㄰㤵㜵㈵獴牡湩穣楰楮楳扮卒㈴⸠慶杵獴′〰㔠㤺㌶㨰

UVOD
Ljudska i dečija prava su univerzalna. Države prihvataju obaveze daobaveštavaju i podučavaju o tim pravima, kao i da ih primenjuju i poštuju.
Uloga međunarodnih organizacija je da ohrabre države da ispunjavaju
svoje obaveze za ostvarenje osnovnih ljudskih i dečijih prava kroz različite
programe.
Tokom poslednje decenije obrazovanje za ljudska prava je postalo jedna
od centralnih tačaka o kojoj se raspravlja u teoriji, istraživanjima, politici
i praksi. U 2005. godini Ujedinjene nacije su pokrenule „Svetski program
obrazovanja za ljudska prava“, Evropska unija uvodi „Evropsku inicijativu
za demokratiju i ljudska prava“, a Savet Evrope je proglasio „Evropsku
godinu građanskog društva kroz obrazovanje“. Organizacija za evropsku
bezbednost i saradnju (OSCE – Organization for Security and Cooperationin Europe), čiji je vaša država član, takođe ima svoje obaveze. One suutvrđene u decembru 2003. u OEBS-ovoj „Strategiji odgovora na pretnje pobezbednost i stabilnost u 21. veku“:„Napori OEBS-a biće naročito usmereni prema mlađim generacijama kako bi seojačalo njihovo razumevanje potrebe za tolerancijom i važnosti pomirenja i mirnog
zajedničkog života. Njihova stanovišta i pogled na budućnost su od najveće važnosti.
Stoga OEBS preuzima jaču ulogu u oblasti obrazovanja tamo gde je to primereno.
Oblast kao što je obrazovanje za ljudska prava zaslužuje posebnu pažnju.“
Da bi doprinela primeni ovih OEBS-ovih obaveza Slovenija, kao država
koja predsedava OEBS-om u 2005. godini, želi da sprovede pilot projekatu državama članicama OEBS-a. Veoma nam je drago da ste i vi odlučili daučestvujete u tome.
U skladu sa Konvencijom o pravima deteta, koju je ratifikovala većinadržava sveta, i na osnovu dobre nastavne prakse u slovenačkim školama,
zadovoljstvo nam je da vam ponudimo koristan materijal za učenje o dečijim
pravima za decu uzrasta od 10 do 12 godina.
Sličan materijal je u Sloveniji pobudio pažnju kako dece školskog uzrasta
tako i nastavnika. Evaluacija koju je izveo Institut za obrazovna istraživanjau Ljubljani između decembra 2004. i januara 2005. (na osnovu odgovora koji

su nastavnici dali u upitniku) pokazala je da postoji značajna promena u
poimanju ljudskih prava kod učenika koji su učestvovali u projektu. Prema
ovom istraživanju učenici su bolje prepoznavali kršenje prava i bili su
osetljiviji za prava dece u svakodnevnoj školskoj praksi. Istovremeno, veliki
broj nastavnika je istakao da su kroz učešće u projektu stekli dodatna znanja
koja će im omogućiti da i ubuduće učestvuju u sličnim projektima koji se tiču
ljudskih i dečijih prava.
Nastavni materijal koji nudimo u okviru OEBS-ovog pilot projekta sastoji seod skupa kartica koje sadrže jednostavan tekst o dečijim pravima i albuma
za učenike u kojem sakupljaju kartice. Na početku pilot projekta, kadazapočinjete učenje, svaki učenik u razredu dobija prazan album. Potom se
na svakom času razgovara o jednoj kartici. Na kraju učenici zadržavaju svoj
album sa svim prikupljenim karticama.
Ova informativna brošura namenjena je nastavnicima. Ona sadrži neke savete
kako da se razmatraju pitanja koja su sadržana na karticama a napravljena
je kako bi pomogla nastavnicima u vođenju diskusija i stimulisanju
odgovarajućih aktivnosti. Materijal sadrži i spisak mogućih tehnika za radu grupama. Uzimajući u obzir poštovanje osnovnih ljudskih prava svakog
deteta i ljudskog bića, ovaj nastavni materijal će vam omogućiti da tehniku
podučavanja koju smatrate najprimerenijom. Jedan od mogućih pristupa je
i razgovor o odgovornostima u poređenju sa pravima i davanje primera iz
svakodnevnog života i školske prakse.
U ovoj brošuri ćete takođe naći zvaničan tekst Konvencije o pravima deteta ikoristan spisak izvora sa detaljnijim informacijama o obrazovanju za dečija iljudska prava. Kako je pitanje obrazovanja za ljudska prava ozbiljno i važno,ovaj nastavni materijal ne može da obuhvati sve relevantne teme i tehnike
podučavanja. Stoga smo priložili podatke o izvorima u pisanim izdanjima(knjigama, priručnicima, itd.) i na internetu kako biste mogli da detaljnije
proučite ovu oblast. Takođe, sadržane su i najkorisnije i najšire korišćene
informacije koje nude međunarodne i nevladine organizacije.
Veoma smo zainteresovani da čujemo vaša iskustva i komentare nakon
uključivanja u pilot projekat, te prilažemo kraći upitnik. Na taj način želimo
da sakupimo povratne informacije iz iskustva nastavnika i komentare
o predloženoj metodi obrazovanja za ljudska prava. To će pomoći dapoboljšamo nastavne metode i materijale za buduće generacije.

Ovo je jednostavan nastavni materijal koji se može koristiti kao dodatak već
postojećim metodama i sredstvima ili kao inovativan pristup van formalnogškolskog nastavnog programa. U državama u kojima ne postoji obrazovanje
za ljudska prava za ovu ciljnu grupu, pilot projekat bi mogao da stimuliše
početak procesa obrazovanja za ljudska prava.
Ako ovaj pilot projekat bude prihvaćen i sproveden na zadovoljavajući
način na području OEBS-a, nadamo se da ćemo ga poboljšati i nastaviti ubudućnosti. Obrazovanje za ljudska i dečija prava nije samo naša obaveza,
već nam predstavlja zadovoljstvo da doprinesemo zdravom razvoju mladih
generacija. Verujemo da obrazovanje za ljudska prava predstavlja zajednički
poduhvat u kome zajednički napori predstavljaju ulaganje u buduće građane,odnosno decu današnjice. Najiskrenije se nadamo da ćete uživati učestvujući
u ovom projektu.

METODOLOGIJA
MOGUĆE TEHNIKE ZA GRUPNI RADDISKUSIJA
Diskusije predstavljaju dobar način da nastavnici i učenici otkriju kakvi
su njihovi stavovi o ovim pitanjima. To je veoma važno u obrazovanju za
ljudska prava zato što pored poznavanja činjenica učenici takođe treba sami
da istražuju i analiziraju probleme. Vesti, posteri i analize pojedinačnih
slučajeva predstavljaju korisna su sredstva za podsticanje diskusije. Počnite
sa pitanjem „Šta vi mislite o...?“.
GRUPE ZUJALICE
Ovo je koristan metod ako postoje teškoće u iznošenju ideja tokom diskusije
u koju su uključeni svi učenici. Zamolite učenike da minut-dva rezgovaraju
o temi u parovima, a da zatim podele svoje ideje sa ostatkom grupe. Uskoroćete videti da atmosfera „vrvi“ od razgovora i da učenici „vrve“ od ideja!
RAD U MALIM GRUPAMARad u malim grupama se razlikuje od rada sa celom grupom. To je metod
koji podstiče svakoga da učestvuje i koji pomaže da se razvije saradnja itimski rad. Veličina grupe zavisi od praktičnih pitanja kao što je ukupan
broj učenika i veličina raspoloživog prostora. Malu grupu mogu da čine dva
ili tri učenika, ali se najbolje radi u grupi od šest do osam učenika. Rad u
malim grupama može da traje petnaest minuta, sat ili ceo dan u zavisnosti
od postavljenog zadatka.
Retko kada je produktivno samo reći učenicima da „porazgovaraju oproblemu“. Šta god da je tema, od suštinske je važnosti da rad bude jasno
definisan i da se učenici koncentrišu na rad sa ciljem da daju povratnu
informaciju celoj grupi. Na primer, postavite zadatak u obliku problema kojitreba rešiti ili pitanja koje zahteva odgovor.
SLIKE: CRTEŽI, KOLAŽ, STRIPOVI, FOTOGRAFIJE„Slika kazuje hiljadu reči“. Vizuelne predstave su moćno sredstvo kako
za pružanje informacije tako i za razvoj interesovanja. Ne zaboravite da jecrtež važno sredstvo samoizražavanja i komunikacije, kako za one kojima je
vizuelni način izražavanja omiljen, tako i za one koji nisu dobri u verbalnomizražavanju.

MEDIJI: NOVINE, RADIO, TELEVIZIJA, INTERNET
Mediji su nezaobilazan izvor dobrog materijala za diskusiju. Uvek jezanimljivo diskutovati o sadržaju i načinu na koji je on predstavljen, kao ianalizirati predrasude i stereotipe.
FILMSKE, VIDEO I RADIO PREDSTAVE
Film, video i radijske emisije su snažno sredstvo u obrazovanju za ljudska
prava, a veoma su popularni među mladim ljudima. Diskusije nakon
gledanja filma predstavlja dobru početnu tačku za dalji rad. Teme mogu biti
učenička prva reakcija na odgledan film, , koliko je film veran „stvarnomživotu“, da li su likovi realistično prikazani, da li je u filmu promovisanoodređeno političko ili moralno stanovište.
BRAINSTORMING (BERZA IDEJA)
Brainstorming je način da se uvede nova tema, ohrabri kreativnost i da seza kratko vreme dodje do brojnih ideja. Može da se koristi za rešavanje
specifičnih problema ili da se odgovori na pitanje.
Uputstvo:•
Izaberite temu koju želite da razmatrate i formulišite
pitanje na koje je moguće dati više odgovora.
•
Zapišite pitanje na jasno vidljivom mestu.
•
Zamolite učenike da iskažu svoje ideje i zapišite
ih na jasno vidljivom mestu. Ideje treba da budu
formulisane kao jedna reč ili kratka fraza.
•
Prekinite razmatranje kad ponestane ideja i potom•Prođite kroz sve predloge tražeći komentare.
Napomena:•
Zapišite SVAKI nov predlog. Često su najkreativniji
predlozi najkorisniji i najzanimljiviji!
•
Niko ne treba da komentariše ili ocenjuje ono što je zapisano dok
se sve ne završi, niti treba da se ponavljaju već izrečene ideje.
•
Ohrabrite sve da daju svoj doprinos.
•
Svoje ideje iznesite samo ako je potrebno da podstaknete grupu.
•
Ako je predlog nejasan, tražite pojašnjenje.

PISANJE PO ZIDU
Ovo je oblik brainstorming-a. Učenici zapisuju svoje ideje na malom parčetu
papira i lepe ih na zid. Prednost ove metode je da učenici mogu da sednu
i mirno razmisle pre nego što ideje drugih utiču na njih, i što možete dapremeštate papire kako biste razvrstavali ideje.
ROLE -PLAY
Igra uloga (Role-play) je kraći dramski prikaz koji izvode učenici. Iako ljudi
crpe ideje za igru uloga iz sopstvenog životnog iskustva, uglavnom je rečo improvizaciji. Cilj je da se ožive situacije ili okolnosti koje nisu poznate
učenicima. Igra uloga može da poboljša razumevanje situacije i da podstakne
saosećanje prema onima koji su u nju uključeni.
•Igra uloga se razlikuje od simulacija u tome što iako simulacijemogu da se sastoje od kraćeg dramskog prikaza obično se zasnivaju
na pisanom tekstu te im nedostaje jednak stepen improvizacije.
•
Vrednost igre uloga je u tome što imitira stvaran život. Možeda dovede do pitanja za koje ne postoje jednostavni odgovori,na primer o ispravnom ili pogrešnom ponašanju. Kako bi
se postigao bolji uvid, korisna je tehnika zamene uloga.
Igru uloga treba pažljivo koristiti. Na prvom mestu, od suštinske je važnosti
da učenici imaju vremena da na kraju izađu iz uloge. Na drugom, svako
treba da poštuje osećanja pojedinaca i socijalnu strukturu grupe. Na primer,igra uloga o ljudima sa posebnim potrebama treba da uzme u obzir činjenicu
da neki od učenika može pripadati toj kategoriji (iako hendikep nije uočljiv)
ili pak neki njihov rođak ili blizak prijatelj. Oni ne treba da se osećaju
povređeno, niti da budu primoravani da se eksponiraju ili marginalizuju.
Ako se to dogodi, shvatite to ozbiljno (izvinite se, ponovo pokrenite pitanje
kao primer itd.). Takođe, vodite računa o stereotipima. Igra uloga izvlači
iz učesnika ono što oni misle o drugim ljudima kroz njihovu „sposobnost“
da ih glume ili imitiraju. To je upravo ono što ove aktivnosti čini zabavnim!
Može biti korisno da preispitate problem, postavljanjem pitanja „da li mislite
da su ljudi koje ste sad glumili zaista takvi?“. Uvek je poučno da učenici
shvate potrebu za stalnim kritičkim osvrtom na informacije. Stoga možete
da upitate učesnike odakle im informacija na kojoj su zasnivali razvoj lika.

SIMULACIJE
Simulacije se mogu posmatrati kao proširene igre uloga u koje će svi biti
uključeni. Simulacije omogućavaju ljudima da iskuse izazovne situacije,
ali u sigurnom ambijentu. One često zahtevaju izvestan stepen emotivneangažovanosti, što ih čini veoma moćnim sredstvom. Učenici uče ne samo
svojom glavom i rukama, već i srcem.
Završno preispitivanje i objašnjavanje je naročito važno nakon simulacije.
Učenici treba da diskutuju o svojim osećanjima, zašto su izabrali da preduzmu
korake koje su preduzeli, da li je bilo neke nepravde koju su doživeli, i koliko
su im prihvatljiva rešenja koja su postignuta. Treba im pomoći da naprave
paralelu između onoga što su iskusili i stvarne situacije u svetu.

*„Više o tehnikama rada u grupama možete saznati u publikaciji COMPASS(Kompas) Saveta Evrope, navedenoj u drugom delu brošure pod naslovom„DODATNI IZVORI ZA OBRAZOVANJE ZA LJUDSKA I DEČIJA PRAVA“.

Konvencija o pravima deteta Ujedinjenih nacija kaže da je dete svako
ljudsko biće koje još nije punoletno. Mi, deca, imamo pravo da znamo
naša prava. Sve države se obavezuju da poštuju dečja prava i da štite naše
dugoročne interese.

Dodatne informacije: (Član 1 Konvencije o pravima deteta)
Nastavnik izlaže deci kratak pregled Konvencije o pravima deteta koju je usvojila
Generalna skupština UN-a. Nastavnik može da predoči dugoročni interes da se kodgrađana izgradi jača posvećenost pravima.
Moguće aktivnosti: diskusija i moguće skiciranje „postera o pravima“•
Šta znači biti ljudsko biće?
•
Zašto postoje pravila i zakoni?
•
Zašto postoji poseban dokument kojim se deci garantuju njihova prava?
•
Koja prava su zagarantovana Konvencijom o pravima deteta?
(deca u grupama nabrajaju prava koja znaju; nakon izveštaja
svake grupe može da se napravi zajednički poster dečjih prava)•
Gde smo se upoznali sa ovim pravima?
•
Kako i gde možemo da dobijemo više informacija o našim pravima?
•
Šta su to naši dugoročni interesi? (deca nabrajaju
svoje interese, međusobno ih upoređujući)Mi, deca, imamo pravo na život, opstanak i razvoj. Mi imamo pravo na
adekvatnu hranu i čistu pijaću vodu.

Dodatne informacije: (Članovi 6 i 27 Konvencije o pravima deteta)
Ovo pravo je od naročite važnosti i njemu je Generalna skupština UN-a posvetila
posebnu pažnju. Nastavnik može da istakne odgovornost državnih zvaničnika ivlasti prema garantovanju ovih prava.
Moguće aktivnosti: pisanje po zidu i diskusija•
Šta je potrebno za razvoj deteta (sigurnost, hrana, voda, obrazovanje)?
•
Šta znače adekvatna hrana i čista pijaća voda?
•
Zašto je ovo pravo toliko važno?
•Da li znate za slučajeve u kojima ovo pravo nije zagarantovano deci (gde)?
•
Ko mora da im pomogne i na koji način mi možemo da im pomognemo?

Od rođenja, mi imamo pravo na ime i sticanje državljanstva, bez obzira na
naše mesto stanovanja.

Dodatne informacije: (Članovi 7 i 8 Konvencije o pravima deteta)
Nastavnik može da povede raspravu o važnosti prava na ime kao dela nečijeg
identiteta. Nakon razgovora o lokalnim imenima, možda se može govoriti i o stranim
imenima i državljanstvu.
Moguće aktivnosti: diskusija pred mapom sveta: nastavnik pokazuje područje
OEBS-a koje obuhvata 55 zemalja, govoreći da deca svuda u svetu uče o dečijim
pravima (svi imaju pravo na ime i državljanstvo) i predstavlja nekoliko slučajeva.
•
Šta znači tvoje ime?
•
Da li poznajete decu koja nemaju ime ili državljanstvo; da li ste ikada čuliza decu koja nemaju izvod iz matične knjige rođenih; zašto to nije dobro?

10

Mi deca imamo pravo da živimo sa našim roditeljima, porodicama ili
onima koji se najbolje staraju o nama.

Dodatne informacije: (Članovi 5, 9 i 18 Konvencije o pravima deteta)
Ovde može da se naglasi princip detetovog naboljeg interesa; o ovom pravu se
detaljnije govori u članu 3 Konvencije o pravima deteta. Da bi se osigurala bezbednost
deteta i ono što je u njegovom najboljem interesu, ponekad je primereno da dete nebude sa porodicom ili svojim starateljima.
Moguće aktivnosti: grupe zujalice i diskusija•
Koje vrste porodice poznaješ (različite veličine porodice, različit broj dece,
porodice sa jednim roditeljem, nekoliko generacija živi zajedno, itd.)?
•
Šta znači da roditelji/staratelji najbolje brinu o nama? Na koji način?
•
Ko se stara o tebi?

11

Niko nema prava da decu diskriminiše na osnovu pola, rase, jezika, vere,
ili nacionalnog ili etničkog porekla.

Dodatne informacije: (Član 2 Konvencije o pravima deteta)Međunarodna pravni dokumenti, uključujući Konvenciju o pravima deteta,zasnivaju se na principu nediskriminacije. Prema ovoj Konvenciji sva deca imaju
pravo da uživaju sva prava i slobode.
Moguće aktivnosti: diskusija, mogu da se koriste informacije iz medija•
Nastavnik stimuliše decu da naglas razmišljaju o različitostima
u svetu; koje rase, jezike, vere, nacije i etničke grupe znamo?
•
Diskusiju treba usmeriti ka uvažavanju jednakosti i poštovanju
različitosti, i ka činjenici da je na svakom mestu neko stranac.
•
Gde su razlike među nama (na primer, u razredu)?
•
U kom smislu smo slični jedni drugima?

12Mi, deca, imamo pravo na školovanje i besplatno osnovno obrazovanje.

Dodatne informacije: (Članovi 28 i 29 Konvencije o pravima deteta)
Garantovanje ovog prava zasniva se na principu jednakih mogućnosti.
Moguće aktivnosti: rad u malim grupama, diskusija•
Zašto je obrazovanje važno?
•Da li sva deca koja su tvoje godište idu u školu?
•
Da li postoji neko ko ne ide u školu i zašto (ovde,
negde drugde, u inostranstvu)?
•
Kako bi ti obezbedio da sva deca na svetu imaju mogućnost
da dobiju osnovno obrazovanje; zašto je to važno?

13

Slušajte nas, decu, jer mi imamo pravo da izrazimo naše mišljenje.

Dodatne informacije: (Članovi 12, 13, 14, 15 i 17 Konvencije o pravima deteta)
Kao dodatak pravu na izražavanje, deci se garantuju sva ostala osnovna građanska
prava i slobode, kao što je sloboda udruživanja, sloboda misli, savesti i veroispovesti
kao i pristup informacijama.
Moguće aktivnosti: diskusija o izabranoj temi (mogu da se koriste filmovi, video
materijal i radijske emisije)•
Svako iskazuje svoje mišljenje o izabranoj temi; svako sluša svakoga.
•
Diskusija: zašto je važno izraziti se i slušati druge?
•
Kako možeš postići da odrasli saslušaju tvoje mišljenje?
•
Zašto su građanska prava toliko važna?

14

Mi, deca, imamo pravo na zdravstvenu zaštitu.

Dodatne informacije: (Član 24 Konvencije o pravima deteta)
Moguće aktivnosti: igra uloga, pisanje po tabli i rasprava•
Svako dete neka navede neku bolest za koju je potrebna
zdravstvena nega (mogu da igraju uloge doktora i pacijenta);
nastavnik beleži nabrojane bolesti na tabli.
•
Diskusija na temu da li se ovo pravo poštuje u zdravstvenoj nezi dece?
Ako ne, ko treba deci da garantuje ovo pravo?

15

Deca sa posebnim potrebama imaju pravo na posebnu negu.

Dodatne informacije: (Član 23 Konvencije o pravima deteta)
Nastavnik objašnjava deci zašto je deci sa posebnim potrebama neophodna posebna
nega i kako su ponekad deca drugačija zbog načina na koji su rođena ili drugih stvari
koje su im se dogodile.
Moguće aktivnosti: diskusija•
Ko su deca sa posebnim potrebama (navesti vrste smetnji kao i„sakrivene smetnje“ i hendikep – fizički, psihički, socijalni)?
•
Kako ta deca mogu da dobiju posebnu negu koja im je potrebna?
•
Kako im se može pomoći da vode normalan društveniživot i da normalno učestvuju u redovnoj nastavi?

16

Ako smo mi, deca, izbeglice ili stranci u drugoj zemlji, imamo pravo na
odgovarajuću negu i zaštitu.

Dodatne informacije: (Članovi 20 i 22 Konvencije o pravima deteta)
Moguće aktivnosti: diskusija na osnovu aktuelnih događaja i vesti iz medija•
Ko su izbeglice, lica koja traže azil, i stranci?
•
Da li znaš nekoga? Odakle su?
•
Šta im je najviše potrebno; ko može da im pomogne i kako?
•
Kako mi možemo da im pomognemo (ako neko
od njih dođe ili je već među nama)?

17

Mi, deca, imamo pravo na odmor, igru i učešće u rekreativnim aktivnostima.

Dodatne informacije: (Član 31 Konvencije o pravima deteta)
Moguće aktivnosti: crtanje i diskusija; izložba crteža
(na primer, u učionici, u školi)•
Deca crtaju ono što vole da rade u svoje slobodno vreme.
•
Svako pokazuje i opisuje svoj crtež.
•
Nastavnik beleži najomiljenije aktivnosti na tabli.
•
Nastavnik vodi diskusiju o tome šta je slobodno vreme i zašto je ono važno.

18

Mi, deca, imamo pravo na zaštitu od svih vrsta nasilja i zlostavljanja.

Dodatne informacije: (Članovi 33, 34, 35, 36, 37 i 38 Konvencije o pravima deteta)
Moguće aktivnosti: diskusija i pisanje po zidu•
Koje vrste nasilja poznaješ (fizičkog i psihičkog)?
•
Ko su nasilne osobe, ko su žrtve?
•
Ko treba da štiti decu od nasilja?

19

Mi, deca, ne smemo da budemo korišćeni kao jeftina radna snaga, naročito
ne zbog našeg školovanja.

Dodatne informacije: (Član 32 Konvencije o pravima deteta)
Nastavnici treba da se uvere da deca razumeju razliku između obavljanja
kućnih poslova koji su vezani za njihovu odgovornost kao članova porodice i
eksploatisanja.
Moguće aktivnosti: diskusija•
Da li vi, deca, pomažete kod kuće i kakvu vrstu poslova radite?
•
Da li znate decu koja ne idu u školu zato što su prisiljena da rade?
•Čega su lišena ta deca?

20

KONVENCIJA O PRAVIMA DETETAPREAMBULA
Države članice ove konvencije,
Smatrajući da, u skladu sa principima proklamovanim u Povelji Ujedinjenih
nacija, priznavanje urođenog dostojanstva i jednakih i neotuđivih prava svih
pripadnika ljudske zajednice predstavlja osnovu slobode, pravde i mira u
svetu,
Imajući u vidu da su narodi Ujedinjenih nacija u Povelji ponovo potvrdili
veru u osnovna prava čoveka i dostojanstvo i vrednost ljudske ličnosti iodlučili da doprinose socijalnom napretku i podizanju životnog standarda
u većoj slobodi,
Svesne da su Ujedinjene nacije u Opštoj deklaraciji o pravima čoveka imeđunarodnim paktovima o pravima čoveka proklamovale i saglasile
se da svakom pojedincu pripadaju sva prava i slobode sadržane u njima,
bez obzira na rasu, boju kože, pol, jezik, veroispovest, političko ili drugoubeđenje, nacionalno ili socijalno poreklo i imovinsko stanje, rođenje ili
drugi status,
Podsećajući da su Ujedinjene nacije u Opštoj deklaraciji o pravima čoveka
proklamovale da detinjstvu pripada posebna briga i pomoć,
Uverene da porodici, kao osnovnoj jedinici društva i prirodnoj sredini za
razvoj i blagostanje svih njenih članova, a posebno dece, treba da budepružena neophodna zaštita i pomoć kako bi mogla u potpunosti da preuzme
odgovornosti u zajednici,
Svesne činjenice da dete, u cilju potpunog i skladnog razvoja ličnosti, treba
da raste u porodičnoj sredini, u atmosferi sreće, ljubavi i razumevanja,
Smatraju da dete treba da bude u potpunosti pripremljeno da živi samostalno
u društvu i da bude vaspitano u duhu ideala proklamovanih u Povelji
Ujedinjenih nacija, a posebno u duhu mira, dostojanstva, tolerancije, slobode,ravnopravnosti i solidarnosti,

21

Imajući u vidu da je potreba za posvećivanjem posebne brige za deteiznesena u Ženevskoj deklaraciji o pravima deteta iz 1924. godine i u
Deklaraciji o pravima deteta koju su usvojile Ujedinjene nacije 1959. godine
i priznata u Opštoj deklaraciji o pravima čoveka, u Međunarodnom paktu ograđanskim i političkim pravima (posebno u čl. 23. i 24), u Međunarodnom
paktu o ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima (posebno u članu 10)
i u statutima i odgovarajućim instrumentima specijalizovanih agencija imeđunarodnih organizacija koje se bave zaštitom dece,
Imajući u vidu, kako je naznačeno u Deklaraciji o pravima deteta koju je
usvojila Generalna skupština 20. novembra 1959. godine, da su “detetu, sobzirom na njegovu fizičku i mentalnu nezrelost, potrebni posebna zaštita
i briga, uključujući odgovarajuću pravnu zaštitu, kako pre tako i poslerođenja”.
Podsećajući na odredbe Deklaracije o socijalnim i pravnim principima koje
se odnose na zaštitu i blagostanje dece, s posebnim osvrtom na nacionalno
i međunarodno starateljstvo i usvojenje, Pravilima Ujedinjenih nacija ostandardnom minimumu u maloletničkom pravosuđu (Pekinška pravila)i Deklaraciju o zaštiti žena i dece u slučaju vanrednog stanja i oružanog
sukoba,Svesne da u svim zemljama sveta ima dece koja žive u vanredno teškim
uslovima i da je takvoj deci neophodna posebna briga,
Uzimajući u obzir značaj tradicija i kulturnih vrednosti svakog naroda za
zaštitu i skladan razvoj deteta,
Svesne značaja međunarodne saradnje za poboljšanje uslova života dece usvim zemljama, posebno u zemljama u razvoju,
Saglasile su se o sledećem:
DEO I.
Član 1.
Za svrhe ove konvencije, dete je ljudsko biće koje nije navršilo osamnaest
godina života, ako se, na osnovu zakona koji se odnosi na dete, punoletstvo
ne stiče ranije.

22Član 2.
1. Države članice ove konvencije poštuju i obezbeđuju prava sadržana
u Konvenciji svakom detetu pod njihovom jurisdikcijom, bez ikakve
diskriminacije i bez obzira na rasu, boju kože, pol, jezik, veroispovest,
političko ili drugo ubeđenje, nacionalno, etničko ili socijalno poreklo, imovno
stanje, onesposobljenost, rođenje ili drugi status deteta ili njegovog roditelja
ili zakonitog staratelja.
2. Države članice preduzimaju sve potrebne mere kako bi se obezbedila
zaštita deteta od svih oblika diskriminacije ili kazne zasnovane na statusu,
aktivnostima, izraženom mišljenju ili ubeđenju roditelja, zakonitih staratelja
ili članova porodice deteta.
Član 3.
1. U svim aktivnostima koje se tiču dece od primarnog značaja su interes
deteta bez obzira na to da li ih sprovode javne ili privatne institucije zasocijalnu zaštitu, sudovi, administrativni organi ili zakonodavna tela.
2. Države članice se obavezuju da detetu obezbede takvu zaštitu i brigu
koja je neophodna za njegovu dobrobit, uzimajući u obzir prava i obaveze
njegovih roditelja, zakonitih staratelja ili drugih pojedinaca koji su pravno
odgovorni za dete i preduzimaju u tom cilju sve potrebne zakonodavne iadministrativne mere.
3. Države članice se staraju da institucije, službe i ustanove koje su
odgovorne za brigu ili zaštitu dece budu u skladu sa standardima koje su
utvrdili nadležni organi, posebno u oblasti sigurnosti i zdravlja i broju ipodobnosti osoblja, kao i stručnog nadzora.
Član 4.
Države članice preduzimaju sve odgovarajuće zakonodavne, administrativne
i ostale mere za ostvarivanje prava priznatih u ovoj konvenciji. U vezi sa
ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima, države članice preduzimaju
takve mere maksimalno koristeći svoja raspoloživa sredstva, a gde je topotrebno, u okviru međunarodne saradnje.
Član 5.
Države članice poštuju odgovornosti, prava i dužnosti roditelja ili, ako je
takav slučaj, članova šire porodice ili zajednice, kako je predviđeno lokalnim

23

običajima, zakonskih staratelja ili drugih lica zakonski odgovornih za dete,da na način koji je u skladu s razvojem sposobnosti deteta obezbede, uputei usmeravaju dete u ostvarivanju njegovih prava koja su priznata u ovoj
konvenciji.
Član 6.
1. Države članice priznaju da svako dete samim rođenjem ima pravo naživot.
2. Države članice obezbeđuju u najvećoj mogućoj meri opstanak i razvoj
deteta.
Član 7.
1. Dete se prijavljuje odmah nakon rođenja i od rođenja ima pravo na ime,
pravo na staranje, državljanstvo i, ako je to moguće, pravo da zna ko su muroditelji i pravo na njihovo staranje.
2. Države članice obezbeđuju ostvarivanje ovih prava u skladu s nacionalnim
zakonom i svojim obavezama u skladu s odgovarajućim međunarodnim
instrumentima iz ove oblasti, posebno u slučajevima u kojima bi dete inače
bilo apatrid.
Član 8.
1. Države članice se obavezuju da poštuju pravo deteta na očuvanje svog
identiteta, uključujući državljanstvo, ime i porodične veze, kako je to priznato
zakonom, bez nezakonitog mešanja.
2. U slučajevima kada je dete nelegalno lišeno nekih ili svih elemenata svog
identiteta, države članice pružaju odgovarajuću pomoć i zaštitu kako bi mušto brže bio vraćen identitet.
Član 9.
1. Države članice obezbeđuju da nijedno dete ne bude odvojeno od svojih
roditelja protiv njihove volje, osim kada nadležni organi na osnovu sudskog
uvida odluče, u skladu s odgovarajućim zakonom i procedurama, da je takvo
razdvajanje neophodno i u najboljem interesu deteta. Takva odluka možebiti neophodna u određenom slučaju, kao npr. ako roditelji zlostavljaju ili
zanemaruju dete ili ako žive odvojeno pa se mora doneti odluka o mestu
stanovanja deteta.

24

2. U svakom postupku, u skladu a tačkom 1, sve zainteresovane strane
dobiće priliku da učestvuju u postupku i da iznesu svoje mišljenje.
3. Države članice poštuju pravo deteta koje je odvojeno od jednog ili oba
roditelja da održava lične odnose i neposredne kontakte sa oba roditelja na
stalnoj osnovi, osim ako je to u suprotnosti sa najboljim interesima deteta.
4. U slučajevima kada je razdvajanje posledica mere koju je preduzeladržava članica, kao što su pritvor, zatvor, izgnanstvo, deportacija ili smrt
(uključujući smrt koja iz bilo kod razloga nastupi dok je na brizi države)jednog ili oba roditelja ili deteta, država članica će, na zahtev, roditeljima,
detetu ili, ako je takav slučaj, drugom članu porodice obezbediti osnovne
informacije o mestu boravka odsutnog člana/članova porodice ako davanje
takve informacije ne ide na štetu dobrobiti deteta. Države članice se nadalje
staraju da podnošenje takvog zahteva samo po sebi ne povlači nikakve štetne
posledice za zainteresovano lice/lica.
Član 10.
1. U skladu sa obavezom država članica, shodno članu 9. tačka 1, zahteve
deteta ili njegovih roditelja da uđe u državu članicu ili je napusti radi spajanja
porodice države članice rešavaju na pozitivan, human i ekspeditivan način.
Države članice, takođe, obezbeđuju da podnošenje takvog zahteva ne povlači
nikakve štetne posledice za podnosioce zahteva i članove njihove porodice.
2. Dete čiji roditelji žive u različitim državama ima pravo da održava lične
veze i neposredne kontakte sa oba roditelja na stalnoj osnovi, osim pod
izuzetnim okolnostima. U tom cilju i u skladu sa obavezom država članica,
shodno članu 9. tačka 2, države članice poštuju pravo deteta i njegovih
roditelja da napuste svaku zemlju, uključujući i sopstvenu, kao i da uđu
u svoju zemlju. Pravo na napuštanje svake zemlje podleže samo onim
ograničenjima koja su propisana zakonom i koja su potrebna radi zaštite
nacionalne bezbednosti, javnog reda (ordre public) javnog zdravlja i morala
ili prava i sloboda drugih i koja su u skladu sa ostalim pravima priznatim u
ovoj konvenciji.
Član 11.
1. Države članice preduzimaju mere za borbu protiv nelegalnog transfera i
nevraćanje dece iz inostranstva.

25

2. U tom cilju, države članice podstiču zaključivanje bilateralnih ili
multilateralnih sporazuma ili pristupanje postojećim sporazumima.
Član 12.
1. Države članice obezbeđuju detetu koje je sposobno da formira svoje
sopstveno mišljenje pravo slobodnog izražavanja tog mišljenja o svim
pitanjima koja se tiču deteta, s tim što se mišljenju deteta posvećuje dužna
pažnja u skladu sa godinama života i zrelošću deteta.
2. U tu svrhu, detetu se posebno daje prilika da bude saslušano u svim
sudskim i administrativnim postupcima koji se odnose na njega, bilo
neposredno ili preko zastupnika ili odgovarajućeg organa, na način koji je uskladu sa proceduralnim pravilima nacionalnog zakona.
Član 13.
1. Dete ima pravo na slobodu izražavanja koja obuhvata i slobodu da traži,prima i daje informacije i ideje svih vrsta, bez obzira na granice, bilo usmeno
ili pismeno ili preko štampe, umetnosti ili nekog drugog medija po izboru
deteta.
2. Ostvarivanje ovog prava može da podleže izvesnim ograničenjima, alisamo onim koja su određena zakonom i koja su neophodna:(a) radi poštovanja prava ili ugleda drugih; ili(b) radi zaštite nacionalne bezbednosti, ili javnog reda (ordre public), ilijavnog zdravlja ili morala.
Član 14.
1. Države članice poštuju pravo deteta na slobodu mišljenja, savesti i
veroispovesti.
2. Države članice poštuju prava i dužnosti roditelja i, ako je takav slučaj,zakonitih staratelja da usmeravaju dete u ostvarivanju njegovog prava nanačin koji je u skladu sa razvojem njegovih sposobnosti.
3. Sloboda ispoljavanja veroispovesti ili ubeđenja može da podleže samo
onim ograničenjima koja su propisana zakonom i koja su neophodna radi
zaštite javne sigurnosti, reda, zdravlja ili morala ili osnovnih prava i sloboda
drugih.

26Član 15.
1. Države članice priznaju prava deteta na slobodu udruživanja i slobodu
mirnog okupljanja.
2. Ne mogu se nametnuti nikakva ograničenja na ostvarivanje ovih prava,
osim onih koja su u skladu sa zakonom i koja su neophodna u demokratskom
društvu u interesu nacionalne bezbednosti ili javne sigurnosti, javnog reda
(ordre public), zaštite javnog zdravlja ili morala ili zaštite prava i sloboda
drugih.
Član 16.
1. Ni jedno dete ne sme biti izloženo samovoljnom ili nezakonitom
mešanju u njegov privatni i porodični život, dom ili ličnu prepisku, kao ni
nezakonitim napadima na njegovu čast i ugled.
2. Dete ima pravo na zaštitu zakona od takvog mešanja ili napada.
Član 17.
Države članice priznaju značajnu ulogu sredstvima javnog informisanja
i omogućavaju pristup deteta informacijama i materijalima iz različitih
nacionalnih i međunarodnih izvora, posebno onih čiji je cilj unapređenje
njegovog socijalnog, duhovnog i moralnog dobra i fizičkog i mentalnog
zdravlja. U tom cilju, države članice:(a) podstiču sredstva javnog informisanja da šire informacije i materijale odsocijalnog i kulturnog interesa za dete i u skladu sa članom 29;(b) podstiču međunarodnu saradnju u proizvodnji, razmeni i širenju takvih
informacija i materijala iz različitih kulturnih, nacionalnih i međunarodnih
izvora;(c) podstiču objavljivanje i širenje dečjih knjiga;(d) podstiču sredstva javnog informisanja da posvete posebnu pažnju
lingvističkim potrebama deteta koje pripada manjinskoj grupi ili koje je
autohtonog porekla;(e) podstiču razvoj odgovarajućih smernica za zaštitu deteta od informacija imaterijala koji štete njegovom dobru, imajući u vidu odredbe čl. 13. i 18.
Član 18.
1. Države članice će uložiti sve napore kako bi se uvažavalo načelo da oba
roditelja imaju zajedničku odgovornost u podizanju i razvoju deteta. Roditeljiili, u zavisnosti od slučaja, zakoniti staratelji imaju glavnu odgovornost za
podizanje i razvoj deteta. Interesi deteta su njihova osnovna briga.

27

2. Radi garantovanja i unapređivanja prava sadržanih u ovoj konvenciji,države članice pružaju roditeljima i zakonitim starateljima odgovarajuću
pomoć u obavljanju dužnosti vaspitavanja deteta i obezbeđuju razvoj
institucija, objekata i službi za brigu o deci.
3. Države članice preduzimaju sve odgovarajuće mere kako bi obezbedile
da se deca zaposlenih roditelja koriste uslugama dečjih ustanova i objekata.
Član 19.
1. Države članice preduzimaju sve odgovarajuće zakonodavne,
administrativne, socijalne i obrazovne mere radi zaštite deteta od svih
oblika fizičkog ili mentalnog nasilja, povreda ili zloupotrebe, zanemarivanja
ili nemarnog odnosa, maltretiranja ili eksploatacije, uključujući i seksualnu
zloupotrebu, dok je na brizi kod roditelja, zakonitih staratelja ili nekog
drugog lica kome je poverena briga o detetu.
2. Takve zaštitne mere treba da obuhvate, po potrebi, efikasne postupkeza ustanovljavanje socijalnih programa za obezbeđenje podrške neophodne
detetu i onima kojima je poverena briga o detetu, kao i ostale oblikesprečavanja, utvrđivanja, prijavljivanja, prosleđivanja, istrage, postupanja
i praćenja slučajeva ovde navedenog zlostavljanja deteta i, po potrebi,
obraćanja sudu.
Član 20.
1. Dete koje je privremeno ili trajno lišeno porodične sredine ili kome, unjegovom najboljem interesu, nije dozvoljeno da ostane u tom krugu ima
pravo na posebnu zaštitu i pomoć države.
2. Države članice, u skladu sa svojim nacionalnim zakonima, obezbeđuju
alternativno staranje za takvo dete.
3. Takvo staranje treba da obuhvata, između ostalog, smeštaj u drugu
porodicu, kafalah prema islamskom pravu, usvojenje ili, ako je neophodno,
smeštaj u odgovarajuće ustanove za brigu o deci. Pri razmatranju rešenja,
treba obratiti dužnu pažnju i na činjenicu da je poželjan kontinuitet u
podizanju deteta, kao i na etničko, versko, kulturno i lingvističko poreklo
deteta.
Član 21.
Države članice koje priznaju i/ili dozvoljavaju sistem usvojenja obezbeđuju
da najbolji interesi deteta budu odlučujući i:28

(a) obezbeđuju da usvojenje deteta odobrava samo nadležni organ kojiutvrđuje, u skladu sa odnosnim zakonom i procedurama i na osnovu svih
relevantnih i pouzdanih informacija, da se usvojenje dozvoljava s obzirom
na položaj deteta u vezi sa roditeljima, rođacima i zakonitim starateljima i,
po potrebi, da su zainteresovana lica svesno dala saglasnost za usvojenje na
osnovu takvog saveta koji može biti potreban;(b) priznaju da se međudržavno usvojenje može smatrati alternativnom
mogućnošću brige o detetu ako se dete ne može smestiti u drugu porodicu
ili biti usvojeno ili ako se o njemu ne može voditi briga na pogodan način uzemlji njegovog porekla;(c) obezbeđuju da dete na koje se odnosi međudržavno usvojenje uživa
zaštitu i standarde jednake onima koji postoje u slučaju usvojenja u okviru
jedne zemlje;(d) preduzimaju sve odgovarajuće mere kako u slučaju međudržavnog
usvojenja smeštaj ne bi imao za posledicu neopravdanu finansijsku korist za
one koji u tome ne učestvuju;(e) unapređuju, gde je to pogodno, ciljeve ovog člana zaključivanjem
bilateralnih ili multilateralnih aranžmana ili sporazuma i nastoje, u tom
okviru, da smeštaj deteta u drugoj zemlji izvrše nadležni organi ili tela.
Član 22.
1. Države članice preduzimaju odgovarajuće mere kako bi detetu koje traži
status izbeglice ili koje se smatra izbeglicom, u skladu sa odgovarajućimmeđunarodnim ili nacionalnim zakonom i procedurama, bez obzira na toda li je dete u pratnji svojih roditelja ili nekog drugog lica ili ne, omogućile
da dobije odgovarajuću zaštitu i humanitarnu pomoć u ostvarivanju pravasadržanih u ovoj konvenciji i u drugim međunarodnim instrumentima
o pravima čoveka ili o humanitarnim pitanjima čije su članice pomenutedržave.
2. U tom cilju, države članice, ako smatraju za shodno, učestvuju u svim
naporima Ujedinjenih nacija i drugih nadležnih međuvladinih ili nevladinihorganizacija koje sarađuju sa Ujedinjenim nacijama, u cilju zaštite i pružanja
pomoći takvom detetu i nalaženja roditelja ili drugih članova porodice
deteta izbeglice radi pribavljanja informacija neophodnih za spajanje sa
njegovom porodicom. U slučajevima kada se ne mogu pronaći roditelji niti
ostali članovi porodice, detetu se pruža jednaka zaštita kao i svoj drugoj decikoja su stalno ili privremeno lišena porodičnog kruga iz bilo kog razloga,
kako je to navedeno u ovoj konvenciji.

29Član 23.
1. Države članice priznaju da mentalno zaostalo ili fizički invalidno detetreba da uživa pun i dostojan život, u uslovima kojima se obezbeđuje njegovo
dostojanstvo, podstiče samostalnost i olakšava aktivno učešće deteta u
zajednici.
2. Države članice uvažavaju pravo invalidnog deteta na posebnu negu i
podsticaće i obezbeđivati pomoć detetu koje za to ispunjava uslove i onima
koji su odgovorni za staranje o njemu, a za koju je podnesen zahtev, zavisno
od raspoloživih sredstava, i koja odgovara stanju deteta i uslovima roditelja
ili drugih lica koja se staraju o detetu.
3. Uvažavajući posebne potrebne invalidnog deteta, pomoć u skladu
s tačkom 2. pruža se besplatno uvek kad je to moguće, imajući u vidu
finansijska sredstva roditelja ili drugih lica koja se staraju o detetu, i koja jetako osmišljena da invalidno dete ima efikasan pristup i dobija obrazovanje,
obuku, usluge zdravstvene zaštite i rehabilitacije, pripremu za zapošljavanje
i mogućnost rekreacije na način koji doprinosi ostvarivanju što potpunije
društvene integracije i ličnog razvoja deteta, uključujući kulturni i duhovni
razvoj.
4. Države članice unapređuju, u duhu međunarodne saradnje, razmenu
odgovarajućih informacija u oblasti preventivne zaštite zdravlja i
medicinskog, psihološkog i funkcionalnog lečenja invalidnog deteta,
uključujući širenje i dostupnost informacija u vezi sa metodama obuke ucilju rehabilitacije i stručnog osposobljavanja, kako bi se državama članicama
omogućilo da poboljšaju svoje mogućnosti i veštine i prošire svoja iskustva
u tim oblastima. U tom cilju, posebna pažnja poklanja se potrebama zemalja
u razvoju.
Član 24.
1. Države članice priznaju pravo deteta na najviši nivo zdravstvene i
medicinske zaštite i na rehabilitaciju. Države članice će nastojati da ni jednom
detetu ne bude uskraćeno pravo na takvu zdravstvenu zaštitu.
2. Države članice će se zalagati za potpuno ostvarivanje ovog prava i,
posebno, preduzimati odgovarajuće mere za:(a) smanjenje smrtnosti odojčadi i dece;(b) obezbeđenje neophodne medicinske pomoći i zdravstvene zaštite svoj
deci, sa naglaskom na razvoj primarne zdravstvene zaštite;
30

(c) suzbijanje bolesti i pothranjenosti, uključujući u okviru primarne
zdravstvene zaštite, između ostalog primenu lako dostupne tehnologije iobezbeđujući adekvatne hranljive namirnice i čistu vodu za piće, uzimajući
u obzir opasnosti i rizik zagađenja životne sredine;(d) obezbeđenje odgovarajuće zaštite majke pre i posle rođenja deteta;(e) omogućavanje svim segmentima društva, posebno roditeljima i deci, dabudu informisani i da im se pruži podrška u korišćenju osnovnih znanja ozdravIju, ishrani deteta, prednostima dojenja, higijeni i higijenskim uslovimaživotne sredine, kao i sprečavanju nesreća;(f) razvoj preventivne zdravstvene zaštite, savete roditeljima i obrazovanje ipružanje usluga u vezi s planiranjem porodice.
3. Države članice preduzimaju sve efikasne i odgovarajuće mere za
ukidanje tradicionalne prakse koja šteti zdravlju dece.
4. Države članice preuzimaju na sebe obavezu da unapređuju i podstičumeđunarodnu saradnju u cilju postepenog postizanja potpune realizacije
prava iz ovog člana. U tom pogledu, posebno će se uzeti u obzir potrebe
zemalja u razvoju.
Član 25.
Države članice uvažavaju pravo deteta, koje su nadležni organi zbrinuli
radi staranja, zaštite ili lečenja njegovog fizičkog ili mentalnog zdravlja, na
periodične provere lečenja koja se obezbeđuje detetu i svih ostalih okolnosti
od značaja za njegovo zbrinjavanje.
Član 26.
1. Države članice uvažavaju pravo svakog deteta da koristi socijalnu
zaštitu, uključujući socijalno osiguranje, i preduzimaju sve mere neophodne
za puno ostvarivanje tog prava u skladu s nacionalnim zakonima.
2. Ove povlastice treba da budu priznate, ako to odgovara, uzimajući uobzir sredstva i uslove deteta i lica koja su odgovorna za izdržavanje deteta,kao i sve ostale uslove značajne za zahteve za povlastice koje podnese dete
ili koji se podnesu u njegovo ime.
Član 27.
1. Države članice priznaju pravo svakog deteta na životni standard primeren
fizičkom, mentalnom, duhovnom, moralnom i društvenom razvoju deteta.

31

2. Roditelj(i) ili druga lica odgovorna za dete imaju prvenstveno
odgovornost da, u okviru svojih sposobnosti i finansijskih mogućnosti,
obezbede životne uslove potrebne za razvoj deteta.
3. Države članice, u skladu s nacionalnim uslovima i svojim mogućnostima,
preduzimaju odgovarajuće mere za pomoć roditeljima i drugim licima
odgovornim za dete, radi ostvarivanja ovog prava i, u slučaju potrebe,
obezbeđuju materijalnu pomoć i programe potpore, posebno u pogledu
ishrane, odeće i stanovanja.
4. Države članice preduzimaju sve odgovarajuće mere kako bi obezbedile dadete dobija izdržavanje od roditelja ili drugih lica koja su finansijski odgovorna
za dete, kako u okviru države članice tako i iz inostranstva. Posebno, ako
lice koje je finansijski odgovorno za dete ne živi u istoj državi u kojoj i dete,države članice podstiču pristupanje međunarodnim sporazumima, odnosno
zaključenje takvih sporazuma, kao i drugih odgovarajućih aranžmana.
Član 28.
1. Države članice priznaju pravo deteta na obrazovanje i, radi postepenog
ostvarenja tog prava na osnovu jednakih mogućnosti, posebno:(a) proglašavaju osnovno obrazovanje obaveznim i besplatnim za sve;(b) podstiču razvoj različitih oblika srednjoškolskog obrazovanja, uključujući
opšte i stručno obrazovanje, koje je dostupno svoj deci i preduzimaju
odgovarajuće mere kao što su uvođenje besplatnog obrazovanja i pružanje
finansijske pomoći u slučaju potrebe;(c) svima omogućavaju sticanje visokog obrazovanja na osnovu sposobnosti,
koristeći prikladna sredstva;(d) svoj deci stavljaju na raspolaganje obrazovne i stručne informacije iusluge profesionalne orijentacije;(e) preduzimaju mere za podsticanje redovnog pohađanja škole i smanjenje
ispisivanja iz škole.
2. Države članice preduzimaju sve odgovarajuće mere kako bi se
disciplina u školama mogla sprovoditi na način koji je u skladu sa ljudskim
dostojanstvom deteta i ovom konvencijom.
3. Države članice unapređuju i podstiču međunarodnu saradnju opitanjima koja se odnose na obrazovanje, posebno radi doprinosa eliminaciji
neznanja i nepismenosti u svetu i olakšanja pristupa nauci, tehničkom
znanju i savremenim metodama nastave. U tom pogledu, posebna pažnja se
poklanja potrebama zemalja u razvoju.
32Član 29.
1. Države članice saglasne su da obrazovanje deteta treba da bude usmerenona:(a) razvoj ličnosti deteta i razvoj obdarenosti i mentalnih i fizičkih sposobnosti
do krajnjih granica;(b) razvoj poštovanja prava čoveka i osnovnih sloboda, kao i poštovanje
principa sadržanih u Povelji Ujedinjenih nacija;(c) razvoj poštovanja roditelja deteta, njegovog kulturnog identiteta, jezika ivrednosti, nacionalnih vrednosti zemlje u kojoj dete živi i zemlje iz koje ono
potiče, kao i civilizacija koje su različite od njegove;(d) pripremu deteta za odgovoran život u slobodnom društvu, u duhu
razumevanja, mira, tolerancije, jednakosti polova i prijateljstva među svim
narodima, etničkim, nacionalnim i verskim grupama i licima autohtonog
porekla;(e) razvoj poštovanja prirodne sredine.
2. Ni jedna odredba ovog člana, kao ni člana 28. ne sme se tumačiti tako dase ograničava sloboda pojedinaca i tela da osnivaju i upravljaju obrazovnim
ustanovama, imajući uvek u vidu poštovanje principa izloženih u tački 1.
ovog člana i pod uslovom da je obrazovanje u takvim institucijama u skladu
sa minimalnim standardima koje može propisati država.
Član 30.
U onim državama u kojima postoje etničke, verske ili jezičke manjine ililica autohtonog porekla, dete koje pripada takvoj manjini ili je autohtonog
porekla ne sme biti lišeno prava, u zajednici sa ostalim pripadnicima grupe,na svoju kulturu, ispovedanje svoje vere i vršenje verskih obreda ili upotrebu
svog jezika.
Član 31.
1. Države članice priznaju pravo deteta na odmor i slobodno vreme, na
igru i rekreaciju koja odgovara uzrastu deteta i slobodno učešće u kulturnomživotu i umetnosti.
2. Države članice poštuju i unapređuju pravo deteta na puno učešće ukulturnom i umetničkom životu i podstiču pružanje odgovarajućih i jednakih
mogućnosti za kulturne, umetničke, rekreativne i slobodne aktivnosti.

33Član 32.
1. Države članice priznaju pravo deteta na zaštitu od ekonomske
eksploatacije i rada na poslu koji može biti opasan ili ometati obrazovanje
deteta ili štetiti zdravlju deteta, odnosno njegovom fizičkom, mentalnom,duhovnom, moralnom ili socijalnom razvoju.
2. Države članice preduzimaju zakonodavne, administrativne, socijalne iobrazovne mere za primenu odredaba ovog člana. U tom cilju, a imajući
u vidu odgovarajuće odredbe drugih međunarodnih instrumenata, države
članice posebno:(a) određuju minimalnu starost za zapošljavanje;(b) obezbeđuju regulisanje radnog vremena i uslova rada;(c) određuju odgovarajuće kazne ili druge sankcije kako bi se osigurala
efikasna primena odredaba ovog člana.
Član 33.
Države članice preduzimaju sve odgovarajuće mere, uključujući
zakonodavne, administrativne, socijalne i obrazovne mere, za zaštitu dece
od nelegalne upotrebe opojnih droga i psihotropskih supstanci, kako je
definisano odgovarajućim međunarodnim ugovorima, i za sprečavanje
korišćenja dece u nelegalnoj proizvodnji i trgovini tim supstancama.
Član 34.
Države članice obavezuju se da zaštite dete od svih oblika seksualnog
izrabljivanja i seksualne zloupotrebe. U tom cilju, države članice posebno
preduzimaju sve odgovarajuće nacionalne, bilateralne i multilateralne mereza sprečavanje:(a) navođenja ili prisiljavanja deteta da učestvuje u nezakonitim seksualnimaktivnostima;(b) eksploatatorskog korišćenja dece u prostituciji ili drugim nezakonitim
seksualnim radnjama;(c) eksploatatorskog korišćenja dece u pornografskim predstavama ičasopisima.
Član 35.
Države članice preduzimaju sve odgovarajuće nacionalne, bilateralne i
multilateralne mere za sprečavanje nasilnog odvođenja, prodaje ili trgovine
decom u bilo kom cilju i u bilo kom obliku.
Član 36.
Države članice štite dete od svih drugih oblika eksploatacije štetne za dete.
34Član 37.
Države članice obezbeđuju da:(a) ni jedno dete ne bude izloženo mučenju ili drugim okrutnim, neljudskim
ili ponižavajućim postupcima ili kazni. Smrtna kazna i doživotna robija bez
mogućnosti puštanja na slobodu ne može se izreći za krivična dela koja su
učinila lica mlađa od osamnaest godina;(b) ni jedno dete ne može biti lišeno slobode nezakonito ili samovoljno.
Hapšenje, pritvor ili zatvor za dete mora biti u skladu sa zakonom i koristiti
se samo kao poslednja moguća mera i za najkraće moguće vreme;(c) sa detetom lišenim slobode postupa se tako što se poštuje dostojanstvo
ljudske ličnosti, kao i na način kojim se uzimaju u obzir potrebe lica njegovih
godina. Svako dete lišeno slobode odvaja se od odraslih, osim ako se nesmatra da je to u najboljem interesu deteta i ima pravo da održava kontaktsa svojom porodicom preko pisama i poseta, osim u izuzetnim slučajevima;(d) svako dete lišeno slobode ima pravo na hitnu pravnu i drugu odgovarajuću
pomoć, pravo da pred sudom ili drugim nadležnim, nezavisnim i
nepristrasnim organom postavi pitanje zakonitosti lišavanja slobode, kao i
pravo na hitnu odluku o tom pitanju.
Član 38.
1. Države članice obavezuju se da poštuju i obezbede poštovanje pravilameđunarodnog humanitarnog prava koja se primenjuju na njih u oružanim
sukobima, a koja se odnose na dete.
2. Države članice preduzimaju sve praktično izvodljive mere kako lica
koja još nisu navršila petnaest godina života ne bi neposredno učestvovala
u sukobima.
3. Države članice se uzdržavaju od regrutovanja u oružane snage lica koja
još nisu navršila petnaest godina života.
Pri regrutovanju onih lica koja su navršila petnaest godina života ali neosamnaest države članice nastoje da daju prednost najstarijima.
4. U skladu sa obavezama na osnovu međunarodnog humanitarnog
prava da štite civilno stanovništvo u oružanim sukobima, države članicepreduzimaju sve praktično izvodljive mere kako bi obezbedile zaštitu i brigu
o deci pogođenoj oružanim sukobom.

35Član 39.
Države članice preduzimaju sve odgovarajuće mere za bolji fizički i
psihički oporavak i socijalnu reintegraciju deteta koje je žrtva nekog oblika
zanemarivanja, eksploatacije, zloupotrebe, mučenja ili nekog drugog oblika
okrutnog, nehumanog ili ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja ilioružanih sukoba. Takav oporavak i reintegracija se odvijaju u sredini koja
podstiče zdravlje, samopoštovanje i dostojanstvo deteta.
Član 40.
1. Države članice priznaju pravo svakog deteta za koje se tvrdi ili koje jeoptuženo ili za koje je priznato da je prekršilo krivični zakon da se s njim
postupa na način kojim se podstiče njegovo osećanje dostojanstva i vrednosti,
što jača njegovo poštovanje prava čoveka i osnovne slobode drugih i pri čemuse uzimaju u obzir uzrast deteta i želja da se poboljša njegova reintegracija ida ono preuzme konstruktivnu ulogu u društvu.
2. U tom cilju i imajući u vidu odgovarajuće odredbe međunarodnih
instrumenata, države članice posebno obezbeđuju da se:(a) ni za jedno dete neosnovano ne tvrdi, da ne bude optuženo ili da ne prizna
da je prekršilo krivični zakon zbog dela ili propusta koji nisu zabranjeni
nacionalnim ili međunarodnim zakonima u vreme kada su učinjeni;(b) svakom detetu za koje se tvrdi ili koje je optuženo za kršenje krivičnog
zakona daju bar sledeće garancije:(i) da se smatra nevinim dok se krivica ne dokaže po zakonu;(ii) da bude odmah i direktno obavešteno o optužbama protiv njega i ukoliko
je potrebno njegovih roditelja ili zakonskih staratelja i da ima pravnu ili
drugu odgovarajuću pomoć u pripremi i prezentiranju svoje odbrane;(iii) da se postupak vodi bez zakašnjenja od strane nadležnog nezavisnog i
nepristrasnog organa ili sudskog tela, u pravičnom saslušanju u skladu sazakonom, u prisustvu pravne ili druge odgovarajuće pomoći, i osim ukoliko
se ne smatra da to nije u interesu deteta, posebno uzimajući u obzir njegove
godine, ili položaj njegovih roditelja ili zakonskih staratelja;(iv) da ne bude prisiljeno da svedoči ili da prizna krivicu; da se ispituju ili
da budu ispitani svedoci druge strane i da se obezbedi učešće i ispitivanje
njegovih svedoka pod jednakim uslovima;(v) da ukoliko se smatra da je prekršilo krivični zakon, ovu odluku i svakudosuđenu meru koja iz toga proizlazi, ponovo razmatra viši, nadležni,nezavisni i nepristrasni organ ili sudsko telo u skladu sa zakonom;(vi) da ima besplatnu pomoć prevodioca ukoliko dete ne može da razume iline govori jezik koji se koristi;(vii) da se poštuje njegova privatnost na svim nivoima postupka.
36

3. Države potpisnice će nastojati da podstiču donošenje zakona, postupaka,
uspostavljanje organa i ustanova primenljivih na decu za koju se tvrdi, koja
su optužena i za koju se smatra da su prekršili krivični zakon, a posebno:(a) utvrđivanje najniže starosti ispod koje deca ne mogu biti smatrana
sposobnim za kršenje krivičnog zakona;(b) kadgod je moguće i poželjno, mere za postupanje sa takvom decom, bez
pribegavanja sudskom postupku, s tim da ljudska prava i zakonska zaštita
budu u potpunosti poštovana.
Raznolikost raspoloživih mogućnosti kao što su briga, savetovanje, nadzor;pravno zastupanje; uslovno kažnjavanje; prihvat; obrazovanje i programi
stručnog usmeravanja i druge mogućnosti institucionalne brige biće na
raspolaganju da bi se obezbedilo da se sa decom postupa na način koji
odgovara njihovom dobu i koji je proporcionalan i okolnostima i učinjenom
delu.
Član 41.
Ni jedna odredba ove konvencije neće uticati na bilo koje druge odredbe koje
više doprinose ostvarivanju prava deteta, a koje se eventualno nalaze:(a) u zakonima države članice ili(b) u međunarodnom pravu koje ta država primenjuje.
DEO II.
Član 42.
Države članice obavezuju se da s principima i odredbama Konvencije što širei na odgovarajući i aktivan način upoznaju kako odrasla lica tako i decu.
Član 43.
1. Radi razmatranja postignutog napretka država članica u izvršavanju
obaveza preuzetih na osnovu ove konvencije, osniva se Komitet za prava
deteta koji vrši funkcije navedene u daljem tekstu.
2. Komitet sačinjava osamnaest eksperata visokih moralnih kvaliteta i
priznate kompetentnosti u oblasti na koju se odnosi ova Konvencija. Članove
Komiteta biraju države članice iz redova svojih državljana i oni obavljaju
svoje dužnosti u ličnom svojstvu, pri čemu se vodi računa o podjednakoj
geografskoj zastupljenosti, kao i o glavnim pravnim sistemima.

37

3. Članovi Komiteta biraju se tajnim glasanjem sa liste lica koja nominujudržave članice. Svaka država članica može nominovati jedno lice iz redova
svojih državljana.
4. Prvi izbori za Komitet održavaju se najkasnije šest meseci nakon
datuma stupanja na snagu ove konvencije, a nakon toga svake druge
godine. Najmanje četiri meseca pre datuma svih izbora, Generalni sekretar
Ujedinjenih nacija upućuje pismo državama članicama pozivajući ih dapodnesu svoje nominacije u roku od dva meseca. Generalni sekretar nakon
toga priprema listu svih tako nominovanih lica prema abecednom redu,
naznačujući i države članice koje su ih nominovale i podnosi je državamačlanicama ove konvencije.
5. Izbori se održavaju na sastancima država članica koje saziva Generalni
sekretar u sedištu Ujedinjenih nacija. Na tim sastancima na kojima kvorumčine dve trećine država članica, u Komitetu se biraju lica koja dobiju najveći
broj glasova i apsolutnu većinu glasova predstavnika država članica koji su
prisutni i koji glasaju.
6. Članovi Komiteta biraju se na period od četiri godine. Mogu se ponovo
birati ako budu ponovno nominovani. Mandat petorice članova izabranih na
prvim izborima ističe nakon dve godine. Odmah nakon prvih izbora, imena
te petorice članova žrebom utvrđuje predsedavajući sastanka.
7. Ako neki član Komiteta umre ili podnese ostavku ili izjavi da iz nekog
drugog razloga ne može više da obavlja dužnosti u Komitetu, država članica
koja je nominovala tog člana imenuje drugog eksperta iz redova svojihdržavljana na isto mesto za preostali deo mandata u zavisnosti od odobrenja
Komiteta.
8.

Komitet utvrđuje svoj poslovnik.

9.

Komitet bira svoje funkcionere na period od dve godine.

10. Sastanci Komiteta obično se održavaju u sedištu Ujedinjenih nacija ili
u nekom drugom pogodnom mestu koje odredi Komitet. Komitet se obično
sastaje jednom godišnje. Dužina trajanja sastanka Komiteta određuje se i, popotrebi, preispituje na sastanku država članica ove konvencije, u zavisnosti
od saglasnosti Generalne skupštine.

3811. Generalni sekretar Ujedinjenih nacija obezbeđuje potrebno osoblje iuslove za efikasno obavljanje funkcija Komiteta na osnovu ove konvencije.
12. Uz saglasnost Generalne skupštine, članovi Komiteta osnovanog na
osnovu ove konvencije primaju platu iz sredstava Ujedinjenih nacija pod
uslovima koje odredi Skupština.
Član 44.
1. Države članice obavezuju se da Komitetu preko Generalnog sekretara
Ujedinjenih nacija podnose izveštaje o merama koje su usvojile, a koje
doprinose ostvarivanju prava koja su ovde priznata, kao i o napretku
postignutom u ostvarivanju tih prava:(a) u roku od dve godine od stupanja Konvencije na snagu u državamačlanicama;(b) nakon toga, svakih pet godina.
2. U izveštajima pripremljenim u skladu s ovim članom ukazaće se na
faktore i teškoće, ako ih ima, koji utiču na stepen ostvarivanja obaveza po ovoj
konvenciji. Izveštaji treba da sadrže dovoljno informacija na osnovu kojih će
Komitet imati potpun uvid u primenu Konvencije u odnosnoj zemlji.
3. Država članica koja je podnela sveobuhvatan prvi izveštaj Komitetu ne
mora u svojim narednim izveštajima koji se podnose u skladu s tačkom 1(b)ponavljati osnovne informacije koje je prethodno već dala.
4. Komitet može zatražiti od država članica dodatne informacije koje seodnose na primenu Konvencije.
5. Komitet podnosi Generalnoj skupštini, preko ekonomskog i socijalnog
saveta, svake dve godine izveštaje o svojim aktivnostima.
6.

Države članice stavljaju izveštaje na uvid javnosti u svojim zemljama.

Član 45.
Radi podsticanja efikasne primene Konvencije i ohrabrivanja međunarodne
saradnje u oblasti o kojoj je reč u ovoj konvenciji:(a) specijalizovane agencije, UNICEF i drugi organi Ujedinjenih nacija imaju
pravo na prisustvo svog predstavnika prilikom razmatranja primene onih
odredaba ove konvencije koje su u njihovoj nadležnosti. Komitet može39

pozvati specijalizovane agencije, UNICEF i druge organe Ujedinjenih nacijada podnesu izveštaje o primeni Konvencije u oblastima koje su u okviru
njihovih aktivnosti;(b) Komitet, ako smatra za shodno, dostavlja specijalizovanim agencijama,
UNICEF-u i drugim nadležnim telima izveštaje država članica koji sadrže
zahtev ili ukazuju na potrebu za stručnim savetima ili pomoći, zajedno sa
eventualnim zapažanjima i predlozima u vezi s tim molbama ili potrebama;(c) Komitet može dati preporuku Generalnoj skupštini da zamoli Generalnog
sekretara da u ime Komiteta preduzme studije o konkretnim pitanjima koja
se odnose na pravo deteta;(d) Komitet može davati predloge i opšte preporuke koje se zasnivaju na
informacijama primljenim u skladu sa čl. 44. i 45. ove konvencije. Takvi
predlozi i opšte preporuke dostavljaju se zainteresovanim državamačlanicama, a Generalna skupština se o njima obaveštava uz eventualne
komentare država članica.
DEO IIIČlan 46.
Ova Konvencija je otvorena za potpisivanje svim državama.
Član 47.
Konvencija podleže ratifikaciji. Ratifikacioni instrumenti se deponuju kod
Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija.
Član 48.
Ova Konvencija ostaje otvorena za pristupanje svim državama. Instrumenti
o pristupanju deponuju se kod Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija.
Član 49.
1. Ova Konvencija stupa na snagu tridesetog dana od datuma deponovanja
dvadesetog ratifikacionog instrumenta ili instrumenta o pristupanju kod
Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija.
2. Za svaku državu koja ratifikuje Konvenciju ili joj pristupi nakon
deponovanja dvadesetog ratifikacionog instrumenta ili instrumentao pristupanju, Konvencija stupa na snagu tridesetog dana od datuma
deponovanja ratifikacionog instrumenta ili instrumenta o pristupanju.

40Član 50.
1. Svaka država članica može predložiti amandman i podneti ga Generalnomsekretaru Ujedinjenih nacija. Generalni sekretar nakon toga dostavlja
predloženi amandman državama članicama uz molbu da naznače da li su
za konferenciju država članica radi razmatranja i glasanja o predlozima.
U slučaju da se u roku od četiri meseca od datuma dostavljanja takvog
amandmana najmanje jedna trećina država članica izjasni za konferenciju,
Generalni sekretar saziva konferenciju pod pokroviteljstvom Ujedinjenih
nacija. Svi amandmani koje usvoji većina država članica koje su prisutne ikoje glasaju na konferenciji, podnose se na odobrenje Generalnoj skupštini.
2. Amandman usvojen u skladu s tačkom (1) ovog člana stupa na snagu
nakon odobrenja Generalne skupštine Ujedinjenih nacija i prihvatanja od
strane dve trećine država članica.
3. Kada stupi na snagu, amandman postaje obavezan za one države članicekoje su ga prihvatile, a ostale države članice i dalje obavezuju odredbe ove
konvencije i svi eventualni amandmani prihvaćeni ranije.
Član 51.
1. Generalni sekretar Ujedinjenih nacija prima i dostavlja svim državama
tekst o rezervama koje izraze države u vreme ratifikacije ili pristupanja.
2. Rezerva koja nije u skladu s ciljem i namenom ove konvencije nije
dozvoljeno.
3. Rezerve se mogu povući u bilo koje vreme pismenim obaveštenjem
upućenim Generalnom sekretaru Ujedinjenih nacija, koji o tome obaveštava
sve države. Takvo obaveštenje stupa na snagu na dan kada ga primi
Generalni sekretar.
Član 52.
Država članica može otkazati ovu konvenciju pismenim obaveštenjem
Generalnom sekretaru Ujedinjenih nacija. Otkaz stupa na snagu godinu
dana nakon što Generalni sekretar primi ovo obaveštenje.
Član 53.
Generalni sekretar Ujedinjenih nacija je određen za depozitara Konvencije.

41Član 54.
Original ove konvencije, čiji su tekstovi na arapskom, kineskom, engleskom,
francuskom, ruskom i španskom jeziku podjednako verodostojni, deponuje
se kod Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija.
Potvrđujući navedeno, potpisnici za to propisno ovlašćeni, potpisali su ovu
konvenciju.

42

DODATNI IZVORI ZA OBUKU ODEČJIM I LJUDSKIM PRAVIMACOUNCIL OF EUROPE (http://www.coe.int)• COMPASS (KOMPAS)
Priručnik za obuku mladih o ljudskim pravimaSadržaj: Knjiga predstavlja sveobuhvatan pristup obuci o ljudskim pravima,
namenjenoj deci. Sadrži pet poglavlja. Nastavnici ne moraju da pročitaju
knjigu u celosti da bi je koristili u svom radu. Mogu da pročitaju samo
odeljke koji ih najviše interesuju.
Objavljeno: maj, 2002.
ISBN: 92-871-4880-5Internet: http://eycb.coe.int/compass/• THE EUROPEAN CONVENTION ON HUMAN RIGHTS(EVROPSKA KONVENCIJA O LJUDSKIM PRAVIMA)
Polazna osnova za nastavnikeSadržaj: Mapa sadrži dva dela. Naći ćete stranice sa osnovnim informacijamao načinu korišćenja publikacije i osnovne informacije o Savetu Evrope, tekst
Evropske Konvencije o ljudskim pravima, uputstva za primenu načela
Konvencije u praksi, informaciju o drugim nadležnostima Saveta Evrope ineke predloge za dalji rad. Postoji prezentacija skraćene verzije Konvencije,
uputstva za nastavnike kao i paket aktivnosti za učenike.
Objavljeno: april, 2001.
Internet: http://www.coe.int/T/E/Com/About_Coe/Brochures/fiche_dhIndex.asp#TopOfPage• EDUCATIONAL PACKAGE (OBRAZOVNI PAKET)
Ideje, izvori, metode i aktivnosti za neformalnumeđukulturnu obuku mladih i odraslihSadržaj: Publikacija je podeljena na dva dela. Prvi deo predstavlja uvod uosnovni koncept i polaznu osnovu za međukulturno obrazovanje. Drugi daje
brojne aktivnosti, metode i izvore. Publikacija je veoma korisno didaktičko
sredstvo za bavljenje pitanjima stereotipa, diskriminacija, ksenofobija,
antisemitizma, rasizma i drugih vidova netolerancije.
Objavljeno: decembar, 1998.
Internet: http://www.coe.int/T/E/human%5Frights/Ecri/3Educational_resources/Education_Pack/Education_Pack_pdf.pdf

43

UNESCO (http://portal.unesco.org)• EDUCATION FOR INTERNATIONAL UNDERSTANDING(OBRAZOVANJE ZA MEĐUNARODNO RAZUMEVANJE)Sadržaj: Brošura opisuje napore UNESCO-a, koji su trajali decenijama, za
unapređenje uslova obrazovanja za sve i dobrog međunarodnog razumevanja.
Ona je izvor bogatih i različitih ideja, eksperimenata i mišljenja o pitanjima
koja su važna za sve nacije kao što su ljudska prava, mir i demokratija.
Namenjena je naročito nastavnicima i učenicima.
Objavljeno: 1996.
Internet: http://unesdoc.unesco.org/images/0012/001248/124833e.pdf
UNICEF (http://unesco.org)• PROMOTING CHILDREN’S PARTICIPATION IN DEMOCRATICDECISION-MAKING (PROMOVISANJE DEČJE PARTICIPACIJEU DEMOKRATSKOM DONOŠENJU ODLUKA)
Sadržaj: Publikacija se bavi učešćem dece i mladih u procesu odlučivanja.
Ona naglašava važnost učešća mladih u procesu donošenja odluka, na
osnovu Konvencije o pravima deteta, važnost aktivizma, kao i učešća na svim
nivoima u okviru struktura koje donose odluke (u porodici, školi, mestu gdežive, omladinskim i drugim organizacijama,...). Ona navodi dobre praktične
primere nekih zemljama.
Objavljeno: 2001.
ISBN: 88-85401-73-2• A LIFE LIKE MINE (ŽIVOT KAO MOJ)Sadržaj: Publikacija je namenjena deci uzrasta od 9 do 12 godina. Poštovanje
dečjih prava predstavljeno je na razumljiv način. Dečji životi opisani su kroz
pojedinačne životne priče, uslove u kojima žive i njihove nade u bolji svet.
Objavljeno: 2001.
ISBN: 0-7894-8859-0
AMNESTY INTERNATIONAL (http://www.amnesty.org)• FIRST STEPS
Priručnik za započinjanje obrazovanja za ljudska pravaSadržaj: Priručnik je namenjen nastavnicima i svima onima koji su uključeni
u obrazovanje mladih i koji bi želeli da uključe obrazovanje za ljudska prava
u svoj rad. On prikazuje korisne metode koje se mogu koristiti za decu u44

osnovnim i srednjim školama. Priručnik takođe navodi brojne reference idaje linkove drugih publikacija, organizacija i važnih web strana.
Objavljeno: 1997., London
Internet: http://erc.hrea.org/Library/teachers/first-steps.html• HUMAN RIGHTS FOR CHILDREN (LJUDKSA PRAVA ZA DECU)
Nastavni program za podučavanje o ljudskim pravima,
namenjen deci uzrasta od 3 do 12 godinaSadržaj: Knjiga je podeljena na deset poglavlja; svako poglavlje posvećeno
je jednom principu Deklaracije Ujedinjenih nacija o pravima dece. Metodepredstavljene u ovoj knjizi mogu se koristiti na časovima fizičkog vaspitanja,sociologije, matematike, istorije, umetnosti i učenja jezika.
Objavljeno: 1992.
HUMAN SECURITY NETWORK
http://www.humansecuritynetwork.org/• UNDERSTANDING HUMAN RIGHTS:
MANUAL ON HUMAN RIGHTS EDUCATION(Razumeti ljudska prava: priručnik za obrazovanje za ljudska prava)Sadržaj: Veoma sveobuhvatan priručnik, namenjen predavačima za ljudska
prava koji reflektuje osetljiv kulturološki pristup, zasnovan na univerzalnosti
ljudskih prava. On sadrži raznolikost pedagoških materijala koji će se koristiti
u obuci o ljudskim pravima, bilo mladih bilo odraslih osoba.
Objavljeno: 2003., Evropski centar za obuku i istraživanje u domenu ljudskih
prava i demokratije, Grac
ISBN 3-214-08322-8
HUMAN RIGHTS EDUCATION ASSOCIATES - HREA
http://www.hrea.org/• POPULAR EDUCATION FOR HUMAN RIGHTS(Neformalno obrazovanje za ljudska prava)
24 neposrednih vežbi za instruktore i nastavnikeSadržaj: Ovaj priručnik za obuku namenjen je neformalnom obrazovanju sanaglaskom na pitanja koja se odnose na žene i decu, na poštovanje dostojanstva
i nepristrasnih pravila, na veze između ljudskih prava i odgovornosti, koji
izgrađuje građansko društvo, suočava se sa predrasudama, “informacija
za osposobljavanje” itd. Veoma neposredne metode ovog priručnika mogu

45

biti prilagođene različitim okolnostima i kulturama i, iako namenjene
neformalnom obrazovanju, takođe su uspešno korišćene u programima
formalnog obrazovanja.
Objavljeno: 2000.
ISBN: 0-9706059-0-0
Internet: http://www.hrea.org/pubs/claude00.html• HUMAN RIGHTS EDUCATION RESOURCE BOOK
(Obrazovanje za ljudska prava-knjiga izvora)Sadržaj: Sveobuhvatan međunarodni priručnik koji uključuje popis
organizacija koje vrše obuku o ljudskim pravima i sprovode određene
aktivnosti kao i pregled kurseva i treninga posvećenih ljudskim pravima,a koji su u ponudi širom sveta, bibliografiju o ljudskim pravima, sa
komentarima i listu nekoliko agencija.
Objavljeno: 2000.
Internet: http://www.hrea.org/pubs/elbers00.html
HUMAN RIGHTS INTERNET - HRI (http://www.hri.ca/)• THE HUMAN RIGHTS EDUCATION HANDBOOK(Priručnik za obrazovanje za ljudska prava)Sadržaj: Publikacija je objavljena kao postupna obuka o ljudskim pravima.
Nastavnicima pruža informaciju o izvorima i aktivnostima u cilju negovanja
kulture ljudskih prava.
Objavljeno: 2000.
Internet: http://www.hri.ca/publications/new/hreduhandbook/
DRUGI KORISNI INTERNET LINKOVI:
Council of Europe - Youth:
http://www.coe.int/T/E/Cultural_Co-operation/Youth/
UNICEF-Compendium:
http://www.unicef.org/teachers/compendium/index.html
Save the Children: http://savethechildren.org
Child Rights Information Network: http://www.crin.org
Human Rights Watch (Children’s Rights Division):
http://www.hrw.org/children/about.htm
Human Rights Internet (Children’s Rights): http://www.hri.ca/children

46

UPITNIK
Svrha ovog upitnika je da prouči dejstvo didaktičkih kartica iz priručnika
NAŠA PRAVA, posvećenog nastavi i učenju o dečjim pravima. Štaviše,interesuju nas Vaša mišljenja o pojedinačnim aspektima nastave o dečjim
pravima. Nema tačnog ili pogrešnog odgovora na bilo koje od postavljenih
pitanja.
VAŠA ZEMLJA:• Da li smatrate da posedujete dovoljno znanja o navedenim međunarodnim
instrumentima za sticanje znanja o dečjim i ljudskim pravima?
da ne
Konvencija o pravima deteta
Univerzalna Deklaracija o ljudskim pravima
Evropska Konvencija o ljudskim pravima i osnovnim slobodama
Svrha navedenih tvrđenja je da nam pruži uvid u Vaša gledišta o različitim
faktorima vezanim za dečja i ljudska prava.
Molimo Vas pročitajte svako tvrđenje i, obeleživši kućicu iz kolone, označite odgovor
koji odražava Vaše gledište povodom navedenog tvrđenja.
• Dečja i ljudska prava su podjednako važna, kako u svakodnevnomživotu tako i u školi.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Nisam saglasan(a)			
Uopšte nisam saglasan(a)• Dečja i ljudska prava su ideali. Ona se ne mogu ostvariti u svakodnevnomživotu i školi.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Nisam saglasan(a)			
Uopšte nisam saglasan(a)• Dečja i ljudska prava su luksuz koji jedino bogate zemlje mogu sebi dapriušte. Siromašne zemlje takav luksuz sebi ne mogu da priušte.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Nisam saglasan(a)			
Uopšte nisam saglasan(a)• Nastavnici uvažavaju mišljenja učenika i podstiču ih da izražavaju svoje
poglede tokom časova.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Nisam saglasan(a)			
Uopšte nisam saglasan(a)47• Da li smatrate da su kartice pogodno nastavno sredstvo za stimulisanje
dece u učenju o ljudskim pravima?
da ne• Da li smatrate da su učenici bili stimulisani temom koja se direktno
odnosila na njih (individualno pravo) ili im se svidela nastavna metoda?
Molimo Vas obeležite samo jednu kućicu.
Učenici su bili stimulisani temom (individualno pravo)
o kojoj smo razgovarali.
Učenici su prvenstveno bili oduševljeni nastavnom metodom.
Učenicima su bile podjednako interesantne i tema okojoj smo razgovarali i nastavna metoda.
• Molimo, navedite 3 prava ili aktivnosti, navedenih na karticama, koje su
izazvale najviše odobravanja od strane Vaših učenika. Zašto?
a)				
Zašto?
b)				
Zašto?
c)				
Zašto?
• Koji su vidivi nasilja najviše prisutni u Vašoj školskoj sredini?
Molimo, obeležite odgovarajuću kućicu ili kućice:a) nasilničko ponašanje
b) verbalno nasiljec) fizičko nasiljed) ostalo (molimo, navedite):•

Da li se u Vašoj školi poklanja dovoljno pažnje pitanjima tolerancije?
da ne• Da li su učenici imali znanja o dečjim pravima pre nego što je sproveden
naš projekat, NAŠA PRAVA?
Ne (uopšte)
Da (u potpunosti)
Delimičmo(samo o nekim)48• Posle sprovođenja individualnih aktivnosti, da li učenici prepoznaju
povredu prava ili su u stanju da iznesu određene činjenice?
Ne (uopšte)
Da (u potpunosti)
Delimičmo(samo o nekim)

Koji su najvažniji efekti korišćenja didaktičkih kartica iz priručnika NAŠAPRAVA?
Molimo, obeležite samo jednu kućicu:• U svakodnevnoj interakciji, učenici prepoznaju povredu prava i, uopšte,
osetljiviji su na problematiku dečjih prava.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Delimično sam saglasan(a)		
Uopšte nisam saglasan(a)• Učenici su prijemčiviji za brojne vidove raznolikosti i različitosti u svom
socijalnom okruženju.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Delimično sam saglasan(a)		
Uopšte nisam saglasan(a)• Koristeći kartice, učenici su naučili da kritički sagledavaju dečja prava ine koriste ih samo za sopstvenu korist.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Delimično sam saglasan(a)		
Uopšte nisam saglasan(a)• Koristeći kartice, učenici su postali osetljiviji na pitanja poštovanja
ljudskih prava najzanemarenije grupe dece (dece sa posebnim potrebama,
dece iz siromašnih porodica).
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Delimično sam saglasan(a)		
Uopšte nisam saglasan(a)• Korišćenjem kartica, stekao(la) sam znanje koje će mi pomoći da olakšam
sprovođenje sličnih projekata vezanih za dečja prava.
Saglasan(a) sam u potpunosti		
Saglasan(a) sam
Delimično sam saglasan(a)		
Uopšte nisam saglasan(a)• Da li biste želeli da prođete kroz dodatnu obuku za obavljanje nastave iučenje o dečjim i ljudskim pravima?
da ne
Ukoliko je Vaš odgovor pozitivan, molimo odgovorite na sledeće pitanje.
• U kojim biste oblastima nastave i učenja o dečjim i ljudskim pravimaželeli da unapredite svoje znanje?
Obeležite odgovarajuće kućice.
Celishodni sadržaji za nastavu i učenje o dečjim i ljudskim pravima
Vidovi i metode nastave i učenja o dečjim i ljudskim pravima
Saradnja među nastavnicima na polju planiranja i vođenja
časova posvećenih dečjim i ljudskim pravima



49• Da li biste želeli da učestvujete u obuci posvećenoj nastavi i učenju otoleranciji?
da ne
Ukoliko je Vaš odgovor pozitivan, molimo odgovorite, takođe, na sledeće
pitanje.
• U kojoj biste oblasti nastave o toleranciji želeli da proširite svoje znanje?
Molimo, u kućici obeležite odgovor kome dajete prednost!
Sadržaj za nastavu i učenje o toleranciji
Metode za nastavu i učenje o toleranciji

Zahvaljujemo se što ste popunili naš upitnik o nastavi i učenju o dečjim
pravima koristeći didaktičke kartice iz priručnika NAŠA PRAVA.
Molimo pošaljite svoje odgovore na sledeću adresu:

50



Mitja Sardoč, Obrazovno-istraživački institut, Gerbičeva 62,1000 Ljubljana, SLOVENIADRŽAVE UČESNICE OEBS-a• Albanija• Andora• Armenija• Austrija• Azerbejdžan
• Belorusija• Belgija• Bosna i Hercegovina• Bugarska• Češka Republika• Danska• Estonija• Finska• Francuska• Grčka• Gruzija• Holandija• Hrvatska• Island• Irska• Italija• Kanada• Kazahstan• Kipar• Kirgistan• Letonija• Lihtenštajn
• Litvanija• Luksemburg• Malta• Mađarska• Makedonija• Moldavija• Monako• Nemačka• Norveška• Poljska• Portugal• Rumunija• Ruska Federacija• San Marino• Sjedinjene Američke Države
• Srbija i Crna Gora
• Slovačka Republika• Slovenija• Španija• Švedska• Švajcarska• Tadžikistan• Turska• Turkmenistan• Ukrajina• Ujedinjeno Kraljevstvo• Uzbekistan• Vatikan

51