementele de legătură dintre cuvinte. Particularităţile de utilizare a unor litere, silabe în anumite cuvinte. Alternanţa
vocalelor la verbe. Pronunţarea împreunată a două cuvinte, atunci cînd prima se termină în consoană şi cealaltă începe cu o vocală.
III. Morfosintaxă
Substantivul
Substantivele proprii. Substantivele comune. Numărul singular al substantivelor.
Formarea pluralului. Substantivele colective.
Sufixele
Formarea cuvintelor cu ajutorul sufixelor. Desinenţele.
Numeralul
Numeralul cardinal. Numeralul ordinal. Numeralul distributiv. Numeralul fracţionar.
Adjectivul
Adjectivul pronominal. Numeralul adjectival. Adjectivul nehotărît. Adjectivele
interogative. Formarea adjectivelor la gradul superlativ relativ cu ajutorul prefixelor.
Pronumele
Pronumele nehotărît. Pronumele cu funcţia sintactică de subiect. Utilizarea cuvîntului singur ca pronume.

38

39

LIMBA TURCĂ
I. Lexic
Sensul propriu şi figurat al cuvintelor. Ordinea cuvintelor în propoziţii. Propoziţiile afirmative. Propoziţiile negative. Sinonimele. Antonimele.
II. Fonetică
Alfabetul. Consonanţa vocalelor. Pronunţarea consoanelor. Literele de legătură
(-y, -ş, -s, -n). Intonaţia propoziţiilor care exprimă o rugăminte, o poruncă şi a propoziţiilor afirmative, negative şi interogative.
III. Morfosintaxă
Substantivul
Cazul genitiv. Formarea pluralului. Redarea sensului negativ al substantivelor.

VerbulModul indicativ. Diateza pasivă. Diateza reflexivă. Marcherii ce redau o acţiune
de constrîngere. Modul indicativ. Timpul imperfect. Forma subiectivă a verbelor (sespune, se presupune). Marcherii, în structura unor verbe, ce indică realizarea unei condiţii (dacă...).
Prepoziția
Prepoziţiile için, yalnız, yana, ancak, sonra, dolayı, rağmen.
Adverbul
Adverbul de timp. Adverbul de mod. Adverbul de loc.
IV. Sintaxă
Propoziţiile afirmative şi negative. Predicatul exprimat prin verb şi substantiv.
Clasa a X-aI. Lexic
Metonimia. Sensul figurat. Cîmpul lexical. Omonimia. Proverbele. Expresiile frazeologice.
II. Fonetică
Abrevierea. Corectitudinea scrierii numeralelor. Corectitudinea scrierii zilelorsăptămînii. Corectitudinea scrierii numelor planetelor.
III. Morfosintaxă
Substantivul
Cuvintele motivate. Formarea substantivelor diminutivale cu ajutorul sufixelor.
Substantivele la cazul genitiv.
SufixeleRădăcina substantivelor. Rădăcina verbelor. Formarea substantivelor cu ajutorul
sufixelor. Formarea verbelor de la substantive.
Numeralul
Numeralul cardinal. Numeralul ordinal. Numeralul distributiv. Numeralul fracţionar.
Adjectivul
Adjectivele diminutivale. Numeralele adjectivale. Formarea adjectivelor la gradul
superlativ relativ cu ajutorul prefixelor.
Pronumele
Utilizarea cuvîntului singur ca pronume. Subiectul exprimat prin pronume.
VerbulModul indicativ. Diateza pasivă. Diateza reflexivă. Marcherii ce redau o acţiune
de constrîngere.
Prepoziţia
Prepoziţiile: pentru, doar, pînă acum, dar, după, din, cu toate că.
Adverbul
Adverbul de mod. Adverbul de loc. Adverbul interogativ.
IV. Sintaxă
Propoziţiile subordonate. Propoziţiile subiective. Propoziţiile obiective.

40

Clasa a XI-a

I. Lexic
Semnificaţia termenilor. Dublarea cuvintelor pentru a reda un sens. Relaţiile dintre cuvinte. Modele comunicative. Expresiile frazeologice.
II. Fonetică
Corectitudinea utilizării conjuncţiei ile. Corectitudinea utilizării sufixului de. Corectitudinea utilizării sufixului ki’ .
III. Morfosintaxă
Substantivele
Forma iniţială a substantivelor. Substantivele compuse. Familia lexicală.
Sufixele
Formarea substantivelor de la verbe. Formarea verbelor de la verbe.
Numeralul
Numeralul cardinal. Numeralul ordinal. Numeralul distributiv. Numeralul fracţionar.
AdjectivulÎmbinările de cuvinte. Adjectivele diminutivale. Formarea adjectivelor la gradul
superlativ relativ cu ajutorul prefixelor.
Pronumele
Pronumele personal. Persoana şi numărul.
VerbulFormarea verbelor compuse. Verbele tranzitive. Marcherii ce redau o acţiune deconstrîngere. Verbele compuse.
Prepoziția
Prepoziţiile: için, ama, şimdiye kadar, fakat, sonra.
Adverbul
Gerunziul.
IV. Sintaxă
Acordul predicatului cu subiectul. Părţile secundare de propoziţie. Vorbirea directă. Vorbirea indirectă.
Clasa a XII-a

I. Lexic
Proverbele. Aforismele. Cuvintele motivate. Modurile de exprimare. Abateri dela normă.
II. Fonetică
Semnele de punctuaţie. Corectitudinea scrierii cuvintelor compuse.
III. Morfosintaxă
Substantivul
Structura substantivelor. Sufixele. Formarea cuvintelor cu ajutorul sufixelor. Desinenţele.
Numeralul
Numeralul cardinal. Numeralul ordinal. Numeralul distributiv. Numeralul fracţionar.
41

AdjectivulÎmbinările de cuvinte. Adjectivele diminutivale. Formarea adjectivelor la gradul
superlativ relativ cu ajutorul prefixelor. Adjectivele calitative. Adjectivele demonstrative.
Pronumele
Pronumele personal. Pronumele interogativ. Pronumele demonstrativ. Utilizareacuvîntului singur ca pronume. Pronumele cu funcţia sintactică de subiect. Pronumele
nehotărît.
VerbeleTimpul şi aspectele lui. Verbele tranzitive şi intranzitive.
Prepoziţia
Prepoziţiile: için, ama, şimdiye kadar, fakat, sonra.
Adverbul
Adverbul de mod. Adverbul de loc. Adverbul interogativ. Adverbul numeral. Adverbul de timp.
IV. Sintaxă
Acordul predicatului cu subiectul. Părţile secundare ale propoziţiei. Vorbirea directă. Vorbirea indirectă. Propoziţiile afirmative şi negative. Predicatul exprimat prinverb şi substantiv. Propoziţia simplă. Propoziţia dezvoltată. Propoziţiile eliptice.
B. CONŢINUTURI TEMATICEConţinuturile tematice converg în prezentul Curriculum spre nevoia dizolvării
lor în interiorul domeniilor CECRL (public, personal, educaţional, fără cel profesional prevăzut activităţii deja profesionale) şi al domeniilor din varianta americană a
CLSM (comunicare, cultură, comparaţie, conexiune, cu sensibilizare în comunitate),
toate ajustate la treapta liceală de formare şi conformate nivelului A2 în producere şi
nivelului B1 în receptare al CECRL. Această fuzionare pare a fi judicioasă, deoareceîmbină experienţa curriculară europeană cu cea amerciană şi reflectă, în linii majore,poziţiile-cheie ale vieţii sociale, culturale, educaţionale şi private ale elevului, personalitatea şi competenţele variate ale acestuia aflîndu-se în centru.
Etalate pe clase, domeniile, temele şi subtemele se completează pe măsură ce cresccom­petenţele de exprimare şi interacţiune orală şi scrisă ale elevului. Din corpusul
subiectelor propuse decurg posibilităţile formării competenţelor lingvistice (cunoaşterea sistemului limbii), comunicative (aplicarea sistemului limbii în acte şi situaţii
de comunicare personală şi interactivă), metodologice (colaborarea cu profesorul şi
colegii prin cunoaşterea metodelor şi formelor de predare–învăţare, a instrumentelor educative etc.), interdisciplinare (conectarea cu alte discipline limitrofe cum arfi limbile), cu iniţiere în cele atitudunale şi socioculturale (dragostea faţă de familie,şcoala, ţara, stima faţă de colegi, profesori; ac­ceptarea alterităţii culturale; educaţia
ecologică; cultura individuală etc.). Spectrul de subiecte propuse presupune o vastă
gamă de materiale textuale, autorii de manuale fiind liberi în determinare şi alegere,dar în concordanţă cu descriptorii nivelurilor A2 şi B1 ale CECRL, astfel realizîndu-se principiile funcţionalismului, al ascensiunii spiralate, al abordării acţionale în
predarea–învăţarea–evaluarea Limbi străine II.
42

Tematica orientativă şi capitolele de conţinut vor fi corelate cu toate tipurile decompetenţe: competenţele-cheie, transdisciplinare, specifice disciplinei, cu subcompetenţele şi vor reflecta activităţile caracteristice elevului în cadrul domeniilor
curriculare respective, vor dezvălui problemele ce-l frămîntă, vor pune în valoare interesele lui faţă de lumea din jurul său, în conformitate cu perioadele evolutive ale
copilului şi particularităţile de vîrstă, toate abordate într-o viziune flexibilă, acţională
şi funcţională.
Clasa a X-a

DOMENIUL COMPARAŢIE
Individul: autoformarea, autoghidarea, controlul• Persoane (însuşiri fizice, naţionalitatea, starea sănătăţii);• Familia (membrii familiei);• Alimentaţia;• Orientarea în spaţiu, călătorii, mijloace de transport;• Petrecerea timpului liber.
DOMENIUL CONEXIUNE• Şcoala, orar, materii;• Cumpărături, magazine, preţuri;• Lumea înconjurătoare: plante şi animale.
• Profesii.
DOMENIUL CULTURĂ
• Obiceiuri şi tradiţii: sărbători tradiţionale;• Universul: oraşe, muzee, monumente.
ARII ŞI ACTE DE COMUNICARE
Pe parcursul clasei a X-a se vor achiziţiona şi utiliza următoarele acte de vorbire:• A da şi a solicita informaţii generale/specifice legate de domeniul de activitate;• A da şi a solicita informaţii legate de completarea unui formular/document oficial;• A da şi a solicita informaţii/lămuriri despre diverse activităţi/evenimente;• A situa în spaţiu şi în timp;• A da şi a urma instrucţiuni;• A descrie obiecte/stări;• A cere soluţii pentru diferite probleme;• A exprima politicos acordul/dezacordul;• A exprima/a solicita o opinie;• A exprima preferinţe, dorinţe, nevoi, intenţii;• A exprima necesitatea/obligaţia de a face ceva;• A exprima surpriza, bucuria, supărarea, interesul, indiferenţa;• A cere/a oferi un sfat;• A cere scuze;• A accepta/a respinge politicos o ofertă.
43

Clasa a XI-a

DOMENIUL COMPARAŢIE
Individul: autoformarea, autoghidarea, controlul• Viaţa personală şi comportamentul în societate;• Universul afectiv al tinerilor;• Raportul între generaţii.
DOMENIUL CONEXIUNE• Relaţii între tineri (viaţa şcolară, activităţi în timpul liber);• Aspecte semnificative din mediul urban/rural;• Telecomunicaţii/transporturi moderne/mass-media;• Spaţii publice/servicii în societatea contemporană;• Aspecte semnificative, preocupări, proiecte legate de viitorul profesional.
DOMENIUL CULTURĂ
• Stiluri de viaţă;• Regiuni, sărbători şi tradiţii locale în ţările limba cărora se studiază;• Oraşe/situri de interes turistic şi cultural;• Ţări/regiuni francofone;• Personalităţi din sfera artistică, ştiinţifică sau sportivă;• Personalităţi din sfera literară;• Relaţiile cu ţările limba căreia se studiază/integrarea europeană.
ARII ŞI ACTE DE COMUNICARE
Se va avea în vedere achiziţionarea şi exersarea cu precădere a funcţiilor comunicative ale limbii din lista de mai jos. Aceste funcţii vor fi exersate oral şi în scris,atît în registrul formal, cît şi în registrul informal, în contexte relevante pentruviaţa socială, fără ca acestea să facă în mod explicit obiectul unei prezentări formalizate.
• A solicita şi a oferi informaţii despre obiecte/locuri/acţiuni/persoane (identitate, pregătire, preocupări, profesie, proiecte, realizări);• A localiza în spaţiu, a da informaţii cu caracter de orientare în spaţiu;• A descrie obiecte/locuri/fenomene;• A caracteriza persoane/fapte/atitudini;• A situa un eveniment în timp;• A relata o acţiune/o suită de acţiuni;• A povesti o întîmplare;• A cere cuiva să facă ceva/a interzice cuiva să facă ceva;• A exprima obligaţia, necesitatea, posibilitatea;• A exprima certitudinea si îndoiala;• A exprima sentimente şi stări emoţionale;• A exprima o opinie personală;• A reformula un mesaj insistînd asupra unui element;• A pune în valoare un element al mesajului.
44

Clasa a XII-a

DOMENIUL COMPARAŢIE
Individul: autoformarea, autoghidarea, controlulPregătirea tinerilor pentru viaţa activă (proiecte de dezvoltare personală).
DOMENIUL CONEXIUNE• Relaţii între tineri (munca în echipă, participarea la proiecte de cooperare
educativă);• Mijloacele moderne de comunicare în masă;• Generaţia tînără şi tehnologiile informaţionale;• Universul profesiilor – aspecte relevante, meserii de viitor;• Orientarea către diverse trasee de formare (învăţămînt superior/profesii);• Demersuri administrative (completare de formulare şi Curriculum Vitae etc.).
DOMENIUL CULTURĂ
• Oraşe şi situri de interes cultural în ţările limba cărora se studiază, festivaluri/
evenimente culturale;• Ţări sau regiuni în afara Europei;• Personalităţi din sfera artistică, ştiinţifică, realizări tehnologice marcante înţările limba cărora se studiază.
ARII ŞI ACTE DE COMUNICARE
Se va avea în vedere achiziţionarea şi exersarea – oral şi în scris, atît în registrul
formal, cît şi în registrul informal – în contexte relevante pentru viaţa socială, cuprecădere a funcţiilor comunicative ale limbii din lista de mai jos, fără ca acestea săfacă în mod explicit obiectul unei prezentări formalizate.
• A vorbi despre sine/a se prezenta într-un interviu de angajare;• A solicita şi a oferi informaţii cu caracter general;• A solicita reformularea unui mesaj, a reformula un mesaj;• A descrie obiecte/locuri/fenomene;• A povesti o întîmplare, un eveniment;• A solicita, a da explicaţii/lămuriri în cadrul unei interacţiuni orale sau scrise;• A da instrucţiuni, indicaţii;• A exprima interese, intenţii şi preferinţe legate de dezvoltarea personală;• A exprima aprecieri asupra unei acţiuni/a unui produs concret;• A susţine un punct de vedere;• A justifica o opţiune/o acţiune/o atitudine;• A reda în vorbire indirectă spusele cuiva.
VII. Strategii didactice: orientări generale (metodologice)La nivelul ciclurilor primar şi gimnazial, parcursul formativ s-a concentrat peformarea şi dezvoltarea deprinderilor integratoare, polarizate, de fapt, pe receptareaşi producerea de mesaje orale şi scrise. În clasele a X-a, a XI-a şi a XII-a alături dedouă competenţe generale care continuă acest parcurs, se adaugă interacţiunea în45

comunicarea orală şi scrisă, precum şi transferul şi medierea mesajelor. Delimitarea
unei competenţe de interacţiune este necesară în condiţiile în care comunicarea reală implică în majoritatea situaţiilor un receptor şi un emiţător în cadrul unei relaţii
parteneriale. În cazul medierii şi transferului mesajelor avem de-a face cu o competenţă de ordin înalt, legitim de format la nivelul liceului. Aceasta presupune trecerea
de la un cod la altul (între două limbi, de exemplu, sau de la verbal la nonverbal şi
invers) sau adaptări şi reformulări ale diverselor mesaje în funcţie de situaţia decomunicare.
Sugestiile didactice au menirea de a veni în sprijinul cadrelor didactice în vederea
organizării unui demers didactic modern şi eficient. Capitolul de sugestii didacticeeste structurat în două domenii:
1) liste de conţinuturi recomandate de Curriculum pentru fiecare programă, învederea construirii demersului didactic;2) propuneri pentru proiectarea şi derularea activităţii la clasă.
Listele de conţinuturi recomandate conţin arii tematice pentru contextualizarea
activităţilor de învăţare, elemente de construcţie a comunicării (structuri lingvistice)care vor fi achiziţionate şi cu care se va opera pe parcursul activităţilor şi funcţii comunicative (acte de vorbire) care vor fi exersate şi utilizate de elevi.
În elaborarea programelor s-a ţinut cont de documentele de politică educaţională
ale Ministerului Educaţiei, de prevederile documentelor europene şi de nivelurile deperformanţă prevăzute de Cadrul European comun de referinţă pentru limbi, pentru
a se crea condiţiile de realizare a unei evaluări unitare şi standardizate a nivelului deachiziţie a competenţelor şi în scopul de a se crea premisele pentru o eventuală certificare a competenţelor de comunicare în limba străină.

• Echilibrarea sarcinilor de lucru se va realiza astfel: la texte dificile, se vor stabili sarcini de lucru cu grad mic de dificultate; la texte uşoare, se va avea învedere ca gradul de dificultate a sarcinilor de lucru să fie sporit.
• Instrumentele şi probele de evaluare vor fi elaborate în strictă corelare cu
competenţele din programe şi în conformitate cu recomandările privind evaluarea rezultatelor şcolare.
VIII. Strategii de evaluare
Evaluarea formativă, continuă şi reglementată, este implicită demersului pedagogic curent în orele de limba străină, permiţînd atît profesorului, cît şi elevului să
cunoască nivelul de achiziţionare a competenţelor şi a cunoştinţelor, să identifice lacunele şi cauzele lor, să facă remedierile care se impun în vederea reglării procesuluide învăţare–predare.
În scopul de a se asigura un grad cît mai mare de validitate a evaluării, probele
de evaluare vor putea fi construite astfel încît să integreze elemente din două sau mai
multe competenţe, pentru a modela cît mai aproape de realitate modul în care se
realizează comunicarea.
Pentru a se realiza o evaluare cît mai completă a rezultatelor învăţării, este necesarsă se aibă în vedere, mai ales, evaluarea formativă continuă, evaluarea nu numai a produselor activităţii şi învăţării elevilor, dar şi a proceselor de învăţare, şi a competenţelor
achiziţionate, a atitudinilor dezvoltate, precum şi a progresului elevilor. Este evident cămodalităţile (metode, instrumente) tradiţionale de evaluare nu pot acoperi toată această paletă de rezultate şcolare care trebuie evaluate. În aceste condiţii, pentru a putea
obţine cît mai multe date relevante privind învăţarea, este necesar ca, pentru evaluare,
profesorii să facă apel şi la metode şi instrumente complementare de evaluare.
Pentru evaluarea formativă a achiziţiilor elevilor (în termeni cognitivi, afectivi
şi performativi), a competenţelor de comunicare şi interrelaţionare şi a atitudinilor
dezvoltate de aceştia, la orele de limbi moderne se recomandă utilizarea următoarelor metode şi instrumente:• Observarea sistematică (pe baza unei fişe de observare);• Tema de lucru (în clasă, acasă) concepută în vederea evaluării;• Proiectul;• Portofoliul;• Autoevaluarea.

CONDIŢII OBLIGATORII DE APLICARE DIDACTICĂ ŞI DE EVALUARE• Planificările calendaristice vor fi elaborate pentru întreg anul şcolar, în scopulformării unei imagini de ansamblu asupra realizării curriculumului pe întreg
anul şcolar.
• Stabilirea competenţelor care vor fi vizate şi a conţinuturilor care vor fi parcurseîn fiecare semestru este la latitudinea profesorilor, obligaţia acestora fiind să
asigure achiziţionarea de către elevi a tuturor competenţelor prevăzute deprogramă la un nivel satisfăcător.
• Corelarea competenţelor cu conţinuturile tematice, lingvistice şi funcţionale recomandate în programa şcolară va fi realizată de către profesor, în procesul
de proiectare didactică.
• Alegerea temelor, contextelor, textelor pe baza cărora se va lucra şi a funcţiilor comunicative care se vor achiziţiona şi exersa se va face în corelare cu
interesele elevilor şi particularităţile lor de vîrstă.
• În activitatea de predare–învăţare vor fi folosite metode comunicative, tehnici
interactive şi activităţi centrate pe elev.
• Temele pentru acasă vor fi stabilite astfel încît timpul necesar elevului pentru
rezolvarea lor să nu depăşească timpul de lucru efectiv al elevilor pe parcursul orei de curs.

1. Brown Douglas H. Principles of Language Learning. Second Edition, Prentice hall, 1987.
2. Cadrul european comun de referinţă. Chişinău, Tipografia Centrală, 2004.
3. Cartaleanu T., Cosovan O., Goraş-Postică V. şi alţii. Formare de competenţe prin strategii
didactice interactive. CE PRODIDACTICA, 2008.
4. Regents, Englewood Cliffs.
5. Brown James Dean. The Elements of Language Curriculum. Heinle&heinle Publishers,
Boston, Massachusetts, 1995.

46

47

Referinţe bibliografice6. Bailey Kathleen M. Learning about Language Assessement. Heinle&heinle Publishers, 1998.
7. Halliwell Susan (1992). Teaching English in the Primary Classroom. Longman, London
and New York.
8. Pîslaru V., Crişan AI. şi alţii. Curriculum disciplinar de limbă şi literatură română/Clasele
V–IX. Chişinău, Editura Ştiinţa, 1997.
9. Balaban T., Guţu I. şi alţii. Curriculum şcolar, cl. I–IV. Chişinău, Editura Prut Internaţional, 1998.
10. Guţu I., Brînză E. şi alţii. Limbi străine. Curriculum pentru clasele a II-a, a IX-a. Chişinău, Editura Univers Pedagogic, 2006.
11. Guţu I., Brînză E. şi alţii. Curriculum de Français pour les classes bilingues. I–XII-ième
classes. Chişinău, Editura Univers Pedagogic, 2008.
12. Predarea şi învăţarea limbii prin comunicare. Ghidul profesorului. Chişinău, Car­tier
Educaţional, 2003.
13. Teoria şi metodologia curriculumului universitar. Chişinău, CEP USM, 2003.
14. Bettoni C., Vicontini G. Imparare dai vivo. Lesioni di italiano. Roma, 1986.
15. Chinchil A., Minciarele F., Silvestrini M. Gramatica italiana per stranieri. Corso multimediale di lingua e civiltă a livello elementare e avansato. Perugia, 1990.
16. Crişan A., Guţu V. Proiectarea curriculumului de bază. Ghid metodologic. Chişi­nău,
S.A. TlPCIM, 1996.
17. Curriculum disciplinar. Limba şi literatura română. Clasele V–IX. Coordonatori:
VI. Pîslaru, Al. Crişan. Chişinău, Editura Ştiinţa, 1997.
18. Decreto de curriculo. Secundaria Obligatoria. Madrid, Ministerio de Educacion y Ciencia, 1995.
19. Deutch Aktiv Neu 1 A, 1 B. Berlin, 1995.
20. Dreyer Schmitt. Lehr-und Obungsbuch der deutchen. Grammatik. Munchen, 1995.
21. Empfehlungen zur Ausarbeitung nationaler curricula fur die Sekundakstufe 1. Deutch als
Fermdsprache. Ergebnisse eines Kollogviums. Balton, 1995.
22. Galichet G. Grammaire structurale du français moderne. Paris, 1970.
23. Ghidu G., Pisoschi V. Gramatica limbii franceze cu exerciţii. Bucureşti, Editura Terra, 1994.
24. Italiano. Guida practica al parlare e scriver correttamente. A cura di Aldo Gabrielle.
Milano, 1986.
25. Lenguas Extranjeras. Secundari a Obligatorial Curriculo Oficial. Madrid, Ministe­rio de
Educacion y Ciencia, 1995.
26. Roegiers X. Manualul şcolar şi formarea competenţelor în învăţămînt. Chişinău, ianuarie 2001. În: www.proeducation.md.
27. http//www.doe.mass.edu/frameworks/current.html (pagini consultate pe 12.12.2008).
28. Primlangues http://www.primlangues.education.fr (pagini consultate pe 24.09.2008).

48