EDUCAŢIA MUZICALĂPRELIMINARII

Educația artistică este o componentă fundamentală a curriculumului,
pentru că e strâns legată de dezvoltarea intelectuală, socială, culturală și emoțională
a elevului prin studiul teatrului, artelor vizuale, dansului și muzicii. Noţiunea deeducaţie artistică este interpretată ca proces individual continuu de autodesăvârşire
spirituală a personalităţii prin multiple forme de contact cu arta. Atât prin
specificul şi conţinutul său, cât şi prin posibilităţile sale formative, muzica și artele
plastice solicită nu numai fondul intelectual al elevului, ci mai ales pe cel afectiv,
cu implicaţii directe în declanşarea unor stări, a unor trăiri şi sentimente, făcându-l
sensibil în faţa marilor probleme ale vieţii, contribuind la creşterea unui suflet
frumos, armonios, cu o aleasă educaţie pentru valorile spirituale, cu extinderi înţinuta etică individuală, morală, civică etc. Cunoscând/ valorificând lumea prinpotențialul artelor, elevul se cunoaşte/ se construieşte pe sine ca fiinţă spirituală nivelul suprem al oricărei educaţii.
Statutul artelor în sistemul de învățământ se configurează din douăperspective: 1. Arta ca disciplină școlară: se studiază prin intermediul literaturii,
muzicii și artelor plastice; 2. Arta ca activitate artistică în sistemul de învățământ
corespunde compartimentului de educație estetică și se desfășoară în cadrul
educațional extracurricular și extrașcolar.
Disciplinele ariei curriculare Arte reunesc educația muzicală și educația
plastică.
CADRU
NORMATIVDE
ORGANIZAREEDUCAȚIONAL
Cadru documentelor de politici curriculare:

A

PROCESULUI Codul Educației al Republicii Moldova. Chișinău, 2014, nr. 152 din
17.07.2014. Publicat în Monitorul Oficial al Republicii Moldova, nr. 319324, art. nr. 634 din 24.10.2014.
 Cadrul de referință al al curriculumului national, aprobat prin Ordinul
Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr. 432 din 29 mai 2017.
 Curriculum școlar , clasele I-IV şi Curriculum pentru învăţământul
gimnazial, la educaţia muzicală, clasele V-VIII, Chișinău: aprobat la şedinţa
Consiliului Naţional pentru Curriculum, proces-verbal nr.10 din 21 aprilie
2010, prin ordinul Ministerului Educaţiei nr.245 din 27 aprilie 2010;
 Curriculumul Național. Învățământul primar (aprobat la Consiliul Naţional
pentru Curriculum (Ordinul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr.
1124 din 20 iulie 2018);
 Planul-cadru pentru învăţământul primar, gimnazial și liceal anul de studii
2018 – 2019 (aprobat prin ordinul ME nr.397 din 29 martie 2018);

 Educaţia muzicală, ghiduri de implementare a curriculumului modernizat(2011);
 Standardele de eficienţă a învăţării (2012);
 Regulamentul-tip de organizare și funcționare a instituțiilor de învățământ
primar și secundar, ciclul I și II (ord. ME nr. 235 din 25 martie 2016);
 Metodologia privind implementarea evaluării criteriale prin descriptori,clasa a III-a, aprobată la Consiliul Național pentru Curriculum, Ordinul
Ministerului Educației nr.70 din 05 septembrie 2017.
 Metodologia privind implementarea evaluării criteriale prin descriptori,clasa a IV-a, aprobată la Consiliul Național pentru Curriculum, Ordinul
Ministerului Educației, Culturii și Cercetării nr.1124 din 20 iulie 2018.
 Instrucţiunea privind managementul temelor pentru acasă, în învăţământul
primar, gimnazial şi liceal, aprobată prin ordinul Ministerului Educaţiei,Culturii şi Cercetării nr. 1249 din 22.08.2018.
I.

Cadru de organizare
În anul şcolar 2018-2019 procesul educaţional la disciplina Educaţia muzicală se va organiza /desfăşura conform prevederilor Planului-cadru pentruînvățământul primar, gimnazial și liceal şi va constitui 1 oră/săptămână, pentru
clasele I-VIII.
În temeiul paradigmei curriculare construite în Cadrul de Referință al
Curriculumului Național (2017), s-a dezvoltat demersul Curriculumul pentruînvățământul primar (2018), ca parte componentă a Curriculumului Național și
reprezintă un document reglator şi un act normativ prevăzut pentru a fi
implementat în procesul educațional în clasele primare.
Reușita educației muzicale în clasele gimnaziale este în funcție de calitatea
procesului de educație muzicală din clasele primare și continuitatea actului
educativ-artistic. Prin urmare, în predarea disciplinei de educație muzicală
învățătorii trebuie să-și asume responsabilitatea pentru asigurarea realizării
prevederilor curriculumului.
Pentru o documentare minuțioasă privind dezvoltarea și implementarea
curriculumului se recomandă studiul: Curriculum Național: învățământ primar(MECC, 2018); Ghidului de implementare a curriculumului dezvoltat pentruînvățământul primar la disciplina Educație muzicală (2018); Metodologia privind
implementarea Evaluării criteriale prin descriptori, clasa a V-a, 2018;
Managementul temelor pentru acasă, în învățământul primar, gimnazial și liceal(Instrucțiunea MECC, 2018).
Elementele de noutate în organizarea și desfășurarea procesului
educațional în anul de învățământ 2018 – 2019:
 Reformularea competențelor specifice disciplinei educație muzicală, Implementarea curriculumului dezvoltat pentru clasele primare în clasa I,

 Implementarea evaluării criteriale prin descriptori (ECD) în clasa a V-a,
 Promovarea abordărilor curriculare transdisciplinare: activități
transdisciplinare încadrate într-o zi (7 zile pe an) și încadrate într-o lecție, Managementul temelor pentru acasă.
II. Scopul şi funcţiile educaţiei muzicale
Educaţia muzicală are drept scop dezvoltarea culturii muzicale ca partecomponentă a culturii spirituale şi îndeplineşte mai multe funcții, cele mai
importante fiind: 1. funcţia cognitivă – constă în faptul că muzica este un mijloc
specific de a comunica gândurile şi ideile prin imagini artistice, cu un puternic
caracter emoţional; 2. funcţia social-educativă – demonstrată prin faptul că
dezvoltă convingeri şi oferă modele de urmat adresându-se tuturor copiilor; 3.
funcţia estetică – derivă din capacitatea de a cultiva gustul estetic şi de a contribuila îmbogăţirea vieţii lor spirituale, aducându-le bucurie şi satisfacţie.
III. Sugestii privind proiectarea didactică
 Proiectarea didactică anuală a disciplinei se realizează conform datelor din
Administrarea disciplinei și ținând cont de Repartizarea orientativă a orelor peunități de conținut.
 Axarea învățământului pe formarea de competențe nu anulează conceptul deobiectiv, ci invers, presupune valorificarea acestuia la nivelul proiectării
didactice de scurtă durată, corelând acele componente ale unității de învățare,care se vizează prin lecția dată.
 Pentru fiecare unitate de învățare (temă), profesorul determină/ selectează
subcompetenţele care vor fi realizate în cadrul diverselor activități muzicaldidactice. Prin urmare, profesorul stabilește/ selectează pentru fiecare temămaterialul muzical pentru audiție, interpretare muzicală, creație muzicală
elementară.
 Elementele de structură a proiectului de lungă durată pot include
compartimentele: Subiectul/ tema modulului, Unități de competență, Unități deconținut (pentru domeniile de activitate audiție, interpretare, creație, reflexie),Numărul de ore, Notițe privind tipul/ forma/ instrumentul de evaluare, Data,
Observații.
 Pentru recapitularea temei se prevăd 1-2 ore, iar pentru conţinuturi noi – celpuţin 3 ore per unitate.
După ce proiectul de lungă durată este aprobat ca document de lucru,
profesorul are dreptul să efectueze modificări, fixate în rubrica Observaţii (îndependenţă de situaţia concretă creată în clasa de elevi).
Pentru conceptualizarea proiectelor didactice profesorii vor lua în
considerație recomandările propuse în Ghidul de implementare a curriculumului deEducație muzicală, 2011 (pag. 25-32) și Ghidul învățătorului pentru clasa a 3-a laEducația muzicală. – Chișinău: Știința, 2012 (p. 4-21) și manualele de Educație
muzicală reeditate în anii 2015, 2016, 2017.
Prin urmare, o lecţie de educaţie muzicală trebuie să se bazeze peurmătoarele forme de iniţiere în muzică: interpretare, audiţie, creaţie şi reflecţie
(gândire muzicală). Anume prin reflecţii elevul îşi va exprima/ forma viziunea,
gusturile, aprecierile, atitudinile pentru viaţă. Mesajul muzicii este un mijloc deformare a personalităţii şi nu un scop în sine. „Muzica este deschidere a lumiiîntrebării şi a întrebătorului, prin subiectul ce se raportează la ea: omul.
Sensibilizat la armonia sunetelor muzicale, omul dobândește o concepţie mai clară,gândește mai bine la ordinea şi comuniunea de care are nevoie; disciplinându-și
spiritul, se poate lumina în căutarea şi desluşirea principiului ordonator al vieţii
sale, poate deveni conştient de măreţia de care el este în stare” [3].
Sugestii privind tehnologia proiectului didactic al lecției de educație
muzicală sunt propuse în Ghidul învățătorului: Educație muzicală pentru clasa a
III-a (Chișinău: Știința, 2012) - primul capitol (pag. 4-21). În proiectul lecţiei
trebuie evidenţiate următoarele aspecte: Spre ce se tinde? (competenţe, unități decompetenţe, obiective); Cum se ajunge la ceea ce se tinde? (care şi câte conţinuturi,
cu ce tehnologii didactice); Cum vom şti că am ajuns la rezultatul proiectului?
(cum vom evalua rezultatele şcolare). Proiectul didactic al unei lecții se va
constitui din cinci compartimente: 1. Date generale; 2. Schița scenariului lecției
(organizată într-un tabel); 3.Scenariul desfășurat al lecției (descrierea
evenimentelor în consecutivitate); 4. Matricea de evaluare a rezultatelor școlare; 5.
Anexe.
Propunem cadrelor didactice următorul model de proiectare a schiţei
scenariului unei lecţii sub formă de tabel:
Secvențele lecției
(etapele)

Obiectivele
operaţionaleConţinuturi de învățare şi
tehnologii didacticeTimpalocatTehnici de evaluare

EVOCARE(moment organizatoric,
Reactualizarea temei,verificarea temei pe acasăetc.)
REALIZAREA SENSULUI(cunoştinţe noi/tema nouă,aprofundare în temă,consolidarea materiei etc.)
REFLECŢIE
(Generealizare, evaluarea
rezultatelor etc.)

Evocare - Etapa are drept scop provocarea interesului, stimularea elevilor pentru ase gîndi la cea ce ştiu şi pot să facă. În această etapă are loc stabilirea unor
priorități/obiective ale învăţării, care constituie o condiţie esenţială pentru însușirea
temei lecției. Este necesară implicarea activă a elevilor într-o activitate muzicaldidactică, datorită căreia ei devin conştienţi de propria lor gândire/înțelegere afenomenului muzical studiat. Pornim de la experienţa personală, de la ceea ce ştiuelevii, deoarece acesta este determinantul principal a ceea ce putem învăţa. De
asemenea scopul evocării constă în stimularea motivaţiei elevilor pentru învăţare.
Învăţarea autentică este un proces activ. Evocarea serveşte pentru trezirea
motivaţiei elevilor şi fondarea persistenţei ei pentru toată lecția.
Realizarea sensului - În această etapă, cel care învaţă vine în contact cu muzica în
cadrul a 2-3 activități muzical-didactice. Succesiunea activităților este proiectată deprofessor. Aceasta este şi faza de învăţare în care profesorul are influenţa cea mai
redusă asupra elevilor, care trebuie să-şi menţină implicarea activă în mod
independent. Sarcina principală a acestei etape este implicarea elevilor în
construirea sensurilor şi menţinerea interesului stabilit în faza de evocare şi
monitorizarea propriei înţelegeri a noilor conţinuturi şi idei. A monitoriza propriaînţelegere înseamnă a completa experiența muzicală personală/colectivă, corelînd
cunoștințele noi cu cele cunoscute. Rolul profesorului este de a susţine eforturile
elevilor în această direcţie. Tema lecției se va realiza prin diverse activităţi deînvăţare, relevante obiectivelor stabilite.
Reflecția - În această etapă elevii îşi consolidează abilităţile/cunoştinţele noi şi îşi
restructurează activ schema de învăţare, pentru includerea în ea a unor concepte
noi. Aici are loc învăţarea durabilă, caracterizată de schimbare, spre formarea unuinou set de comportamente, atitudini sau convingeri noi. Această etapă urmăreşte
cîteva obiective esenţiale, care preconizează ca elevii să-şi exprime în propriile
cuvinte ideile şi informaţiile învăţate. Aici este bine să ne amintim şi să înţelegemtoată experienţa parcursă în activitate.
IV.

Repere privind predarea-învăţarea-evaluarea disciplinei Educaţia
muzicală.
Profesorii îşi vor orienta activitatea educaţională spre: implicarea tot mai activă a elevilor în actul propriei lor instruiri, educări, deveniri
prin intermediul muzicii la lecție și în activitățile extracurriculare; respectarea principiului modular de organizare a unităților de conținut (principiul
tematismului) la lecțiile de educație muzicală; armonizarea domeniilor de educație muzicală (audiție, interpretare, creație,reflecție) în cadrul fiecărei ore de educație muzicală; realizarea contactului viu cu fenomenul muzical-artistic;
 utilizarea înregistrărilor calitative de muzică pentru audițiile muzicale.
 asigurarea accesului elevilor la valorile muzicii din perspectiva (a) palierelor
muzicale: muzică populară, muzică religioasă, muzică academică, muzică dedivertisment; (b) muzicii naționale și muzicii universale; (c) varietății genurilor și
stilurilor muzicale.
De ce predăm muzica ?

Muzica este artă. Prin definiție, arta este reflectarea în conștiința omului a
realității obiective exprimată în imagini artistice Ea permite unei fiinţe umane sătrăiască plenar, să simtă mai puternic și mai profund această viață. Studiul muzicii
ca artă vie deschide noi orizonturi pentru suflet și cuget, ne ridică spiritual laînălțimi ce n-ar putea fi atinse poate niciodată în afara artei. Muzica este o formă
intuitivă a relației omului cu realitatea, a perceperii și cunoașterii vieții.
Muzica este experienţă umană. Piesele muzicale sunt tot atât de complexe şivariate ca şi însăşi viaţa. Muzica inspiră gândirea, reflecţia şi emoţia – aşa cum
multe dintre relaţiile umane o fac. Ritmul şi sunetul simulează stările sufleteşti – cabucuria, tristeţea şi mânia.
Muzica ne relatează povestirile experienţelor umane. Nu predăm muzica
pentru că aşteptăm ca tu să devii un muzician profesionist. Nu aşteptăm ca tu săcânţi întreaga viaţă (deşi ai putea). Predăm muzica pentru ca tu să recunoşti
frumosul, să trăiești sentimentul descoperirii imaginii muzical-artistice în raport cuviața propriu-zisă, valorile și atitudinile personale. Predăm muzica pentru ca tu să
ai mai multă compasiune. Predăm muzica pentru ca tu să poţi fi în totalitate o fiinţă
umană.
Muzica este ştiinţă. Este precisă, clară şi solicită o acustică plină de acurateţe.
Partitura unui dirijor este o hartă complexă care indică frecvenţa, intensitatea,
volumul, melodia şi armonia, toate în acelaşi timp şi cu controlul cel mai exact altimpului. Știința și arta exprimă două sfere ale conștiinței omului: reflexivă șiafectivă. Științele explică arta.
Muzica este filosofie. Ea solicită cercetare şi dezvoltă deopotrivă aprofundare şi
perspectivă. Muzica, precum filosofia, este o modalitate de a pune întrebări și de aoferi răspunsuri la problemele fundamentale ale existenței.
Muzica este matematică. Din punct de vedere ritmic se bazează pe subdiviziuni
ale timpului care sunt fracţiuni ce trebuie calculate, interpretate şi aplicate
instantaneu. Muzica este o limbă străină.
Cei mai mulţi termeni sunt în italiană, germană sau franceză, iar notaţia este unfel de stenografie avansată bazată pe simboluri care reprezintă idei. Semantica
muzicii este cel mai complet şi universal limbaj cunoscut.
Muzica este istorie. Ea reflectă mediul şi timpul când a fost creată, inclusiv
valorile culturale şi sociale. Istoria muzicii este istoria sufletului omului, istoriacăutărilor lui spirituale. Urmărind istoria muzicii vom descoperi istoria acestorcăutări. Muzica poate povesti istoria unui om, a unui popor, a umanității; muzica
poate însoți și influența starea de spirit a oamenilor care participă la un evenimentistoric.
Muzica este educaţie fizică. Ea necesită o excepţională coordonare a degetelor,mâinilor, braţelor, buzelor, obrajilor şi a muşchilor faciali. Are nevoie de asemenea
de controlul extraordinar al diafragmei, care antrenează muşchii spatelui,stomacului şi ai pieptului.
Asigurarea calității procesului educaţional este întemeiată prin trecerea lanoua paradigmă: pedagogia competenţelor necesare fiecărui copil pentru oadaptare mai reuşită la viaţă. Se va pune accentul pe educația centrată pe elev,
proiectarea curriculară axată pe formarea de competenţe, din perspectiva
specificului cunoașterii artistice în cadrul a patru domenii de activitate: interpretare
muzicală (vocală, vocal-corală, corală etc.), audiția muzicii (receptare,cunoaștere/descoperire, analiză/sinteză, valorizare), creație muzicală elementară
(improvizații, joc, muziciere etc.), reflexiune (gândire, meditare, raționalizare,conștientizare etc.).
Competenţa generală specifică ariei curriculare Arte este competenţa
estetică calificată drept un ansamblu de achiziţii atitudinale, comportamentale,afective, acţionale, care exprimă calitatea omului de a percepe şi aprecia, a trăi şi
iubi Frumosul în concordanţă cu spiritualitatea şi cultura epocii în care trăieşte.
Competenţa muzicală reprezintă un ansamblu integrat de cunoştinţe, abilităţi
practice şi atitudini dobândite de elevi prin învăţare şi mobilizate în contexte
specifice de realizare, adaptate vârstei elevului şi nivelului cognitiv al acestuia, învederea rezolvării unor probleme cu care acesta se poate confrunta în viaţa reală,angrenate într-un sistem de orientări valorice naţionale şi universale muzicale.
Competențele specifice disciplinei Educație muzicală se subordonează competenței
generale (scopului) - formarea culturii muzicale a elevilor, ca parte componentă aîntregii culturi spirituale.
Competenţele specifice educaţiei muzicale corespund domeniilor dereceptare, interpretare, creație și reflecție (Vezi Curriculumul,2010, p.6).
Competenţele muzicale se pot forma doar în activități muzicale practice, pe baza
unor predispoziţii (înnăscute) şi capacităţi senzoriale specifice domeniului.
Competenţele sunt structurate pe domeniile principale ale Educaţiei Muzicale,acestea fiind reflectate și în Standardele de eficiență a învățării (Vezi: Standardede eficiență a învățării. - Chișinău: Lyceum, 2012. -232p.):- audiţia/ receptarea muzicii;- interpretarea vocală/ corală/ instrumentală a muzicii;- creaţia elementară muzicală în sinteză cu alte arte;- analiza – caracterizarea muzicii.
Focalizarea actului didactic pe competenţe presupune respectarea următoarelorcerințe: finalităţile procesului educaţiei muzicale vor reprezenta competenţe în patru
domenii (audiţie, interpretare, creaţie elementară, gândire a muzicii),
 axarea învățământului pe competenţă nu exclude organizarea actului de învăţare
prin obiectivele operaţionale, la intrare în actul educaţional organizăm activitatea prin obiective operaţionale,
iar spre ieşire din actul educaţional tindem spre o competenţă, spre deosebire de obiective, competenţele pot fi atinse doar în cadrul acţiunilor
contextualizate, a fi competent, însemnă a fi capabil să mobilizezi totalitatea de resurse
disponibile (cunoştinţe, abilităţi, deprinderi, atitudini) pentru soluţionarea
problemelor din viaţa reală.
Criteriile de prezenţă a competenţei formate sunt: disponibilitate pentru muzică (interes, dorinţă, motivaţie etc. manifestate lalecție și în afara ei); activism muzical (muncă, angajament, participativitate, responsabilitate,
rezultat, produs);
 atitudini pozitive pentru muzica(populară/religioasă/academică/divertisment),
 cunoştinţe muzicale şi despre muzică.
În organizarea și desfășurarea procesului educațional se va ține cont de faptul,
că muzica este o artă și eficiența acțiunilor cadrului didactic vor fi raportate laspecificul cunoașterii artistice și a educației muzical-artistice potrivit legităților
artei, care sunt formulate în temele curriculare.
Cunoaşterea muzicii este un proces complex de conştiinţă, care provoacă
emoţii, impresii, sentimente şi idei în cadrul practicilor de audiţie / interpretare /creaţie. Accesul la esenţa muzicii este înlesnit de convergenţa trăirii şi înţelegerii,
sensibilului şi mentalului, desfătării şi cugetului. Trăirea emoţională a muzicii
reprezintă punctul de plecare al cunoaşterii artistice, care mai apoi accede spreexperienţa mintală, punând în vibraţie raţiunea. Astfel, în toate activitățile muzicaldidactice din cadrul lecțiilor de educație muzicală descoperirea fenomenului sonorartistic va solicita la inițial re-trăirea emoțională, apoi – cunoașterea propriu-zisă.
Prin muzica interpretată, audiată, creată se va modela comunicarea elevului cu
lumea, autocunoașterea și formarea viziunii pentru viață.
Prin gradul de asimilare al artei muzicale poate fi apreciat nivelul de cultură
muzicală al unei persoane. În formarea unei culturi muzicale este necesară
acumularea experienţei de receptare a muzicii, care se întregește prin reflecții.
Muzica nu poate exista în afara percepţiei. Orice formă de comunicare cu muzica,
orice activitate muzicală ne dezvoltă simţul muzical, sentimentul muzical,
inteligenţa muzicală, conştiinţa muzicală etc. Pe lângă pasiunea pentru muzică,capacitatea de a o audia, interpreta, simţi, cultura muzicală presupune neapărat şi
un sistem de cunoştinţe: cunoştinţe care contribuie la formarea unei viziuni integre
despre arta muzicală şi cunoştinţe care ajută la cercetarea muzicii, la perceperea
imaginii muzicale. Muzica ne deşteaptă emoţii puternice, ea invită şi predispune lameditaţie şi la surprinderea directă a înţelesului. Emoţiile provocate de creaţia
artistică pot servi drept unul din indicele de cunoaştere a fenomenului artistic.
Arta muzicală este un proces de conştiinţă complex, ce adună emoţii, impresii,
sentimente, idei. Astfel, accesul la esenţa muzicii este înlesnit prin convergenţa
trăirii şi înţelegerii, sensibilului şi mentalului, desfătării şi cugetului. Trăirea
emoţiei reprezintă exigenţa unei educaţii muzicale, a unei educaţii în receptarea /interpretarea muzicii, este prezentă în toate momentele actului muzicii.

În clasele mici, învăţarea cântecelor trebuie să aibă loc într-o atmosferă, într-uncontext adecvat vârstei (o poveste, ghicitoare, o rememorare a unor fapte trăite saucare urmează a se întâmpla) pentru o participare cât mai firească şi emoţională aelevilor În funcţie de conţinutul de idei al cântecului, acesta poate fi interpretat peroluri, cu diferite interpretări improvizate de elevi. Aceste roluri este bine să fie
repartizate astfel încât prin rotaţie să ajungă toţi elevii să fie stimulaţi să se exprimeîntr-un fel. Totodată, elevii trebuie ajutaţi să se exprime despre modul cum
interpretează şi gândesc în legătură cu ideile ce se desprind dintr-un cântec, dintrun fragment muzical prin gesturi corporale sau mimica feţei (interpretarea unorpaşi de dans popular, mers la pas, alergare în galop, ţopăit, mers pe vârfuri în modconspirativ, dans, mimică radioasă, încruntarea feţei şi, nu în ultimul rând, prindirijat intuitiv).
Atitudinea creativă a profesorului.
O condiţie principală, ce trebuie realizată la lecţie, pentru înfăptuirea cerinţelor
creativităţii este instaurarea unui climat favorabil unei conlucrări fructuoase între
profesor şi elevi, climat realizat printr-o tonalitate afectivă, de exigenţă şiînţelegere, de responsabilitate. Nu mai puţin important este stimularea efortului
personal al elevului şi stimularea tendinţei acestuia de a aduce o contribuţie
proprie, de a fi original, inventiv, creator. Predarea ca un proces creativ presupune
ca profesorul să medieze între elev şi lumea ce-l înconjoară. A media, precizează
Alice Miel, înseamnă a fi un instrument al unei persoane când aceasta îşi
experimentează mediul său şi cauă sensuri. Misiunea de educator al profesoruluinu încetează odată cu terminarea lecţiei, ci se manifestă şi dincolo de cadrele
acesteia. Profesorul trebuie să cunoască potenţialul creative al fiecărui elev, săobserve manifestările creative ale elevilor nu numai în timpul orei ci şi în
activităţile extracurriculare, să le formeze obişnuinţa aprecierii. Aspiraţiile elevilor,
valorile morale şi intelectuale preţuite de ei, acţionează asupra personalităţii , încămaleabile, a cestora, făcându-i să capete atributele spre care tind şi pe care levalorizează. Neavând însă opinii ferme şi un sistem de valori, preadolescentul leîmprumută deseori de la adulţi. Ceea ce va preţui profesorul va preţui şi el,conştient sau involuntar. Profesorii creativi determină avântul creativităţii elevilorfără eforturi speciale. Secretul constă în transferul setului de valori propicecreativităţii de la profesor la elev, fenomen urmat de automodelarea copilului înfuncţie de atitudinile şi convingerile devenite „ale lui”. În mod similar se petrec
lucrurile în cazul profesorilor rigizi şi convenţionali.
Accentul primordial va consta în modul de realizare a cunoaşterii care transferă
importanţa, accentul de la cunoaşterea de tip disciplinar la cunoaşterea de tip
transdisciplinar. Literatura pedagogică actuală descrie integrarea curriculară
drept o modalitate inovatoare de proiectare a curriculumului, care presupune
sintetizarea şi organizarea didactică a conţinuturilor din diferitele domenii ale
cunoaşterii, astfel încât să se asigure că elevul achiziţionează o imagine coerentă,unitară despre lumea reală. „Curriculum-ul integrat presupune crearea deconexiuni semnificative între teme sau competenţe care sunt de regulă formate

separat, în interiorul disciplinelor ”. Aceste teme sau competenţe au o puternică
legătură cu viaţa cotidiană a elevilor şi îşi propun, direct sau indirect, să contribuie
la formarea unor valori şi atitudini.”
Acest demers integrator implică o serie de probleme complexe, referitoare laabilitatea metodologică a cadrelor didactice pentru integrarea curriculară, stabilirea
modalităţilor de evaluare a performanţelor individuale, mai ales în situaţia învăţării
prin cooperare, acomodarea corectă a proiectelor şi abordării pe teme într-o
schemă orară coerentă.

V.
Sugestii de evaluare .
Precum calea didactică de însuşire a muzicii poartă amprenta specificului artei
muzicale, tot astfel şi tehnologiile de evaluare a rezultatelor şcolare se vor
raporta la acest specific. Experienţa educaţiei muzicale demonstrează că elevii pot
studia ani în şir muzica, dar, până la urmă, rămân insensibili faţă de ea.
Cele două niveluri de realizare a educaţiei artistice - informativ-teoretic şiformativ-aplicativ – se află într-un raport de reciprocitate, completându-se unul pealtul în sensul că instruirea nu poate înlocui în totalitate cunoaşterea muzicii, ci
doar asigură o mai bună receptare a ei, în timp ce contemplarea propriu-zisă
valorifică virtuţile instruirii şi asigură realizarea scopului fundamental al educaţiei
muzicale. Astfel, profesorul este chemat să aleagă tehnologiile de evaluare
adecvate rezultatelor şcolare la disciplina de educaţie muzicală.
Trăirea emoţiei, exigenţa unei educaţii muzicale, a unei educaţii în receptarea/interpretarea muzicii sunt prezente în toate momentele actului muzicii: audiţie –interpretare – creaţie. În acest context, caracterul învățământului artistic impune oîmpărţire specifică a metodelor de evaluare la educaţia muzicală – metode directe
şi intuitiv-indirecte. Astfel, pe lângă modalităţile de evaluare „obiectivă”, directă,care se aplică în mod special la aprecierea aspectului informativ-instructiv alprocesului de învăţare (cunoştinţe, aptitudini muzicale etc.), se folosesc pe larg şi
metode indirecte, tangenţiale, intuitive, care se aplică la determinarea aspectului
formativ-educativ (atitudini, interese, cultura artistică etc.). Metodele de evaluare
indicate pentru lecţiile de educaţie muzicală sunt următoarele: Metode obiectiv-directe: a) probe orale: chestionarea, interviul, discuţia; b)probe scrise: extemporalul, lucrarea de control, testul; c) probe practice; Metode intuitiv-indirecte: observaţia (fişa de evaluare, scara de evaluare, listade control), investigaţia, proiectul, tema pe acasă, portofoliul.
În scopul eficientizării procesului de evaluare, în anul 2013 s-a elaborat și aprobat
Modelul de dezvoltare a referențialului de evaluare pe trepte și clase. Acest
document reglator stabilește relația dintre competențele specifice, indicatorii decompetență, produsele pentru măsurarea competenței și criteriile de evaluare a
produselor. Fiecare produs școlar este concretizat prin descriptori pentru fiecarenotă. Acest model reprezintă un instrument de evaluare aferent Standardelor deeficientă a învățării în baza de competențe. Implementarea modelului permiteurmărirea sistematică și continuă a modului în care sistemul de evaluare secomport în raport cu exigențele curriculare. Aplicarea documentului asigură
respectarea următoarelor principii:
1) Corectitudine, când tuturor candidaţilor li se oferă şanse egale şi îi plasează în
condiţii egale, fără a defavoriza sau avantaja pe unii sau pe alţii, iar criteriile debază sunt clare şi cunoscute de toţi candidaţii.
2) Credibilitate, când evaluarea foloseşte metode care conduc cu consecvenţă laaceeaşi decizie privind competenţele evaluate, iar evaluatorii demonstrează
competenţe de evaluare.
3) Flexibilitate, când evaluatorii dovedesc capacitatea de adaptare a procesului deevaluare la varietatea contextelor în care se desfăşoară.
4) Validitate, când metodele de evaluare conduc la producerea de informaţii
relevante în raport cu ceea ce se urmăreşte în evaluare. Aceasta presupune că
evaluatorii ştiu ce anume evaluează (evaluarea este proiectată şi realizată pe baza
unor criterii sau pe baza rezultatelor învăţării stabilite în prealabil) şi că dovezile
colectate sunt rezultatul îndeplinirii unor sarcini relevante pentru ceea ce seevaluează.
Produsele pentru măsurarea competenței sunt structurate în două categorii: (a)atitudinal-valorice (cultura comportamentală, experiența auditivă elementară,activism, participativitate, interes pentru muzică etc.) și (b) descriptive (răspuns
oral/scris, eseu structurat, comentariu muzical, repertoriul musical etc.).
Rezultatele şcolare obţinute la finele procesului educaţional indică/ stabilesc
gradul de formare a culturii muzicale a elevilor. În acest context, raportul dintre
experienţa muzicală şi competenţa muzicală devine una din exigenţe în realizarea
Curriculumului de educaţie muzicală.
În Curriculumul de educaţie muzicală metodele intuitiv-indirecte nu sântindicate ca strict complementare, deoarece domeniul afectiv este determinant înformarea culturii muzicale. La Educaţia muzicală, prin metodele tradiţionale –obiectiv-directe – sunt evaluate competenţele muzicale (cunoştinţele muzicale,cunoştinţele despre muzică, aptitudinile de interpretare, de audiţie etc.), iar prin
metodele intuitiv-indirecte, numite şi metode alternative / complementare, poate fi
evaluată experienţa muzicală a elevilor (trăirea afectivă, atitudinile, gustul
artistic, aprecierile etc.).
Pentru organizarea evaluării rezultatelor școlare la lecțiile de educație
muzicală se recomandă implementarea Metodologiei de Evaluare criteriale
prin descriptori (implementat în clasele primare), care din anul de studii
2018-2019 se va implementa în clasa a V-a.
În contextul Codului Educației al Republicii Moldova [1], evaluarea
criterială prin descriptori constituie un sistem de eficientizare permanentă şidiferenţiată a învăţării, predării şi evaluării prin introducerea criteriilor şi
descriptorilor, fără acordarea notelor. Probele de evaluare sumativă pot fi
realizate prin diverse metode și forme de organizare: individuale și de grup, pebaza de instrumente diferite (teste docimologice, probe scrise/practice, proiecte degrup etc.) în funcție de specificul disciplinei, al clasei de elevi și de alți factori deimpact.
În conformitate cu definiţia dată descriptorilor în Codul Educaţiei, aceştia
permit acordarea de calificative: foarte bine, bine, suficient.
În clasa a V-a, se vor atribui calificative doar la evaluările sumative lasfârșit de modul (sau unități secvențiale de conținut) și la final de an școlar. Scopul
Vom opta în vederea asigurării continuității în implementarea evaluării criteriale
prin descriptori (ECD) în învățământul primar şi gimnazial, prin listarea produselorșcolare evaluabile în fiecare unitate de învățare.
Documentul definitivat va fi publicat pe site-ul Ministerului Educaţiei,Culturii şi Cercetării şi distribuit Organelor locale de specialitate în domeniulînvăţământului, în vederea organizării sesiunilor de informare şi asigurării
monitorizării punerii în aplicare a prevederilor acestuia.
Sugestii privind formarea şi dezvoltarea la elevi a competenţelor
digitale în cadrul orelor de educaţia muzicală.
Competenţa digitală se bazează pe abilităţile fundamentale: de a folosi
computerele pentru obţinerea, copierea, evaluarea, stocarea, producerea,
prezentarea şi transmiterea de informaţii; de a participa şi comunica în cadrul unor
echipe de lucru prin intermediul Internetului sau cu alte tehnologii disponibile.
Competenţa digitală este considerată ca parte centrală a dezvoltării curriculumului şcolar. Există diferite dimensiuni ale competenţei propriu-zise, precum şianumite extinderi în alte competenţe – cheie şi competenţe generale. Prin natura sa,competenţa digitală este interdisciplinară şi totodată transdisciplinară, oferind
posibilităţi de concretizare a tuturor disciplinelor şcolare.
Integrarea tehnologiei în curriculum-ul artistic reprezintă o extensie firească
a așteptărilor de învățare asociate cu fiecare formă de artă. Cel mai evident
exemplu este utilizarea tehnologiilor multimedia, care implică în primul rândprocesul de rezolvare a problemelor artistice prin aplicarea de diverse tehnologii,
cum ar fi fotografierea video și fotografiile, sunetul, înregistrarea și tehnologiile
digitale. Utilizarea tehnologiilor informatice - ca instrument compozițional, site-uriinternet; camere digitale; Notare, secvențiere și software de însoțire; software
pentru Animație, editare imagine / video și design grafic.
Programele de calculator pot ajuta elevii să colecteze, să organizeze și să
sorteze datele pe care le adună și să scrie, să editeze și să prezinte rapoarte. TIC pot
fi, de asemenea, utilizate pentru conectarea elevilor la comunitatea globală în clasa
locală.
O educație în domeniul artelor poate implica elevii în utilizarea unei gamelargi de tehnologii, inclusiv artistice, prin care se poate obţine expresie. Spreexemplu, elevii care lucrează individual sau în grupuri, pot utiliza tehnologia
informatică și / sau site-uri internet pentru a avea acces la muzee, arhive din înîntreaga lume. Elevii pot folosi, de asemenea, camere digitale și proiectoare pentru
VI.

a proiecta și prezenta lucrări multimedia, precum și pentru a înregistra procesul decreare a proiecte lor de artă. Deși Internetul este un instrument puternic de învățare,toți elevii trebuie să fie conștienți de aspecte legate de intimitate, siguranță și
utilizare responsabilă, precum și de modalitățile prin care Internetul poate fi
utilizat.
Instrumentele TIC sunt, de asemenea, utile şi pentru profesori în practica lor
de predare, atât pentru instruirea de clasă cât şi pentru proiectarea unităților decurriculum care conțin abordări variate de învățare, asigurând răspunsul ladiversele nevoi ale elevilor la clasă.






VI I. Instrucţiunea privind managementul temelor pentru acasă, înînvăţământul primar, gimnazial şi liceal.
Prezentul document a fost aprobat prin ordinul Ministerului Educaţiei, Culturii
şi Cercetării nr. 1249 din 22.08.2018, stabileşte aspecte importante privind temele
pentru acasă:Rolul temelor pentru acasă în realizarea finalităţilor educaţionale;
Recomandări metodologiceprivind managementul temelor pentru acasă;Timpul estimativ alocat efectuării acestora de către elevi;
Specificul temelor pentru acasă.
Temele pentru acasă din cadrul ariilor curriculare Arte, Tehnologii și Sport
contribuie la dezvoltarea multilaterală a elevului, a capacității de receptare avalorilor artistico-estetice, orientând elevul spre interacțiunea cu Frumosul dinviață și opera de artă, precum și de a duce un mod sănătos de viață.
Realizarea, în calitate de temă pentru acasă, a unor sarcini complexe: lucrare
practică, expoziții, portofoliu, referate va fi eșalonată în timp, pe parcursul
semestrelor, prin corelarea activităților realizate în clasă (ghidat) și acasă (lucru
individual).
Atenţionăm despre faptul că: în ciclul gimnazial, în clasa a V-a, în primele două săptămâni de studiu nu se
dau teme pentru acasă; în perioada de vacanță, după probele de evaluare sumativă și în zilele deactivități transdiciplinare, nu se vor da teme pentru acasă.
 nu se admite utilizarea temelor pentru acasă ca instrument de pedeapsă: teme
cu volum mare și grad înalt de complexitate, exerciții repetitive, teme
necunoscute și neexersate în clasă.
Tipologia sarcinilor pentru temele de acasă
 teme pentru acasă cu scop de valorificare a cunoştinţelor; teme pentru acasă cu scop de formare/dezvoltare a competențelor; teme pentru acasă de creare a dexterităților și atitudinilor artistice.

 temele pentru acasă la disciplinele din aria curriculare Arte pot fi realizate
inclusiv în formă scrisă, orală și practică.
VIII. Asigurarea managementul şi activitatea secțiilor metodologicePentru activitatea secțiilor metodologice a profesorilor de educație muzicală
dintr-un raion/ municipiu, se recomandă următoarele teme pentru seminare șilaboratoare de bune practici:
 Competențele specifice educației muzicale în învățământul primar.
 Impactul principiului modular în organizarea și implementarea curriculumuluidezvoltat în clasele primare; Sistemele de unități de competențe sintetizate la finele fiecărei clase primare cabusolă în organizarea evaluării; Activitățile de învățare și produsele școlare specifice educației muzicale.
 Tehnologii de lucru cu manualul școlar la lecția de educație muzicală; Tehnologii de cunoaștere a muzicii la lecție (în cadrul activității de audiție /interpretare muzicală, / creației muzicală elementară / analiză=caracterizare a
muzicii).
 Repertoriul muzical ca mijloc de cunoaștere și edificare spirituală (criterii deselectare, tehnologii didactice specifice, modalități de analiză/caracterizareetc.).
 Tehnologia elaborării proiectului didactic pentru lecția de educație muzicală.
 Metode și tehnici de aplicare a criteriilor și descriptorilor de evaluare a
produselor școlare la lecția de Educație muzicală.
 Proiectarea educației muzicale în activitatea educativă extracurriculară.
 Teme pe acasă la educația muzicală.
 Intra-, inter- și transdisciplinaritatea în contexte autentice de educație muzicală.
 Abordarea transdisciplinară a curriculumului în activitatea didactică la clasă.
Tema de cercetare și aplicare propusă pentru anul școlar 20182019 „Implementarea curriculumului dezvoltat . Realizări şi perspective”.
Responsabilii la disciplină din cadrul OLSDI vor solicita managerilor deinstituții și șefilor Comisiilor metodice să proiecteze şi să desfăşoare, în mod
obligatoriu, activități (seminare, traininguri, controale tematice etc.) care vor fi
orientate spre creșterea calității procesului educațional la educaţia muzicală și spreconştientizarea valorilor culturale şi valorificarea potenţialului creativ al fiecărui
elev.
IX.
Cla
sa
I

Asigurarea didactică:Denumirea manualului, ghidului, crestomaţiei de note, alte surse bibliografice şi Anulmaterialeediţiei
1. Корой E., Стынгэ A.. Музыка. I Kлacc. Нотная Хрестоматия. Кишинэу: 1999Картиер
2. Morari M., Gagim I., Educație muzicală. Manual pentru clasa I. Chișinău: Știința
2014

3. Morari M., Gagim I., Educație muzicală. Ghidul profesorului. Chișinău: Știința
2014

II

III

IV

V

VI

VII
VII
I

1. Morari, M., Borş, A., Coroi, E. Educaţie muzicală. Clasa a II-a (manual). –Chișinău: Ştiinţa.
2. Морарь, М., Борш, A., Корой, E. Музыкальное воспитание. Учебник для 2класса. –Кишинев: Ştiinţa.
3. Morari, M., Borş, A. Educaţie muzicală. Clasa a I1-a. Ghidul învăţătorului. –Chișinău: Ştiinţa.
4. Морарь, М., Борш, A., Музыкальное воспитание. Пособие для учителя. –Кишинев: Ştiinţa.
1. Морарь, М., Borş, A., Educaţie muzicală. Clasa a III-a (manual). – Chișinău:Ştiinţa.
2. Морарь, М., Борш, A., Корой, E. Музыкальное воспитание. Учебник для 3-гокласса. - Кишинев: Ştiinţa.
3. Morari, M., Borş,A. Educaţie muzicală. Clasa a I1-a. Ghidul învăţătorului. –Chișinău: Ştiinţa.
4. Морарь, М., Борш, A., Музыкальное воспитание: 3 класс. Пособие дляучителя. – Кишинев: Ştiinţa.
1. Croitoru, S., Gagim, I. Educație muzicală. Clasa a IV-a (manual). – Chișinău:Ştiinţa.
2. Борш, A., Кроитору, C., Корой, E. Музыкальное воспитание. 4 класс. Кишинев:Ştiinţa.

2018
2018
2015
2011
2016
2016
2012
2012
2017
2017

1. Borş, A., Coroi, E. Educaţie muzicală. Clasa a V-a (manual). – Chișinău: Ştiinţa
2016
2. Borş, A., Coroi, E. Stângă, A. Educaţie muzicală. Clasa a V-a. Ghidul profesorului.
Ed. Ştiinţa A. Борш, E. Корой. Музыкальное воспитание 5 класс. – Chișinău: 2010Ştiinţa
3. A. Борш, E. Корой, Музыкальное воспитание. Учебник для 5 класса. Ed. Ştiinţa
4. A. Борш, E. Корой, A. Стынгэ. Музыкальное воспитание 5 класс. Пособие для 2016учителя. Ed. Ştiinţa
2010
1. Borş, A., Coroi, E. Educaţie muzicală. Clasa a VI-a (manual). Ed. Ştiinţa
2017
2. Borş, A., Coroi, E., Stîngă, A. Educaţie muzicală. Ghidul profesorului. Clasa a VI-a. 2011
Ed. Ştiinţa
3. Борш, A., Корой, E. Музыкальное воспитание. Учебник для 6 класса. Ed. Ştiinţa 20174. Борш, A., Корой, E., Стынгэ, A. Музыкальное воспитание. Пособие дляучителя. Ed. Ştiinţa
2011
1. Gagim, I., Borş, A., Морарь, М., Coroi, E. Educaţie muzicală, manual pentru clasa a
VII-a - a VIII-a, Ed. Ştiinţa
2. Gagim, I.,. Borş, A., Coroi, E., Stîngă, A. Educaţie muzicală, cl. a VII-a - a VIII-a,
Ghidul profesorului. Ed. Ştiinţa
3. Гажим, И. Борш, A., Морарь, М., Корой, E. Музыкальное воспитание. Учебник
для 7-8 класса. Ed. Ştiinţa
4. Гажим, И., Борш, A., Корой, E., Стынгэ A. Музыкальное воспитание 7-8 класс.
Пособие для учителя. Ed. Ştiinţa

2012
2007
2012
2007

Bibliografie recomandată:1.
2.

Bularga T., Psihopedagogia interesului pentru muzică. Chișinău, 2008.
Chiriac, T., Rusnac, C., Gagim, I., et. al. Concepţia educaţiei muzicale în învățământul
preuniversitar. Valenţele reformei învățământului, Partea a IV-a, Chişinău, 1992, p. 42-49

Coroi E., Bejenaru S. Educația muzicală. Crestomație pentru învățământul preșcolar.
Chișinău: Univers pedagogic, 2004.
4. Cosumov, M., Gagim, I. Educaţia muzicală permanentă. Studiu monografic. Univ. de Stat
„Alecu Russo” din Bălți. – Chișinău: Pontos, 2016.
5. Cotovițcaia D., Morari M. Standarde de eficiență a învățării la Educația muzicală. În:Standarde de eficiență a învățării/Ministerul Educației al RM. Chișinău: Lyceum, 2012. p.2019-227
6. Crișciuc V., Tetelea M., Strategii de predare-formare a cunoștințelor muzicale la elevi. Ghid
metodologic pentru profesori și studenți. – Bălți: Presa universitară bălțeană, 2015.
7. Crișciuc, V., Gagim I. Teoria și metodologia predării cunoștințelor muzicale. Studiu
monografic. Univ. de Stat „Alecu Russo” din Bălți. – Chișinău: Pontos, 2016.
8. Curriculum pentru disciplina Educație muzicală. Clasele V- VIII/Morari M., Stîngă A./.
Chișinău, 2010.
9. Dolgoşev Maria; Marinescu Elisabeta, Metodica educaţiei muzicale în grădiniţa de copii.
Bucureşti, Editura Aramis, 2004.
10. Educație artistică în preșcolaritate: Ghid teoretico-metodologic. /M. Morari, V. Pâslaru, L.
Alekseeva [et al.]; coord.: Marina Morari, Vladimir Pâslaru; Univ. de Stat „Alecu Russo”
din Bălți. – Chișinău: Pontos, 2016.
11. Florea A. Educaţie muzicală – teorie şi solfegii aplicative. Timişoara, Editura Universităţii
de Vest, 2006.
12. Florea A., Metodica educaţiei muzicale în grădiniţă şi în învăţământul primar. Timişoara,
Editura Eurostampa, 2006.
13. Gagim I., Cosumov M., Tehnologii de elaborare a temelor pe acasă la educația muzicală.
Ghid pentru profesori și studenți. –Bălți: Presa universitară bălțeană, 2015.
14. Gagim I., Muzica și filosofia. Chișinău : Știința, 2009.
15. Gagim, I. Studii de filozofia educaţiei. Editura Universităţii de Stat „Alecu Russo” din Bălţi,2017.
16. Gagim, I. Studii de muzicologie. Tipografia: Indigou Color, Bălţi, 2017.
17. Gagim, I. Transfigurarea muzicală a poeziei în creaţia vocală. Tipografia: Indigou Color,Bălţi, 2017.
18. Gagim, I., Dicţionar de muzică. Chişinău: Ştiinţa, 2008.
19. Gagim, I., Dimensiunea psihologică a muzicii. Iaşi: Timpul, 2003.
20. Gagim, I., Ştiinţa şi arta educaţiei muzicale. Chişinău: ARC, 1996.
21. Ionescu-Motora A., Cântece şi jocuri muzicale pentru preşcolari. Bucureşti: Editura
Didactică şi Pedagogică, 1980.
22. Lupu J., Stăneci M. Jocuri muzicale pentru copii mari şi mici. Bucureşti, Editura Sigma
Primex, 1999.
23. Morari M. Valorile educației artistice din perspectiva modernizării învățământului general.
În: Dimensiuni ale educației artistice. Vol. IX. Coord. E.M. Pașca. Universitatea de Arte
„George Enescu” Iași. - Iași: Editura Artes, 2013, p.7-20
24. Morari M., Stângă A. Ghid de implementare a curriculumului modernizat pentruînvățământul primar/gimnazial. Chișinău: Lyceum, 2011.
25. Morari, M. Reflexiunea artistică ca element al culturii muzicale a elevilor. În: Didactica
Pro// Revistă de teorie și practică educațională. Nr/ 1 (83), februarie 2014. – Chișinău:Centrul Educațional Pro Didactica, 2014. P. 15-19
26. Morari, M., Conceptul de cultură muzicală în context curricular. În : Didactica Pro, № 3(25). Chişinău, 2004, p. 25 – 28.
27. Morari, M., Dicţionar de forme şi genuri muzicale. Chişinău: Epigraf, 1998.
28. Morari, M., Elemente de limbaj muzical. Bălţi: Presa universitară bălţeană, 2008.
3.

29. Morari, M., Metode de evaluare la Educaţia muzicală, Univers pedagogic, № 4. Chişinău,2004, pag. 52 -59
30. Vacarciuc M., Dezvoltarea spirituală a micului școlar prim muzică și cânt. Chișinău, 2002.
31. Vacarciuc M., Didactica educației muzicale. Chișinău: UPS „Ion Creangă”, 2015.

Daniela Cotoviţcaia, consultant principal, Direcţia Învăţământ general,
Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării
Marina Morari, doctor in științe pedagogice,conferențiar universitar,
Universitatea de Stat „A. Russo” din mun. Bălţi.