NAOSHI OKURA
ARE BLYTTCAROLINA JONSSONMAGNUS MARTINSEN
ERICA ERIKSSON
ØRJAN AASCATHRINE DAHL

/NAOSHI OKURA
ARE BLYTTCAROLINA JONSSONMAGNUS MARTINSEN
ERICA ERIKSSON
ØRJAN AASCATHRINE DAHLHEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/

Takk / Thanks:

Christel Sverre
masterkoordinator
Marianne Zamecznik
kurator, 0047 OSLO
Trondheim Kunstmuseum
11Design ved
Lisa Haglund og Signe Voltelenog ikke minst
alle lærere og ansatte ved
Kunstakademiet i Trondheim

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

”Some things are just pictures.
They are scenes before your eyes”
Disse linjene av Laurie Anderson sier noe om realitet og kunst.

Kunst gir mening uten å være rasjonell eller funksjonell. Kunst

Alt kan endres og gjøres om til noe annet. Det er helt opp til deg

skaper også debatt og nye meninger. Ny mening kan endres,selv hvordan du oppfatter verden.

mens visuelle og formale kvaliteter kan bestå. Eller snudd på
hodet, aktualitet finnes også i visjoner fra fortiden.

Dette gjelder for de fleste. Andre velger ikke bare en annen synsvinkel, de velger også å lage bildene selv. De har bestemt seg for

Kunstakademiet i Trondheim, NTNU er stolte av å presentereå bli profesjonelle kunstnere. De kan velge om de vil skape en

syv høyt kvalifiserte og enestående masterstudenter. De har alle

helt ny verden eller kun forandre litt på den eksisterende. De sersom mål å arbeide som profesjonelle billedkunstnere, og deres

med nye øyne og formidler det som ikke er umiddelbart og selv-

blikk og kompetanse er viktig for et samfunn som ønsker å opp-

følgelig, eller det som ikke er enkelt å uttrykke eller oppfatte.

fatte virkeligheten tydeligere.

/Christel Sverre

Koordinator
Masterprogrammet

Coordinator
Master Program”Some things are
just pictures.
They are scenes
before your eyes”
Laurie Anderson”Some things are just pictures.
They are scenes before your eyes”
These lines from Laurie Anderson, states something about reality as
well as art. Whatever you want can be made into something else. It
is totally up to you and how you see the world around you.
That is for most people. Others, though, chose not only to have a
different point of view but also to make the pictures. Those are theones who decide to become professional artists. They either inventa total new world or slightly twist the exciting one. They see withnew eyes and communicate what is not immediate and obvious andwhat cannot easily be exposed or perceived.

Art makes sense and meaning without claiming any kind of rational
functionality. Art also creates discourse and new meaning. When
new meaning becomes old, visual and formal qualities are still
there. Or the other way around, visions from the past also include
contemporary relevance.
The Academy of Fine Art in Trondheim proudly presents seven magnificent freshly educated professionals. These young artists aspireto make art for a living and their eyes and skills are highly needed bysociety to perceive reality more clearly.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

LEVENDE DØDE TING
Erica Eriksson viser portretter av levende døde ting, Barbie duk-

Om ikke lenge spyttes de ut på det åpne havet igjen, der deker fra sin egen barndom. Hun har omarbeidet og avfotografert

må jakte på en ny tann å bygge og bo i. Ørjan kan bygge flåten;så de ser ut som av nesten vanlige personer. Disse portrettene

skulpturene hans ser ut til å ha blitt påbegynt som flåte av plan-

befinner seg mellom en representasjon av vakre piker og det

ker og annet spontant funnet materiale, men som på et eller

horrible; dukkens evige smil representer også døden, levende

annet tidspunkt har bestemt seg for å bli noe annet; et kjøleskap

døde eller døde ting som får liv. Kunstneren har gjort alt hun

kanskje eller et helikopter. Virvelvinden av arbeider Dahl og Aas

kan for å besjele sine gamle lekekamerater; nitidig pirkearbeid

skaper mellom seg har et momentum som ikke ser ut til å stoppe

har gitt de individuelle ansiktstrekk, hun har brutt opp de stive

med det første.

barbiekroppene og gitt de mer menneskelige stillinger og sydd
vanlige, nøytrale klær til dem. Gjennom arbeidet har de utviklet
ulike personligheter; en er sjenert, en er åpen og lys, en annen

TICK TACKer en flørtende Lolita, en er lukket og hemmelighetsfull. Disse

Flokker av fugler flyr synkront over en matt, grå flate fra etegenskapene har hun forsterket i portrettene hun har tatt av

skjult utspring og mot en usikker fremtid. De svarte kroppene

dem. Den livaktighet hun har manet frem gir dukkene puls ier bare der et øyeblikk, sveiper vannskorpen og forsvinner.

noen sekunder før det avløses av en tidløs stillhet. På denne må-

Mystiske landskaper med merkelige horisonter og urolige him-ten pendler portrettene hennes mellom en forgjengelig livaktig-

ler akkompagneres av lyden av vann. Vann som drypper og viskes

het og en evig død.

bort fra bilvinduet. Carolina Jonssons tid er syklisk, kommer
aldri tilbake til sitt utgangspunkt. Monotone bevegelser markerer stillhet; bitte små bevegelser avslører tid som har gått. Denne

ET HUS I HJØRNETANNA TIL JENS

dramaturgien av monoton takt finner vi både i tegningene, ma-Cathrine Dahl og Ørjan Aas har i to år samarbeidet om sittleriene og filmene hennes. Hennes vekselbruk mellom film og

felles ”merzbau”, et felles allkunstverk. Som Karius og Baktus

maleri er rytmisk i seg selv; Hun filmer stereotype miljøer, småhamrer de ut palasset sitt i den hvite kuben; det er en idealver-øyeblikk, ladede bevegelser. Hun bruker et subjektivt kamera,

den av gode og glade motiver; natur og folklore og ansikter og

en levende linse som forteller om betydningen av usynlige hen-dyr svirrer ut av et veggmaleri i stadig forandring. ”Kill your dar-delser. Et hjem eller industrilandskap kan virke innbyende, for-lings” må være deres kredo når de maler et nytt, hvitt lag overlatt, trygt og fremmed på samme tid. Jonsson bryter opp disse

tegninger og historier de har tryllet frem mellom seg. Men det

velkjente scenene i små fragmenter og lange, hvilende blikk til

er bare borte et kort øyeblikk før nye figurer, fabler og former

betrakteren glemmer hva det er de ser på og lar det oppløses tilbebor deres forunderlige verden. Noen av tegningene blir vasket

et eneste langsomt bilde. Hennes serier av tegninger er stillbilder

ut, rene og pene, og så overført til silketrykk; andre får kanskje

tatt fra noen sekunders filmsekvens. Mellom hvert bilde har ensin egen feature i en av animasjonene deres, som for øvrig forevi-ubestemt tid passert; Det kan være som et umerkelig øyeblikk

ger den pågående byggeprosessen som finner sted i tanna til Jens.

eller en utdratt evighet.

/Marianne Zamecznik

KuratorHjertebank

MASSEN MELLOM OSS
Rytmen gjenfinner vi også i Naoshi Okura sine miljøer av lys
og lyd. I søken etter et nytt språk har han redusert sine arbeids-

tilbake. Gjennom alle motivene løper helt logiske linjer som ikkematerialer til lyd og lys. Lysets partikler, som er så små at vi ikke

gjentar seg med samme intensitet, som ikke fullfører fortelling-kan føle det, er en masse som omgir oss og binder oss sammen.

en til minste detalj, men som skifter retning midt i setningen,I motsetning til språket har det ingen semantiske begrensning-

hopper over slutten og begynner forfra igjen. Dette er en søm-

er, ikke noe som er innenfor eller utenfor. På samme måte bru-

løs konstruksjon; jeg kan hoppe inn i rammen og gå ut på banen;

ker han lyd; fordi det menneskelige øre kun kan høre frekvenser

klokken er elleve og tennistimen er allerede i gang. de i gang.

mellom 20 hertz og 20 kilohertz, kan vi ikke høre ultrasoniskeog infrasoniske lyder, men kroppen oppfatter det like fullt, somvibrasjoner som forplanter seg i den fysiske verden. Med lyd og

EN ALVORLIG UNG MANNlys som arbeidsredskap er Okuras miljøer en mulighet til å opp-

Å reise verden rundt er en del av en ung manns oppdragelse,

leve kunst uten bruk av språk og til utvide den menneskeligeja, en del av det å bli voksen. Are Blytt er som en veldig gammel

persepsjonen så vi kan oppleve en ny virkelighet som hittil harmann og et barn i en og samme person. Arbeidene hans pregesvært utilgjengelig for oss.

av eksistensielt alvor, av å ha erfart mange ting og å ha drattlærdom av dette. Tidligere generasjoners lærdommer tar hanogså med seg i sin erfaring; protestsanger, slogans, kassegitarer

LANGE, LYSE NETTER

og andre hippietakter glir sømløst inn i denne hybride versjo-

Magnus Martinsens malerier av horisontale, firkantede plan har

nen av samfunnsaktivisme. Samtidig er alvoret hans kamuflert

en aura av det gode liv, somre uten slutt, luft, tid og en behage-i en lettsindig form; naboens katt, veldig mange stripete sokker,

lig tomhet i seg. Drømmenes logikk farger denne serien bilder

kjempestore bananer, tusjer i alle regnbuens farger, ting og tang

der mystiske likeartede objekter gjentar seg, litt forskjellige men

i rosa og gult og turkis som han har plukket med seg på veien

alltid med en lignende orientering i rommet. Den grønne fargenover jordkloden. De er souvenirer med sentimental verdi fra

varierer og manifesterer seg i ulike ting; bassenger, havet, skogen,noen av hans eventyr. For jorda består ikke bare av undertrykkel-

brettet, en bane, himmelen, en maskin, en bygning; de tilhører

se og urettferdighet og dårlig kunst; fine glade ting gjør verdenalle samme dag, samme sted; jeg har vært der og ønsker meg

til et bedre sted å være.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

LIVING DEAD THINGS
Erica Eriksson shows us portraits of living dead things, Barbie dolls
from her own childhood. She has remodelled and photographed
them so they almost look like normal people. These portraits lie
somewhere between representations of beautiful girls and something ghastly; the eternal smile is reminiscent of death, of the living
dead, of dead things that come alive. Eriksson has done everything
she can to bring her old playmates to life; with precision and skill,
she has given them individual facial features, softened up their stiff
Barbie bones and arranged them in more humanlike positions, having dressed them in specially sewn neutral clothes. These preparations have endowed them with different personalities; one is shy,another open and bright, this one is a flirting Lolita, that one reserved and enigmatic. Eriksson has enhanced these qualities in her
photographs. The liveliness she manages to evoke gives her subjects a few seconds of pulse before they slip back into timelesssilence. Thus these portraits shift back and forth between an
ephemeral vitality and an eternal death. .

A ROOM WITH A VIEW
Cathrine Dahl and Ørjan Aas have spent two years working on their“merzbau”, a collaborative Gesamtkunstwerk. Like the characters
Karius and Baktus, they carve their fortress from a white cube;
it’s an ideal world full of good and happy motifs; nature, folklore,
faces and animals throng from a wall painting in constant flux. The
artists’ credo must be “Kill your darlings”, as they cover the drawings and stories they have jointly created with yet another clean
coat of paint. But it only remains empty for a short while, before
brand new figures, fables and forms repopulate their fantastic
world. Some of their drawings they brush up, spotless and pretty,
and transfer to silk-screen; others might be allowed to feature in
one of the animations. The animations and silk-screens serve torecord what is going on inside Jens’ teeth for posterity. Soon thetwo builders will be spat out onto the open sea again, where theymust search for a new tooth to build a home in. Ørjan can build theraft; his sculptures look as if they started out as a raft made fromboards and other materials found by chance, but which at somepoint decided to become something else; a refrigerator or maybe
a helicopter. It seems the tornado-like method Dahl and Aas share
has a momentum that won’t slow down for a while to come.

TIC TAC
Flocks of birds fly synchronously over a grey surface, from an
unknown source towards a vague future. The black figures are
only there for an instant, just touching the water before disappearing. Mystical landscapes, strange horizons and windswept skies
are accompanied by the sound of water. Trickles wiped away fromthe car window. Carolina Jonsson is obsessed with time, a cyclicaltime that never returns to its starting point; small movements thatreveal time past. The dramaturgy of monotonous rhythm is present
in her drawings and paintings as well as in her films. The way she
switches between film and painting is in itself almost metrical; Shefilms stereotypical environments, small instants, charged movements. Her camera use is subjective, a living lens that tells us about
the significance of invisible acts. A home or industrial landscapecan seem inviting or deserted, safe or alien all at the same time.
Jonsson dismantles such familiar scenes into minute fragments,
subjecting them to a lingering, tranquil gaze, until the viewer forgets what it is she is looking at, allowing it to dissolve into a single,
slow image. Jonsson’s series of drawings consist of almost identicalframes from a few seconds of film. Between any two pictures an
undefined time has passed; it might be an imperceptible moment
or a lingering eternity.

/Marianne Zamecznik
CuratorHeartbeat

THE MASS BETWEEN US
Rhythm is also a feature of Naoshi Okuras sound- and lightscapes.
In his search for a new language, the artist has reduced his materials to light and sound. Light particles are so small we cannot feelthem. For Okura, light is a mass that surrounds and connects us.
Unlike language, light has no semantic limitations, no frames defining an outside or inside. He uses sound in the same way; since
the human ear can only register frequencies between 20 hertz and
20 kilohertz, we cannot hear ultrasonic or infrasonic sounds, although the body can feel the latter, as vibrations that resonate in
the physical world. Using sound and light as his only tools, Okura’s
environments offer opportunities to appreciate art without the useof language. His work aspires to expand human perception, allowing us to experience a new reality that has previously been unavailable to us. Characters in a popular Norwegian children’s story; Karius
and Baktus inhabit the teeth of a boy named Jens, until he discovers
the benefits of careful dental hygiene.

LONG, RADIANT NIGHTS
Magnus Martinsen’s horizontal, quadratic surfaces have an auraof the good life; endless summers, air, time, and a soothing emptiness. A dreamlike logic runs through these paintings; mystical,
almost identical objects reoccur, each time a little different, butwith a similar spatial orientation. A variable green manifests itself
in a diversity of things; pools, the sea, a board, fields, the sky, amachine, and buildings; they all belong to the same day, the sameplace; I have been there and I want to go back. A thoroughly logicalline runs throughout the series; the theme is not repeated with thesame intensity, the story is never completed to the last detail, butchanges direction in mid-sentence, leaves out the end and starts allover again. It’s a seamless construction – if I wanted, I could jump
through the frame and walk out onto the court; it’s eleven o’clock
and the tennis lesson has already started.

A SERIOUS YOUNG MAN
To travel the world is part of a young man’s education. It is part ofgrowing up. Are Blytt combines a very old man and a child in one
and the same person. His work is laden with existential sincerity,reflecting experience of many things, from which he has learned.
The wisdom of earlier generations is also part of his knowledge;
protest songs, slogans, guitars and other hippie paraphernalia slide
seamlessly into this hybrid version of social activism. At the sametime, his serenity is camouflaged in a carefree form: the neighbour’scat, a load of stripy socks, enormous bananas, marker pens in every
colour of the rainbow, bits and bobs in pink, yellow and turquoisethat he has collected on his way around the globe. They are all souvenirs laden with sentimental value from his various adventures.
It’s not all about repression and injustice and bad art; nice, happythings make the world a better place to live in.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/ 11Naoshi Okura
www.naoshiokura.com
naoshiokura@gmail.com

Are Blytt
www.areblytt.org
ablytt@gmail.com

Carolina Jonsson
www.carolinajonsson.com
info@carolinajonsson.com

Magnus Martinsen
www.magmart.se
magnus.martinsen@comhem.se

Erica Eriksson
www.ericaeriksson.com
info@ericaeriksson.com

Ørjan Aas
www.orjanaas.com
Pentflesia@hotmail.com

Cathrine Dahl
www.cathrinedahl.net
cathdahl@gmail.com

HEARTBEAT / 08

/ 13

/ 19

/ 25

/ 31
/ 37

/ 43

/ 43

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/1”VARIATION No. 11”

/ 13

NAOSHI OKURA”I would like toreconsider the dynamics
of art and focus on it as
visual language.
In reality, the world
is full of moments wecannot verbalize,
and I want to perceive
such moments withvisual language.”

Born in 1977, Kobe, JapanHEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/2”VARIATION No. 15”

もう一つの言語に向かって
今日、我々は社会理解の為、
また意思伝達の手段として言語に多くの信頼を置いている。言語が相互理解の手段として最も主要な位置にある事は誰もが認めるところであろう。言うまでもなく、それは芸術に於いても例外ではない。
しかし、我々はその妥当性を今一度問い直すべきかもしれな
い。言語は社会をより簡便にする一方で、この複雑な世界を理解するに先に述べたように、言語は芸術に於いて極めて重要な役割を果たしていは些かの限界をも含んでいる。我々が何かを言葉で定義したその瞬間、る。言語が観念や概念と不分離である以上、芸術も言語や意味論から距

その何かは他者からの分断を受ける事となる。
それは同時に、言葉が何離を置く事は出来ない。
それ故、芸術は概念的、また哲学的に顕現しもすらかの対立を引き起こしているようにも思える。例えば、我々が或る場所をる。
しかし、それは実際に真実と言えるのだろうか？我々は言語に拠って「此処」と定義した時、別の何処かは「其処」
として顕われる。
そして、此処

芸術の潜在的能力を弱めているのかもしれない。芸術それ自身が固有のと其処の間にもたらされた乖離は互いからの分断を余儀なくされる。仮論法を持ち、
それは嘗てクレメント・グリーンバーグが述べたように「芸術

令それが見えざるものであろうと、分断によって顕われた境界面は対立としての芸術」
として看做し得る筈である。私は芸術の原動力を再考した

概念を生起する事となる。
この社会は高度に複雑で、断片を見る事のみ

上で、視覚言語としての側面に焦点を向けたいと考えている。事実、世界で理解し得るものではない。何故なら、万物は互いへの深い関与があっは言語化し得ない瞬間に満ちている。
そして、私はそんな瞬間を視覚言て初めて成り立ち、決して単体で存在している訳では無いのだから。

語を用いて知覚したい。
そして、聴覚言語もまた同様に。

/ 15

/3

”VARIATION No. 26”

TOWARDS ALTERNATIVE LANGUAGESWe rely on language to be able to understand society and communicate with each other. Language is considered one of the mostimportant factors in mutual understanding. Needless to say, art
is not an exception to this. However, we might have to reconsider
its validity now. Language is indeed very useful for making society
convenient, but it includes limits to a certain extent for understanding this complicated world. The moment we define something withwords, it becomes divided from anything else. It seems that words
cause conflicts with each other at the same time. For example, if
we define somewhere as “here”, then anywhere but here will appear
as “there”. And the gap between here and there has been cut off
from each other. Even if it was invisible, such an interface generates
opposite concepts. Society is highly complicated and difficult torecognize just by seeing sections, because everything deeply relates
to each other and it is impossible to exist as an isolated unit.
As I said, language plays an important role in art. Since language is
inseparable from the idea or the concept, art cannot escape fromlinguistics and semantics. Therefore, art can appear as conceptualized and philosophized. However, is this really true? We might
weaken the potential of art by means of language. Art itself musthave proper logic and can be considered to be “Art for Art’s Sake”,
like Clement Greenberg once said. I would like to reconsider the dynamics of art and focus on it as visual language. In reality, the world
is full of moments we cannot verbalize, and I want to perceive such
moments with visual language. And with audible language, too.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/4”VARIATION No. 14”

/ 17

/5

HEARTBEAT / 08

”VARIATION No. 5”

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/1

/1

”2,5 kg of Freedom”, happening/installasjon i Central Park, New York, 2007
”2,5 kg of Freedom”, happening/installation in Central Park, New York, 2007

/2

”Massage/Coin laundry”, olje på lerret, 184 x 184 cm, 2007
”Massage/Coin laundry”, oil on canvas, 184 x 184 cm, 2007

/3

”Models Night”, olje på plate, 70 x 70 cm, 2006
”Models Night”, oil on board, 70 x 70 cm, 2006

/ 19

ARE BLYTT/2”Jeg drar nå livet
mitt og interessene
mine inn i kunsten og
mange av maleriene tarutgangspunkt
i tekstbiter som erhentet fra virkeligheten;
som en kvittering, etvisittkort eller etbokomslag.”“Many of the paintings
are based on text snippets,
found in everyday life;a receipt, a business card,a book cover and so on.”Født 1981 i Bergen, Norge,

Born in 1981, Bergen, Norway/3

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/4

FERSK FISK /VÅREN HAR KOMMET FOR Å BLI– Ka ska du ha for lyren, din strilestabeis?
(Amalie Skram, Hellemyrsfolket; Sjur Gabriel, 1887)
Sjur Gabriel, Amalie Skrams første bok i romansyklusen
Hellemyrsfolket åpner med setningen ”Ka ska du ha for lyren,
din strilestabeis?”. Jeg vet ikke hvorfor denne setningen har satten fasinasjon for det visuelle kombinert med mine tanker rundt

seg i minnet mitt, for det er nesten 15 år siden jeg leste boken.

sosiale og samfunns messige spørsmål. Jeg drar livet mitt og inte-

Men det kan ha med at jeg har vokst opp i det området der går-ressene mine inn i kunsten og mange av maleriene tar utgangs-

den til hovedpersonene en gang lå, at vi måtte analysere boken

punkt i tekstbiter som er hentet fra virkeligheten; som en kvitte-

i 6. klasse, eller at dette er en bok som treffer noe jeg synes erring, et visittkort eller et bokomslag.

viktig. Uansett så er det en fin bok.
Jeg skrev en gang at arbeidene mine kunne kategoriseres som
Jeg begynte på Kunstakademiet i Trondheim i 2003 med enestetiske konseptmaleri akkompagnert av installasjoner, og i et

klokkeren tro på det abstrakte. Jeg jobbet med maleri og tenkteområde mellom det romantiske og det realistiske. Og dette er

på bildene mine som farger, former, komposisjoner etc. Arbei-

ikke så langt fra det jeg kommer til å vise på masterutstillingen.

dene var uten titler og forholdt seg ganske strengt til modernismen; jeg kategoriserte de som neonmodernisme eller en slags nymodernisme. Dette har utviklet seg i løpet av de fem årene mine

– So many fantastic colours; I feel in a wonderland

ved akademiet til å bli et litt løsere og mindre abstrakt prosjekt.

(Cream, Disraeli Gears; Swalbr, 1967)

Jeg har begynt å lage installasjoner og skulpturer (som også inneholder video og lyd) ved siden av det å male. Maleriene har sam-

– …*guitarsolo*…

tidig blitt mer og mer fortellende. Arbeidene handler mye om(Metallica, Kill ‘em all; Hit The Lights, 1983)

/ 21

/4

”The Spring”, olje på lerret, 4 x 35 x 50 cm, 2008
”The Spring”, oil on canvas, 4 x 35 x 50 cm, 2008

/5

“Late Love”, installasjon, Galleri KiT, 2007
“Late Love”, installation, Galleri KiT, 2007/6”Åpent Akademi 2006”, detalj fra installasjon/5”Open-day Show 2006”, detail from installation/6

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/7

/8

– How much f’the pollock, you pigheaded lout?
(Amalie Skram, People of Hellemyr;, Sjur Gabriel, 1887)
The first part of Amalie Skram’s tetralogy of novels, People ofHellemyr, opens with the question “How much f’the pollock, youpigheaded lout?”. I don’t know why I still remember this sentence,as it is almost 15 years since I read the book. It might be that it’s
because I grew up in the area where the protagonists’ farm wasplaced, or maybe because we had to analyze the novel in 6th grade.
Maybe it is merely that it tells us something about being human?
Anyway, it’s a nice read.
I started my studies at Trondheim Academy of Fine Art in 2003,
with a clear belief in the abstract. I worked with paintings, andthought of my works as colours, forms, compositions etc. They hadno titles and their point of reference was modernism, I called themneon-modernism. During my five years at the academy this hasdeveloped into a freer and less abstract project as my broader life
and interests have been drawn into the artworks. For instance inaddition to the painting, I’ve started making installations and sculp-

tures (containing video and audio elements). This has fed into works
witch now combines a fascination of the visual with my thoughts
on social issues. Many of the paintings are based on text snippets,
found in everyday life; a receipt, a business card, a book cover andso on.
I once stated that my works could be categorized as aestheticalconcept paintings accompanied by installations, in an area between
the romantic and the realistic. Actually, that isn’t far from what I’mshowing at this exhibition.
– So many fantastic colours; I feel in a wonderland(Cream, Disraeli Gears; Swalbr, 1967)– …*guitarsolo*…
(Metallica, Kill ‘em all; Hit The Lights, 1983)

/ 23

/9

/7

”60 days/The Land of Rape and Honey”, installasjon, vist på utstillingen “Rykk tilbake til start”, Projekt 0047, 2008
”60 days/The Land of Rape and Honey”, installation, shown at the exhibition “Rykk tilbake til start”, Projekt 0047, 2008/8

”Dandelion”, bronse og stål, utsmykning i Trondheim, samarbeid med Niklas Mulari og Mikael Nilsson, 2007
”Dandelion”, bronze and steel, public commission to a roundabout in Trondheim, collaboration with Niklas Mulari og Mikael Nilsson, 2007

/9

Trøndelagsutstillingen 2008, detalj fra installasjon
Trøndelagsutstillingen 2008, detail from installation

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/1”Ingen början”, sju teckningar på fiberduk, 584 x 43 cm, 2008
”No beginning”, seven drawings on fibre canvas, 584 x 43 cm, 2008

/ 25

CAROLINA JONSSON”Jag letar eftersmå rörelser och
förändringar
i någonting varaktigt
och pågående;
efter tid som går i ett
cykelliknande mönster.””I am searching forsmall movements orminor changes
that occur withinsomething durable
and ongoing and that after
a time progressin a cycle-like pattern.”

Född 1975 i Lidköping, Sverige

Born in 1975, Lidköping, Sweden

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

TID FÖR ÅTERVINNING
Jag gestaltar tillstånd eller korta skeenden i människors liv och
betonar tillfällen som är lätta att försumma eller bortse från.
Med min videokamera samlar jag dokumentärt material, scener

betraktar jag en människas ansikte. I mitt arbete behöver desom jag sedan sätter samman till en film. Ibland tar jag stillbilderbåda teknikerna varandra – de samarbetar om rörlighet och tid.

ur en scen som startpunkt till en serie målerier. Jag letar efter

Jag söker i ett måleri hitta en koncentration som rymmer tid

små rörelser och förändringar i någonting varaktigt och pågå-som förflutit och tid som kommer att ske och på så vis ge måle-ende; efter tid som går i ett cykelliknande mönster. Det är enriet rörlighet. Jag planerar ofta en serie målerier utifrån stillbil-

löpande tid som alltid återkommer men var gång i en något för-

der ur en filmsekvens. I filmen är rytmen basen för tiden. Likaså

ändrad form. Den ger monotona rörelser som skapar rytm. En

bildar mina bildserier en rytm i tid, däri måste även mellan-monoton rytm markerar stillheten i tiden. Den ger ett rum av

rummen mellan bilderna räknas. I båda medierna låter jag den

tystnad, en tystnad som kan nyttjas till att tänka och reflektera.

monotona rytmen genera dramaturgin. Jag skapar också en kronologi som i monoton rytm löper i ett spirallikt cykelmönster.

Jag arbetar parallellt med videofilm och måleri eller teckning.

Varje gång den förväntas återvända till sin startpunkt når den

I filmerna skapar jag rum med subjektiv kamera och i måleriet

istället en ny punkt, snarlik men annorlunda från sitt ursprung.

/ 27

/2

”Underströmmar”, stillbilder från videoloop 8 min, 2008
”Undertow”, stills from video loop, 8 min, 2008

I teckningarna ”Ingen början” har jag utgått från sju stillbilder
ur en halv sekund film. Serien beskriver en detalj men också en
Videon ”Underströmmar” saknar ett traditionellt händelseför-

process och en tid som symboliskt skulle kunna räcka över enlopp med en given början och slut. Filmen motsvarar vår inre

längre period än tillfället den ursprungligen hämtats ur. Kvinnan

värld av drömmar och minnesbilder som ständigt är i rörelse

vänder långsamt ansiktets riktning från vänster till höger för att i

och förändring. Drömmar kan upplevas fullt logiska under söm-

sista teckningen se bakåt i linje mot de passerade teckningarna.

nen men när man vaknat upplever det rationella jaget sömnens
dröm som mindre sannolik. I detta verk har jag konstruerat bildVideoverket ”Reflektion av dag” visar under femton minuteroch ljud likt drömmens logik. Möten mellan invanda föreställ-månens trygga vandring över svart himmel. I analog bana vakar

ningar och nya iakttagelser av motsatt karaktär intresserar mig.

den över andningen till ett sovande barn. Jag vill göra konst som

Jag har därför använt mig av bilder ur ett industrilandskap som

ger plats för tomrummet; en plats där det till synes oansenliga,på samma gång kan upplevas ogästvänlig och vackert.

och tystnaden finns.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

RECYCLING TIME
I shape conditions or brief moments in people’s lives and emphasize
circumstances that are easy to neglect or disregard. With my video
camera I collect documentary material, scenes I put together into
a film. Sometimes I take stills from a scene as a starting point fora series of paintings. I am searching for small movements or minorchanges that occur within something durable and ongoing and thatafter a time progress in a cycle-like pattern. This means an ongoing time that always returns but each time in a slightly altered form.
In this, time creates monotone movements that in it self creates arhythm. A monotonous rhythm indicates the stillness of time. It
provides a space of silence, a silence that can be used for thoughts
and reflections.
I mostly employ video-film, and painting or drawing. In my films I
create a space with a subjective camera and while painting I study
the human face. In my work both techniques need each other – towork together with movement and time. In a painting I seek to finda concentration that simultaneously holds time that has passed
and time that will come to pass and in that give movement to mypainting. I often plan a series of paintings from stills from a film sequence. In the film, the rhythm is the basis of time. Similarly, myseries of paintings creates a rhythm of time, in which the spaces
in between the paintings also must be considered. In both media,
I seek to generate the dramaturgy through the monotone rhythm.
I also create a chronology that runs in a spiral-like cycle pattern.
Each time it is expected to return to its starting point it reaches a
new point instead, similar but different from its origin.

The video “Undertow” does not have a traditional course of eventswith a given beginning and end. The film corresponds to our innerworld with an understanding of dreams and memories that are
constantly moving and changing. Dreams can be experienced as
fully logical during sleep but when one wake up one’s rational self
perceives the dream as less probable. In this work I have constructed pictures and sounds like those in the logic of dreams. The encounter between ingrained ideas or accustomed conceptions andnew observations of conflicting character are intriguing to me.
I have therefore used pictures of an industrial landscape that are
simultaneously and seemingly contradictory and can be experienced as inhospitable and beautiful.
In the drawings “No beginning” I started off with seven stills takenfrom half a second of film. The series describes a detail, but also
a process and a period of time that could have symbolically beenreached over a longer period of time, than the actual time elapsedin the sequence in the film. The woman slowly turns her face fromleft to right and looks backwards in the last drawing towards thepreceding pictures in line behind her.
The video “Reflections of the day” displays fifteen minutes of themoons reliable journey across a black sky. In its analogue course it
watches over the breathing of a sleeping child. I want to produce
art that gives importance to the void – a place for the seemingly
insignificant and a place where silence is.

/ 29

/3

”Underströmmar”, stillbilder från videoloop, 8 min, 2008
”Undertow”, stills from video loop, 8 min, 2008

/4

”Reflektion av dag”, stillbild från videoloop, 15 min, 2008
”Reflections of the day”, still from video loop, 15 min, 2008

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/1”Pool i landskap”, olja på duk 189 x 190 cm, 2007

/ 31

MAGNUS MARTINSEN”Genom att vara bådetydlig och diffus vill jag
utmana betraktarens
perception.
Hur uppfattar vi saker vi har
sett och känner igen blandat
med det abstrakta?
Platta ytor mot djupverkande.
Det givna mot det okända.
Komposition, val av färg
och uttryck.””By being both clear
and diffuse I want to challenge
the viewers perception.
How do we comprehend things weknow mixed with the abstract?
Flat surfaces verses the sense of depth.
The well known verses the unknown.
Composition, choice of colour
and expression.”

Född 1974 i Stockholm, Sverige

Born in 1974, Stockholm, Sweden

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

UTDRAG FRÅN EN VIDEOINTERVJU MED DANWOLGERS AV MIKAEL RICHTER.
(Dan Wolgers tänker högt)
DW: Många förknippar konstnärer med fantasi, att konstnärer…, har en

när och då jobbbar man hårt på att försöka få kläm på olika abstrakta be-massa fantasi som dom gör utlopp för i sitt arbete och..., det förekom-

grepp och vad ska man säga; Att hitta hem igen på nåt vänster.

mer naturligtvis fantasifulla konstnärer. Såklart att det finns det.
Det finns ju en rad exempel på obehagliga konstnärsskap där fantasin
Men, sen är det ju också så att..., det faktum att många konstnärer inteframstår som någon sorts banal galjonsfigur som besmittar hela skeppet.

har någon livlig eller sprudlande fantasi. Saker som dom vill ge utlopp

Det ska inte finnas några galjonsfigurer på konstnärskapet. Det ska varaför...., så här tycker jag kanske; Det vore en förlust ifall alla konstnärer

tomt. Det skall vara rent på däck, så man får jobba lite. Det där är ju inte

har en livlig fantasi som dom ville uttrycka på olika sätt. Därför att dålätt att begripa, för att om man är van att tänka att fantasin är en förut-vore det inte så mycket arbete att utföra mer än att låta armen gå. Då

sättning för konstnärskapet. Då kan det ju förefalla vara oerhört färglöst

vore man ju mest en automat. Och en glad och livlig automat. Min be-om man tar bort det. Fantasin förknippas ju ofta med färg och liksom,

dömning är att många av dom konstnärer som jag tycker är intressan-färg och form. En viktigare sak än fantasi är att man som konstnär för-

ta har ingen fantasi. Det är det som gör konstnärskapet spännande. Attvärvar någon form av mod. Det har man gemensamt med betraktaren.

fantasin inte är inblandad. Utan att det är hårt arbete och någon form av

Alltså jag förmodar att där kan..., konstnären och betraktaren..., det kan-tvång till att arbeta, som driver konstnären framåt. Fantasin brukar ju ses

ske är en av de få punkterna man har anledningen att mötas på. Det är isom en gudasänd gåva. Som ska ges utlopp för.

modet. En modig konstnär och en modig betraktare, dom kan nog ge
sig av...

Jag tror man måste börja om, det blir för långt..?
... Äh, man kan väl vara feg också. Det spelar väl ingen roll, men om man
MR: Nej, kör!

jämför med fantasi... Man skall inte idealisera modet heller naturligtvis.
Det jag kan bli orolig för är..., alltså jag talar ju i generella termer nu...,DW: Jag tänker samtidigt.

om man är oförsiktig både som konstnär och betraktare så..., rätt som
det är, en vacker dag så har man förväxlat konst med underhållning. Och

MR: jag tycker att massmedia består av en massa klämkäcka människor

det är väl därför jag är lite nervös för begreppet fantasi. Det ligger väl-som kan säga ingenting på ett bra sätt.

digt nära underhållning. När konst blir underhållning, då vill inte jag vara
med. Och det där måste man hela tiden..., man måste sköta sin konst-

DW: Jaa, Det här med den här frågan om huruvida det ska finnas fanta-

närliga hygien genom att..., borsta dom här olika begreppen. Alltså, fanta-

si eller inte inblandat i arbetet. Den frågan är väldigt avgörande för om

si. Vad är det? Dumdristighet. Vad är det? Mod. Vad är det? Vilket då

man som betraktare, och som konstnär ska ha en bättre möjlighet, att

förhoppningsvis medför att man kommer vidare med sitt konstnärskap.

som det heter närma sig konsten. Alltså konst är jättesvårt. Det är ingenÄh, det finns ju många olika sätt att jobba på. Jag håller på och bökar

som fattar någonting, egentligen. Det tror jag i alla fall. Man säger ju gär-

rätt mycket med olika begrepp och vad det betyder och vad betyder det

na att man har någon kläm på det, annars blir det för svårt att prata om

inte och sådär. Efter hand medför det att jag allt tydligare ser och alllt

det, menar jag. Ett sätt att försöka närma sig konsten och konstens väsen

tydligare förstår att..., mitt konstnärliga arbete till väldigt stor del be-är att man idealiserar begreppet fantasi.

står, eller utformas av det som jag inte gör. Alltså nu har jag väldigt dålig
fantasi. Men om fantasi någon gång dyker upp, så uppfattar jag det som

För att kunna närma sig konsten och konstens värld och som gör...,

att jag på något sätt motarbetar dom här små utstickarna av fantasi till

konstnärer som försöker närma sig sitt arbete, förefaller i olyckliga fall,förmån för något..., på ett sätt ett kyligare resonemang. Förhoppningsvis

till att idealisera begreppet fantasi, så att det framstår som om att livlig

medför då det kyligare resonemanget en varm produkt. Ja det är ju inte

fantasi är något som värmer upp konstnärskapet och gör det framåtriktat

underligare än att man inte ska förväxla en skådespelares privatperson

och dynamiskt. Min erfarenhet och min övertygelse växer sig allt stark-och en skådespelares rollperson. Det kanske är lättare att förstå om man

are om att fantasi är ett till hinder, i dom allra flesta fall. Fantasin kastar

pratar om skådisar. En skådis konstnärskap kanske i stort sett har utform-

en väldigt kall skugga över arbetet. Fantasin växer generellt sett upp som

ats av vad den personen inte gör och inte åtar sig att göra och inte åtaren slags ”Kurbits”, och i skuggan där, är det oerhört kyligt och dant. Och

sig att gestalta och inte åtar sig att förvalta. Och det är då som..., det påi själva verket så hävdar jag, att en av dom bästa förutsättningarna för ett

ett sätt blir över och slutligen står till buds som blir den skådespelarens

konstnärskap och att utvecklas är en avsaknad av fantasi och det kanske

insats. Eller sångare, eller vad det nu är. Alltså i regel är det nog lättareär så, att för att man är i avsaknad av fantasi, som man blir konstnär. Det

att förstå resonemanget om man tänker på någon annan yrkeskategori.

är jag allt mer övertygad om. Man kan i alla fall prova att tänka sig det.

Av någon anledning så är allt så himla mycket svårare att förstå när man

Att har man fantasi, ja då knegar, knogar man på med sitt. Men saknar

pratar om konstnärer. För dom ska vara vad som helst. För dom är så fanta-

man fantasi, ja då måste man göra någonting åt det. Då blir man konst-

sifullaoch tokiga. När jag arbetar så är det som om saker och ting uppstår

/ 33

/2

”11:00”, olja på duk 111 x 82 cm 2008

av sig självt. Det hör man ju jämt. Det säger ju jätte många konst-

Här är det som jag inte ska göra. Här är också det som jag inte ska

närer, och det låter ju så romantiskt och..., fånigt rent ut sagt, mengöra. Alltså i kölvattnet virvlar det upp saker som är det som...,det kan inte hjälpas. Det är som om det uppstår av sig självt i köl-

kom att bli mitt arbete.

vattnet av det som jag avstår från att göra. Och det som jag avstår
från att göra...,ja banne mig om det inte är så att jag letar upp det
som jag sen inte tänker göra för att liksom sätta det på plats.

Utdrag från videointervju med Dan Wolgers av och med tillstånd av
Mikael Richter.
Transkriberat av Magnus Martinsen.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

EXTRACT FROM A VIDEO INTERVIEW WITH DANWOLGERS BY MIKAEL RICHTER.
(Dan Wolgers is more or less thinking out loud)
DW: Many associate artists with imagination, that artists..., have a lot ofimagination which they try to express in their work and..., of course there
are imaginative artists. But then again..., in fact, many artists do not have avivid and strong imagination. Things they want to express..., maybe this iswhat I mean; It would be a loss if all artists had a vivid imagination. An imagination that they wish to express in different ways. Were this the case there
would be little work required, but to let your arm loose.
Like some kind of machine. A pleased and vivid automatic machine. My
opinion is that many of the artists I consider interesting, lack imagination.
That is what makes their artistry exciting. That imagination is not involved.
It is hard work and some kind of compulsion that drives the artistry forward.
Imagination is often considered a gift of god.
I think this is too long…
MR: No, keep on going!
DW: I´m thinking as I go along.
MR: I think that mass media consists of a bunch of plucky people that are
unable to say anything in a good way.
DW: Mm, this question of whether imagination should exist or not in thework. That question is very decisive if, as an observer, and as an artist are tohave a better chance of, as it’s called, approaching art. Art is really difficult.
Nobody fully understands it actually. That’s what I believe anyway. You often
say that you know what art is, otherwise it is too hard to talk about.
One way to try to approach art, and its being is to idealise the concept of imagination. To be able to approach…, Artists that are trying to approach theirwork seem, in unfortunate cases, to idealise the concept of imaginationsothat it appears that vivid imagination is something that warms the artistry
up and drives it forward and makes t dynamic. My experience and my conviction is growing stronger that imagination is an obstacle, in most cases.
Imagination casts a very cold shadow over the work. Imagination generally
grows as a sort of “Kurbits” * and there in the shadow it is very cold. And as
a matter of a fact I claim that one of the best conditions for artistry and todevelop as an artist is a lack of imagination. And perhaps it is, because you
lack imagination, you become an artist.
I´m more and more convinced of this. You can at least try to think that. That
if you have imagination, well then you plod away with your work. But if imagination is lacking, well then you have to do something about it. Then you
become an artist and then you have to work hard to comprehend various
abstract concepts.

banal, prosaic figure that infects the ship. There should not be any prosaic
figures in artistry. It should be clean on deck. So that you have to work for
it. This is not easy to comprehend, because if you are used to believing thatimagination is a prerequisite for artistry, then it can seem tremendously colourless if you take that away. Imagination is often associated with colour andshape. A more important thing than imagination is that you as an artist acquire some kind of courage. That is what you have in common with the viewer. Perhaps that is one of the causes to meet. In the courage. A brave artist
and a brave viewer… …I suppose you can be a coward as well. It does notmatter, but if you compare it with imagination… Of course you should not
idealise courage either. The thing I get worried about is… I speak in generalterms now…, if you are not careful, both as an artist and as an observer, art
might get mixed up with entertainment, when that day comes I do not want
to be around. You have to take care of your artistic hygiene by…, brushing these different concepts. (Thus, imagination. What is that? Foolishness.
What is that? Courage? What is that? ) Which then hopefully means that you
advance in your artistry. I dabble with various concepts and what it means
and what it doesn’t mean. It means, more and more that I see and understand that…, my artistry mainly consists of, or develops through the things
that I in fact do not do. In my case now, my imagination is very poor. But if
imagination should pop up, I understand that I in someway oppose these
little outbursts of imagination, for the benefit of something…, somehow achillier reasoning. Hopefully then the chillier reasoning brings a warm product. It is no stranger than; not mixing an actors personality up with his actingrole. It might, in fact be easier to comprehend if we talk about actors. An
actors artistry might on the whole have been developed by what that person does not do and what he doesn’t undertake to do. And what that person doesn’t undertake to shape and administrate. And that is what…, in one
way is finally left that is that actor’s effort. Or singer or what ever it might
be. As a rule it is probably easier to comprehend the reasoning if one thinksof another type of profession other than artists. Because an artist should
be anything - they are so “imaginative” and “crazy”. I believe…, though it
is hard to say…, I probably think…, it is not completely true though, but…,
I´m just presenting how it seems to be… When I work it seems that things
appear out of the blue. You always hear this, and a lot of artists are talking
about this, and it sounds very romantic and silly, to say it out in the open.
But it can‘t be helped. It’s as if it appears from the wake of that I refrainfrom doing. Well damn it if it’s not like I´m looking up the things I´m later on
not going to do, to sort of put it into place. This is what I´m not going to do.
And this is also what I´m not going to do. Thus, in the wake it whirls up, thethings…, that became my work.
This video interview was transcribed and published by Magnus Martinsen
with permission from Mikael Richter.
Translated by: Magnus Martinsen and Daniel Bicknell.
* Kurbits painting is a decorative style of painting that was very popular in Sweden be-

And what to say; to find your way back home somehow. There are loads ofexamplesof unpleasant artistry where imagination appears like some sort oftween 1780 and 1870, particularly in Dalarna and southern Norrland. The wooden
Dalecarlian horse is painted in Kurbits style.

/ 35/ 3 ”Backhand”, videostill, 2006

/ 4 ”Lucky Strike”, videostills, 2007

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/1“Louise”, fotografi, 2008
“Louise”, photography, 2008

/ 37

ERICA ERIKSSON”Allt eftersom arbetet
fortskrider så försvinner
den ursprungliga dockan
och betydelsen av henne.
Formen får nytt innehåll.
Jag ser nytt liv
framträda””The identity of the original doll
and the perception of her
is little by little erased as the
re-building process develops.
Her appearance is filled withfresh meaning and I see
new life appear before me.”

Född 1980 i Södertälje, Sverige

Born in 1980, Södertälje, Sweden

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/2“Lina”, fotografi, 2008
“Lina”, photography, 2008

BILDEN AV EN SPEGELBILD
Människan och levandet, dessa vida begrepp fungerar för

För mig, som för många barn, var dockan viktig. Jag lekte var-

mig som en otömlig inspirationskälla att söka i. Jag vill arbeta

dag med henne. Kanske fanns där en spegling av framtiden jag

instinktivt. Det innebär ärlighet och det kräver för mig en för-drömde om att få uppleva.

enkling av det ibland svårgreppbara livet.
Min presentationsform för projektet är i detta fall inte att visa
Projektet som jag visar på Masterutstillingen 2008 har sin grund

dockorna i objektform utan att söka efter vad dockorna kan ut-

i en form av hantverk där jag praktiskt sett bygger om och målar

trycka på bild. Fotografiet distansierar betraktaren och även mig

om barbiedockor. Vad jag vill är att få dockorna att utstråla inrefrån dockan. Vad jag ser på den färdiga bilden är inte alltid tyd-liv. Allteftersom arbetet fortskrider så försvinner den ursprung-ligt. Distansen ger plats för tolkning. Förblir hon bara en docka

liga dockan och betydelsen av henne. Formen får nytt innehåll.

eller speglar hon någonting mer? Genom kameran kan ovänta-Jag ser nytt liv framträda. Dockan förvandlas mer och mer till ende ting ske. Som fotograf upplevde jag exempelvis plötsligt att

person. Vad döljs under denna flickas, eller denna kvinnas, yta?

jag gjorde något förbjudet. Jag hade inte längre bara en docka

Inom henne kan finnas egenskaper och intressen. Kanske är det

framför mig. Hade jag egentligen lov att ta bilder av denna flicka

jag själv som projiceras i dockan.

jag såg genom sökaren? Var hon ett barn eller en vuxen kvinna?
Hon såg utsatt ut men hon var också utmanande. Vad var det

De dockor jag arbetar med är de faktiska dockorna jag lekte med

hon ville säga mig? Hennes uttryck varierar. Spegelbilden för-

som liten. Detta ger mig ett unikt bränsle i processen.

ändras. Det är i dialog med dockan som arbetet blir intressant.

/ 39

/3

“Louise II”, fotografi, 2008
“Louise II”, photography, 2008

Jag tror att förenkling ger plats för mer liv. Det styr mig i mittarbete med dockorna men även i mitt måleri och mitt tecknan-

fick lära oss att verkligen lyssna på varandra och som följd ävende. Jag tycker om klara färger och skarpa kontraster. Förenklade

att lära oss kompromissa. Vad som uppstod under vägens gång, iformer från den spontana handen innebär en ärlighet som jag

form av diskussioner och upplevelser, visade sig för oss vara den

eftersträvar. Jag vill se och respektera de vardagsliga tankarna

verkligt intressanta delen av projektet. Resultatet blev en befri-

och idéerna men även uppmärksamma tingen, föremålen vi tar

ande lekfullhet speglad i en bildvärld fylld av djur, natur, bebyg-

för givna. Ett vardagsobjekt kan likt dockan få ett uttryck av liv,

gelse och människor.

som i målningarna ”Stolen” och ”Duschen I-II”. För mig handlar
det om att vilja lyfta fram det undangömda. En arbetsform som

Samarbetet fortsätter och så gör även arbetet med dockorna.

jag lärt mig uppskatta är samarbetet. Först och främst tänker jag

Jag vet inte vart dockorna, dessa fiktiva personer, kommer att

på samarbetet med konstnärskollega Louise Dorph. Vi initierade

föra mig till slut. Vem vet, kanske de har mer på hjärtat än jag

år 2005 tillsammans måleriprojektet ”Tell me a fable”. I detta vi

väntat mig.

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/4

THE IMAGE OF A REFLECTION‘The living’ is a wide term and for me it constitutes an inexhaustible
source of inspiration. I want to work instinctively and that means aform of honesty, but for this I need simplification of the sometimes
too inexplicable life.
The project that I’m presenting at the Master of Fine Art Exhibition
2008 has its foundation in handcraft work where I practically rebuild and re-paint Barbie dolls. I want that the dolls radiate a kindof spiritual life. The identity of the original doll and the perceptionof her is little by little erased as the re-building process develops.
Her appearance is filled with fresh meaning and I see new life appear before me. The doll is being transformed into more of a person. What lies beneath the surface of this girl; or this woman?
She might have certain characteristics or interests. Maybe it isme projected on her.
The dolls that I’m working with are my actual childhood ones. This
gives a unique fuel to my working process. For me, as for many children, the doll was important. I played house with her. Maybe that
was a reflection of the future I dreamt of and expected to experience.
The form of presentation that I’ve chosen for this particular project
is not that of showing the dolls as physical objects but of searching
for what they might express in an image. The photographs I makecause distance between both the viewer and me from the doll.
What I see in the finished image is not always clear and the distanceleaves room for others to make their own interpretations. Is she remaining just a doll or is she reflecting something more? In photography unexpected things may emerge. As photographer, I for example
suddenly felt that I was doing something forbidden. It was no longer

just a doll before me. Should I actually be taking pictures of the girlthat I was seeing? Was she a child or a grown woman? She looked
so exposed but she was also alluring. What was she trying to tellme? Her expressions vary and the mirror image changes. In dialogue
with the doll the work gets interesting.
I believe that simplification makes room for more life. This directs
me in my work with the dolls but also in painting and drawing. I likebright colours and high contrasts. By letting my hands work spontaneously I can reach the honest and simplified forms that I strive for.
I wish to see and respect everyday thoughts and ideas and also pay
attention to physical things, the objects that we take for granted.
An everyday object might, as well as the doll, get to radiate life, as
in the paintings “The chair” and “The shower I-II”. For me it’s about
wanting to be attentive to what’s hidden.
A way of working that I’ve learnt to appreciate is that of collaboration. Above all I’m thinking of my collaboration with fellow artist
Louise Dorph. Together we initiated the painting project “Tell mea fable” in 2005. By working together we learnt to truly listen to
one another and as a result of that, also to compromise. What happened during the working process, regarding discussions and experiences, turned out to be the most interesting aspect of the projectfor us. The result was a liberating playfulness reflected in paintings
filled with animals, nature, buildings and human figures.
The collaboration continues and so does the work with the dolls.
I don’t know where the dolls, these fictitious people, will take me.
Who knows, maybe they have more on their minds than I’d expected.
Erica Eriksson, korrigerad av Jason Havneraas

/ 41

/6
		

/ 4 	 “Stolen”, olja på duk, 100 x 100 cm, 2007

/5
		”The Chair”, oil on canvas, 100 x 100 cm, 2007
/ 5 	 “Dushen II”, olja på duk, 32 x 40 cm, 2007
”The Shower II”, oil on canvas, 32 x 40 cm, 2007
/ 6 	 “Duschen”, olja på duk, 40 x 50 cm, 2007
”The Shower”, oil on canvas, 40 x 50 cm, 2007

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/1”Katalogtekst” 	/ 43

CATHRINE DAHL OG
ØRJAN AAS”Når vi jobber med
animasjon overarbeider
vi tegningene til papiret
er nesten oppløst eller når
veggen er mettet av kull,tusj og oljestift.
Det forgjengelige i detteinteresserer oss både tematisk
og visuelt.””When we animate weoverwork the drawings until
the paper disintigrate or the wallis saturated with charcoal,felt-tip pen and oil-pastel.
The mortal aspect of
it interests us.”Ørjan Aas
Født 1981 i Haugesund, Norge

Born in 1981, Haugesund, Norway

Cathrine Dahl
Født 1980 i Hønefoss, Norge

Born in 1980, Hønefoss, Norway

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/2

STOPP PROSESSEN!
Vi har samarbeidet siden høsten 2006 med video, tegning og
silketrykk. I videoarbeidet ”Snegleskogfilm” som vi viser på mas-arbeidet vårt en rad av videreføringer og avveier. Mye forsvin-terutstillingen kombinerer vi tegning med animasjon og bruker

ner og blir kun visuelle spor, mens andre ting får lengre levetid.

videoprojeksjoner som elementer i et filmatisk sluttprodukt.

Blikket flytter seg fra verkets fysiske overflate til de mer inn-

Samarbeidet består i å tilføre orden og kaos om hverandre ved

holdsmessige elementene som overtro, okkultisme og forholdå kontinuerlig bytte på å tegne på store plater eller ark. Når vi

mellom mennesket og naturen. Arbeidene er i en viss grad for-jobber med animasjon overarbeider vi tegningene til papiret er

tellende, men beveger seg mellom eksperimentell abstraksjon

nesten oppløst eller når veggen er mettet av kull, tusj og oljestift.

og komprimerte figurative anekdoter. Underveis i arbeidet med

Det forgjengelige i dette interesserer oss både tematisk og visu-

animasjon og tegning får vi ofte lyst til å stoppe opp før alt blir

elt. Arbeidene avspeiler, men avslører ikke arbeidsmetoden.

ødelagt eller overarbeidet. Da tar vi fotografier av det vi holderpå med underveis som vi siden viderefører til silketrykk eller

Det er et poeng for oss hele tiden å understreke og videreføre

bruker som modell for objekter. På den måten videreutvikler

potensialet i de forskjellige bildene som oppstår underveis. En

vi elementene ved en slags gjentakelse.

figur eller et motiv som oppstår under rask tegning kan gripe vårinteresse. Da følger vi etter og undersøker nærmere. Sånn sett er

Cathrine Dahl og Ørjan Aas.

/ 45

/3

/4

/2

/5

”Respire”, videostill, 2007

/ 3 	 ”Spiral”, installasjon, 2008
/ 4 	 ”Siralskisse”, 2008
/ 5 	 ”Spiral”, installasjon, 2008

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/6

/7

/6

”Kornsirkelmann” , tegning, ca. 20 x 30 cm, 2007

”Cropcircleman”
		/7”Jag är nyfiken” , oljestift på mdf. 30 x 40 cm, 2007
”I am curious”/8”Golfballsamler”, objekt, 2008
”Golfballcollector”

STOP THE PROCESS!
We have been collaborating since autumn 2006 with video, drawing and screenprint art works. In our video-work ”Snegleskogfilm”
which we are showing at the masterexhibition we combine drawing
with animation and use videoprojections as elements in a filmatic
final product. The collaboration consists of adding order and chaos inbetween eachother by continiously exhanging to draw on big
wooden plates or sheets of paper. When we animate we overwork
the drawings until the paper disintigrate or the wall is saturated
with charcoal, felt-tip pen and oil-pastel. The mortal aspect of thisinterests us. Our work mirrors, but doesn´t reveal the workingmethod.
There is a point for us to all the time underline and develop further
the potential in the different pictures that occur during the work.
A figure or a motiv can catch our interest. That’s when we follow andexamin closer. In that sence our work is a row of developments andastrays. A lot dissappers and becomes only visual traces, but other elements gets longer lifetime. Our focus moves from the works
physical surface to more contexual elements like superstition,
occultism and relations between humans and nature. The work is
at some level narrative, but moves between eksperimental abtraction and comprimated figurative anekdotes.
During the work with animation and drawing we often want to stop
before everything gets ruined or overworked. That’s when we takephotographs of what we are doing which we later transfer into
screen-prints or use as models for objects. In that sence we develop
further the elements by repeating
Cathrine Dahl and Ørjan Aas.
Oversatt av: Jason Havneraas.

/ 47

/9

/ 10

”Frankensteinfilm”, videostill, 2007

”Dobbelportrett”, silketrykk, 50 x 60 cm, 2007

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/ 11	  ”Snegleskog”, tegning, 240 x 240 cm

/ 49/ 11 	 ”Snegleskog”, detaljer, 2007

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

List & Hempe
SKREDDERSYDD INNRAMMING
Tlf. 73532620
Innherredsveinen 97014 Trondheim

Postboks 583, Sentrum
7406 TRONDHEIM
TEL. 73529981
www.osterlie.no

Masterutstillingen 2008, Kunstakademiet i Trondheim, NTNU

Master of Fine Art Exhibition 2008, Trondheim Academy of Fine Art, NTNU

Trondheim Kunstmuseum
Bispegata 7B, 7013 Trondheim
Tlf: +47 73 53 81 80
Exhibition: 10.05.08 – 25.05.08

OO47

Grafisk form/ Graphic design: 11Design

Copyright:

0047 Oslo

Trykkeri/ Print: Fihl Jensen

NTNU, kunstnerne, skribenter, oversettere

Schweigaardsgt 34 D, 0191 OSLO

Opplag: 1000

og fotografer.

Mail@projekt0047.com

Utgiver: Kunstakademiet i Trondheim.

All rights reserved. © 2008

Exhibition: 30.05.08 – 29.06.08

Fakultet for arkitektur og billedkunst NTNUISBN 978-82-92788-00-4

Tlf: +47 24 20 11 47

/ 53HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/ 55HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/ 57HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM

/ 59

HEARTBEAT / 08

MASTER OF FINE ART EXHIBITION TRONDHEIM