㄰㤵㜵㈵獴牡湩穣楰楮楳扮卌ㄴ⸠獥灴敭扥爠㈰〵‱㠺㐷㨰

UVODČlovekove pravice in pravice otrok so splošno veljavne. Države morajo onjih učiti, jih uresničevati in spoštovati. Naloga mednarodnih organizacij
pa je, da z različnimi programi spodbujajo države k uresničevanju njihovih
zavez glede izvajanja osnovnih človekovih pravic in pravic otrok.
V zadnjem desetletju je izobraževanje o človekovih pravicah postalo ena
osrednjih teoretičnih, raziskovalnih, političnih in praktičnih tem. Leta 2005
so Združeni narodi uvedli Svetovni program izobraževanja o človekovihpravicah, Evropska unija je predstavila Evropsko pobudo za demokracijo
in človekove pravice, Svet Evrope pa je leto 2005 razglasil za Evropsko letodržavljanstva skozi izobraževanje. Organizacija za varnost in sodelovanje v
Evropi (OVSE), v kateri sodeluje tudi vaša država, je svojo odločenost potrdila
decembra 2003 v Strategiji OVSE zoper grožnje varnosti in stabilnosti v 21.
stoletju, ki med drugim opredeljuje naslednje:“OVSE bo svoja prizadevanja usmerila posebej na mlajše generacije z namenom, dabodo bolje razumele potrebo po strpnosti kakor tudi pomen sprave in miroljubnegasožitja. Njihovi pogledi na prihodnost in pričakovanja so ključnega pomena. Zato bo
OVSE po potrebi okrepila svojo vlogo na področju izobraževanja. Izobraževanje očlovekovih pravicah namreč zasluži posebno pozornost.”
Da bi pripomogla k izpolnitvi te zaveze OVSE, želi Slovenija kot predsedujoča
v letu 2005 v sodelujočih državah organizacije izpeljati pilotni projekt. Veselismo, da ste se odločili za sodelovanje.
V skladu s Konvencijo o otrokovih pravicah, ki jo je ratificirala večina držav
sveta, in na podlagi dobre prakse poučevanja v slovenskih šolah vam želimo
ponuditi uporabno gradivo za poučevanje otrokovih pravic, namenjeno 10
do 12 let starim otrokom.
V Sloveniji je podobno gradivo pritegnilo pozornost tako šolarjev kot učiteljev.
Pedagoški inštitut v Ljubljani je med decembrom 2004 in januarjem 2005 na
podlagi ankete med učitelji izvedel ocenjevalno študijo, ki je pokazala, da je
pri učencih, ki so sodelovali pri projektu, prišlo do občutne spremembe v
razumevanju človekovih pravic. Med drugim je bilo ugotovljeno, da učenci



v vsakdanji interakciji v šoli bolje prepoznavajo kršitve pravic in so bolj
občutljivi za problematiko otrokovih pravic. Obenem je velik delež učiteljev
spoznal, da so z udeležbo v projektu pridobili dodatno znanje, ki jim bo
pomagalo sodelovati pri prihodnjih podobnih projektih o človekovih in
otrokovih pravicah.
Učno gradivo, ki ga ponujamo v okviru pilotnega projekta OVSE, je
sestavljeno iz niza učnih kartic, ki vsebujejo preprosta sporočila o otrokovihpravicah, in albuma za zbiranje kartic. Projekt poteka tako, da na začetku
vsak učenec v razredu dobi prazen album, nato pa se po učnih enotahobravnava posamezno učno kartico. Na koncu učenci obdržijo albume z
zbranimi karticami.
Ta informativna brošura je namenjena učiteljem. Vsebuje nasvete o tem,kako pristopiti k temam na učnih karticah, oblikovana pa je kot pripomoček
za obravnavanje tem in spodbujanje ustreznih dejavnosti. Vključen je tudiseznam možnih tehnik dela v skupini. Ob upoštevanju osnovnih pravic
vsakega otroka in človeka vam bo gradivo pomagalo vzpostaviti učni pristop,
ki se vam bo zdel najbolj primeren. Ena od možnosti je na primer pogovor
o odgovornostih v odnosu do pravic, nanj pa lahko navežete primere iz
vsakdanjega življenja in interakcije v šoli.
V brošuri lahko najdete tudi uradno besedilo Konvencije o otrokovihpravicah ter koristen seznam virov z nadaljnjimi informacijami o poučevanju
človekovih in otrokovih pravic. Ker je poučevanje človekovih pravic zeloobsežno in pomembno področje, to gradivo ne more zajeti vseh zadevnih tem
in metod poučevanja o njih. Zato smo navedli tudi vire v pisnih publikacijah(knjigah, priročnikih itd.) in na internetu, s pomočjo katerih boste lahko
dodatno raziskovali to tematiko. Seznam virov tako vsebuje najkoristnejše
in najbolj razširjene informacije, ki jih ponujajo mednarodne in nevladneorganizacije.
Veselilo bi nas, če boste z nami delili svoje izkušnje in komentarje o tem
pilotnem projektu, zato smo priložili tudi kratek vprašalnik. Na ta načinželimo pridobiti povratne informacije o izkušnjah učiteljev in njihove
pripombe k predlagani metodi poučevanja človekovih pravic. Veseli bomovsakršne zamisli in predloga o načinih poučevanja človekovih in otrokovihpravic. Tako bomo izboljšali učne metode in gradiva za bodoče generacije.

Pred vami je nadvse preprosto učno gradivo, ki ga lahko uporabite kot
dodatno gradivo k že obstoječim metodam in pripomočkom ali pa kot
povsem nov pristop zunaj uradnega šolskega učnega načrta. V državah, kjer
dejavnosti na področju poučevanja človekovih pravic za to starostno skupinoše ne potekajo, lahko pilotni projekt spodbudi začetek procesa poučevanjačlovekovih pravic.
Če bo projekt na območju OVSE dobro sprejet ter uspešno izveden, ga bomo
skušali še izboljšati in z njim nadaljevati. Poučevanje človekovih in otrokovihpravic ni le naša dolžnost, temveč nam daje tudi zadovoljstvo, da lahko
prispevamo k zdravemu razvoju mladih generacij. Prepričani smo, da lahkoštejemo poučevanje človekovih pravic za dobro skupno naložbo, s katero zzdruženimi napori vlagamo v prihodnje generacije, današnje otroke. Iskreno
upamo, da vam bo sodelovanje pri tem projektu v zadovoljstvo.

METODOLOGIJA
MOŽNE TEHNIKE DELA V SKUPINIRAZPRAVA
Razprava je dober način, ki učitelju in učencem omogoča ugotoviti, kakšna so
njihova stališča o obravnavani temi. To je pri poučevanju človekovih pravic
zelo pomembno, saj morajo učenci, poleg seznanjanja z dejstvi, tematiko tudisamostojno raziskati in analizirati. Med orodji, uporabnimi za spodbujanje
razprave so vesti, lepaki in študije konkretnih primerov. Primerno vprašanje
za začetek je: »Kaj menite o ... ?«DELO V PARIH
Ta način je primeren, kadar pri razpravi v okviru večje skupine ni
ustreznih zamisli. Prosite učence, naj se o predmetu razprave minuto ali
dve pogovarjajo v parih, nato pa naj svoje razmišljanje predstavijo drugim
učencem. V predavalnici bo hitro kar »brenčalo« od pogovorov in zamisli
učencev.
DELO V MANJŠIH SKUPINAH
Delo v več manjših skupinah je nasprotno delu v eni, veliki skupini. Ta
način spodbuja sodelovanje vseh udeležencev in pomaga pri vzpostavitvi
učinkovitega timskega dela. Velikost skupin je odvisna od vsakokratnih
razmer v predavalnici, od skupnega števila učencev in prostora, ki je na voljo.
Manjša skupina lahko šteje samo 2 ali 3 učence, delo pa bo najučinkovitejšev skupini s 6 do 8 člani. Glede na zastavljeno nalogo lahko delo v manjši
skupini poteka 15 minut, eno uro ali cel dan.
Delo ne bo učinkovito, če učencem zgolj naročite, naj se »pogovarjajo otemi«. Ne glede na temo je ključno, da je delo natančno opredeljeno in da součenci osredotočeni na skupno delo, katerega cilj je tudi poročanje celotni
skupini. Na primer: določite nalogo v obliki problema, ki ga je treba rešiti ali
vprašanja, ki zahteva odgovor.
SLIKE: RISBE, KOLAŽI, KARIKATURE, FOTOGRAFIJE»Slika pove več kot tisoč besed.« Slikovne podobe so učinkovito orodje za
posredovanje informacij ter za spodbujanje zanimanja. Ne pozabimo, daso risbe tudi pomembno sredstvo za izražanje in komunikacijo, ne le pri
izrazito vizualnih osebah, temveč tudi pri ljudeh, ki imajo težave z besednimizražanjem.

MEDIJI: ČASOPISI, RADIO, TELEVIZIJA, INTERNET
Mediji so zanesljiv vir gradiv, primernih za razpravo. Razprava o vsebini
in njeni predstavitvi bo vedno zanimiva, tako kot analiza predsodkov instereotipov.
FILMI, VIDEOPOSNETKI IN RADIJSKE IGRE
Filmi, videoposnetki in radijske igre so učinkoviti in pri mladini priljubljeni
pripomočki za poučevanje človekovih pravic. Pogovor po ogledu filma jelahko dobro izhodišče za nadaljnje delo. Predmet pogovora so lahko prvi
vtisi o filmu, ali je bil prikaz blizu resničnemu življenju, ali so bili junaki
upodobljeni realistično, ali je morda vodilno sporočilo odražalo zgolj
enostransko politično ali moralno stališče.
BRAINSTORMING
Brainstorming (»možgansko viharjenje«) je eden od načinov za uvajanje
nove teme, spodbuja ustvarjalnost in omogoča zbiranje zamisli v zelo
kratkem času. Uporabimo ga lahko za reševanje posamičnega problema ali
za odgovarjanje na vprašanja.
Navodila:•
Odločite se za temo, ki jo želite »previhariti« in jo oblikujte
v vprašanje, ki naj ima čim več možnih odgovorov.
•
Vprašanje zapišite na prostor, kjer ga lahko vsi vidijo.
•
Prosite učence, naj predstavijo svoje predloge in jih
nato zapišite tako, da bodo vidni vsem. Zapisani
naj bodo z eno besedo ali kratkimi stavki.
•
Ko ni več novih predlogov, prenehajte z brainstormingom.
•
Na koncu preglejte predlagane rešitve inpri vsaki prosite za pojasnilo.
Pomembno!
•
Zapišite VSAK novi predlog. Pogosto so najbolj ustvarjalni
predlogi tudi najuporabnejši in najbolj zanimivi!
•Pred zaključkom brainstorminga ni dovoljeno komentirati ali
presojati zapisano in ponavljati predloge, ki so že bili predstavljeni.
•
Spodbudite vse sodelujoče, naj prispevajo svoje predloge.
•
Lastne predloge predstavite samo, če je topotrebno za spodbudo skupini.
•Če je predlog nejasen, prosite za dodatno pojasnilo.

PISANJE NA ZID
To je oblika brainstorminga. Učenci naj svoje predloge napišejo na lističe(npr. »Post-it«) in jih nato prilepijo na zid. Prednost tega načina je, da lahkoučenci sedijo in sami pri sebi v tišini razmišljajo, preden na njih vplivajo
zamisli drugih. Lističe je mogoče tudi prerazporediti in tako podobne zamisli
zbrati skupaj.
IGRA VLOG
Igra vlog je kratka predstava, ki jo zaigrajo učenci. Čeprav sloni na življenjskih
izkušnjah, je igra največkrat improvizirana. Namen je prikazati okoliščine ali
dogodke, ki jih učenci ne poznajo. Igra vlog pomaga pri boljšem razumevanju
nekega stanja in spodbuja zmožnost vživljanja v vpletene osebe.
•
Simulacija se od igre vlog razlikuje v tem, da ima sicer
tako kot igra vlog lahko kratko dramsko obliko, vendar
je običajno zapisana in je v njej manj improvizacije.
•
Igra vlog je pomembna zato, ker posnema stvarno življenje.
Ob njej se lahko porodijo vprašanja, na katera ni preprostih odgovorov, kot je npr. ugotavljanje primernega oz. neprimernega
vedenja posameznega lika v igri. Za pridobitev boljšega vpogleda
je koristno prositi učence, naj vloge nato tudi zamenjajo.
Pri igri vlog je treba biti previden. Bistveno je, da imajo učenci na koncu čas»izstopiti« iz vloge. Prav tako mora vsak sodelujoči spoštovati občutja drugih
udeležencev in socialno strukturo skupine. Tako je npr. pri igri vlog o ljudehs posebnimi potrebami treba upoštevati, da ima morda kdo od učencev
posebne potrebe (ki morda celo niso vidne) oz. ima sorodnike ali dobre
prijatelje s posebnimi potrebami. Tak otrok zaradi tega ne sme trpeti, biti
prisiljen, naj se izpostavi, ali biti kakor koli zapostavljen. Če do tega vendarle
pride, položaj obravnavajte resno (opravičite se, skušajte predstaviti dogodek
kot primer itd.). Prav tako se je treba izogibati stereotipom. S pomočjo igre
vlog se prek »sposobnosti« igranja vloge ali posnemanja izkaže, kaj učenci
dejansko mislijo o drugih ljudeh. Zaradi tega je igra vlog kot dejavnost tudi
tako zanimiva. Ob zaključku je vsakič koristno osvetliti temo z vprašanjem:»Ali mislite, da so ljudje, ki ste jih igrali, tudi v resnici takšni?« Zelo je poučno,da se učence pripravi do tega, da se zavedo, kako pomembno je nenehno
kritično preverjati informacije, ki jih dobivajo. Povprašajte jih, kako so prišli
do informacij, na podlagi katerih so nato oblikovali svojo predstavitev
likov.



SIMULACIJA
Simulacijo lahko opišemo kot razširjeno igro vlog, ki vključuje vse učence.
Omogoča jim, da se v varnem okolju soočijo s težavnim položajem.
Simulacija pogosto zahteva neko mero čustvene vpletenosti, zaradi česar je
zelo učinkovito orodje. Učenci se ne učijo le z glavo in rokami, temveč tudis srcem.
Po simulaciji je zelo pomembno narediti povzetek. Igralci naj se pogovorijo
o svojih občutjih, povedo naj, zakaj so se odločili, da storijo, kar so, ali sozaznali, da se je komu zgodila krivica, ali se jim zdi sprejeta rešitev problema
primerna. Pomagajte jim pri iskanju vzporednic med izkušnjami iz simulacije
in dejanskim stanjem na svetu.

* Več o tehnikah dela v skupini lahko preberete v publikaciji COMPASS,
ki jo je izdal Svet Evrope in je omenjena v drugem delu brošure, v poglavju“INFORMACIJSKI VIRI ZA IZOBRAŽEVANJE O OTROKOVIH inČLOVEKOVIH PRAVICAH”.

Po Konvenciji Združenih narodov o otrokovih pravicah smo otroci vsi, ki
še nismo polnoletni. Imamo pravico izvedeti, katere so naše pravice.
Države so nam zavezane zagotoviti spoštovanje pravic in varovati naše
dolgoročne interese.

Dodatne informacije: 1. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Učencem predstavimo Konvencijo o otrokovih pravicah, ki jo je sprejela Generalnaskupščina Združenih narodov. Posebej lahko predstavimo dolgoročni cilj - ustvarjanjemočne državljanske zavesti o pravicah.
Predlagane aktivnosti: pogovor in morda priprava “plakata pravic”.
•
Kaj pomeni biti človek?
•
Zakaj imamo pravila in zakone?
•
Zakaj imajo otroci poseben dokument,
ki posebej zagotavlja njihove pravice?
•
Katere pravice zagotavlja Konvencija o otrokovih pravicah?
(Otroci v skupinah naštevajo tiste pravice, ki jih poznajo;
ko skupine poročajo, lahko oblikujejo skupen plakat o otrokovih pravicah.)•
Kje smo izvedeli za te pravice?
•
Kako in kje lahko še kaj več izvemo o naših pravicah?
•
Kateri so naši dolgoročni interesi?
(Otroci naštevajo svoje interese; jih primerjajo med seboj.)Otroci imamo pravico do življenja, do preživetja in razvoja. Imamo
pravico do zadostne količine hrane in čiste vode.

Dodatne informacije: 6. in 27. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Ta pravica je še posebej pomembna in ji Generalna skupščina Združenih narodov
namenja posebno pozornost. Morda bi lahko pri zagotavljanju teh pravic izpostavili
vlogo javnih uslužbencev in oblasti.
Predlagane aktivnosti: pisanje na steno in razgovor.
•
Kaj je potrebno za razvoj otroka (varnost, hrana, voda, izobraževanje, ...)?
•
Kaj pomeni zadostna količina hrane in čiste pitne vode?
•
Zakaj je ta pravica tako pomembna?
•
Ali poznate primere otrok, ki te pravice nimajo zagotovljene (kje?)?
•
Kdo jim mora pomagati in na kakšen način jim mi lahko pomagamo?

Ob rojstvu imamo vsi otroci, kjerkoli smo, pravico do imena indržavljanstva.

Dodatne informacije: 7. in 8. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Pri tem bi lahko razpravljali o pomenu imena kot delu posameznikove identitete.
Po obravnavi lokalnih imen bi lahko prešli tudi na mednarodna imena indržavljanstva.
Predlagane aktivnosti: pogovor ob zemljevidu sveta; učitelj pokaže OVSE
območje 55 držav in pove, da so povsod otroci, ki se učijo o otrokovih pravicah(vsi imajo pravico do imena in državljanstva) in predstavi nekaj primerov.
•
Kaj pomeni tvoje ime?
•
Ali poznate otroke, ki nimajo imena ali državljanstva, ali ste kdaj
slišali za otroke, ki nimajo rojstnih listov; zakaj to ni dobro?

10Otroci imamo pravico živeti s svojimi starši, družinami ali s tistimi, ki za
nas najbolje poskrbijo.

Dodatne informacije: 5., 9. in 18. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Pri tej pravici lahko izpostavimo načelo najboljše koristi otroka, ki jo podrobnejeobravnava 3. člen Konvencije o otrokovih pravicah. Za zagotavljanje otrokove
varnosti ter njegove najboljše koristi je včasih primerno, da je otrok odmaknjen oddružine oz. svojih skrbnikov.
Predlagane aktivnosti: delo v parih in pogovor.
•
Katere vrste družin poznate (različne velikosti družin, različnoštevilo otrok, eno-starševske, več generacij skupaj, ...)?
•
Kaj pomeni, da starši/skrbniki za nas najbolje poskrbijo; kako?
•
Kdo skrbi za vas?

11

Nihče nas ne sme razlikovati samo zato, ker pripadamo različnemu spolu,
različnim rasam, jezikovnim skupinam, veroizpovedim, narodom ali
etničnim skupinam.

Dodatne informacije: 2. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Tako kot ostali mednarodni pravni dokumenti temelji tudi Konvencija o otrokovihpravicah na načelu nediskriminiranja. Po tej Konvenciji so vsi otroci upravičeni douživanja vseh pravic in svoboščin.
Predlagane aktivnosti: pogovor, vir so lahko tudi mediji.
•
Učitelj spodbuja otroke, da na glas razmišljajo o različnosti
v svetu; katere rase poznamo, katere jezike, katereveroizpovedi, katere narode in etnične skupine?
•
Pogovor učitelj usmerja v razmišljanje o enakopravnosti in
spoštovanju različnih, o tem, da je povsod nekdo tujec.
•
V čem smo si mi različni med seboj (npr. v razredu)?
•
V kakšnem smislu smo si drug drugemu podobni?

12Otroci imamo pravico do izobraževanja in brezplačnega osnovnošolskegašolanja.

Dodatne informacije: 28. in 29. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Zagotavljanje te pravice temelji na načelu enakih možnosti.
Predlagane aktivnosti: delo v manjših skupinah, pogovor.
•
Zakaj je izobrazba pomembna?
•
Ali vsi otroci vaših let hodijo v šolo?
•Ali je kdo, ki ne hodi v šolo in zakaj (pri nas, drugje, v tujini)?
•
Kako bi zagotovili, da bi prav vsi otroci na svetu bilideležni osnovne izobrazbe; zakaj je to pomembno?

13

Prisluhnite nam, imamo pravico povedati svoje mnenje.

Dodatne informacije: 12., 13., 14., 15. in 17. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Poleg pravice do svobode izražanja imajo otroci zagotovljene tudi vse ostale temeljnedržavljanske pravice oz. svoboščine kot npr. do svobode združevanja, misli, vesti inveroizpovedi ter pravico do dostopa do informacij.
Predlagane aktivnosti: pogovor o izbrani temi(pri tem se lahko uporabi film, video ali radio igre).
•Vsak pove svoje mnenje o izbrani temi, vsi poslušajo vse.
•
Pogovor: zakaj se je pomembno izražati in poslušati druge?
•
Kako lahko pripraviš odraslega, da te posluša?
•
Zakaj so državljanske pravice pomembne?

14

Otroci imamo pravico do zdravstvenega varstva.

Dodatne informacije: 24. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Predlagane aktivnosti: igranje vlog, pisanje na tablo in pogovor.
•
Vsak otrok našteje bolezen, pri kateri je potrebna zdravniška oskrba(lahko igrajo vloge bolnikov in zdravnikov), učitelj beleži na tablo.
•
Pogovor: ali se to pravico spoštuje pri zdravstvenem varstvu otrok?
•
Če ne, kdo mora zagotavljati otrokom to pravico?

15

Naši vrstniki, otroci s posebnimi potrebami, imajo pravico do posebne
skrbi.

Dodatne informacije: 23. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Učencem pojasnimo, zakaj otroci s posebnimi potrebami potrebujejo posebno skrb inda so otroci včasih drugačni, ker so se takšni rodili ali pa ker se jim je kaj pripetilo.
Predlagane aktivnosti: pogovor.
•
Kdo so otroci s posebnimi potrebami? (Otroci naj naštejejo
vrste invalidnosti, tudi tiste, ki se jih ne opazi na prvi pogled,
in vrste hendikepa: telesni, psihološki, socialni.)•
Na kakšen način lahko ti otroci dobijo posebno skrb, ki jo potrebujejo?
•
Kako se jim lahko pomaga pri vključevanju v vsakdanježivljenje in pri sodelovanju pri običajnem šolskem pouku?

16Če smo begunci ali tujci v drugih državah, imamo pravico, da za nas
poskrbijo.

Dodatne informacije: 20. in 22. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Predlagane aktivnosti: pogovor na osnoviaktualnih dogodkov in poročil iz medijev.
•
Kdo so begunci, azilanti in tujci?
•
Ali katerega poznate? Od kod prihaja?
•
Kaj najbolj potrebujejo, kdo naj jim pomaga in kako?
•
Kako jim lahko pomagamo mi (če bi kdo prišel med nas ali pa je že tukaj)?

17

Otroci imamo pravico do počitka, igre in dejavnosti v prostem času.

Dodatne informacije: 31. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Predlagane aktivnosti: risanje in pogovor;
lahko tudi razstava (npr. v razredu, na šoli).
•
Vsak otrok nariše, kaj najraje počne v prostem času.
•Vsak pokaže svojo risbo in jo komentira.
•
Učitelj beleži na tablo najbolj priljubljene dejavnosti.
•
Učitelj vodi pogovor o tem, kaj je prosti čas in zakaj je pomemben.

18

Otroci imamo pravico do zaščite pred vsemi oblikami nasilja in zlorabe.

Dodatne informacije: 33., 34., 35., 36., 37., 38. člen Konvencije o otrokovihpravicah.
Predlagane aktivnosti: pogovor in pisanje na tablo.
•
Katere vrste nasilja poznate (fizičnega in psihičnega)?
•
Kdo so nasilneži, kdo so žrtve?
•
Kdo naj otroke zaščiti pred nasiljem?

19

Otroci ne smemo biti poceni delovna sila, zlasti ne v škodo našega
izobraževanja.

Dodatne informacije: 32. člen Konvencije o otrokovih pravicah.
Moramo se prepričati, da učenci razumejo razliko med drobnimi opravili, ki sopovezana z obveznostmi družinskega člana, in situacijami, v katerih so otroci
izkoriščani.
Predlagane aktivnosti: pogovor.
•
Ali otroci pomagate doma, kakšne naloge imate?
•
Ali poznate otroke, ki ne hodijo v šolo, ker so prisiljeni delati?
•
Za kaj so prikrajšani ti otroci?

20

KONVENCIJA O OTROKOVIH PRAVICAH (OZN)
Sprejela jo je Generalna skupščina Združenih narodov z resolucijo št. 44/25 z dne
20. novembra 1989.
Veljati je začela 2. septembra 1990 v skladu z 49. členom.
PreambulaDržave pogodbenice te Konvencije
so v prepričanju, da pomeni po načelih, izraženih v Ustanovni listini Združenih
narodov, priznanje prirojenega dostojanstva in enakih neodtujljivih pravicah
vseh članov človeške družbe temelj svobode, pravičnosti in miru na svetu,
upoštevajoč, da so ljudstva Združenih narodov v Ustanovni listini Združenih
narodov ponovno potrdila svojo vero v temeljne človekove pravice indostojanstvo in vrednost človekove osebnosti in se odločila, da bodo
podpirala družbeni napredek in ustvarjanje boljših življenjskih pogojev vvečji svobodi,
zavedajoč se, da so Združeni narodi v Splošni deklaraciji človekovih pravic
in v Mednarodnih paktih o človekovih pravicah razglasili, da so pravice indolžnosti, določene s temi akti, enake za vse, ne glede na raso, barvo kože,spol, jezik, veroizpoved, politično ali drugo prepričanje, narodno ali socialno
poreklo, premoženje, rojstvo ali kakršenkoli drug položaj,priklicujoč si v spomin, da so Združeni narodi v Splošni deklaraciji človekovihpravic razglasili, da je otroštvo upravičeno do posebne skrbi in pomoči,
v prepričanju, da mora biti družini kot temeljni družbeni skupini innaravnemu okolju za razvoj in blaginjo vseh njenih članov in še posebej
otrok namenjeno potrebno varstvo in pomoč, da lahko v celoti prevzame
svoje odgovornosti v družbi,zavedajoč se, da mora otrok za poln in skladen razvoj svoje osebnosti
odraščati v družinskem okolju, v ozračju sreče, ljubezni in razumevanja,
meneč, da mora biti otrok povsem pripravljen na samostojno življenje vdružbi in vzgojen v duhu idealov, razglašenih v Ustanovni listini Združenih
narodov, in še posebej v duhu miru, dostojanstva, strpnosti, svobode,enakosti in solidarnosti,

21

upoštevajoč, da je potreba po posebni skrbi za otroka navedena v Ženevski
deklaraciji o otrokovih pravicah iz leta 1924 in v Deklaraciji o otrokovihpravicah, ki jo je Generalna skupščina sprejela 20. novembra 1959, ter
priznana v Splošni deklaraciji človekovih pravic, v Mednarodnem paktu
o državljanskih in političnih pravicah (še posebej v 23. in 24. členu), v
Mednarodnem paktu o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah (šeposebej v 10. členu) ter v statutih in ustreznih aktih specializiranih agencij in
mednarodnih organizacij, ki skrbijo za blaginjo otrok,
upoštevajoč določbe Deklaracije o otrokovih pravicah, ki jo je sprejela
Generalna skupščina 20. novembra 1959, da “otrok zaradi telesne in duševne
nezrelosti potrebuje posebno varstvo in skrb, vštevši ustrezno pravno
varstvo, tako pred rojstvom kot tudi po njem”,
sklicujoč se na določbe Deklaracije o družbenih in pravnih načelih varstva
in blaginje otrok s posebnim poudarkom na nacionalnem in mednarodnem
rejništvu in posvojitvi, na standardna minimalna pravila Združenih narodovo kazenskem pravosodju za mladoletnike (“Pekinška pravila”) in Deklaracijoo varstvu žensk in otrok v izrednih razmerah in oboroženih spopadih,
zavedajoč se, da so v vseh državah sveta otroci, ki živijo v izjemno težkih
razmerah, in da ti otroci potrebujejo posebno pozornost,
upoštevajoč pomen tradicije in kulturnih vrednot posameznih narodov za
varstvo in skladen razvoj otroka,
zavedajoč se pomembnosti mednarodnega sodelovanja za izboljšanje
življenjskih pogojev otrok v vseh državah, še posebej v državah v razvoju,
sklenile naslednje:
I. DEL1. člen
Za namene te Konvencije pomeni otrok vsako človeško bitje, mlajše odosemnajst let, razen če zakon, ki se uporablja za otroka, določa, da sepolnoletnost doseže že prej.
2. člen
1. Države pogodbenice spoštujejo in vsakemu otroku, ki sodi pod
njihovo pravno pristojnost, jamčijo s to Konvencijo priznane pravice brez

22

kakršnegakoli razlikovanja, ne glede na raso, barvo kože, spol, jezik,
veroizpoved, politično ali drugo prepričanje, narodno, etnično ali družbeno
poreklo, premoženje, invalidnost, rojstvo ali kakršenkoli drug položaj otroka,njegovih staršev ali zakonitega skrbnika.
2. Države pogodbenice bodo s sprejetjem vseh ustreznih ukrepov
zagotovile varstvo otroka pred vsemi oblikami razlikovanja ali kaznovanja
zaradi položaja, delovanja, izraženih mnenj ali prepričanj njegovih staršev,
zakonitih skrbnikov ali družinskih članov.
3. člen
1. Pri vseh dejavnostih v zvezi z otroki, bodisi da jih vodijo državne
bodisi zasebne ustanove za socialno varstvo, sodišča, upravni organi ali
zakonodajna telesa, morajo biti otrokove koristi glavno vodilo.
2. Države pogodbenice se zavezujejo, da bodo otroku zagotovile takšno
varstvo in skrb, kakršno je potrebno za njegovo blaginjo, upoštevaje pravice
in dolžnosti staršev, zakonitih skrbnikov ali drugih posameznikov, ki sozakonsko odgovorni za otroka, in da bodo v ta namen sprejele vse ustrezne
zakonodajne in upravne ukrepe.
3. Države pogodbenice zagotovijo, da se bodo ustanove, službe in zavodi,
odgovorni za skrb ali varstvo otrok, prilagodili normam, ki so jih predpisalepristojne oblasti, še posebej na področju varnosti, zdravja ter števila inusposobljenosti osebja, pa tudi zajamčile ustrezen nadzor.
4. členDržave pogodbenice sprejmejo vse ustrezne zakonodajne, upravne in druge
ukrepe za uresničitev s to Konvencijo priznanih pravic. Glede ekonomskih,socialnih in kulturnih pravic naj države pogodbenice take ukrepe sprejemajo
v okviru vseh razpoložljivih sredstev in, kjer je potrebno, v okvirih
mednarodnega sodelovanja.
5. členDržave pogodbenice spoštujejo odgovornosti, pravice in dolžnosti starševoziroma članov širše družine ali skupnosti, kot predvidevajo krajevni običaji,zakonitih skrbnikov ali drugih oseb, ki so zakonsko odgovorne za otroka, dana način, prilagojen otrokovim razvojnim zmožnostim, zagotovijo ustrezno
usmerjanje in svetovanje otroku pri uveljavljanju njegovih s to Konvencijo
priznanih pravic.

23

6. člen
1. Države pogodbenice priznavajo, da ima vsak otrok neodtujljivo pravico
do življenja.
2. Države pogodbenice bodo v največji možni meri zagotovile otrokovo
preživetje in razvoj.
7. člen
1. Otrok mora biti takoj po rojstvu vpisan v rojstno matično knjigo in ima
od rojstva pravico do imena, pravico pridobiti državljanstvo in po možnosti
pravico, da pozna svoje starše in da le-ti skrbijo zanj.
2. Države pogodbenice bodo zagotovile uresničevanje teh pravic v skladu
s svojo notranjo zakonodajo in obveznostmi, ki jim jih nalagajo ustrezni
mednarodni akti s tega področja, še posebej tam, kjer bi bil otrok sicer brezdržavljanstva.
8. člen
1. Države pogodbenice se zavezujejo, da bodo spoštovale otrokovo pravico
do ohranjanja lastne identitete, vštevši državljanstvo, ime in družinska
razmerja, v skladu z zakoni, brez nezakonitega vmešavanja.
2. Če je otrok nezakonito prikrajšan za nekatere ali za vse elemente svoje
identitete, bodo države pogodbenice zagotovile ustrezno pomoč in varstvo,
da bo svojo identiteto čim prej znova vzpostavil.
9. člen
1. Države pogodbenice jamčijo, da otrok ne bo proti volji staršev ločen
od njih, razen če v skladu z veljavnim zakonom in postopki pristojne
oblasti v sodnem postopku odločijo, da je takšna ločitev nujna za otrokovo
korist. Takšna odločitev je lahko v določenem primeru, kot je zloraba ali
zanemarjanje otroka s strani staršev ali ko starša živita ločeno in je potrebno
odločiti o otrokovem prebivališču, neizogibna.
2. V kateremkoli postopku v skladu s 1. točko tega člena imajo vse prizadete
stranke možnost sodelovati v postopku in izraziti svoja mnenja.
3. Države pogodbenice spoštujejo pravico otroka, ki je ločen od enega ali odobeh staršev, da redno vzdržuje osebne stike in neposredno zvezo z obema,razen če je to v nasprotju z njegovimi koristmi.

24

4. Če je taka ločitev posledica kakršnegakoli postopka, ki ga sproži država
pogodbenica, kot je pripor, zapor, izgon, pregon ali smrt (vštevši smrt iz
kakršnegakoli vzroka medtem, ko je oseba pod nadzorom države) enega
ali obeh staršev ali otroka, mora ta država pogodbenica na zahtevo nuditi
staršem, otroku ali, če je potrebno, drugemu članu družine ustrezne podatkeo tem, kje se nahaja(jo) odsotni družinski član(i), razen če posredovanje teh
podatkov škoduje otrokovim koristim. Države pogodbenice nadalje jamčijo,da predložitev take zahteve sama po sebi za prizadeto osebo (osebe) ne bo
imela škodljivih posledic.
10. člen
1. V skladu z obveznostmi, ki jim jih narekuje 1. točka 9. člena, morajodržave pogodbenice zahteve otroka ali njegovih staršev za vstop v državo
pogodbenico ali za odhod iz nje z namenom ponovne združitve družine
obravnavati na pozitiven, human in ekspeditiven način. Države pogodbenicenadalje jamčijo, da predložitev take zahteve za prosilce in za člane njihovedružine ne bo imela škodljivih posledic.
2. Otrok, katerega starša prebivata v različnih državah, ima, razen v
izjemnih okoliščinah, pravico vzdrževati osebne stike in neposredno zvezo zobema roditeljema. V ta namen in v skladu z obveznostmi, ki jim jih narekuje
2. točka 9. člena, države pogodbenice spoštujejo pravico otroka in njegovih
staršev, da zapustijo katerokoli državo, vštevši svojo lastno, in da vstopijo
v svojo državo. Za pravice do odhoda iz katerekoli države veljajo samo
tiste omejitve, ki jih predpisuje zakon in ki so nujne za zavarovanje državne
varnosti, javnega reda, javnega zdravja ali morale ali pravic in svoboščin
drugih in ki so v skladu z drugimi pravicami, ki jih priznava ta Konvencija.
11. člen
1. Države pogodbenice bodo sprejele ukrepe za boj proti nezakonitemu
premeščanju in nevračanju otrok iz tujine.
2. V ta namen države pogodbenice podpirajo sklepanje dvostranskih invečstranskih sporazumov ali pristop k že obstoječim sporazumom.
12. člen
1. Države pogodbenice jamčijo otroku, ki je sposoben izoblikovati lastna
mnenja, pravico do svobodnega izražanja le-teh v vseh zadevah v zvezi znjim, o tehtnosti izraženih mnenj pa se presoja v skladu z otrokovo starostjo
in zrelostjo.

25

2. V ta namen ima otrok še posebej možnost zaslišanja v kateremkoli
sodnem ali upravnem postopku v zvezi z njim, bodisi neposredno bodisi
preko zastopnika ali ustreznega organa, na način, ki je v skladu s procesnimi
pravili notranje zakonodaje.
13. člen
1. Otrok ima pravico do svobode izražanja; ta pravica zajema svobodno
iskanje, sprejemanje in širjenje vsakovrstnih informacij in idej, ne glede na
meje, v ustni, pisni, tiskani ali umetniški obliki ali na katerikoli drug način
po otrokovi izbiri.
2. Glede uveljavljanja te pravice so možne nekatere omejitve, vendar letake, ki jih predpisuje zakon in ki so potrebnea) zaradi spoštovanja pravic in ugleda drugih; alib) zaradi zavarovanja državne varnosti ali javnega reda ali javnega zdravja
ali morale.
14. člen
1. Države pogodbenice spoštujejo otrokovo pravico do svobode misli, vesti
in veroizpovedi.
2. Države pogodbenice spoštujejo pravice in dolžnosti staršev oziroma
zakonitih skrbnikov, da otroka pri uveljavljanju te pravice usmerjajo nanačin, prilagojen njegovim razvojnim zmožnostim.
3. Glede svobodnega izražanja veroizpovedi ali prepričanja so dopustne
le tiste omejitve, ki jih določa zakon in ki so nujne za zavarovanje državne
varnosti, javnega reda, zdravja ali morale ali pa temeljnih pravic in svoboščin
drugih.
15. člen
1. Države pogodbenice priznavajo otrokovi pravici do svobodnegazdruževanja in do svobode mirnega zbiranja.
2. Pri uveljavljanju teh pravic ni omejitev, razen tistih, ki jih določa zakon
in ki so v demokratični družbi nujne za zavarovanje državne ali javnevarnosti, javnega reda, javnega zdravja ali morale ali za zavarovanje pravic
in svoboščin drugih.

2616. člen
1. Noben otrok ne sme biti izpostavljen samovoljnemu ali nezakonitemu
vmešavanju v njegovo zasebno življenje, družino, dom ali dopisovanje, niti
nezakonitim napadom za njegovo čast in ugled.
2. Otrok ima pravico do zakonitega varstva proti takšnemu vmešavanju
ali napadom.
17. členDržave pogodbenice priznavajo pomembno vlogo množičnih občil in otroku
zagotavljajo dostop do informacij in gradiv iz najrazličnejših domačih in
mednarodnih virov, zlasti tistih, katerih cilj je krepitev otrokove družbene,
duhovne in nravstvene blaginje ter telesnega in duševnega zdravja. V ta
namen države pogodbenice:a) spodbujajo javna občila k širjenju za otroka družbeno in kulturno koristnih
informacij in gradiv v skladu z duhom 29. člena;b) spodbujajo mednarodno sodelovanje pri ustvarjanju, izmenjavi in širjenju
takšnih informacij in gradiv iz najrazličnejših domačih in mednarodnih
kulturnih virov;c) spodbujajo ustvarjanje in razširjanje otroških knjig;d) spodbujajo javna občila, da posvečajo posebno pozornost jezikovnim
potrebam otroka, ki je pripadnik manjšinske skupine ali staroselec(indigenous);e) spodbujajo razvoj ustreznih smernic za zavarovanje otroka pred
informacijami in gradivi, ki škodujejo njegovi blaginji, upoštevaje določbe
13. in 18. člena.
18. člen
1. Države pogodbenice bodo z vsemi svojimi močmi zagotovile priznanje
načela, da sta oba starša enako odgovorna za otrokovo vzgojo in razvoj.
Starši ali, odvisno od primera, zakoniti skrbniki imajo glavno odgovornost
za otrokovo vzgojo in razvoj. Otrokove koristi so njihova poglavitna skrb.
2. Da bi zajamčile in podpirale s to Konvencijo določene pravice, države
pogodbenice staršem ali zakonitim skrbnikom nudijo ustrezno pomoč pri
izvrševanju njihovih odgovornosti pri otrokovi vzgoji in zagotavljajo razvoj
ustanov, zavodov in služb za varstvo otrok.

27

3. Države pogodbenice otrokom zaposlenih staršev z vsemi ustreznimi
ukrepi jamčijo pravico do uživanja storitev služb in ustanov za varstvo
otrok.
19. člen
1. Države pogodbenice bodo z vsemi ustreznimi zakonodajnimi,
upravnimi, družbenimi in vzgojnimi ukrepi varovale otroka pred vsemi
oblikami telesnega ali duševnega nasilja, poškodb ali zlorab, zanemarjanja
ali malomarnega ravnanja, trpinčenja ali izkoriščanja, vštevši spolne zlorabe,
medtem ko je pod skrbništvom staršev, zakonitih skrbnikov ali katerekoli
druge osebe, ki skrbi zanj.
2. Takšni zaščitni ukrepi naj, če je to primerno, vključujejo učinkovite
postopke za sprejemanje socialnih programov, ki otroku in tistim, ki skrbijo
zanj, zagotavljajo potrebno podporo, kakor tudi druge oblike zaščite
ter ugotavljanje, obveščanje, prijavljanje, preiskovanje, obravnavanje inspremljanje prej naštetih primerov trpinčenja otrok in, če je potrebno, poseg
sodišča.
20. člen
1. Otrok, ki je začasno ali za stalno prikrajšan za svoje družinsko okolje ali
katerega koristi ne dopuščajo, da bi še naprej ostal v tem okolju, ima pravico
do posebnega varstva in pomoči, ki mu jo zagotovi država.
2. Države pogodbenice morajo v skladu s svojo notranjo zakonodajo
takemu otroku zagotoviti nadomestno skrb.
3. Takšna skrb lahko med drugim zajema rejništvo, kafalo po islamskem
pravu, posvojitev ali, če je potrebno, nastanitev v primernih ustanovah,
namenjenih skrbi za otroka. Pri preučevanju rešitev naj bo posebna pozornost
posvečena zaželeni nepretrganosti otrokove vzgoje in njegovemu etničnemu,
verskemu, kulturnemu in jezikovnemu poreklu.
21. členDržave pogodbenice, ki priznavajo in/ali dovoljujejo sistem posvojitve,
jamčijo, da bodo otrokove koristi poglavitno vodilo, in bodo zato:a) zagotovile, da lahko otrokovo posvojitev odobri samo pristojni organ, ki
v skladu z veljavnim zakonom in postopki ter na podlagi vseh pomembnih
in zanesljivih informacij ugotovi, da je posvojitev dopustna glede na otrokov
položaj v zvezi s starši, sorodniki in zakonitimi skrbniki in da so, če se je tako

28

zahtevalo, prizadete osebe na podlagi svetovanja, če je bilo le-to potrebno,dale svoje odgovorno soglasje k posvojitvi;b) priznale, da je mednarodna posvojitev lahko alternativen način skrbi za
otroka, če zanj ni moč najti rejniške ali adoptivne družine ali na ustrezen
način poskrbeti zanj v njegovi matični državi;c) jamčile, da bo otrok pri mednarodni posvojitvi deležen enakega varstva innorm, kakršne veljajo pri nacionalni posvojitvi;d) z vsemi ustreznimi ukrepi zagotovile, da pri mednarodni posvojitvi
otroka nastanitev ne bo imela za posledico neupravičenega bogatenja tistih,ki so vanjo vključeni;e) podpirale, kjer je to primerno, cilje tega člena s sklepanjem dvostranskih
in večstranskih sporazumov in dogovorov ter si v tem okviru prizadevalezajamčiti, da otrokovo nastanitev v drugi državi izvedejo pristojni organi
ali telesa.
22. člen
1. Države pogodbenice bodo otroku, ki bodisi sam bodisi v spremstvu
staršev ali katerekoli druge osebe prosi za status begunca ali v skladu z
veljavno mednarodno ali notranjo zakonodajo in postopki velja za begunca,z ustreznimi ukrepi zagotovile ustrezno varstvo in humanitarno pomoč
pri uživanju veljavnih pravic, določenih s to Konvencijo in z drugimi
mednarodnimi humanitarnimi akti ter akti o človekovih pravicah, katerih
stranke so omenjene države.
2. V ta namen bodo države pogodbenice, če se jim zdi primerno, sodelovale
pri vseh naporih Združenih narodov in drugih pristojnih medvladnih ali
nevladnih organizacij, ki z Združenimi narodi sodelujejo pri varstvu inpomoči takemu otroku in pri iskanju staršev ali drugih družinskih članovkateregakoli otroka begunca, da bi zbrali informacije, potrebne za ponovnozdružitev z njegovo družino. Če staršev ali drugih družinskih članov ni moč
najti, mora biti otrok deležen enakega varstva kot vsak drug otrok, ki je izkakršnegakoli vzroka za stalno ali začasno prikrajšan za svoje družinsko
okolje, tako kot določa ta Konvencija.
23. člen
1. Države pogodbenice priznavajo, da mora duševno ali telesno prizadet
otrok uživati polno in dostojno življenje v razmerah, ki jamčijo dostojanstvo,
spodbujajo samozavest in olajšujejo njegovo dejavno udeležbo v družbi.

29

2. Države pogodbenice prizadetemu otroku priznavajo pravico do posebne
skrbi in v skladu z razpoložljivimi sredstvi spodbujajo in zagotavljajo,
da so otrok, ki je do tega upravičen, in tisti, ki so odgovorni za skrb zanj,deležni pomoči, za katero so zaprosili in ki ustreza otrokovemu stanju terzmožnostim staršev ali drugih, ki skrbijo zanj.
3. Upoštevaje posebne potrebe prizadetega otroka in finančne zmožnosti
staršev ali drugih, ki skrbijo zanj, naj bo pomoč v skladu z 2. točko tega člena,kadarkoli je to mogoče, brezplačna in naj prizadetemu otroku zagotavlja, da
ima učinkovit dostop in da je deležen izobraževanja, usposabljanja, storitev
zdravstvenega varstva, rehabilitacije, priprave na zaposlitev in možnosti za
razvedrilo na način, ki pospešuje kar največjo možno vključitev v družbo in
otrokov osebnostni, vštevši kulturni in duhovni, razvoj.
4. Države pogodbenice bodo v duhu mednarodnega sodelovanja podpirale
izmenjavo ustreznih informacij s področja preventivnega zdravstvenega
varstva in medicinskega, psihološkega in funkcionalnega zdravljenja
prizadetih otrok, vštevši širjenje in dostop do informacij o rehabilitacijskih
metodah, izobraževanju in poklicnih storitvah, z namenom pomagatidržavam pogodbenicam izboljšati njihove sposobnosti in veščine in obogatiti
njihove izkušnje s teh področij. V tem pogledu bo posebna pozornost
posvečena potrebam držav v razvoju.
24. člen
1. Države pogodbenice priznavajo otrokovo pravico do najvišje dosegljive
ravni zdravja in do storitev ustanov za zdravljenje bolezni in zdravstveno
rehabilitacijo. Države pogodbenice si bodo prizadevale zagotoviti, da ne bo
noben otrok prikrajšan za pravico do takega zdravstvenega varstva.
2. Države pogodbenice si bodo prizadevale za popolno uresničitev tepravice in bodo še posebej sprejele ustrezne ukrepe:a) za zmanjšanje smrtnosti novorojenčkov in otrok;b) za zagotovitev potrebne zdravniške pomoči in zdravstvenega varstva
vsem otrokom, s poudarkom na razvoju osnovnega zdravstvenega varstva;c) za boj proti boleznim in podhranjenosti, tudi v okviru osnovnega
zdravstvenega varstva, med drugim z uporabo razpoložljive tehnologije inzagotovitvijo dovolj hranljivih živil in čiste pitne vode, upoštevaje nevarnosti
in tveganja onesnaženega okolja;d) za zagotavljanje ustreznega zdravstvenega varstva matere pred porodomin po njem;

30e) za zagotavljanje, da so vsi družbeni sloji, še posebej starši in otroci,
obveščeni, da imajo dostop do izobraževanja in podporo pri uporabi
osnovnega znanja o otrokovem zdravju in prehrani, o prednostih dojenja,
higieni in asanaciji okolja ter preprečevanju nesreč;f) za razvoj preventivnega zdravstvenega varstva, svetovanja za starše ter
izobraževanja in storitev v zvezi z načrtovanjem družine.
3. Države pogodbenice bodo z vsemi učinkovitimi in ustreznimi ukrepi
odpravljale tradicionalne navade, ki škodujejo zdravju otrok.
4. Države pogodbenice se zavezujejo, da bodo podpirale in pospeševale
mednarodno sodelovanje, da bi polagoma dosegle popolno uresničitev s temčlenom priznane pravice. V tem pogledu bo posebna pozornost posvečena
potrebam držav v razvoju.
25. členDržave pogodbenice otroku, ki so ga zaradi skrbi, varstva ali oskrbe
njegovega telesnega ali duševnega zdravja vzeli v oskrbo pristojni organi,priznavajo pravico do občasne preverbe postopka, ki mu je bil zagotovljen,
in vseh drugih okoliščin v zvezi z njegovo oskrbo.
26. člen
1. Države pogodbenice priznavajo vsakemu otroku pravico do socialnega
varstva, vštevši socialno zavarovanje, in bodo v skladu s svojo notranjo
zakonodajo sprejele potrebne ukrepe za dosego popolne uresničitve tepravice.
2. Ugodnosti naj se, kjer je primerno, odobrijo, upoštevaje sredstva inzmožnosti otroka in oseb, ki so odgovorne za njegovo preživljanje, kakor
tudi katerekoli druge okoliščine v zvezi z zahtevo po ugodnostih, ki jo je
predložil otrok ali kdo drug v njegovem imenu.
27. člen
1. Države pogodbenice vsakemu otroku priznavajo pravico doživljenjske ravni, ki ustreza njegovemu telesnemu, umskemu, duhovnemu,
nravstvenemu in družbenemu razvoju.
2. (Eden ali oba) starša ali drugi, ki so odgovorni za otroka, imajo glavno
odgovornost za to, da v skladu s svojimi sposobnostmi in gmotnimizmožnostmi zagotovijo življenjske razmere, potrebne za otrokov razvoj.

31

3. Države pogodbenice bodo v skladu z nacionalnimi pogoji in svojimizmožnostmi sprejele ustrezne ukrepe, s katerimi bodo staršem ali drugim,
ki so odgovorni za otroka, pomagale uveljaviti to pravico, in bodo, če jepotrebno, zagotovile gmotno pomoč in programe pomoči, še posebej glede
prehrane, obleke in stanovanja.
4. Države pogodbenice bodo sprejele vse ustrezne ukrepe, s katerimi
bodo od staršev ali oseb, ki so finančno odgovorne za otroka, zagotovilepreživnino za otroka tako v državi pogodbenici kakor tudi v tujini. Če oseba,
ki je finančno odgovorna za otroka, prebiva v drugi državi kot otrok, države
pogodbenice posebej podpirajo pristop k mednarodnim sporazumom ali
sklepanje takih sporazumov ter drugih ustreznih dogovorov.
28. člen
1. Države pogodbenice priznavajo otrokovo pravico do izobraževanja inz namenom, da bi bila ta pravica polagoma dosežena na podlagi enakihmožnosti, še posebej:a) zagotavljajo obvezno in vsem brezplačno dostopno osnovno šolanje;b) spodbujajo razvoj različnih oblik srednjega šolanja, vštevši splošno in
poklicno šolanje, skrbijo, da je dosegljivo in dostopno vsakemu otroku, tersprejemajo ustrezne ukrepe, kot je uvedba brezplačnega šolanja in po potrebi
denarna pomoč;c) z vsemi razpoložljivimi sredstvi zagotavljajo, da je visoko šolanje na
podlagi osebne sposobnosti vsem enako dostopno;d) skrbijo, da so obvestila in nasveti o šolanju in poklicu dosegljivi in dostopni
vsem otrokom;e) sprejemajo ukrepe za spodbujanje rednega obiskovanja pouka inzmanjševanja osipa v šolah.
2. Države pogodbenice bodo z ustreznimi ukrepi zagotovile, da se bo v
šolah disciplina uveljavljala na način, ki je v skladu z otrokovim človeškim
dostojanstvom in s to Konvencijo.
3. Države pogodbenice bodo pospeševale in spodbujale mednarodno
sodelovanje v zadevah v zvezi z izobraževanjem, še posebej z namenom,
da bi pripomogle k izkoreninjanju neznanja in nepismenosti po vsem svetu
in olajšale dostop do znanstvenih in tehničnih spoznanj in sodobnih učnih
metod. V tem pogledu se posebna pozornost posveča potrebam držav v
razvoju.

3229. člen
1. Države pogodbenice so si edine, da mora biti izobraževanje otrok
usmerjeno:a) k popolnemu razvoju otrokove osebnosti, nadarjenosti ter umskih intelesnih sposobnosti;b) h krepitvi spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter načel,
določenih z Ustanovno listino Združenih narodov;c) h krepitvi spoštovanja do otrokovih staršev, njegove kulturne identitete,jezika in vrednot, nacionalnih vrednot države, v kateri otrok prebiva, države,iz katere morda izhaja, in do civilizacij, različnih od njegove;d) k pripravi otroka na odgovorno življenje v svobodni družbi, v duhu
razumevanja, miru, strpnosti, enakosti med spoloma in prijateljstva med
vsemi narodi, etničnimi, narodnimi in verskimi skupinami in osebami
staroselskega porekla;e) h krepitvi spoštovanja do naravnega okolja.
2. Nobene določbe tega ali 28. člena ni dovoljeno razlagati tako, kot dabi posameznikom ali organom kratila pravico ustanavljanja in upravljanja
izobraževalnih ustanov; pogoj je le, da so spoštovana načela iz 1. točke tegačlena in da je izobrazba, ki jo dajejo take ustanove, v skladu z minimalnimi
normami, ki jih lahko predpiše država.
30. člen
V tistih državah, v katerih živijo etnične, verske ali jezikovne manjšine
ali osebe staroselskega porekla, otroku, ki pripada taki manjšini ali ki jestaroselec, ne sme biti vzeta pravica, da skupaj z drugimi člani svoje skupineuživa svojo lastno kulturo, izpoveduje in izraža svojo lastno vero in da
uporablja svoj lastni jezik.
31. člen
1. Države pogodbenice priznavajo otrokovo pravico do počitka in prostegačasa, do igre in razvedrila, primernega otrokovi starosti, in do prostega
udeleževanja kulturnega življenja in umetnosti.
2. Države pogodbenice spoštujejo in podpirajo otrokovo pravico polno se
udeleževati kulturnega in umetniškega življenja in spodbujajo zagotavljanje
ustreznih in enakih možnosti kulturnega, umetniškega, razvedrilnega inprostočasnega udejstvovanja.

3332. člen
1. Države pogodbenice priznavajo otrokovo pravico do zaščite pred
ekonomskim izkoriščanjem in pred opravljanjem kateregakoli dela, ki jelahko nevarno ali ki moti otrokovo šolanje ali škodi njegovemu zdravju ali
telesnemu, umskemu, duhovnemu, nravstvenemu ali družbenemu razvoju.
2. Države pogodbenice bodo z zakonodajnimi, upravnimi, družbenimi
in vzgojnimi ukrepi zagotovile uresničevanje tega člena. V ta namen in v
skladu z ustreznimi določbami drugih mednarodnih aktov bodo države
pogodbenice še posebej:a) določile najnižjo starostno mejo, pri kateri je dovoljeno zaposlovanje;b) določile ustrezne predpise o številu delovnih ur in o pogojih
zaposlovanja;c) določile ustrezne kazni in druge sankcije, s katerimi bodo zagotovile
učinkovito uveljavljanje tega člena.
33. členDržave pogodbenice bodo z vsemi ustreznimi ukrepi, vštevši zakonodajne,
upravne, družbene in vzgojne ukrepe, zaščitile otroke pred nezakonito
uporabo mamil in psihotropnih snovi, kot so določene v ustreznih
mednarodnih pogodbah, in preprečile uporabo otrok pri nezakoniti
proizvodnji in trgovini s takšnimi snovmi.
34. členDržave pogodbenice se zavezujejo, da bodo otroka zavarovale pred vsemi
oblikami spolnega izkoriščanja in spolnih zlorab. V ta namen bodo države
pogodbenice še posebej sprejele vse ustrezne državne, bilateralne inmultilateralne ukrepe, s katerimi bodo preprečile:a) napeljevanje ali siljenje otroka h kakršnikoli nezakoniti spolni dejavnosti;b) izkoriščanje otrok v prostituciji ali drugih nezakonitih spolnih
dejavnostih;c) izkoriščanje otrok v pornografskih predstavah in gradivih.
35. členDržave pogodbenice bodo z ustreznimi državnimi, bilateralnimi inmultilateralnimi ukrepi preprečile ugrabitve, prodajo ali trgovanje z otroki
v kakršnekoli namene ali v kakršnikoli obliki.
36. členDržave pogodbenice bodo otroka varovale pred vsemi oblikami izkoriščanja,
ki mu v kakršnemkoli pogledu škoduje.
3437. člen
Države pogodbenice bodo zagotovile, da :a) noben otrok ne bo izpostavljen mučenju ali drugemu okrutnemu,
nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju. Tako smrtna
kazen kot dosmrtni zapor brez možnosti pomilostitve naj se ne izrekata za
kazniva dejanja, ki so jih storile osebe, ki še niso dopolnile osemnajst let;b) nobenemu otroku ne bo nezakonito ali samovoljno odvzeta prostost. Otrok
sme biti prijet, priprt ali zaprt v skladu z zakoni in le v skrajnem primeru ter
za najkrajši potrebni čas;c) se bo z vsakim otrokom, ki mu je bila odvzeta prostost, ravnalo človeško
in s spoštovanjem dostojanstva, ki je neločljivo od človekove osebnosti, ter
na način, ki upošteva potrebe oseb njegove starosti. Še posebej mora biti vsak
otrok, ki mu je bila odvzeta prostost, ločen od odraslih, razen, če smatra, daje to v nasprotju z njegovimi interesi, in imeti, razen v izjemnih okoliščinah,pravico preko dopisovanja ali obiskov vzdrževati stike s svojo družino;d) bo imel vsak otrok, ki mu je bila odvzeta prostost, takojšen dostop do
pravne in druge ustrezne pomoči ter pravico pred sodiščem ali drugim
pristojnim, neodvisnim in nepristranskim organom izpodbijati zakonitost
odvzema njegove prostosti ter pravico do takojšnje odločitve o kateremkoli
takšnem ukrepu.
38. člen
1. Države pogodbenice se zavezujejo, da bodo spoštovale in zagotavljale
spoštovanje na otroka se nanašajočih načel mednarodnega humanitarnega
prava, ki je zanje veljavno v oboroženih spopadih.
2. Države pogodbenice bodo z vsemi možnimi ukrepi zagotovile, daosebe, ki še niso dopolnile petnajst let, ne bodo neposredno sodelovale v
sovražnostih.
3. Države pogodbenice ne bodo v svoje oborožene sile rekrutirale nobene
osebe, ki še ni dopolnila petnajst let. Pri rekrutiranju tistih, ki so že dopolnili
petnajst let, vendar še niso stari osemnajst let, si bodo države pogodbeniceprizadevale dati prednost tistim, ki so starejši.
4. V skladu s svojimi iz mednarodnega humanitarnega prava izhajajočimi
obveznostmi, da med oboroženimi spopadi varujejo civilno prebivalstvo,
bodo države pogodbenice z vsemi možnimi ukrepi zagotovile varstvo inskrb za otroke, ki jih je prizadel oboroženi spopad.

35

39. člen
Države pogodbenice bodo s sprejetjem vseh ustreznih ukrepov pospešile
telesno in duševno okrevanje otroka, ki je bil žrtev kakršnekoli oblike
zanemarjanja, izkoriščanja ali zlorabe, mučenja ali kakršnekoli druge
oblike okrutnega, nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja
ali oboroženih spopadov, in njegovo ponovno vključitev v družbo. Takšno
okrevanje in ponovno vključevanje v družbo mora potekati v okolju, ki krepi
otrokovo zdravje, samospoštovanje in dostojanstvo.
40. člen
1. Države pogodbenice priznavajo pravico vsakega otroka, ki je osumljen,obtožen ali spoznan za krivega kršenja kazenskega zakona, da z njim ravnajo
na način, ki je v skladu z razvijanjem otrokovega občutka za dostojanstvo
in vrednost, ki krepi otrokovo spoštovanje človekovih pravic in temeljnih
svoboščin drugih in ki upošteva njegovo starost ter zaželeno spodbujanje
njegove ponovne vključitve v družbo in prevzemanje dejavne vloge v njej.
2. V ta namen in upoštevaje ustrezne določbe mednarodnih aktov, bododržave pogodbenice še posebej zagotovile da:a) noben otrok ne bo osumljen, obtožen ali spoznan za krivega kršenja
kazenskega zakona zaradi dejanj ali opustitve, ki v času storitve po notranji
ali mednarodni zakonodaji niso pomenile kaznivega dejanja;b) je vsakemu otroku, ki je osumljen ali obtožen kršenja kazenskega zakona,zajamčeno vsaj naslednje:(I) da velja za nedolžnega, dokler ni njegova krivda dokazana v skladu z
zakonom;(II) da je takoj in neposredno in, če je potrebno, prek staršev ali zakonitih
skrbnikov seznanjen z obtožbami proti njemu ter da ima pri pripravi inpredstavitvi svoje obrambe pravno in drugo ustrezno pomoč;(III) da o njegovem primeru nemudoma odloča pristojni neodvisni innepristranski organ ali sodno telo v poštenem postopku v skladu z zakonom,
ob prisotnosti pravne ali druge ustrezne pomoči in staršev ali zakonitih
skrbnikov, razen če se smatra, da to ni v otrokovem interesu, posebej
upoštevaje njegovo starost ali položaj;(IV) da ni prisiljen pričati ali priznati krivde; da zasliši ali zahteva zaslišanje
obremenilnih prič in da doseže udeležbo in zaslišanje prič v svojo korist ob
enakih pogojih;(V) da če se presodi, da je prekršil kazensko pravo, to odločitev in katerekoli
iz nje izhajajoče ukrepe preizkusi višji pristojni, neodvisni in nepristranskiorgan ali sodno telo v skladu z zakonom;

36

(VI) da ima otrok brezplačno pomoč tolmača, če ne razume ali govori jezika,
ki se uporablja pred sodiščem;(VII) da je v vseh fazah postopka zajamčeno popolno spoštovanje njegove
zasebnosti.
3. Države pogodbenice si morajo prizadevati pospeševati sprejemanjezakonov in postopkov ter ustanavljanje organov in ustanov, posebej
namenjenih otrokom, ki so osumljeni, obtoženi ali spoznani za krive kršenja
kazenskega prava, še posebej pa pospeševati:a) določanje najnižje starosti, do katere se domneva, da otroci niso sposobni
kršiti kazenskega prava;b) kadarkoli je primerno ali zaželeno, ukrepe za obravnavanje takih otrok
brez zatekanja k sodnim postopkom, ob pogoju, da je zajamčeno popolno
spoštovanje človekovih pravic in zakonske zaščite.
4. Na voljo naj bodo različne možnosti, kot so skrb, svetovanje, nadzor,pravno svetovanje, pogojen odpust kazni, rejništvo, izobraževanje inprogrami poklicnega usposabljanja ter druge alternative institucionalnih
skrbi, ki zagotavljajo, da se otroke obravnava na način, primeren njihovi
blaginji in v skladu tako z njihovimi razmerami kakor tudi s prestopkom.
41. člen
Nič iz te Konvencije ne bo vplivalo na katerokoli določbo, ki je ugodnejša za
uresničitev otrokovih pravic in ki je lahko vsebovana v:a) zakonodaji države pogodbenice; alib) mednarodnem pravu, veljavnem za to državo.
II. DEL
42. členDržave pogodbenice se zavezujejo, da bodo z načeli in določbami te
Konvencije z ustreznimi in učinkovitimi sredstvi najširše seznanile tako
odrasle kot otroke.
43. člen
1. Z namenom preverjanja napredka, ki so ga države pogodbenice dosegle
pri uresničevanju s to Konvencijo prevzetih obveznosti, se ustanavlja Odborza otrokove pravice, ki bo izvrševal spodaj navedene naloge.

37

2. Odbor sestavlja deset strokovnjakov visokega moralnega ugleda inpriznanih sposobnosti na področju, na katero se nanaša ta Konvencija. Člane
Odbora izberejo države pogodbenice izmed svojih državljanov, pri čemer
se upošteva pravična zemljepisna porazdelitev, kakor tudi glavni pravni
sistemi; svojo funkcijo opravljajo v osebnem svojstvu.
3. Člani Odbora se volijo s tajnim glasovanjem s seznama oseb, ki jih
predlagajo države pogodbenice. Vsaka država pogodbenica sme predlagati
enega izmed svojih državljanov.
4. Prve volitve v Odbor morajo biti najkasneje šest mesecev po dnevu, kozačne veljati ta Konvencija, in nato vsako drugo leto. Najmanj štiri mesece
pred dnevom vsakih volitev generalni sekretar Združenih narodov države
pogodbenice pisno pozove, naj mu v dveh mesecih sporočijo imena svojih
kandidatov. Generalni sekretar nato sestavi abecedni seznam vseh tako
predlaganih, pri čemer navede, katere države pogodbenice so jih predlagale,in ga predloži državam pogodbenicam te Konvencije.
5. Volitve potekajo na sestanku držav pogodbenic, ki ga generalni
sekretar skliče v sedežu Združenih narodov. Na teh sestankih, na katerih
tvorita kvorum dve tretjini držav pogodbenic, so za člane Odbora izvoljeni
tisti kandidati, ki dobijo največ glasov in absolutno večino predstavnikov
navzočih držav pogodbenic, ki glasujejo.
6. Člane Odbora volijo za štiri leta. Če so vnovič predlagani, so lahko znova
izvoljeni. Petim od članov, ki so bili izvoljeni na prvih volitvah, mandat
poteče po dveh letih. Imena teh petih članov predsedujoči sestanka določi zžrebom neposredno po opravljenih prvih volitvah.
7. Če kak član Odbora umre ali odstopi ali izjavi, da iz kakršnegakoli
drugega razloga ne more več opravljati svojih dolžnosti v Odboru, država
pogodbenica, ki je tega člana predlagala, izmed svojih državljanov izbere
drugega strokovnjaka, ki to funkcijo opravlja do konca mandata, če to Odborodobri.

38

8.

Odbor si predpiše svoj poslovnik.

9.

Odbor voli svoje funkcionarje na dve leti.

10. Redni sestanki Odbora potekajo v sedežu Združenih narodov ali
na kateremkoli drugem primernem kraju, ki ga določi Odbor. Odbor se
praviloma sestaja enkrat letno. Dolžino sestankov Odbora določijo in, če jepotrebno, ponovno pretehtajo na sestanku držav pogodbenic te Konvencije,vendar po odobritvi Generalne skupščine.
11. Generalni sekretar Združenih narodov Odboru zagotovi osebje inpogoje, potrebne za učinkovito izvrševanje nalog, ki mu jih določa ta
Konvencija.
12. Člani Odbora, ustanovljenega v skladu s to Konvencijo, z odobritvijo
Generalne skupščine prejemajo nadomestila iz sredstev Združenih narodov
ob pogojih, ki jih lahko določi Generalna skupščina.
44. člen
1. Države pogodbenice se zavezujejo, da bodo preko generalnega sekretarjaZdruženih narodov Odboru poročale o ukrepih, ki so jih sprejele za
uveljavitev tu priznanih pravic, in o napredku, ki so ga dosegle pri uživanju
teh pravic:a) v dveh letih, odkar je za posamezno državo začela veljati ta Konvencija;b) nato pa vsakih pet let.
2. Poročila v skladu s tem členom navajajo morebitne dejavnike in težave,ki ovirajo izpolnjevanje obveznosti, ki jih narekuje ta Konvencija. Poročila
morajo vsebovati tudi zadostne informacije, ki Odboru omogočijo vsestranski
vpogled v uresničevanje te Konvencije v posamezni državi.
3. Državi pogodbenici, ki je Odboru dostavila izčrpno prvotno poročilo,v nadaljnjih poročilih v skladu s točko 1.b tega člena ni treba ponavljati
osnovnih informacij, ki jih je že predložila.
4. Odbor lahko od države podpisnice zahteva dodatne informacije ouresničevanju te Konvencije.
5. Odbor preko Ekonomskega in socialnega sveta Generalni skupščini
vsaki dve leti predloži poročilo o svojem delu.
6. Države pogodbenice bodo poskrbele, da bodo njihova poročila široko
dostopna javnosti v njihovih lastnih državah.

3945. člen
Da bi pospešili učinkovito uresničevanje Konvencije in spodbudili
mednarodno sodelovanje na področju, ki ga ta Konvencija obravnava:a) imajo specializirane agencije, Sklad Združenih narodov za pomoč otrokom
in drugi organi Združenih narodov pravico biti zastopani pri obravnavanju
uresničevanja tistih določb te Konvencije, ki sodijo v okvir njihovih
pristojnosti. Če se mu zdi primerno, lahko Odbor prosi specializirane
agencije, Sklad Združenih narodov za pomoč otrokom in druge pristojne
organe za strokovni nasvet glede uresničevanja Konvencije na področjih, kisodijo v okvir njihovih pooblastil. Odbor lahko specializirane agencije, SkladZdruženih narodov za pomoč otrokom in druge organe Združenih narodov
prosi, da mu predložijo poročila o uresničevanju te Konvencije na področjih,ki sodijo v okvir njihovih dejavnosti;b) lahko Odbor, če se mu zdi primerno, specializiranim agencijam, SkladuZdruženih narodov za pomoč otrokom in drugim pristojnim organom
posreduje katerokoli poročilo države pogodbenice, ki vsebuje zahtevo alikaže potrebo po strokovnem nasvetu ali pomoči, skupaj s svojimi morebitnimiopažanji in predlogi o teh zahtevah in potrebah;c) Odbor lahko Generalni skupščini priporoči, da od generalnega sekretarja
zahteva, naj v njegovem imenu izdela študije o konkretnih vprašanjih v
zvezi z otrokovimi pravicami;d) Odbor lahko na podlagi informacij, ki jih je prejel v skladu s 44. in 45.
členom te Konvencije, oblikuje te predloge in splošna priporočila. Take
predloge in splošna priporočila posreduje vsaki prizadeti državi pogodbenici
in o njih poroča Generalni skupščini skupaj z morebitnimi komentarji držav
pogodbenic.
III. DEL
46. člen
Ta Konvencija je odprta za podpis vsem državam.
47. člen
Ta Konvencija mora biti ratificirana. Ratifikacijske listine se položijo pri
generalnem sekretarju Združenih narodov.
48. člen
Ta Konvencija bo ostala odprta za pristop vsaki državi. Pristopne listine sepoložijo pri generalnem sekretarju Združenih narodov.

40

49. člen
1. Ta Konvencija začne veljati trideseti dan po dnevu, ko je pri generalnem
sekretarju Združenih narodov položena dvajseta ratifikacijska ali pristopna
listina.
2. Za vsako državo, ki to Konvencijo ratificira ali k njej pristopi po položitvi
dvajsete ratifikacijske ali pristopne listine, Konvencija začne veljati trideseti
dan po tem, ko taka država položi ratifikacijske ali pristopne listine.
50. člen
1. Vsaka država pogodbenica lahko predlaga amandma in ga predloži
generalnemu sekretarju Združenih narodov. Generalni sekretar nato
predloženi amandma pošlje vsem državam pogodbenicam skupaj z zahtevo,
naj izjavijo, ali želijo sklicanje konference držav pogodbenic, ki bi razpravljala
in glasovala o predlogih. Če se v štirih mesecih od dneva obvestila najmanj
tretjina držav pogodbenic izreče za konferenco, jo generalni sekretar skliče
pod okriljem Združenih narodov. Vsak amandma, ki ga sprejme večinadržav pogodbenic, ki so bile na konferenci navzoče in so glasovale, je treba
predložiti v odobritev Generalni skupščini Združenih narodov.
2. Amandma, sprejet v skladu s 1. točko tega člena, začne veljati, ko ga
odobri Generalna skupščina Združenih narodov in ko ga države pogodbenice
sprejmejo z dvotretjinsko večino.
3. Ko amandma začne veljati, je obvezen za tiste države pogodbenice, ki so
ga sprejele, ostale države pogodbenice pa ostanejo zavezane z določbami te
Konvencije in s katerimkoli pred tem sprejetim amandmajem.
51. člen
1. Generalni sekretar Združenih narodov sprejema in vsem državam
pošilja besedila pridržkov, ki jih države navedejo ob ratifikaciji ali pristopu.
2.

Pridržki, ki niso v skladu s cilji in nameni te Konvencije, niso dopustni.

3. Pridržek je moč kadarkoli umakniti z ustreznim obvestilom generalnemu
sekretarju Združenih narodov, ki nato obvesti vse države. Tako obvestilo
začne veljati eno leto po dnevu, ko je generalni sekretar prejel obvestilo.

4152. člen
Država pogodbenica lahko to Konvencijo odpove s pisno notifikacijo,
naslovljeno na generalnega sekretarja Združenih narodov. Odpoved začne
veljati eno leto po dnevu, ko je generalni sekretar prejel notifikacijo.
53. člen
Generalni sekretar Združenih narodov je izbran, da hrani to Konvencijo.
54. členIzvirnik te Konvencije, katere arabsko, kitajsko, angleško, francosko, rusko inšpansko besedilo so enako avtentična, je shranjen pri generalnem sekretarju
Združenih narodov.
Da bi to potrdili, so spodaj podpisani, za to po predpisih pooblaščeni,podpisali to Konvencijo.

42

INFORMACIJSKI VIRI ZA IZOBRAŽEVANJE OOTROKOVIH in ČLOVEKOVIH PRAVICAH
SVET EVROPE

http://www.coe.int• COMPASS
A Manual on Human Rights Education with young people/
Priročnik za izobraževanje mladih o človekovih pravicah
Vsebina: Knjiga predstavlja celovit pristop k izobraževanju o človekovihpravicah. Razdeljena je na pet poglavij. Učitelju ni potrebno prebraticele knjige, da bi jo lahko uporabljal pri svojem delu. Enostavno se lahko
osredotoči le na področje, ki ga zanima.
Izdano: maj 2002
ISBN: 92-871-4880-5
Spletna stran: http://eycb.coe.int/compass/• EVROPSKA KONVENCIJA O ČLOVEKOVIH PRAVICAH
Izhodišča za učitelje
Vsebina: Mapa je razdeljena na dva dela. V njej boste našli liste z osnovnimi
informacijami, ki se nanašajo na uporabo publikacije in osnovne podatkeo Svetu Evrope, seznanitev z Evropsko konvencijo o človekovih pravicah,
uporabo konvencije v praksi, druga glavna področja delovanja Sveta Evrope
ter predloge za nadaljnje delo. V desetih dodatnih listih je predstavljena
kratka različica konvencije, didaktična navodila za učitelje ter primeri
dejavnosti z učenci.
Izdano: 2004
Spletna stran: http://www.coe.int/T/E/Com/About_
Coe/Brochures/fiche_dhIndex.asp#TopOfPage• VZGOJNO - IZOBRAŽEVALNI PRIROČNIK
Zamisli, viri, metode in dejavnosti za neformalno medkulturno
vzgojo in izobraževanje mladih in odraslih
Vsebina: Publikacija je razdeljena na dva dela. V prvem delu so predstavljeni
ključni pojmi in temelji medkulturne vzgoje. V drugem delu so predstavljene
dejavnosti, metode in viri.

43

Publikacija je zelo dobro didaktično gradivo za obravnavo vprašanj:stereotipi, predsodki, diskriminacija, ksenofobija, antisemitizem, rasizem indrugo.
Izdano: december 1998
Spletna stran: http://www.coe.int/T/E/human%5Frights/Ecri/3Educational_resources/Education_Pack/Education_Pack_pdf.pdf
UNESCO

http://portal.unesco.org• EDUCATION FOR INTERNATIONAL UNDERSTANDING - AN IDEAGAINING GROUND/VZGOJA ZA MEDNARODNO RAZUMEVANJE IDEJA, KI SE ŠIRIVsebina: Brošura opisuje prizadevanja, ki jih je UNESCO opravil v desetletjihdela v dobro izobraževanju za vse in za mednarodno razumevanje.
Predstavlja bogastvo in različnost idej, eksperimente in mnenja o zadevah,ki so pomembne za narode v današnjem svetu, kot so človekove pravice, mir
in demokracija. Namenjena je predvsem učiteljem in učencem.
Izdano: 1996
Spletna stran: http://unesdoc.unesco.org/
images/0012/001248/124833e.pdf
UNICEF

http://unesco.org• PROMOTING CHILDREN’S PARTICIPATION IN
DEMOCRATIC DECISION - MAKING
Vsebina: Publikacija namenja osrednjo pozornost vprašanjem participaciji
otrok in mladih. Utemeljuje, izhajajoč iz Konvencije o otrokovih pravicah,
pomembnost vključevanja mladih, njihovega aktivnega sodelovanja inudeležbe na vseh ravneh in povsod tam, kjer se sprejemajo odločitve, ki
zadevajo tudi njih same (v družini, šoli, kraju, kjer živijo, v mladinskih indrugih organizacijah, ... ). Predstavlja primere dobrih praks v nekaterihdržavah.
Izdano: 2001
ISBN: 88-85401-73-2

44• A LIFE LIKE MINE/TAKO JE MOJE ŽIVLJENJE
Vsebina: Publikacija je namenjena otrokom v starosti 9–12 let. Na otrokom
razumljiv način predstavlja spoštovanje otrokovih pravic po svetu. Skozi
posamezne zgodbe otrok spoznavamo njihova življenja, pogoje v katerihbivajo in njihova upanja za boljši svet.
Izdano: 2001
ISBN: 0-7894-8859-0
AMNESTY INTERNATIONAL

http://www.amnesty.org• PRVI KORAKI – First Steps
Metodični priročnik za poučevanje človekovih pravic
Vsebina: Priročnik je namenjen učiteljem in vsem tistim, ki se kakorkoli
ukvarjajo z mladimi in bi radi v svoje izobraževalno delo vključili učenjeo človekovih pravicah. Namenjen je za poučevanje osnovnošolcev insrednješolcev. Nudi obširen seznam literature in internetnih naslovovštevilnih organizacij in drugih spletnih strani.
Izdano: 1997, London
Spletna stran: http://erc.hrea.org/Library/teachers/first-steps.html• HUMAN RIGHTS FOR CHILDREN/ČLOVEKOVE PRAVICE ZA OTROKEA Curriculum for Teaching Human Rights to Children Ages 3-12/Kurikul za
poučevanje otrok starih od 3 do 12 let o človekovih pravicah
Vsebina: Knjiga je razdeljena na deset delov. Vsak del je namenjen enemu
načelu Deklaracije otrokovih pravic Združenih narodov. Metode opisane v
knjigi se lahko uporabijo pri pouku zgodovine, sociologije, matematike intelesne vzgoje.
Izdano: 1992

45

HUMAN SECURITY NETWORK
http://www.humansecuritynetwork.org/• RAZUMEVANJE ČLOVEKOVIH PRAVIC – PRIROČNIK ZA UČENJE O
ČLOVEKOVIH PRAVICAH
Vsebina: Celovit priročnik za učitelje človekovih pravic, zasnovan na načelih
upoštevanja kulturnih razlik in univerzalnosti človekovih pravic. Vsebuje
vrsto pedagoških sredstev za poučevanje človekovih pravic za mlade inodrasle.
Izdal: European Training and Research Centre for
Human Rights and Democracy - Graz, 2003
ISBN: 3-214-08322-8
HUMAN RIGHTS EDUCATION ASSOCIATES - HREA
http://www. hrea.org/• POPULAR EDUCATION FOR HUMAN RIGHTS /SPLOŠNO IZOBRAŽEVANJE ZA ČLOVEKOVE PRAVICE
24 Participatory Exercises for Facilitators and Teachers/
24 vaj vključevanja za učitelje in mentorje
Vsebina: Priročnik je namenjen neformalnemu izobraževanju. Obravnava
vprašanja žensk in otrok, spoštovanje dostojanstva, povezavo medčlovekovimi pravicami in dolžnostmi, oblikovanje civilne družbe, spopadanjes predsodki, »informacije za krepitev moči«. Priročnik predstavlja metode,
ki se lahko uporabljajo in prilagodijo različnim okoljem in kulturam in selahko, čeprav niso bili oblikovani v ta namen, uporabljajo tudi pri formalnem
izobraževanju.
Izdano: 2000
ISBN: 0-9706059-0-0
Spletna stran: http://www.hrea.org/pubs/claude00.html

46

HUMAN RIGHTS INTERNET - HRI
http://www.hri.ca/• THE HUMAN RIGHTS EDUCATION HANDBOOK/PRIROČNIK ZAIZOBRAŽEVANJE ČLOVEKOVIH PRAVIC
Vsebina: Publikacija je izdana v seriji gradiv o izobraževanju človekovihpravic; učiteljem nudi informacije o virih in aktivnostih za krepitev kulturečlovekovih pravic.
Izdano: 2000
Spletna stran: http://www.hri.ca/publications/new/hreduhandbook/47ŠE DRUGE UPORABNE INTERNETNE POVEZAVE:
Svet Evrope - mladina: http://www.coe.int/T/E/
Cultural_Co-operation/Youth/
UNICEF-Compendium: http://www.unicef.org/teachers/
compendium/index.html
Save the Children: http://savethechildren.org
Mreža informacijo o otrokovih pravicah: http://www.crin.org
Opazovalci človekovih pravic (projekt otrokovih pravic):
http://www.hrw.org/children/about.htm
Mreža za človekove pravice (oddelek za otrokove pravice):
http://www.hri.ca/children

48

VPRAŠALNIKS tem vprašalnikom želimo preučiti, kakšne učinke ima uporaba učnih
kartic Naše pravice na poučevanje in učenje otrokovih pravic. Poleg tega nas
zanimajo tudi Vaša stališča do posameznih vidikov vključevanja otrokovihpravic. Nobeno vprašanje nima pravilnega ali napačnega odgovora.
VAŠA DRŽAVA:• Ali po vašem mnenju dovolj dobro poznate naslednje mednarodne
dokumente o otrokovih in človekovih pravicah?
da ne
Konvencija o otrokovih pravicah
Splošna deklaracija človekovih pravic
Evropska konvencija o človekovih pravicah intemeljnih svoboščinah
S trditvami v tem vprašanju bi Vas radi povprašali o Vaših pogledih na
različne dejavnike, ki so povezani z otrokovimi in človekovimi pravicami.
Prosimo, preberite vsako izjavo in izberite kvadratek v stolpcu, ki ustreza Vašemu
stališču do izjave.
• Otrokove in človekove pravice so pomembne tako v vsakdanjem življenju
kot tudi v šolskem življenju.
zelo se strinjam
se strinjam
se ne strinjam
zelo se ne strinjam• Otrokove in človekove pravice so ideali. V vsakdanjem življenju in šolskem
življenju so uresničljive.
zelo se strinjam
se strinjam
se ne strinjam
zelo se ne strinjam• Otrokove in človekove pravice so razkošje, saj si ga lahko privoščijo lebogate države. Revne države si jih ne morejo privoščiti.
zelo se strinjam
se strinjam
se ne strinjam
zelo se ne strinjam• Učitelji spoštujemo stališča učencev in jih spodbujamo, da jih med poukom
tudi povejo.
zelo se strinjam
se strinjam
se ne strinjam
zelo se ne strinjam#• Ali so učne kartice ustrezen učni pripomoček za motivacijo otrok pri
učenju otrokovih pravic?
da ne

49

• Ali je (po vaši presoji) učence motivirala tema, ki se neposredno nanaša na
njih same (posamezna pravica) ali jih je navdušila oblika dela?
Prosimo, označite samo en kvadratek:
Učence je motivirala tema (posamezna pravica), ki smo jo obravnavali
Učence je primarno navdušila oblika dela
Učencem je bila pomembna tako obravnavana temakakor tudi oblika dela
• Prosimo, naštejte 3 pravice oz. dejavnosti, predlagane na učni kartici, ki sobile pri vaših učencih najbolj priljubljene. Zakaj?
Prosimo navedite tri pravice/učne kartice oz. dejavnosti:a)				
Zakaj?
b)				
Zakaj?
c)				
Zakaj?
• Ali so učenci poznali otrokove pravice pred izvedbo projekta NAŠEPRAVICE?
ne (nobenih)    da (vse)delno    (samo nekatere pravice)• Ali menite, da na vaši šoli v okviru pouka vprašanjem strpnosti namenjate
dovolj pozornosti?
da     ne
• Ali učenci po izvedbi posameznih dejavnosti prepoznajo kršitev pravic oz.
znajo navesti primer?
ne (nobenih)    da (vse)    včasih (samo nekatere pravice)• Katere oblike nasilja so v vašem šolskem okolju najpogostejše?
Prosimo, prekrižajte najpogostejšo obliko:a) vrstniško nasiljeb) verbalno nasiljec) fizično nasiljed) drugo (prosimo, vpišite):#50• Kateri so najpomembnejši učinki uporabe učnih kartic NAŠE PRAVICE?
Prosimo, označite, po en kvadratek v vrsti:
zelo se strinjam
se strinjamdelno se strinjam
se ne strinjam
Učenci v vsakdanji interakciji prepoznavajo kršitve pravic in so nasploh bolj
senzibilni za problematiko otrokovih pravic.
zelo se strinjam
se strinjamdelno se strinjam
se ne strinjam
Učenci so bolj sprejemljivi do številnih oblik različnosti in drugačnosti med
vrstniki.
zelo se strinjam
se strinjamdelno se strinjam
se ne strinjam
Učenci so se z učnimi karticami naučili kritičnega pogleda na otrokove
pravice in jih ne uporabljajo samo sebi v prid.
zelo se strinjam
se strinjamdelno se strinjam
se ne strinjam
Učenci so z uporabo učnih kartic postali bolj senzibilni za spoštovanje pravic
najbolj zapostavljenih skupin otrok (otroci s posebnimi potrebami, otroci iz
revnih družin).
zelo se strinjam
se strinjamdelno se strinjam
se ne strinjam
Z uporabo učnih kartic sem pridobil/a znanje, s katerim bom lažje izpeljal/a
podobne projekte na temo otrokovih pravic.
zelo se strinjam
se strinjamdelno se strinjam
se ne strinjam• Ali bi se želeli dodatno izobraževati za poučevanje in učenje otrokovih inčlovekovih pravic?
da     neČe ste odgovorili z »da«, vas prosimo, da odgovorite še na naslednje vprašanje!
• Na katerih področjih poučevanja in učenja otrokovih in človekovih pravic
bi si želeli poglobiti svoje znanje?
Prekrižajte vse tiste kvadratke, ki odražajo vaše želje!
vsebine za poučevanje in učenje otrokovih in človekovih pravic
metode poučevanja in učenja človekovih in otrokovih pravic• Ali bi se želeli dodatno izobraževati za učenje in poučevanje o strpnosti?
da     neČe ste odgovorili z »da«, vas prosimo, da odgovorite še na naslednje vprašanje!

#• Na katerih področjih poučevanja o strpnosti bi si želeli poglobiti svoje
znanje?
Prekrižajte vse tiste kvadratke, ki odražajo vaše želje!
vsebine za poučevanje in učenje strpnosti
metode poučevanja in učenja strpnosti

51

Zahvaljujemo se vam, da ste si vzeli čas in odgovorili na vprašanja
o poučevanju in učenju otrokovih pravic z
uporabo učnih kartic NAŠE PRAVICE.
Prosimo vas, če izpolnjen vprašalnik pošljete na naslednji naslov:
Mitja Sardoč, Educational Research Institute, Gerbičeva 62,1000 Ljubljana, SLOVENIJA

52

DRŽAVE, KI SODELUJEJO V OVSE

•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•

Albanija			
Andora				
Armenija			
Avstrija				Azerbaijdžan			Belorusija			Belgija				Bosna in Hercegovina		
Bolgarija			
Ciper				Češka				Danska				
Estonija				Finska				Francija				Grčija				Gruzija				
Hrvaška			
Irska				Islandija			
Italija				Kazahstan			
Kanada				Kirgizija			Latvija				Lihtenštajn			Litva				Luksemburg

•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•

Madžarska
Makedonija
Malta
Moldavija
MonakoNemčija
Nizozemska
Norveška
Poljska
Portugalska
Romunija
Ruska Federacija
San Marino
Slovaška
Slovenija
Srbija in Črna GoraŠpanijaŠvedskaŠvicaTadžikistan
Turčija
Turkmenistan
Ukrajina
Uzbekistan
Vatikan
Velika BritanijaZdružene države Amerike53