㄰
㤵㜵㈵湡獬楮穡摮橡獴牕䭒㈴⸠慶杵獴′〰㔠ㄹ㨴ㄺㄳ

㄰
㤵

㜵

㈵

獴牡湩穣楰楮楳扮啋㈴⸠慶杵獴′〰㔠ㄹ㨵㈺㈵ПЕРЕДМОВА
Права людини й права дитини мають універсальний характер.
Всі держави зобов’язані вести роз’яснювальну й просвітницьку роботув цій сфері, застосовувати й дотримуватися їх. Роль міжнародних
організацій - сприяти державам у виконанні ними їх зобов’язань подотриманню основних прав людини й дитини за допомогою різних
програм.
За останні десятиліття освітній напрямок в сфері прав людини ставодним із центральних питань для обговорення в аспекті теорії,дослідницької роботи, політики й практики. В 2005 р. Організація
Об’єднаних Націй проголосила «Всесвітню програму освіти в області
прав людини», Європейський Союз представляє «Європейську
ініціативу демократії й прав людини», Рада Європи відкрила
«Європейський рік громадянства через освіту». Організація збезпеки й співробітництва в Європі (ОБСЄ), до якої входить іваша країна, також має свої зобов’язання, які визначені й затвердженів грудні 2003 року в Стратегії ОБСЄ по протидії погрозам безпеки йстабільності в XXI столітті:“Зусилля ОБСЄ будуть, зокрема, орієнтовані на молодь для того, щобвиховувати в неї розуміння необхідності проявляти толерантність, атакож важливості примирення й мирного співіснування. Світогляд молоді іїї уявлення про майбутнє мають ключове значення. Тому у певних випадках
ОБСЄ буде приймати на себе більш вагому роль у галузі освіти. Особливої
уваги заслуговує такий напрямок як пропаганда прав людини.”Словенія, будучи в 2005 році державою-головою ОБСЄ, з метою внести
свій внесок у здійснення цих зобов’язань хотіла б реалізувати пілотний
проект у країнах-членах ОБСЄ. Ми будемо раді, якщо ви вирішите
взяти в ньому участь.
Виходячи з Конвенції про права дитини, прийнятої більшістю країн
світу, а також на базі сформованої практики викладання в словенських
школах, ми хотіли б запропонувати вам матеріал, що міг бивиявитися корисним для викладання теми «Права дитини» дітям увіці 10-12 років.

Подібний матеріал у Словенії викликав значний інтерес як в учнів, такі у вчителів. Люблінський інститут досліджень у галузі освіти в грудні
2004 - січні 2005 р. провів роботу з вивчення й оцінки даної програми(на підставі відповідей учителів на запропоновану анкету) і відзначив
істотну зміну розуміння проблематики прав людини. Зокрема, буловиявлено, що школярі в процесі повсякденного спілкування краще
розпізнають факти порушення їхніх прав і приділяють більше уваги
проблематиці прав дитини. Разом з тим значна частина вчителів
усвідомила, що, беручи участь у проекті, вони отримали додаткові
знання, які дозволять їм надалі брати участь у подібних проектах, щостосуються прав людини й дитини.
Навчальний матеріал, пропонований нами в рамках пілотного проекту
ОБСЄ, складається з набору карток, що містять прості тексти про права
дитини, і завдань для них. На початку проекту, перед проведенням
занять, дітям роздають порожні альбоми. Потім на кожному уроці
обговорюється одна картка. Наприкінці курсу учні збирають у своїх
альбомах повний комплект карток.
Дана інформаційна брошура призначена для вчителів. Вона включає
деякі моделі роботи з темами, представленими на картках, і розробленадля того, щоб допомогти вчителеві в обговоренні тем і стимулюванні
відповідної діяльності. У брошуру включений також перелік можливих
способів роботи в групі. Відносно дотримання основних прав кожної
людини й дитини, цей навчальний матеріал дозволить вам знайти тойпідхід, що виявиться для вас найбільш прийнятним. Один з можливих
підходів - це бесіда про відповідальність у поєднанні з правами, зприведенням прикладів із повсякденного шкільного й позашкільного
життя.
У цій брошурі ви також знайдете цитати з Конвенції про права
дитини й корисні посилання на джерела, які можуть пригодитисявам надалі при звертанні до теми прав людини й дитини. Тема правлюдини є важливою і серйозною, і даний навчальний матеріал не можеохопити всіх її аспектів і підходів до неї. Тому ми включили в брошуру
інформацію про існуючі друковані джерела (книги, посібники йт.п.), а також дали посилання на інтернет-сайти, для того щоб вимогли звертатися до них надалі. Брошура містить найбільш кориснуй широко застосовувану інформацію, пропоновану міжнародними йнеурядовими організаціями.

Нам було б дуже цікаво одержати відгук про ваш досвід після участів даному пілотному проекті, тому ми включили в матеріали невелику
анкету. Таким чином, ми хотіли б одержати зворотну інформацію протой досвід, що буде напрацьований вчителями, а також їхні зауваження
у зв’язку із пропонованою методикою навчання в області прав людини.
Це дозволить розширити методи навчання й посібника для наступних
поколінь.
Вам представлений досить простий дидактичний матеріал, яким визможете користуватися як доповненням до вже існуючих методик іпосібників, або як зовсім новий підхід за межами загальноприйнятої
шкільної програми. В країнах, де поки ще не ведеться діяльність повикладанню прав людини для даної вікової групи, цей пілотний проект
зможе ініціювати процес навчання в області прав людини.
Ми сподіваємося, що, якщо даний проект на даному етапі будеприйнятий і успішно здійснений у країнах-членах ОБСЄ, то він будевдосконалений і продовжений надалі. Вести освітню роботу в області
прав людини й дитини – це не тільки наш обов’язок. Це повинно намприносити задоволення тому що ми сприяємо здоровому розвитку
юнацтва. Ми переконані, що навчання по темі «Права людини» можевважатися нашим гарним спільним внеском у справу виховання
майбутніх поколінь – тих, хто сьогодні поки ще не досяг повноліття.
І ми щиро сподіваємося, що участь у проекті принесе вам задоволення.

МЕТОДИКА
ФОРМИ ТА МЕТОДИ, ЩО РЕКОМЕНДУЮТЬСЯДЛЯ РОБОТИ В ГРУПАХ.
БЕСІДА
Бесіда дає вчителям і учасникам чудову можливість розкрити їхнєвідношення до обговорюваних тем. Це досить важливо в процесі
навчання по темі «Права людини», оскільки учасникам потрібно нетільки володіти тематичним матеріалом, але й самостійно досліджуватий аналізувати його. Інформація про поточні події, плакати й розгляд
прикладів – це корисний інструмент для стимулювання обговорення.
Рекомендується починати бесіду зі слів «А що ви думаєте про...?»
РОБОТА В ПАРАХ
Метод виправдовує себе у випадках, коли не вдається генерувати ідеїпід час обговорення групою в повному складі. Запропонуйте учням
обговорити теми, об’єднавшись попарно, протягом однієї-двох хвилин,а потім поділитися своїми думками з іншими. Незабаром виявиться, щоаудиторія «гуде», а ідеї «рояться»!
РОБОТА В МАЛИХ ГРУПАХ
Робота у малих групах є альтернативою роботі групи в повному складі.
Цей метод дозволяє залучити до участі кожного й допомагає розвивати
командне співробітництво. Чисельність груп залежить від конкретних
обставин – скільки всього учнів зайняті в роботі і якими можливостями
аудиторії ви володієте. Невелика група може складатися з 2-3 осіб, аленайкраще група працює, коли в ній 6-8 учасників. Тривалість роботи
таких груп може становити 15 хвилин, година або цілий день, залежновід отриманих завдань.
Рідко вдається досягти результату, просто запропонувавши учням
«обговорити певну тему». Якою б не була тема обговорення, важливо
чітко визначити завдання й зорієнтувати учасників на досягнення певної
мети, що вимагає від них звертання до основної групи. Наприклад,завдання потрібно давати у формі проблеми, що треба буде розв’язати,або питання, на яке потрібно дати відповідь.

ОБРАЗОТВОРЧІ ЗАСОБИ – МАЛЮНКИ,КОЛАЖІ, КОМІКСИ, ФОТОГРАФІЇ
«Малюнок скаже більше, ніж слова». Зоровий образ - це потужний
інструмент як для передачі інформації, так і для підтримки інтересу.
Варто також пам’ятати, що малювання – це важливий спосіб
самовираження й комунікації, що прийнятний не тільки для тих,хто більше схильний до розумової роботи, але й для тих, хто не дужевпевнено володіє засобами вербального спілкування.
ЗМІ: ГАЗЕТИ, РАДІО, ТЕЛЕБАЧЕННЯ, ІНТЕРНЕТ
ЗМІ – це незамінне джерело гарного матеріалу для обговорення. Завжди
буває цікаво обговорити зміст матеріалу й те, як він був поданий, атакож проаналізувати питання упередженості й стереотипів.
ФІЛЬМИ, ВІДЕО, РАДІОПЕРЕДАЧІ
Фільми, відео й радіопередачі – це діючий інструмент у навчанні потематиці «Права людини», досить популярний серед молоді. Бесіда
після переглянутого фільму може стати гарним відправним пунктомдля подальшої роботи. Говорити можна про первинну реакцію учнів нафільм, про те, наскільки він «життєвий», чи були діючі особи зображені
реалістично або вони були покликані проповідувати яку-небудь окрему
політичну або етичну позицію.
«Мозковий штурм»«Мозковий штурм» – це спосіб представити новий предмет,стимулювати творчість і виробити безліч ідей за короткий строк.
Може бути використаний для рішення специфічної проблеми або длявідповіді на певне питання. Рекомендації:•Визначите тему, яку ви маєте намір «штурмувати» ісформулюйте її у вигляді питання, що має ряд відповідей.
•Напишіть питання таким чином, щоб їх могли бачити всі.
•Попросить учнів поділитись своїми думками й записати їхтаким чином, щоб це могли бачити всі - у вигляді окремих слівабо коротких пропозицій.
•Припиніть «штурм», коли потік ідей вичерпується, а потім
•Зробіть огляд пропозицій, пропонуючи прокоментувати їх.

Варто дотримуватися правил:•Записуйте КОЖНУ нову пропозицію. Найчастіше найбільш
«творчі» пропозиції виявляються найбільш корисними йцікавими!
•Не слід допускати коментарів або винесення суджень у зв’язку знаписаним до закінчення «штурму», так само як і повторюватиті думки, які вже пролунали.
•Залучайте до роботи всіх і кожного.
•Викладайте свої думки лише в тому випадку, коли це необхіднодля того, щоб активізувати діяльність учасників групи.
•Якщопропозиція
недостатньо
чіткосформульована,намагайтесь уточнити.
НАСТІННИЙ ПЛАКАТЦе одна з форм «мозкового штурму». Учасники записують свої думкина невеликих листках паперу («постерах») і прикріплюють їх до стіни.
Перевага даного методу полягає в тому, що учні можуть залишатися насвоїх місцях і спокійно міркувати самостійно, не підпадаючи під вплив
чужих думок, а постери можуть бути переміщені таким чином, щобгрупувати висловлені ідеї.
РОЛЬОВІ ІГРИРольова гра – це короткий спектакль, що розігрується учасниками.
Незважаючи на те, що учасники, граючи, виходять із власного життєвого
досвіду, гра в значній мірі є імпровізацією. Мета гри – представити
події або обставини, з якими учасники не зіштовхувалися. Рольові
ігри допомагають краще розібратися в ситуації й сприяють більшому
співчуттю тим, хто в такій ситуації опинився.
•рольові ігри відрізняються від моделювання ситуації тим, що,хоча останнє також може містити невелику виставу, вони,як правило, мають сценарій і припускають менший ступінь
імпровізації.
•цінність рольової гри полягає в тому, що вона імітує реальність.
Рольові ігри підіймають питання, на які немає однозначних
відповідей, наприклад, про вірне або невірне поводження
діючих осіб. Для досягнення кращого ефекту розуміння ситуації
доцільно запропонувати учням помінятися ролями.

Рольові ігри потрібно проводити обережно. По-перше, дуже важливо
залишити учням час для того, щоб вони могли вийти з ролі. По-друге,варто дбайливо ставитися до почуттів окремих учасників і враховувати
соціальну структуру групи. Наприклад, при рольових іграх,пов’язаних з обмеженими можливостями, потрібно брати до уваги,що в групі можуть перебувати учасники, які самі зазнають подібних
труднощів (що може залишатися непомітним для інших), або в них єдрузі чи близькі люди з обмеженими можливостями. Таких учасниківне можна травмувати, виставляти на перший план або поміщати «заборт». У випадку, якщо це відбулося, поставтеся до ситуації серйозно
(вибачтеся, скажіть, що мова йде про сторонній приклад, і т.п.). Крімтого, пам’ятайте про стереотипи. Рольові ігри виявляють, що самеокремі учасники думають про інших, за допомогою наслідування їмабо розігрування їхньої ролі. Саме тому цей вид діяльності настільки
захоплюючий! Може виявитися корисним, якщо ви після гри проведете
опитування: «Як ви думаєте - той персонаж, роль якого була зіграна, справді такий?» Ця ситуація може бути додатковим уроком, що розвиваєв учнях потребу в постійному критичному відношенні до інформації.
Можна також запитати учнів, звідки вони взяли інформацію длястворення образу свого персонажа.
МОДЕЛЮВАННЯ СИТУАЦІЇ
Моделювання ситуації можна вважати розширеною рольовою грою,у яку включені всі. Ця методика дозволяє учням пережити незвичайні
ситуації, залишаючись у безпеці. Моделювання ситуацій найчастіше
припускає певний рівень емоційного навантаження, що робить їїдосить діючим засобом. Учні засвоюють матеріал не тільки раціональноабо у вигляді навичок, але й «серцем».

Опитування після моделювання ситуації є надзвичайно важливою
частиною методики. Гравці повинні обговорити свої відчуття, чомувони почали саме такі дії, чи виникало в них почуття несправедливостій наскільки прийнятне те рішення, що ними було прийняте.
Учням треба допомогти провести паралель між тим часом, що вонивипробували на собі, і дійсною ситуацією у житті.

• Більш докладний матеріал про методи роботи можна знайти у виданні
Ради Європи «Компас» - див. посилання в другій частині брошури, розділ
«Джерела інформації з теми «Права дитини й права людини»Як проголошує Конвенція Об’єднаних Націй про права дитини, дитиною
вважається будь-яка людська істота, що не досягла 18 років. Ми, діти, маємо
право дізнатись, що таке наші права. Наші держави зобов’язані забезпечитинам дотримання наших прав і захищати наші довгострокові інтереси.

Додаткова інформація: (стаття 1 Конвенції про права дитини)Вчитель представляє учням Конвенцію про права дитини, прийняту
Генеральною Асамблеєю Організації Об’єднаних Націй. Вчителеві
рекомендується звернути увагу на довгостроковий інтерес – формування
міцної громадянської прихильності до прав людини.
Вид роботи: обговорення й, можливо, підготовка плакату про права людини.
•Що значить - «бути людиною»?
•Навіщо нам потрібні норми й закони?
•Навіщо дітям спеціальний документ, що окремо захищає їхні права?
•Які права забезпечує Конвенція про права дитини ? (діти,розділившись на групи, перераховують відомі їм права; після звітів
груп може бути підготовлений плакат про права дитини)•Звідки ми довідалися про ці права?
•Де і як ми можемо довідатися про наші права більше?
•Які наші довгострокові інтереси? (дітиперераховують свої інтереси, порівнюють їх).

Ми маємо право на життя, виживання й розвиток. Право на їжу й чисту
воду в достатній кількості.

Додаткова інформація: (статті 6 і 27 Конвенції про права дитини)Це надзвичайно важливе право і Генеральна Асамблея Організації Об’єднаних
Націй приділяє йому особливу увагу. Вчитель може особливо підкреслити
відповідальність державних діячів і офіційної влади в відношенні гарантій цихправ.
Вид роботи: настінний плакат, бесіда•Що необхідно для розвитку дитини (безпека,їжа, вода, освіта й т.д.)?
•Що таке «достатні кількості їжі й чистої питної води»?
•Чому ці права настільки важливі?
•Чи знаєте ви дітей, права яких у цій області не дотримуються(у яких країнах)?
•Хто їм повинен допомагати і яким чином їм можемо
допомогти ми?

10Де б ми не народилися, з народженням ми одержуємо право на ім’я йгромадянство.

Додаткова інформація: (статті 7 і 8 Конвенції про права дитини)Вчитель може обговорити важливість імені людини як частини йогоіндивідуальності. Після обговорення імен, розповсюджених у регіоні, можна
обговорити імена, прийняті у світі, а також різні громадянства.
Вид роботи: бесіда біля карти світу; вчитель, показуючи територію ОБСЄ–55 країн, – розповідає, що всюди живуть діти, які вивчають права дитини(ми всі маємо право на ім’я й громадянство) і приводить ряд прикладів•Що означає ваше ім’я?
•Чи знаєте ви дітей, у яких немає імені або громадянства,чи чули ви коли-небудь про дітей, у яких немає
свідоцтва про народження; чому це погано?

11Ми маємо право проживати з нашими батьками, родинами або з тими,хто зможе щонайкраще про нас подбати.

Додаткова інформація: (статті 5, 9 і 18 Конвенції про права дитини)Для цього права можна виділити принцип якнайкращого забезпечення
інтересів дитини, який більш докладно розглядається в статті 3 Конвенціїпро права дитини. Для забезпечення безпеки дитини й максимальної для неїкористі іноді буває доцільно, щоб дитина проживала окремо від своєї родиниабо опікунів.
Вид роботи: робота в парах, бесіда•Які види родин вам відомі (родини, різні по розміру, різне число
дітей, з одним з батьків, кілька поколінь, що проживають разом...)?
•
Що це значить - «батьки/опікуни щонайкраще
зможуть про нас подбати»? Яким чином?
•Хто про вас піклується?

12Ніхто не має права робити між нами розходження лише тому, що миналежимо до різних статей, рас, націй і національностей, розмовляємо
різними мовами, сповідаємо різну віру.

Додаткова інформація: (стаття 2 Конвенції про права дитини)Як і всі інші міжнародні юридичні документи, Конвенція про права дитини
також ґрунтується на принципі недискримінації. По даній Конвенції, всідіти мають право користуватися всіма правами й свободами.
Вид роботи: бесіда, можуть бути використані матеріали ЗМІ.
•Вчитель запрошує дітей до міркувань про різноманітність усвіті. Які нам відомі раси, мови, релігії, нації й етнічні групи?
•Обговорення повинне бути спрямоване на дотримання рівностій поваги до різноманітності, а також на тому факті, щовсюди перебувають люди, які відрізняються від більшості.
•Чим ми відрізняємося один від одного (на прикладі класу)?
•У чому ми однакові?

13Ми маємо право на освіту й безкоштовне початкове навчання.

Додаткова інформація: (статті 28 і 29 Конвенції про права дитини)Забезпечення цього права ґрунтується на принципі рівних можливостей.
Вид роботи: робота в групах, обговорення
•Чому освіта - це важливо?
•Чи всі діти вашого віку відвідують школу?
•Чи знаєте ви когось, хто не ходить до школи, і чому(у нас, десь ще, за кордоном)?
•Як би ви забезпечили всім дітям у світі можливість
відвідувати початкову школу? Чому це важливо?

14Прислухайтеся до нас, ми маємо право висловлювати свою думку.

Додаткова інформація: (статті 12, 13, 14, 15 і 17 Конвенціїпро права дитини)Крім права на свободу висловлювань, дітям забезпечуються також всі іншіосновні громадянські права й свободи, наприклад, свобода самовираження,свобода об’єднань, мислення, совісті й віросповідання, а також право на доступдо інформації.
Вид роботи: бесіда на яку-небудь актуальну тему, можуть
бути використані фільми, відео, радіопередачі
•Кожний виражає свою думку по обраній
темі, усі вислухують кожного.
•Обговоріть: чому це так важливо - виражати
свої думки й прислухатися до інших?
•Як зробити, щоб дорослі прислухалися до вашої думки?
•Чому громадянські права - це важливо?

15Ми маємо право на медичне забезпечення.

Додаткова інформація: (стаття 24 Конвенції про права дитини)Вид роботи: рольові ігри, робота біля дошки, бесіда
•Кожна дитина повинна назвати захворювання, при якому
необхідна лікарська допомога (можна розіграти ролі лікаряй пацієнта); вчитель фіксує назву хвороби на дошці.
•Обговоріть: чи дотримується це право в системі охорони здоров’ядитини? Якщо ні, хто повинен забезпечувати дітям це право?

16Діти з особливими потребами мають право на особливу турботу.

Додаткова інформація: (стаття 23 Конвенції про права дитини)Варто пояснити учням, що діти з особливими потребами повинні одержувати
особливу турботу, а також те, що деякі діти відрізняються від більшості узв’язку з обставинами їхнього народження або подіями, які вони пережили.
Вид роботи: бесіда•Що таке «діти з особливими потребами»? (перелічити видиінвалідності й «схованої інвалідності», а також обмежених
можливостей - фізичних, психологічних, соціальних)•Якої «особливої турботи» вони потребують?
•Яким чином можна допомогти таким дітям
ввійти в навчальний процес і суспільство?

17Якщо ми біженці або іноземні громадяни, які перебувають в іншій
країні, ми маємо право на те, щоб про нас подбали.

Додаткова інформація: (статті 20 і 22 Конвенції про права дитини)Вид роботи: бесіда на підставі актуальних подій й повідомлень ЗМІ•Хто такі біженці, особи, що звернулися за наданням притулку,та іноземні громадяни?
•Чи знаєте ви таких? Хто вони?
•Які в них нагальні потреби, хто їм може допомогти і яким чином?
•Яким чином ми можемо їм допомогти (якщо вонипотрапили до нас або якщо вже перебувають серед нас)?

18Ми маємо право на відпочинок, ігри й дозвілля.

Додаткова інформація: (стаття 31 Конвенції про права дитини)Вид роботи: малювання, бесіда, виставка малюнків(у масштабах класу або школи)•Діти малюють, що вони найбільше люблять робити у вільний час;•Кожний показує свій малюнок і дає свої коментарі;•Вчитель фіксує на дошці найулюбленіші види дозвілля; Вчитель
веде бесіду про те, що таке вільний час і чому він є важливим.

19Ми маємо право на захист від всіх форм насильства й зловживань.

Додаткова інформація: (статті 33, 34, 35, 36, 37 і 38 Конвенціїпро права дитини)Даними питаннями спеціально займається Дитячий фонд ООН (див.
джерела...)Вид роботи: бесіда, оформлення плаката•Які види насильства ви знаєте (фізичне, психологічне)?
•Хто є ґвалтівником, хто - потерпілими ?
•Хто повинен захищати дітей від насильства?

20Діти не можуть бути дешевою робочою силою, особливо якщо цеперешкоджає отриманню освіти.

Додаткова інформація: (стаття 32 Конвенції про права дитини)Вчителеві варто переконатися, що діти розуміють розходження міжвиконанням їх повсякденних побутових обов’язків і експлуатацією.
Вид роботи: бесіда•Чи допомагаєте ви вдома, які у вас є обов’язки?
•Чи знаєте ви дітей, які не відвідують школу,тому що змушені працювати?
•Чого позбавлені ці діти?

21КОНВЕНЦІЯ ПРО ПРАВА ДИТИНИ
Прийнята та відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією
44/25 Генеральної Асамблеї 20 листопада 1989 року. Набула чинності дляУкраїни з 27 вересня 1991 року.
ПРЕАМБУЛА
Держави – учасниці цієї Конвенції, вважаючи, що згідно з принципами,проголошеними в Статуті ООН, визнання властивої людині гідності,рівних і невід’ємних прав усіх членів суспільства є основою забезпечення
свободи, справедливості і миру на землі, беручи до уваги, що народи
Об’єднаних Націй підтвердили в Статуті свою віру в основні права
людини, в гідність і цінність людської особи та сповнені рішучості
сприяти соціальному прогресові і поліпшенню умов життя при більшій
свободі, визнаючи, що Організація Об’єднаних Націй у Загальній
декларації прав людини та Міжнародних пактах про права людини
проголосила і погодилась з тим, що кожна людина має володіти всіма
зазначеними у них правами і свободами без якої б то не було різниціза такими ознаками, як раса, колір шкіри, стать, релігія, політичні абоінші переконання, національне або соціальне походження, майновий
стан, народження або інші обставини, нагадуючи, що Організація
Об’єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила,що діти мають право на особливе піклування і допомогу, впевненів тому, що сім’ї як основному осередку суспільства і природному
середовищу для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо
дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вонамогла повністю покласти на себе зобов’язання в рамках суспільства,визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи
необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любовіі розуміння, вважаючи, що дитина має бути повністю підготовленадо самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів,проголошених у Статуті Організації Об’єднаних Націй, і особливов дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності,беручи до уваги, що необхідність у такому особливому захисті дитини
була передбачена в Женевській декларації прав дитини 1924 рокуі Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20листопада 1959 року, та визнана в Загальній декларації прав людини,в Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (зокрема,в статтях 23 і 24), в Міжнародному пакті про економічні, соціальні ікуль¬турні права (зокрема, в статті 10), а також у статутах і відповідних
документах спеціалізованих установ і міжнародних організацій, що22займаються питаннями благополуччя дітей, беручи до уваги, що, якзазначено в Декларації прав дитини, “дитина внаслідок її фізичноїі розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування,включаючи належний правовий захист як до, так і після народження”,посилаючись на положення Декларації про соціальні і правові
принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливопри передачі дітей на виховання та їх всиновленні, на національномуі міжнародних рівнях, Мінімальних стандартних правил 00Н, щостосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (“Пекінські
правила”) та Декларації про захист жінок і дітей в надзвичайних
обставинах і в період збройних конфліктів, визнаючи, що в усіхкраїнах є діти, які живуть у виключно тяжких умовах, і що такі дітипотребують особливої уваги, враховуючи належним чином важливість
традицій і культурних цінностей кожного народу для захисту ігармонійного розвитку дитини, визнаючи важливість міжнародного
співробітництва для поліпшення умов життя дітей в кожній країні,зокрема в країнах, що розвиваються, погодились про нижченаведене:ЧАСТИНА ІСтаття 1Для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення
18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вонане досягає повноліття раніше.
Стаття 2
1. Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені
цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їхюрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору
шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань,національного, етнічного або соціального походження, майнового
стану, стану здоров’я і народження дитини, її батьків чи законних
опікунів або яких-небудь інших обставин.
2. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів длязабезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації абопокарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядівчи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших
членів сім’ї.

23Стаття З
1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративнимичи законодавчими органами, першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
2. Держави-учасниці зобов’язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги правай обов’язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неїза законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих іадміністративних заходів.
3. Держави-учасниці забезпечують, те щоб установи, служби і органи,відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали
нормам, встановленим компетентними органами, зокрема в галузі
безпеки й охорони здоров’я та з точки зору численності і придатностіїх персоналу, а також компетентного нагляду.
Стаття 4Держави-учасниці
вживають
всіхнеобхідних
законодавчих,адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у ційКонвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав державиучасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у нихресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.
Стаття 5Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов’язкибатьків і у відповідних випадках членів розширеної сім’ї чи общини,як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що зазаконом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати
дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити цезгідно зі здібностями дитини, що розвиваються.
Стаття 6
1. Держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід’ємнеправо на життя.
2. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірівиживання і здоровий розвиток дитини.

24

Стаття 7
1. Дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту
народження має право на ім’я і набуття громадянства, а також, наскількице можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
2. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідноз їх національним законодавством та виконання їх зобов’язань завідповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема увипадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.
Стаття 8
1. Держави-учасниці зобов’язуються поважати право дитини назбереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім’я і сімейні
зв’язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного
втручання,2. Якщо дитина протизаконне позбавляється частини або всіх елементів
індивідуальності, держави-учасниці забезпечують їй необхідну
допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності.
Стаття 9
1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася збатьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні
органи згідно з судовим рішенням визначають у відповідностііз застосовуваним законом і процедурами, що таке розлучення
необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення можебути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки
жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або колибатьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодомісця проживання дитини.
2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї етапі всімзаінтересованим сторонам надається можливість брати участь урозгляді та викладати свою точку зору.
3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається зодним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті
відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків,коли це суперечить інтересам дитини.
4. У тих випадках, коли таке розлучення випливає з якого-небудь
рішення, прийнятого державою-учасницею, наприклад при арешті,тюремному ув’язненні, висилці, депортації чи смерті (включаючи
смерть, що наступила через будь-яку причину під час перебування

25

даної особи у віданні держави) одного чи обох батьків або дитини,така держава-учасниця надає батькам, дитині чи, якщо це необхідно,іншому члену сім’ї на їх прохання необхідну інформацію щодомісцеперебування відсутнього члена (членів) сім’ї, якщо надання цієїінформації не завдає шкоди добробуту дитини. Держави-учасниці
надалі забезпечують, щоб подання такого прохання само по собі непризводило до несприятливих наслідків для відповідної особи (осіб).
Стаття 10
1. Відповідно до зобов’язання держав-учасниць за пунктом 1 статті 9заява дитини чи її батьків на в’їзд у державу-учасницю або виїзд із неї зметою возз’єднання сім’ї повинна розглядатися державами-учасницями
позитив¬ним, гуманним і оперативним чином. Держави-учасниці
надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не при¬зводило донесприятливих наслідків для заявників та членів їх сім’ї.
2. Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право
підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих
обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. З цієюметою і відповідно до зобов’язання держав-учасниць за пунктом 2 статті
9 держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати
будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження,які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки,громадського порядку, здоров’я чи моралі населення або прав і свобод
інших осіб, і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.
Стаття 11
1. Держави-учасниці вживають заходів для боротьби з незаконним
переміщенням і неповерненням дітей із-за кордону.
2. З цією метою держави-учасниці сприяють укладанню двосторонніхабо багатосторонніх угод чи приєднуються до діючих угод.
Стаття 12
1. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати
власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, щоторкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна
увага згідно з її віком і зрілістю.
2. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханоюв ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається

26

дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний органу порядку, передбаченому процесуальними нормами національного
законодавства.
Стаття 13
1. Дитина має право вільно висловлювати свої думки; це право включає
свободу шукати, одержувати і передавати інформацію й ідеї будьякого роду незалежно від кордонів в усній, письмовій чи друкованій
формі, у формі творів мистецтва чи за допомогою інших засобів навибір дитини.
2. Здійснення цього права може зазнавати деяких обмежень, проте
ними можуть бути лише ті обмеження, які передбачені законом інеобхідні:а) для поваги прав і репутації інших осіб абоб) для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров’я абоморалі населення.
Стаття 14
1. Держави-учасниці поважають право дитини на свободу думки,совісті і релігії.
2. Держави-учасниці поважають права й обов’язки батьків та увідповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненніїї права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються.
3. Свобода дотримуватися своєї релігії або віри може зазнавати лишетаких обмежень, які встановлені зако¬ном і необхідні для охорони
державної безпеки, громадського порядку, моралі і здоров’я населенняабо захисту ос¬новних прав і свобод інших осіб.
Стаття 15
1. Держави-учасниці визнають право дитини на свободу асоціацій ісвободу мирних зборів.
2. Щодо здійснення даного права не можуть застосовуватися будьякі обмеження, крім тих, які застосовуються у відповідності з законом інеобхідні в демократичному суспільстві в інтересах державної безпеки,громадського порядку, охорони здоров’я і моралі населення або захисту
прав і свобод інших осіб.

27

Стаття 16
1. Жодна дитина не може бути об’єктом свавільного або незаконного
втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя,недоторканність житла, тайну кореспонденції або незаконного
посягання на її честь і гідність.
2. Дитина має право на захист закону від такого втручання абопосягання.
Стаття 17Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформаціїі забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалівіз різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких
інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному,духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичномуі психічному розвитку дитини. З цією метою держави-учасниці:а) заохочують засоби масової інформації до розповсюдження інформаціїі матеріалів, корисних для дитини в соціальному і культурному
відношеннях, та в дусі статті 29;б) заохочують міжнародне співробітництво в галузі підготовки, обмінуі розповсюдження такої інформації і матеріалів із різних культурних,національних і міжнародних джерел;в) заохочують видання і розповсюдження дитячої літератури;г) заохочують засоби масової інформації до приділення особливої
уваги мовним потребам дитини, яка належить до якої-небудь групи
меншостей або корінного населення;д) заохочують розробку належних принципів захисту дитинивід інформації і матеріалів, що завдають шкоди її благополуччю,враховуючи положення статей 13 і 18.
Стаття 18
1. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щобзабезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності
обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних
випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за вихованняі розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного
піклування.
2. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених уцій Конвенції, держави-учасниці надають батькам і законним опікунам
належну допомогу у виконанні ними обов’язків по вихованню дітей тазабезпечують розвиток мережі дитячих установ.

28

3. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів длязабезпечення того, щоб діти, батьки яких працюють, мали право
користуватися призначеними для них службами й установами подогляду за дітьми.
Стаття 19
1. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих,адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту
дитини від усіх форм фізичного і психологічного насильства, образичи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального
поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з бокубатьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується продитину.
2. Такі заходи захисту у випадку необхідності включають ефективні
процедури для розробки соціальних програм з метою надання
необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, атакож здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення,передачі на розгляд, розслідування, лікування і наступних заходів узв’язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними
вище, а також у випадку необхідності початку судової процедури.
Стаття 20
1. Дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточенняабо яка у власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому
оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надається
державою.
2. Держави-учасниці у відповідності зі своїми національними
законами забезпечують зміну догляду за дитиною.
3. Такий догляд може включати, зокрема, передачу на виховання
(“кафала”, за ісламським правом), всиновлення або при необхідності
направлення у відповідні установи u1087 по догляду за дітьми. Підчас розгляду варіантів зміни необхідно належним чином враховувати
бажаність наступництва виховання дитини та її етнічне походження,релігійну і культурну належність і рідну мову.
Стаття 21Держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи
всиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини
враховувалися в першочерговому порядку, і вони:29а) забезпечують, щоб всиновлення дитини дозволялось лишекомпетентними властями, які визначають згідно з застосовуваним
законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношеннядо справи і достовірна, що всиновлення допустимо з огляду на статус
дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно,заінтересовані особи дали свою усвідомлену згоду на всиновлення напідставі такої консультації, яка може бути необхідною;б) визначають, що всиновлення в іншій країні може розглядатися якальтернативний спосіб догляду за дитиною, якщо дитина не може бутипередана на виховання або в сім’ю, яка могла б забезпечити її вихованняабо всиновлення, і якщо забезпечення якогось придатного догляду вкраїні походження дитини є неможливим;в) забезпечують, щоб у випадку всиновлення дитини в іншій країні
застосовувалися такі ж гарантії і норми, які застосовуються щодовсиновлення всередині країни;г) вживають всіх необхідних заходів з метою забезпечення того, щоб увипадку всиновлення в іншій країні влаштування дитини не призводилодо одержання невиправданих фінансових вигод, пов’язаних з цієюособою;д) сприяють у необхідних випадках досягненню цілей цієї стані шляхом
укладання двосторонніх і багатосторонніх домовленостей або угод танамагаються на цій підставі забезпечити, щоб влаштування дитини віншій країні здійснювалося компетентними властями чи органами.
Стаття 22
1. Держави-учасниці вживають необхідних заходів, з тим щобзабезпечити дитині, яка бажає одержати статус біженця або такою,що вважається біженцем, відповідно до застосовуваних міжнароднимабо внутрішнім правом процедур як такої, що супроводжується,так і такої, що не супроводжується її батьками або будь-якою іншою
особою, належний захист і гуманітарну допомогу в користуванні
застосовуваними правами, викладеними в цій Конвенції та інших
міжнародних документах по правах людини або гуманітарних
документах, учасницями яких є зазначені держави.
2. З цією метою держави-учасниці сприяють у випадках, коли вонивважають це за необхідне, будь-яким зусиллям Організації Об’єднаних
Націй та інших компетентних міжурядових або неурядових організаційпо захисту такої дитини і надання їй допомоги у пошуку батьків чиінших членів сім’ї будь-якої дитини-біженця, з тим щоб одержати
інформацію, необхідну для її возз’єднання зі своєю сім’єю. В тихвипадках, коли батьки або інші члени сім’ї не можуть бути знайдені,30цій дитині надається такий же захист, як і будь-якій іншій дитині, через
якісь причини тимчасово або постійно позбавленій сімейного оточення,як це передбачено в цій Конвенції.
Стаття 23
1. Держави-учасниці визнають, що неповноцінна в розумовому абофізичному відношенні дитина має вести повноцінне і достойне життяв умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості всобі і полегшують її активну участь у житті суспільства.
2. Держави-учасниці визнають право неповноцінної дитини наособливе піклування, заохочують і забезпечують надання за умови
наявності ресурсів дитині, яка має на це право, та відповідальним затурботу про неї допомогу, щодо якої подано прохання і яка відповідає
стану дитини та становищу її батьків або інших осіб, що забезпечують
турботу про дитину.
3. На визнання особливих потреб неповноцінної дитини допомога
згідно з пунктом 2 цієї статті надається при можливості безкоштовноз урахуванням фінансових ресурсів батьків або інших осіб, щозабезпечують турботу про дитину, та має на меті забезпечення
неповноцінній дитині ефективного доступу до послуг у галузі освіти,професійної підготовки, медичного обслуговування, відновлення
здоров’я, підготовки до трудової діяльності і доступу до засобів
відпочинку таким чином, який призводить до найбільш повного поможливості втягнення дитини в соціальне життя і досягнення розвиткуїї особи, включаючи культурний і духовний.
4. Держави-учасниці сприяють у дусі міжнародного співробітництва
обміну відповідною інформацією в галузі профілактичної охорони
здоров’я, медичного, психологічного і функціонального лікування
неповноцінних дітей, включаючи розповсюдження інформації прометоди реабілітації, загальноосвітньої і професійної підготовки, а також
доступу до цієї інформації, з тим щоб дозволити державам-учасницям
поліпшити свої можливості і знання та розширити свій досвід у ційгалузі. В цьому зв’язку особлива увага має приділятися потребам країн,що розвиваються.
Стаття 24
1. Держави-учасниці визнають право дитини на користування
найбільш досконалими послугами системи охорони здоров’я і засобами
лікування хвороб та відновлення здоров’я.
2. Держави-учасниці домагаються повного здійснення цього права,зокрема вживають заходів для:31а) зниження рівня смертності немовлят і дитячої смертності;б) забезпечення надання необхідної медичної допомоги і охорони
здоров’я всіх дітей з приділенням першочергової уваги розвитку
первинної медико-санітарної допомоги;в) боротьби з хворобами і недоїданням, у тому числі в рамках первинної
медико-санітарної допомоги, шляхом поряд з іншим застосуванням
легкодоступної технології та надання достатньо поживного
продовольства і чистої питної води, беручи до уваги небезпеку і ризик
забруднення навколишнього середовища;г) надання матерям належних послуг по охороні здоров’я у допологовийі післяпологовий періоди;д) забезпечення обізнаності всіх прошарків суспільства, зокрема батьківі дітей, щодо здоров’я і харчування дітей, переваги грудного годування,гігієни, санітарії середовища перебування дитини і запобігання
нещасним випадкам, а також їх доступу до освіти та їх підтримки увикористанні цих знань;е) розвитку просвітницької роботи і послуг у галузі профілактичної
медичної допомоги та планування розміру сім’ї.
3. Держави-учасниці вживають будь-яких ефективних і необхідних
заходів з метою скасування традиційної практики, що негативно
впливає на здоров’я дітей.
4. Держави-учасниці зобов’язуються заохочувати міжнародне
співробітництво і розвивати його з метою поступового досягнення
повного здійснення права, яке визнається в цій статті. В цьому зв’язкуособлива увага має приділятися потребам країн, що розвиваються.
Стаття 25Держави-учасниці визнають право дитини, яка віддана компетентними
органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичногочи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, що надається
дитині, та всіх інших умов, пов’язаних з таким піклуванням.
Стаття 26
1. Держави-учасниці визнають за кожною дитиною право
користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне
страхування, і вживають необхідних заходів для досягнення повного
здійснення цього права згідно з їх національним законодавством.
2. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних
ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальністьза утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов’язаних зодержанням благ дитиною чи від її імені.
32Стаття 27
1. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя,необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального ісоціального розвитку дитини.
2. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
3. Держави-учасниці у відповідності з національними умовами і вмежах своїх можливостей вживають не¬обхідних заходів для надання
допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні
цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогуі підтримують програми, особливо щодо забезпечення дити¬нихарчуванням, одягом і житлом.
4. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів длязабезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими
особами, які відповідають за дитину як всередині держави-учасниці, такі за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальністьза дитину, і дитина проживають в різних державах, держави-учас¬ницісприяють приєднанню до міжнародних угод або укладанню таких
угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.
Стаття 28
1. Держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою
поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних
можливостей вони, зокрема:а) вводять безплатну й обов’язкову початкову освіту;б) заохочують розвиток різних форм середньої освіти, як загальної, такі професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають
таких заходів, як введення безплатної освіти і надання у випадку
необхідності фінансової допомоги;в) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей
кожного за допомогою всіх необхідних засобів;г) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти іпрофесійної підготовки для всіх дітей;д) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл ізниженню кількості учнів, які залишили школу.
2. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів длязабезпечення того, щоб шкільна дисципліна підтримувалася здопомогою методів, які відображають повагу людської гідності дитини,та у відповідності з цією Конвенцією.

33

3. Держави-учасниці
заохочують
ірозвивають
міжнародне
співробітництво з питань, що стосуються освіти, зокрема з метою
сприяння ліквідації невігластва і неписьменності в усьому світі таполегшення доступу до науково-технічних знань і сучасних методів
навчання. В цьому зв’язку особлива увага має приділятися потребам
країн, що розвиваються.
Стаття 29
1. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини маєбути спрямована на:а) розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини внайповнішому обсязі;б) виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також
принципів, проголошених у Статуті Організації Об’єднаних Націй;в) виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності,мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країниїї походження та до цивілізацій, відмінних від її власної;г) підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусірозуміння, миру, терпимості, рівноправ¬ності чоловіків і жінок тадружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними
групами, а також особами з корінного населення;д) виховання поваги до навколишньої природи.
2. Ніяка частина цієї статті або статті 22 не тлумачиться як така, щообмежує свободу окремих осіб і органів створювати учбові заклади ікерувати ними за умови постійного додержання принципів, викладениху пункті 1 цієї статті, та виконання вимоги того, щоб освіта, яка даєтьсяв таких учбових закладах, відповідала мінімальним нормам, що можуть
бути встановлені державою.
Стаття З0У таких державах, де існують етнічні, релігійні або мовні меншостічи особи з числа корінного населення, дитині, яка належить до таких
меншостей чи корінного населення, не може бути відмовлено в праві
спільно з іншими членами її групи користуватися своєю культурою,сповідати свою релігію і виконувати її обряди, а також користуватися
рідною мовою.

34

Стаття 31
1. Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля,право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідаютьїї віку, та вільно брати участь у культурному житті і займатися
мистецтвом.
2. Держави-учасниці поважають і заохочують право дитини навсебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданнюїй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності,дозвілля і відпочинку.
Стаття 32
1. Держави-учасниці визнають право дитини на захист від економічної
експлуатації і від виконання будь-якої роботи, яка може являти
небезпеку для здоров’я, бути перешкодою в одержанні нею освітичи завдавати шкоди її здоров’ю, фізичному, розумовому, духовному,моральному і соціальному розвитку.
2. Держави-учасниці приймають законодавчі, адміністративні ісоціальні заходи, а також заходи в галузі освіти, з тим щоб забезпечити
здійснення цієї статті. З цією метою, керуючись відповідними
положеннями інших міжнародних документів, держави-учасниці,зокрема:а) встановлюють мінімальний вік для прийому на роботу;б) визначають необхідні вимоги щодо тривалості робочого дня й умови
праці;в) передбачають відповідні види покарань або інші санкції длязабезпечення ефективного здійснення цієї статті.
Стаття 33Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів, включаючи
законодавчі, адміністративні і соціальні, а також заходи в галузі освіти,з тим щоб захистити дітей від незаконного зловживання наркотичними
засобами і психотропними речовинами, як вони визначені увідповідних міжнародних договорах, та не допускати використання
дітей у протизаконному виробництві таких речовин і торгівлі нимиСтаття 34Держави-учасниці зобов’язуються захищати дитину від усіх формсексуальної експлуатації і сексуальних розбещень. З цією метою державиучасниці, зокрема, вживають на національному, двосторонньому ібагатосторонньому рівнях всіх необхідних заходів для запобігання:35а) схилянню або примушуванню дитини до будь-якої незаконної
сексуальної діяльності;б) використанню з метою експлуатації дітей у проституції або в іншій
незаконній сексуальній практиці;в) використанню з метою експлуатації дітей в порнографії іпорнографічних матеріалах.
Стаття 35Держави-учасниці вживають на національному, двосторонньому ібагатосторонньому рівнях всіх необхідних заходів для відвернення
викрадень дітей, торгівлі дітьми чи їх контрабанди у будь-яких цілях ів будь-якій формі.
Стаття 36Держави-учасниці захищають дитину від усіх форм експлуатації, щозавдають шкоди будь-якому аспекту добробуту дитини.
Стаття 37Держави-учасниці забезпечують, щоб:а) жодна дитина не піддавалась катуванням та іншим жорстоким,нелюдським або принижуючим гідність ви¬дам поводження чипокарання. Ні смертна кара, ні довічне тюремне ув’язнення, які непередбачають можливості звільнення, не призначаються за злочини,вчинені особами, молодшими 18 років;б) жодна дитина не була позбавлена свободи незаконним абосвавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув’язнення дитини
здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній
захід і протягом якомога більш коротшого відповідного періоду часу;в) кожна позбавлена свободи дитина користується гуманним
поводженням і повагою невід’ємної гідності її особи з урахуванням
потреб осіб її віку. Зокрема, кожна позбавлена свободи дитина має бутивідокремлена від дорослих, якщо тільки не вважається, що в найкращих
інтересах дитини цього не слід робити, та мати право
підтримувати зв’язок із своєю сім’єю шляхом листування і побачень, завинятком особливих обставин;г) кожна позбавлена свободи дитина мала право на негайний доступдо правової та іншої відповідної допомоги, а також право оспорювати
законність позбавлення її свободи перед судом чи іншим компетентним,незалежним і безстороннім органом та право на невідкладне прийняття
ними рішень щодо будь-якої такої процесуальної дії.

36Стаття 38
1. Держави-учасниці зобов’язуються поважати норми міжнародного
гуманітарного права, що застосовуються до них у випадку збройних
конфліктів і мають відношення до дітей, та забезпечувати їхдодержання.
2. Держави-учасниці вживають всіх можливих заходів для забезпечення
того, щоб особи, які не досягли 15-річного віку, не брали безпосередньої
участі у воєнних діях.
3. Держави-учасниці утримуються від призову будь-якої особи, яка недосягла 15-річного віку, на службу у свої збройні сили. При вербуванніз числа осіб, які досягли 15-річного віку, але яким ще не виповнилося
18 років, держави-учасниці прагнуть віддавати перевагу особам більш
старшого віку.
4. Згідно з своїми зобов’язаннями за міжнародним гуманітарним
правом, пов’язаним із захистом цивільного населення під час збройних
конфліктів, держави-учасниці зобов’язуються вживати всіх можливих
заходів з метою забезпечення захисту дітей, яких торкається збройний
конфлікт, та догляду за ними.
Стаття 39Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння
фізичному і психологічному відновленню та соціальній інтеграції
дитини, яка є жертвою: будь-яких видів нехтування, експлуатаціїчи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських абопринижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних
конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися вумовах, що забезпечують здоров’я, самоповагу і гідність дитини.
Стаття 40
1. Держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, яквважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується абовизнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє
розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагудо прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вікдитини і бажаність сприяння її реінтеграції і виконання нею корисної
ролі в суспільстві.
2. З цією метою і беручи до уваги відповідні положення міжнародних
документів, держави-учасниці, зокрема, забезпечують, щоб:а) жодна дитина не вважалася порушником кримінального законодавства,37не звинувачувалася і не визнавалася винною в його порушенні через діючи бездіяльність, які не були заборонені національним і міжнародним
правом на час їх здійснення;б) кожна дитина, яка, як вважається, порушила кримінальне
законодавство чи звинувачується в його порушенні, мала принаймні
такі гарантії:і) презумпцію невинності, поки Ті вина не буде доказана згідно ззаконом;іі) негайне і безпосереднє інформування її про звинувачення протинеї й у випадку необхідності через її батьків чи законних опікунів таодержання правової й іншої необхідної допомоги при підготовці іздійсненні свого захисту;ііі) невідкладне прийняття рішення з розглядуваного питання
компетентним, незалежним і безстороннім органом чи судовим
органом у ході справедливого слухання згідно з законом у присутності
адвоката чи іншої відповідної особи, і, якщо це не вважається таким,що суперечить найкращим інтересам дитини, зокрема, з урахуваннямїї віку чи становища її батьків або законних опікунів;iv) свобода від примусу щодо даваних свідчень чи визнання вини;вивчення свідчень свідків звинувачення або самостійно, або задопомогою інших осіб та забезпечення рівноправної участі свідків
захисту і вивчення їх свідчень;v) якщо вважається, що дитина порушила кримінальне законодавство,повторний розгляд вищестоящим компетентним, незалежним ібезстороннім органом чи судовим органом згідно з законом відповідного
рішення і будь-яких вжитих у цьому зв’язку заходів;vi) безоплатна допомога перекладача, якщо дитина не розуміє
використовуваної мови чи не розмовляє нею;vii) повна повага її особистого життя на всіх стадіях розгляду.
3. Держави-учасниці прагнуть сприяти встановленню законів,процедур, органів і установ, що мають безпосереднє відношеннядо дітей, які. як вважається, порушили кримінальне законодавство,звинувачуються чи визнаються винними в його порушенні, зокрема:а) встановленню мінімального віку, нижче якого діти вважаються
нездатними порушити кримінальне законодавство;б) у випадку необхідності і бажаності вжиттю заходів щодо поводженняз такими дітьми без використання судового розгляду за умов повного
додержання прав людини і правових гарантій.
4. Необхідна наявність таких різних заходів, як догляд, положенняпро опіку і нагляд, консультативні послуги, призначення іспитового
строку виховання, програми навчання і професійної підготовки та інші38форми догляду, що замінюють догляд в установах, з метою забезпечення
такого поводження з дитиною, яке відповідало б її добробуту, а також їїстановищу і характеру злочину.
Стаття 41Ніщо в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які в більшій
мірі сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися:а) в законі держави-учасниці абоб) в нормах міжнародного права, діючих щодо даної держави.
ЧАСТИНА ІІСтаття 42Держави-учасниці зобов’язуються, використовуючи належні і дійові
засоби, широко інформувати про принципи і положення Конвенції якдорослих, так і дітей.
Стаття 43
1. З метою розгляду прогресу, досягнутого державами-учасницями
щодо виконання зобов’язань, взятих згідно з цією Конвенцією,засновується Комітет по правах дитини, який здійснює функції,передбачені нижче.
2. Комітет складається з десяти експертів, що відзначаються високими
моральними якостями і визнаною компетентністю в галузі, охоплюваній
цією Конвенцією. Члени Комітету обираються державами-учасницямиз числа своїх громадян і виступають в особистій якості, при цьому
приділяється увага справедливому географічному розподілу, а також
головним правовим системам.
3. Члени Комітету обираються таємним голосуванням із числа
внесених до списку осіб, висунутих державами-учасницями. Кожна
держава-учасниця може висувати одну особу з числа своїх громадян.
4. Первісні вибори в Комітет проводяться не пізніше ніж через шість
місяців з дня набрання чинності цією Конвенцією, а надалі — раз на два
роки. Принаймні за чотири місяці до дня кожних виборів Генеральний
секретар Організації Об’єднаних Націй звертається до держав-учасницьз листом, пропонуючи їм подати свої кандидатури протягом двохмісяців. Потім Генеральний секретар складає в алфавітному порядку
список всіх висунутих таким чином осіб із зазначенням державучасниць, які висунули цих осіб, та представляє цей список державамучасницям цієї Конвенції.
39

5. Вибори проводяться на нарадах держав-учасниць, що складаються
Генеральним секретарем у центральних установах Організації
Об’єднаних Націй. На цих нарадах, на яких дві третини державучасниць складають кворум, обраними до складу Комітету є тікандидати, які дістали найбільшу кількість голосів і абсолютну
більшість голосів представників держав-учасниць, що присутні і беруть
участь у голосуванні.
6. Члени Комітету обираються на чотирирічний строк. Вонимають право бути переобраними у випадку повторного висуненняїх кандидатур. Строк повноважень п’яти членів, обраних на перших
виборах, минає в кінці дворічного періоду; негайно після перших
виборів імена цих п’яти членів визначаються жеребом голови наради.
7. У випадку смерті або відставки якого-небудь члена Комітету абоякщо він чи вона з якоїсь іншої причини не може більше виконувати
обов’язки члена Комітету держава-учасниця, що висунула даного члена
Комітету, призначає іншого експерта з числа своїх громадян на строк,що залишився, за умови схвалення Комітетом.
8. Комітет встановлює власні правила процедури.
9. Комітет обирає своїх службових осіб на дворічний строк.
10. Сесії Комітету, як правило, проводяться в центральних установах
Організації Об’єднаних Націй або в будь-якому іншому підхожому
місці, визначеному Комітетом. Комітет, як правило, проводить сесії
щорічно. Тривалість сесії Комітету визначається і при необхідності
переглядається на нарадах держав-учасниць цієї Конвенції за умови
схвалення Генеральною Асамблеєю.
11. Генеральний секретар Організації Об’єднаних Націй надає
необхідні персонал і матеріальні засоби для ефективного здійснення
Комітетом своїх функцій у відповідності з цією Конвенцією.
12. Члени Комітету, заснованого у відповідності з цією Конвенцією,одержують схвалювану Генеральною Асамблеєю винагороду з коштів
Організації Об’єднаних Націй в порядку і на умовах, встановлених
Генеральною Асамблеєю.
Стаття 44
1. Держави-учасниці зобов’язуються подавати Комітету через
Генерального секретаря Організації Об’єднаних Націй доповіді провжиті ними заходи по закріпленню визнаних у Конвенції прав тапрогрес, досягнутий у здійсненні цих прав:а) протягом двох років після набрання чинності цією Конвенцією длявідповідної держави-учасниці;б) надалі через кожні п’ять років.
40

2. У доповідях, які подаються у відповідності з цією статтею,зазначаються фактори і труднощі, якщо такі є, що впливають наступінь виконання зобов’язань за цією Конвенцією. Доповіді містять
також достатню інформацію, з тим щоб забезпечити Комітету повне
розуміння дії Конвенції у даній країні.
3. Держави-учасниці, яка подала Комітету всебічну первинну
інформацію, немає необхідності повторювати у наступних доповідях,що подаються у відповідності з пунктом 1 (б) цієї статті, раніше
викладену основну інформацію.
4. Комітет може запитувати у держав-учасниць додаткову інформацію.
5. Доповіді про діяльність Комітету раз на два роки представляються
Генеральній Асамблеї через Економічну і соціальну раду.
6. Держави-учасниці забезпечують широку гласність своїм доповідяму власних країнах.
Стаття 45
З метою сприяння ефективному здійсненню Конвенції та заохочення
міжнародного співробітництва в галузі, охоплюваній цієюКонвенцією:а) спеціалізовані установи, Дитячий фонд Організації Об’єднаних
Націй та інші органи Організації Об’єднаних Націй мають право
бути представленими при розгляді питань про здійснення таких
положень цієї Конвенції, які входять до сфери їх повноважень. Комітет
може запропонувати спеціалізованим установам, Дитячому фонду
Організації Об’єднаних Націй та іншим компетентним органам,коли він вважає це за доцільне, подавати висновки експертів щодоздійснення Конвенції у тих галузях, які входять до сфери їх відповідних
повноважень. Комітет може запропонувати спеціалізованим установам,Дитячому фонду Організації Об’єднаних Націй та іншим органам
Організації Об’єднаних Націй подавати доповіді про здійснення
Конвенції у галузях, що входять до сфери їх діяльності;б) Комітет направляє, коли він вважає за доцільне, у спеціалізовані
установи, Дитячий фонд Організації Об’єднаних Націй та іншікомпетентні органи будь-які доповіді держав-учасниць, в яких містяться
прохання про “е <нічну консультацію чи допомогу або зазначаєтьсяпро потреби в цьому, а також зауваження і пропозиції Комітету якщотакі є, щодо таких прохань чи зауважень;в) Комітет може рекомендувати Генеральній Асамблеї запропонувати
Генеральному секретарю провести від її імені дослідження з питань,що стосуються прав дитини;41г) Комітет може вносити пропозиції і рекомендації загального
характеру, засновані на інформації, одержаній у відповідності зістаттями 44 і 45 цієї Конвенції. Такі пропозиції і рекомендації загального
характеру направляються будь-якій заінтересованій державі-учасниці іповідомляються Генеральній Асамблеї поряд із зауваженнями державучасниць, якщо такі є.
ЧАСТИНА IIIСтаття 46
Ця Конвенція відкрита для підписання всіма державами.
Стаття 47
Ця Конвенція підлягає ратифікації. Ратифікаційні грамоти здаютьсяна зберігання Генеральному секретарю Організації Об’єднаних Націй.
Стаття 48
Ця Конвенція відкрита для приєднання до неї будь-якої держави.
Документи про приєднання здаються на зберігання Генеральному
секретарю Організації Об’єднаних Націй.
Стаття 49
1. Ця Конвенція набирає чинності на тридцятий день після здачі назберігання Генеральному секретарю Організації Об’єднаних Націй
двадцятої ратифікаційної грамоти або документа про приєднання.
2. Для кожної держави, яка ратифікує цю Конвенцію або приєднаєтьсядо неї після здачі на зберігання двадцятої ратифікаційної грамотиабо документа про приєднання, ця Конвенція набирає чинностіна тридцятий день після здачі такою державою на зберігання їїратифікаційної грамоти або документа про приєднання.
Стаття 50
1. Будь-яка держава-учасниця може запропонувати поправку і податиїї Генеральному секретарю Організації Об’єднаних Націй. Генеральний
секретар потім направляє запропоновану поправку державам-учасницямз проханням повідомити йому, чи висловлюються вони за скликання
конференції держав-учасниць з метою розгляду цих пропозицій іпроведення по ним голосування. Якщо протягом чотирьох місяців,починаючи з дати такого повідомлення, принаймні третина державучасниць висловиться за таку конференцію, Генеральний секретар
42скликає цю конференцію під егідою Організації Об’єднаних Націй.
Будь-яка поправка, прийнята більшістю держав-учасниць, присутніх іголосуючих на цій конференції, представляється Генеральній Асамблеїна її затвердження.
2. Поправка, прийнята згідно з пунктом 1 цієї статті, набирає чинності
після затвердження її Генеральною Асамблеєю Організації Об’єднаних
Націй та прийняття її більшістю у дві третини держав-учасниць.
3. Коли поправка набирає чинності, вона стає обов’язковою длятих держав-учасниць, які її прийняли, а для інших держав-учасниць
залишаються обов’язковими положення цієї Конвенції і будь-якіпопередні поправки.
Стаття 51
1. Генеральний секретар Організації Об’єднаних Націй отримує ірозсилає всім державам текст застережень, зроблених державами умомент ратифікації або приєднання.
2. Застереження, не сумісні з цілями і завданнями цієї Конвенції, недопускаються.
3. Застереження можуть бути зняті у будь-який час шляхом
відповідного повідомлення, направленого Генеральному секретарю
Організації Об’єднаних Націй, який потім повідомляє про це всідержави. Таке повідомлення набирає чинності з дня отримання
Генеральним секретарем.
Стаття 52
Будь-яка держава-учасниця може денонсувати цю Конвенцію шляхом
письмового повідомлення Генерального секретаря Організації
Об’єднаних Надій. Денонсація набирає чинності через рік після
отримання повідомлення Генеральним секретарем.
Стаття 53Генеральний секретар Організації Об’єднаних Націй призначається
депозитарієм цієї Конвенції.
Стаття 54Оригінал цієї Конвенції, англійський, арабський, іспанський,китайський, російський і французький тексти якої є рівно автентичними,здається на зберігання Генеральному секретарю Організації Об’єднаних
Націй.

43

ДОДАТКОВІ ДЖЕРЕЛА ІНФОРМАЦІЇ З ТЕМИ«ПРАВА ДИТИНИ Й ПРАВА ЛЮДИНИ»РАДА ЄВРОПИ http://www.coe.int• COMPASS - КОМПАС
A Manual on Human Rights Education with young people/ Посібник для молоді про права людини/Зміст: Книга являє собою комплексний підхід до вивчення теми «Права
людини». Містить п’ять розділів. Для проведення занять вчителевіне потрібно вивчати всю книгу – досить зробити акцент на темі, щопредставляє інтерес.
Видано: травень 2002 р.
ISBN: 92-871-4880-5
Сайт в інтернеті: http://eycb.coe.int/compass/• ЄВРОПЕЙСЬКА КОНВЕНЦІЯ ПРО ПРАВА ЛЮДИНИ
Вихідний матеріал для вчителів
Зміст: Папка містить два розділи. На окремих аркушах в нійпредставлений ряд основних даних, що стосуються використання
публікації й загальна інформація про Раду Європи. Видання знайомитьзі змістом Європейської конвенції по правам людини, розповідає провикористання Конвенції на практиці, охоплює інші основні напрямки
роботи Ради Європи й пропозиції по його подальшій діяльності. Надесятьох додаткових аркушах представлений скорочений варіант
Конвенції, дидактичний матеріал для вчителя й приклад роботи зучнями.
Видано: квітень 2001 р.
Сайт в інтернеті: http://www.coe.mt/T/E/Com/About_
Coe/Brochures/fiche_dhIndex.asp#TopOfPage• EDUCATION PACK / ДОПОМОГА З ВИХОВАННЯ Й ОСВІТИ
Ідеї, джерела, методики й види діяльності в допомогу неформальному
інтернаціональному вихованню в області культури й освіти молоді йдорослих
Зміст: Видання ділиться на дві частини. У першій частині представлені
ключові поняття й основи інтернаціонального виховання в сфері
культури. Друга частина містить види діяльності, методики йджерела.

44Дане видання є досить гарним дидактичним матеріалом для розгляду
таких питань як стереотипи, забобони, дискримінація, ксенофобія,антисемітизм, расизм і т.п.
Видано: грудень 1998 р.
Сайт в інтернеті: http://www.coe.mt/T/E/human%5Frights/Ecri/3Educational_resources/Education_Pack/ Education_Pack_pdf.pdf
UNESCO / ЮНЕСКО http://portal.unesco.org• EDUCATION FOR INTERNATIONAL UNDERSTANDING AN
IDEA GAINING GROUND / ВИХОВАННЯ ЗДАТНОСТІ ДОВЗАЄМОРОЗУМІННЯ МІЖ НАРОДАМИ – ІДЕЯ, ЩО ПОШИРЮЄТЬСЯ
Зміст: брошура описує зусилля ЮНЕСКО за останні десятиліття роботив напрямку загальної освіти й виховання здатності до взаєморозуміння.
В ній представлене багатство й різноманітність ідей, експерименти йдумки щодо того, що є важливим для народів сучасного світу, - права
людини, мир і демократія. Адресована вчителям і учням.
Видано: 1996 р.
Сайт в Інтернеті: http://unesdoc.unesco.
org/ images/ 0012/ 001248/ 124833e.pdf
UNICEF / ЮНІСЕФ http://unesco.org• PROMOTING CHILDREN’ PARTICIPATION IN
DEMOCRATIC DECISION – MAKING / СПРИЯННЯ УЧАСТІ
ДІТЕЙ У ПРИЙНЯТТІ ДЕМОКРАТИЧНИХ РІШЕНЬ
Зміст: Основна увага в даній публікації приділяється питанням участів суспільному житті дітей і молоді. На підставі Конвенції про права
дитини в ній обґрунтовується важливість включення молоді, їхньої
активної участі на всіх рівнях, де приймаються рішення, які торкаютьсяїї інтересів (родина, школа, населений пункт, у якому проживає юнийгромадянин, молодіжні й інші організації). Наводяться приклади
позитивного досвіду в ряді країн.
Видано: 2001 р. ISBN: 88-85401-73-2• A LIFE LIKE MINE / ЯК Я ЖИВУЗміст: Публікація розрахована на дітей віком 9-12 років. Матеріал,як дотримуються права дітей у світі, представлено у доступній дітям

45

манері. Знайомлячи з окремими історіями своїх однолітків, читач
довідається про умови їхнього життя й надіях на те, що світ стане
кращим.
Видано: 2001 р. ISBN: 0-7894-8859-0
AMNESTY INTERNATIONAL http://www.amnesty.orgМіжнародне примирення
• ПЕРШІ КРОКИ – First StepsМетодична допомога з викладання теми «Права людини»Зміст: Посібник адресовано вчителям і всім, хто веде педагогічну
роботу серед молоді й хотів би включити в сферу своєї вчительської
діяльності тему про права людини. Посібник призначений для роботи зучнями початкової й середньої школи. Містить у собі широкий перелік
довідкової літератури й посилань на сайти в Інтернеті, у т.ч. адреси
всіляких організацій.
Видавництво: Amnesty internationalВидано: 1997 р. (Лондон)Сайт в Інтернеті: http://erc.hrea.org/Library/teachers/first-steps.html• HUMAN RIGHTS FOR CHILDREN / ПРО ПРАВА ЛЮДИНИ - ДІТЯМ
A Curriculum for Teaching Human Rights to Children Ages 3-12 / Програма
навчальної роботи з дітьми у віці від 3 до 12 років по темі «права людини».
Зміст: Книга містить десять розділів, кожний з яких присвячений
окремим принципам Декларації прав дитини ООН. Методики, описанів книзі, можуть бути використані при викладанні історії, соціології,математики й фізкультури.
Видано: 1992 р.
HUMAN SECURITY NETWORK• РОЗУМІННЯ ПРАВ ЛЮДИНИ - ПОСІБНИК ДЛЯ ПРОВЕДЕННЯ
ЗАНЯТЬ ЗА ТЕМОЮ «ПРАВА ЛЮДИНИ»Зміст: комплексний посібник для викладання теми «Права людини»,що ґрунтується на принципі прийняття до уваги розходжень в сфері
культури й універсальності прав людини. Включає ряд педагогічних

46засобів для викладання теми «Права людини» молоді й дорослим.
Видавництво: European Training and Research Centre for Human Rights
and Democracy - GrazВидано: 2003 р.
ISBN 3-214-08322-8
HUMAN RIGHTS EDUCATION ASSOCIATES - HREA
• POPULAR EDUCATION FOR HUMAN RIGHTS / ЗАГАЛЬНЕ НАВЧАННЯЗА ТЕМОЮ «ПРАВА ЛЮДИНИ»:24 Participatory Exercises for Facilitators and Teachers / 24 вправи по включеннюв тему вчителів і наставників
Зміст: Допомога з неформального навчання. Розглянуті питання: жінкий діти; повага особистої гідності; взаємозв’язок прав і обов’язків людини;формування громадянського суспільства; боротьба із забобонами;«інформація для зміцнення сил». Посібник представляє методики, якіможуть застосовуватися й бути пристосованими до різного оточення йрізних культур і які, не будучи розробленими спеціально для цієї мети,можна використовувати також у формальному навчанні.
Видано: 2000 р.
ISBN: 0-9706059-0-0Сайт в інтернеті: http://www.hrea.org/pubs/claudeOO.html• HUMAN RIGHTS EDUCATION RESOURCE BOOK / ХРЕСТОМАТІЯ ПОТЕМІ «ПРАВА ЛЮДИНИ»Зміст: Вичерпний міжнародний путівник, що включає в себе довідник
організацій, що проводять навчання за темою «Права людини», тавидами їх діяльності, а також огляд курсів навчання й тренінгів по даній
темі, які практикуються в усьому світі. Доповнений бібліографією потемі «Права людини» і переліком ряду агентств.
Видано: 2000 р.
Сайт в інтернеті: http://www.hrea.org/pubs/elbersOO.html

47

HUMAN RIGHTS INTERNET - HRI http://www.hri.ca/• THE HUMAN RIGHTS EDUCATION HANDBOOK / ДОПОМОГА ЗВИВЧЕННЯ ПРАВ ЛЮДИНИ
Зміст: входить у серію видань про викладання теми «Права людини»;повідомляє вчителям відомості про джерела й діяльність по зміцненню
поінформованості за темою «Права людини».
Видано: 2000 р.
Сайт в інтернеті: http://www.hri.ca/
Publications / new/ hreduhandbook/КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ:Save the Children: http://savethechildren.org
Human Rights Education Associates: http://www.hrea.org
Child Rights Information Network: http://www.crin.org
Human Rights Watch (Children’s Rights Division):
http://www.hrw.org/children/about.htm
Human Rights Internet (Children’s Rights): http://www.hri.ca/children48АНКЕТА
Мета даної анкети - перевірити вплив карток «Наші права» навикладання й засвоєння предмету. Крім того, нам цікава ваша думкапро індивідуальні аспекти викладання й вивчення прав дитини.
Відповідь на кожне з питань, що приводяться, не може розцінюватисяяк правильна або неправильна.
ВАША КРАЇНА:• Чи вважаєте ви, що знаєте достатньо про наступні інструменти
забезпечення прав людини й прав дитини, зокрема?
так ні
Конвенція про права дитини
Загальна декларація прав людини
Європейська Конвенція про захист прав і основних свобод людини
Мета приведених нижче тверджень - довідатися про ваші погляди направа людини, і права дитини зокрема.
Прочитайте кожне із тверджень і відмітьте, яке з них відповідає вашим
поглядам.
• Права людини й права дітей, зокрема, важливі як у побуті, так і вшколі.
Повністю згодний
ЗгоднийНе згодний
Зовсім не згодний
• Права людини й права дітей, зокрема, - це ідеали. Вони не можуть
бути реалізовані ні в побуті, ні в школі.
Повністю згодний
ЗгоднийНе згодний
Зовсім не згодний
• Права людини й права дітей, зокрема, - це розкіш, і тільки заможні
країни можуть дозволити собі їх дотримуватися. Бідним країнам це непо кишені.
Повністю згодний
ЗгоднийНе згодний
Зовсім не згодний
• Вчителі поважають думки учнів і заохочують їх до вираження цієїдумки на заняттях.
Повністю згодний
ЗгоднийНе згодний
Зовсім не згодний
• Чи вважаєте ви, що картки є прийнятним засобом для того, щобстимулювати дітей до вивчення ними прав дитини?
так ні

49

• Чи вважаєте ви, що дітей більше стимулювало те, що предмет
занять мав безпосереднє відношення до них (індивідуальне право), абоїм подобався метод викладання?
Відмітьте тільки один квадратик.
Дітей стимулювала тема (індивідуальне
право), з якої ми працювали.
Дітям насамперед сподобалася методика викладання
Дітям була цікава як тема, з якої мипрацювали, так і методика її викладання
• Назвіть три позиції прав або видів діяльності, представлених нанавчальних картках, які учнем найбільше сподобалися. Чому?
Назвіть три позиції прав або видів діяльності:a)				Чому?
b)				
Чому?
c)				Чому?
• Чи були дітям відомі права дитини перше ніж був здійснений
проект «НАШІ ПРАВА»?
ні (жодне з них) так (усі права) частково (лише деякі із прав)• Чи вважаєте ви, що у вас у школі приділяється в рамках програми
досить уваги питанням терпимості?
так ні
• Після того як була проведена індивідуальна робота – чи розуміють
учні, коли відбувається порушення прав, чи можуть вони привести
приклади?
так (по всіх правах)немає (по жодному із прав)іноді (лише по деяких правах)50

• З якими формами насильства ви найчастіше стикалися у вашому
шкільному оточенні? Відзначте хрестиком:a) насильство з боку ровесниківb) словесне насильствоc) фізичне насильствоd) Інше (вказати):Які найбільш важливі результати дало застосування карток OUR
RIGHTS (НАШІ ПРАВА)?
Відзначте лише один квадратик у ряді:• У повсякденному житті учні розпізнають порушення прав іздебільшого більш уважно ставляться до проблеми прав людини
Повністю згодний
згодний
частково згоднийне згодний
• Учні більше сприйнятливі до численних різноманітностей іособливостей у своєму соціальному середовищі.
Повністю згодний
згодний
частково згоднийне згодний
• Застосовуючи картки, учні навчилися розглядати права дитини
широко й використати ці знання не тільки для своєї особистої вигоди.
Повністю згодний
згодний
частково згоднийне згодний
• Застосовуючи картки, учні стали ставитися з більшою повагою доправ людини стосовно до тих категорій однолітків, які зіштовхуються зізневажливим ставленням до себе (діти з особливостями розвитку, дітиз бідних родин).
Повністю згодний
згодний
частково згоднийне згодний
• Застосовуючи картки, я отримав знання, які дадуть мені змогу
реалізовувати подібні проекти у зв’язку із правами дитини.
Повністю згодний
згодний
частково згоднийне згодний
• Хотіли б ви одержати додаткові навички викладання й вивчення
прав людини й, зокрема, прав дитини?
такніЯкщо так, то дайте відповідь на нижченаведене запитання!
• В якій сфері викладання й вивчення прав людини й, зокрема, правдитини, ви б хотіли вдосконалити свої знання?
Відзначте потрібний квадратик:змістовна сторона питання «права людини й дитини, зокрема»методи навчання за темою «права людини й дитини, зокрема»• Хотіли б ви одержати додаткові знання по викладаннюй навчанню по темі «терпимість»?
такніЯкщо так, дайте відповідь на наступне питання!

51

• В яких сферах розгляду теми терпимості ви хотіли б поглибити своїзнання?
Відзначте хрестиком відповідний квадратик!
змістовна сторона питання «терпимість»методи навчання по темі «терпимість»Дякуємо вам за те, що ви знайшли час і відповіли нанаші запитання про викладання й навчання по темі «права
дитини» із застосуванням навчальних карток «НАШІ ПРАВА»Заповнену анкету просимо вислати за адресою:52



Mitja Sardoč, Educational Research Institute, Gerbičeva 62,1000 Ljubljana, SLOVENIAПЕРЕЛІК ДЕРЖАВ,ЩО Є ЧЛЕНАМИ ОБСЄ
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•

Австрія
Азербайджан
Албанія
Андорра
Ватикан
Велика Британія
Вірменія
Білорусь
Бельгія
Болгарія
Боснія й Герцеговина
Греція
Грузія
ДаніяЕстонія
Ірландія
Ісландія
Іспанія
Італія
Казахстан
Канада
КіпрКиргизія
Латвія
ЛитваЛіхтенштейн
Люксембург
Македонія

•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•
•

Мальта
Молдавія
Монако
Нідерланди
Німеччина
Норвегія
Польща
Португалія
Російська Федерація
Румунія
Сан-Марино
Сербія й Чорногорія
Словаччина
Словенія
СШАТаджикистан
Туркменістан
Туреччина
Угорщина
Узбекистан
Україна
Фінляндія
Франція
Хорватія
ЧехіяШвейцарія
Швеція

53