Får se mappa
Ikke alle mapper
er like vanskelige åfå innsyn i.

Gir ringer

Hvem er Harry Borthen?

En mann fant mekanismene bak
kugalskapen. Mannen fikk nobelprisen, og oppdagelsen fikk store ringvirkninger i forskningsmiljøene.

Se det er det bare én av våre fire rektoratkandidater som vet. Og ingen av
dem vet hvor alle NTNUs botaniske
hager ligger. Men lede oss, det vil de.

Side 10

Side 7

Side 4

NTNUs
internavis
nr. 15
1.11.2001

Resignert
Jubelen står ikke nettopp i taket hos
NTNUs instituttstyrere når de nå må
fungere i ni månederekstra. Men de gjør
som de blir bedt om.

– Advarte forgjeves
om RIT2000
Det kom ikke som noen overraskelsepå tidligere universitetsdirektør Tor
H. Johansen at utbygginga av sykehusprosjektet RIT2000 ble lagt på is.
Gjennom mesteparten av 1990-talletpåpekte han ved flere anledninger atplassbehovet på Øya var beregnet for
lavt. Men fylkeskommunen tok ikke
hensyn til Johansens innspill.

Side 2Kaffe og PC
Studentsamskipnadens kafeer skal gjøresom til døgnåpne internettkaffer.
Side 3Ferrari neste

25 000 – minst

Professor Arne Halvorsen har betalt av pågammel gjeld

Legatmidler tapt
Aksjekursene faller,og antall stipend
med dem. I år har
NTNU tapt over enhalv million legatkroner.
Side 2

ARKIVFOTO– i hvert fall hvis Per
Inge får ruget ferdig
egget sitt.
Side 5

Side 3

Alt i 1993 ymtet Tor H. Johansen frampå om plassproblemer på Øya.

Allerede i 1991 advarte NTH-rektor Karsten Jakobsen mot aksjespekulasjon. Advarselen ble
ikke tatt til følge. (Faksimile UA
nr 5/91.)

Blant riddereog familiefolk
H-helga under UKA er Husets helg.
Da møtes gamle gjengmedlemmer
og ukefunker for å mimre og drikke øl.
Våre to stuntreportere traff bådestatsråder og professorer
på sin søken etter
HIGH BROW:
Justisminister
H-helg-ånden.
Odd Einar Dørum poserer
Side 8stolt med sin «Sorte Faars
Ridder Skabs Orden» (innfelt).
Den fikk han utdelt på slutten av
60-tallet sammen med Arnulf Kolstad.

Side 94
av rektorvalget

LOW BROW:
Nu klinger
det igjen…
med øl, dramog sneip…
og Bunnpris som
hovedsponsor.

FOTOS: EVEN GRAN

Les daglige nyheter på http://innsidaUT.ntnu.no/ Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no

Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

2

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

på dagsordenen«Folks syn på universitetet er preget av
en blanding av ærefrykt og ironi. Med årene har det
nok blitt mindre ærefrykt og mer ironi.»
Sosialantropolog Hans Christian Sørhaug ved UiO til Apollon 2-2001.

ledelsenhar ordet

RektorEmil SpjøtvollNivå 1, nivå 2,nivå 3, …
I forbindelse med restruktureringenav fakulteter og andre enheter harnivåplasseringen vært et underliggende tema som har skapt sterke
følelser. Den analytiske leser vil selvfølgelig ha presisert hva disse nivåene er. Den språkbruk som har utviklet seg, tilsier at nivå 1 er Kollegiet
med den sentrale administrasjon, nivå2 fakulteter, og nivå 3 er instituttnivå.
Det ser ut til at de ulike enheter synes
det er bedre og finere jo nærmere man
kommer nivå 1. Det tyder på enbevisst eller ubevisst hierarkisk organisasjonstenkning. Den hierarkiskeorganisasjon passer bra til å holdeorden på administrative prosedyrerog ansvarsforhold, men har mindre
med våre primære virksomheter innen
forskning og utdanning. Da burde man
jo snu rangordningen på hodet. Jonærmere man kom instituttnivået,desto mer ressurser og kapasitet er
tilgjengelig for faglig aktivitet. Enhetene burde slåss om å komme på så
lavt nivå som mulig!
I realiteten er diskusjonen om
plassering på nivå en diskusjon om
symboler, ikke om realiteter. Det er
det faglige engasjement og de faglige
ressurser som er avgjørende for den
suksess man har. Vår linje for Produktdesign er på nivå 3, og har en formidabel søkning og oppmerksomhet.
Tidligere Fakultet for industriell økonomi ved NTH ble et institutt på SVTfakultetet etter etableringen av
NTNU. Miljøet blomstrer mer enn
noen gang. Industriell økologi lå under
SMU (Senter for miljø og utvikling)på nivå 1. Nå er det ikke engang etinstitutt, men et studieprogram (nivå
4?). Jeg er overbevist om at en basis forden kraftige veksten dette miljøet harfått de siste årene, er plasseringennær de faglige miljøer på instituttene.
Kunstakademiet gikk fra en selvstendig institusjon til HF-fakultetet.
Det har ikke skadet deres faglige posisjon og aktivitet utad. Men det harvært et problem at som en del av en
større organisasjon har de ikke som
tidligere direkte linje til departementet, mens tilsvarende institusjoner i
Oslo har det. Dette viser at vi trenger
et bedre og mer nøytralt finansieringssystem hvor vi ikke er så avhengige av direkte lobbyvirksomhet.
I fakultetsstrukturdebatten har
man bekymret seg for en viss nedgradering av Program for lærerutdanningog Vitenskapsmuseet, som på mangemåter opererte som fakulteter. Endastørre endringer vil det bli for flere av
de teknologiske fakulteter som nå inngår i større enheter. Det vi bør væreopptatt av, er ikke nivåplasseringen,men fagmiljøenes eget engasjementog handlekraft. Og den tviler jeg ikke
på.

ILL.: ELIN HORN

En halv million legatkroner tapt i år
Aksjekursene faller, og NTNU
har færre stipendmidler å deleut.
NTNU har en rekke fond og legater, nærmere 40 i alt. Det er mulig å søke disse fondene om stipend til ulike formål. Men forde fleste står det i statuttene at det bareer avkastning på kapital som kan delesut, og det betyr magre tildelinger i disseturbulente børstider.

Går den veien høna sparker. For ti
år siden var det bankkrise i Norge, og
mange led store tap på bankaksjer. Det
gjaldt også for fondene og legatene ved
NTH. Ett av dem tapte vel en halv million på aksjer i Kreditkassen og Den norske bank. I den forbindelse sto daværende NTH-rektor Karsten Jakobsen
fram i Universitetsavisa og sa med stor
tyngde at en offentlig institusjon ikkeburde befatte seg med aksjer.
Rektor Jakobsen fulgte nok ikke opp
sitt eget varsko om aksjeinvesteringer, foren stor del av NTNUs fondsmidler er ogsåi dag investert i aksjer. Børsraset vi har
sett det siste året, gjør at NTNU i år harfærre stipend å gi bort, enn på lenge.
Til tross for store tap ble det for ti årsiden delt ut stipend for til sammen 2,2

millioner kroner fra en forvaltningskapital på 49 millioner kroner. I år blir de samlede tildelinger på 955 000. I fjor var beløpet over 1,4 millioner kroner, så her går det
den veien høna sparker.

Negativ avkastning. Den totale potten av fondsmidler på 52, 6 millioner
viser nemlig en negativ avkastning på
7,3 prosent. Det betyr at bortimot en halv
million kroner er tapt hittil i år.
NTNUs fondsportefølje har siden i fjor
blitt forvaltet av Unifor, en forvaltningsstiftelse som ble etablert ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1993. Unifor administrerer og forvalter ca 230 fond og legater
med ideelt formål, blant annet forskningsog utdanningsfondene ved NTNU og UiO.
Fondsforvalter Bjørn Hauge ved Unifor opplyser at hoveddelen av NTNUs
fondsmidler er plassert i pengemarkedsfond og bank (52 prosent), 34,5 prosent er
plassert i utenlandske aksjefond, og resten
er plassert i norske aksjer. UiO sine midler har en tilsvarende plassering.
En negativ avkastning på 7,3 prosent
er ikke så aller verst, synes Hauge. En
indeks det er naturlig å sammenligne med,er en totalindeks sammensatt av Oslo
Børs-indeksen, en obligasjonsindeks og eninternasjonal indeks; og denne viser ennedgang på nesten 11 prosent siden års-skiftet.
I det lange løp mener Hauge det vil gi
best avkastning om kapitalen er plassert
i aksjer og fond framfor som rene bankinnskudd.
Universitetet i Oslo deler også i år ut
stipender som normalt fra sine fond. Det
skyldes at det gjennom årenes løp er opparbeidet en buffer som tar hensyn til svingninger i avkastningen. Det bør også gjøres
for NTNUs fondsmidler, mener Hauge.

Vil slå sammen småfond. Det er
Liv Mjelde ved Økonomiavdelingen som
har ansvaret for sekretariatet for fondene ved NTNU. Hun forteller at det nåblir arbeidet med å slå sammen flere av
de mindre fondene, de som er på mindreenn 250 000 kroner. Hensikten er å forenkle administrasjonen av midlene og åoppnå bedre avkastning ved å operere
med større kapitalenheter.
Sammenslåing av småfond byr på problemer, blant annet fordi formålet for deforskjellige fondene kan være ganske ulikt.
Det tar tid fordi mange fondsstyrer skal få
uttale seg. Men Mjelde mener det vil væremulig å redusere de ca 40 fondene i porteføljen til halvparten så mange.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Ingen hurra for ni nye månederInstituttledere ved NTNU må sitte
i styrerstolen lenger enn avtalt.
Det er NTNU-ledelsen som ber om at instituttlederne forlenger sitt engasjement med
ni nye måneder. Bakgrunnen er at den nye
instituttstrukturen kanskje ikke blir fastlagt før til høsten. Det er derfor liten vits
å holde nye valg ved instituttene før det er
bestemt hvilke som slås sammen og hvilke som overlever.
For å sikre at kontinuiteten i mellomtida opprettholdes, ber ledelsen om at instituttstyrerne bretter opp ermene for ni nyemåneder. Mange av dagens styrere, som i
nesten tre år har hatt dette vervet, så framtil avløsning etter nyttår.

med, er ikke akkurat begeistret for dette.
Selv om den forlengede stillingen ikke
nødvendigvis kommer i direkte konflikt
med andre gjøremål til våren, som forskningsfri, er det ingen tvil om at styrerjobben for mange er ei bør som skal bli
godt å kvitte seg med.
Men dagens instituttstyrere aksepterer
forespørselen om forlengelse. Olav Smidsrød ved bioteknologi sier han synes det er
greit med kontinuitet i den prosessen
NTNU nå står foran. Ida Bull ved Historisk institutt hadde sett fram til et aldri så
lite skifte, men håper at instituttstrukturen ved Det historisk-filosfiske fakultet
faller på plass i god tid før 1. september,slik at nyvalg kan skrives ut.

Ikke heftig begeistret. Flere sty-

Men hvis ingen vil? – Jeg ville harere som Universitetsavisa har snakket

opplevd det som verre hvis det ble en

hastesak, sier styrer ved Institutt formarin prosjektering, Carl M. Larsen.
Han synes det er riktig å bruke tida frammot 1. september godt. Larsen ser heller
ikke problemet i at en instituttstyrer kan
ha planlagt noe annet. Da får jo barenestleder stille opp.
Men hva om instituttstyreren ikkeønsker forlengelse? Og heller ikke nestleder? Det synes NTNU-ledelsen er for tidlig å si noe om.
– Vi har ikke tatt stilling til hva som
skjer hvis det er noen som ikke ønsker enforlengelse, sier OU-direktør Trond Singsaas til Universitetsavisa.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

3

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
http://innsidaUT.ntnu.no/– Fylkeskommunen visste at
beregningsgrunnlaget var feil
Det sier tidligere universitetsdirektør Tor H. Johansen om byggeprosjektet
RIT2000. Han mener at det nye sykehuset bør planlegges helt på nytt,
uansett hvor det skal ligge.
Johansen, som har vært leder av
brukerstyret for RiT2000, viser
til at beregningsgrunnlaget forhele prosjekteringsarbeidet var
feil. Dette resulterte i at bygningene ble underdimensjonerte, tomtene for små og kostnadene for lavt budsjettert. Dettemener han er forklaringen på
budsjettoverskridelser som allerede har oppstått, og nevner bygginga av underjordisk garasjeanlegg som eksempel. – Garasjeanlegget skulle ha vært oppført i to etasjer og ble kostnadsberegnet til mellom 125 000 og
145 000 kroner per plass. Det
ferdige anlegget har bare én etasje, og prisen økte til 250 000 kroner per plass!

Varslet i 1993. Johansen
mener at den politiske ledelsen
i fylkeskommunen kjente til
disse svakhetene
allerede i
1998. – Jeg kom sjøl med flere
innspill som av en eller annen
grunn ikke ble hørt. For eksempel gjorde jeg allerede i 1993
oppmerksom på at prosjektetmåtte sikre seg randsonetomterfor å dekke plassbehovet som
sannsynligvis ville oppstå.
Videre varslet jeg om feil iberegningsgrunnlaget før den
første byggeavtalen ble underskrevet i 1996. Jeg mente atrammene var estimert for lavt,
på grunn av feil beregning av
brutto/nettoareal, et forholdsom medfører store kostnadsavvik, framholder Johansen.
Nå når utbygginga allerede
er forsinket med et halvår, mener
han det er betimelig å vurdere
byggeplanene på nytt. – Nye løsninger og nye tomter bør velges,
uavhengig om stedsvalget blir
Dragvoll eller Øya. Jeg tror det
er mulig å bygge et funksjonelt
og godt sykehus begge steder.
Hvis valget blir Øya, bør Marienborg vurderes som et interessant alternativ til nåværende
tomtevalg, sier Johansen.

Utrederne har munnkurv.
Delutredningene om Dragvollalternativet for RIT2000 begynner å bli ferdige, men det er lagt

tett lokk over opplysningene som
er samlet inn. Alle som har deltatt i de til sammen fem utredningsgruppene, har fått munnkurv. Rapporten skal oversendes
departementet innen 15. desember og blir ført i pennen av konsulentfirmaet Terramar ved JonØstensvik.
Hensikten med utredningener å avklare om det kan bygges
et nytt sykehus på Dragvoll til
enn lavere kostnad og risiko enn
RIT2000-prosjektet på Øya.
Utredningen skal inkludere en
helhetlig vurdering av løsningen for universitets- og høgskoleformålene og hvordan samspillet mellom disse formålene
og sykehusdriften blir ivaretatt.

Uheldige følger. De første
sentrene, som utgjør første byggetrinn av RIT2000, skulle hastått ferdig i 2003. Utsettelsen
som følger av Dragvoll-utredningen, har uheldige konsekvenser for medisinerutdanningen ved NTNU. For det første er arealutvidelse en del av

Universitetsbygningene på Dragvoll kan komme til å få nye brukere. Så erde også som skapt for korridorpasienter.
ARKIVFOTO.

forutsetningene for å kunne ta
inn flere studenter. Ifølge en
opptrappingsplan for medisinstudiet skal det årlige studentinntaket øke til 120 innen 2004.
For det andre har de nye sentrene også blitt brukt som ei
attraktiv gulrot for rekruttering av fagpersonell. Hvis byggeprosjektet på Øya blir ytterli-gere forsinket, må det bygges
provisorier. Det samme gjelderhvis det nye sykehuset blir lagt
til Dragvoll. De provisoriske
bygningene må inneholde bådeundervisningsrom og laboratorier.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.noDøgnåpne internettkafeer fra nyttår
Nå skal Studentsamskipnadens kafeer gjøres om
til døgnåpne internettkafeer. Som et første skritt
på veien legges det opp trådløs nettforbindelse til
Storkantina på Dragvoll, samt Kjelhuskafeen og
vrimlearealet utenfor Magneten på Gløshaugen.
Nettilkoblingen til de tre kafeene vil være klar fra 1. januar
2002, men blir i første omgang
et prøveprosjekt. Hvis forsøket
viser seg vellykket, vil sannsynligvis alle samskipnadens serveringssteder få samme tilbud.
Hensikten er å gjøre det lettere
for studentene å finne arbeidsplasser på campus.

Avlaster. Med bærbare pc-er
kan studentene koble seg opp
mot nettet og jobbe alene eller i
grupper. Nye undervisningsformer, som f.eks problembasertlæring, krever at studentene i
mye større grad enn før jobber
sammen i grupper og team.
Men det er mangel på grupperom, og ofte trangt på datasalene ved universitetet.
– Vårt nye tilbud vil bedre
kapasiteten begge plasser. Totalt
finnes det hele 3000 sitteplasser
på kafeene, og disse arealene er
godt egnet til gruppearbeid, sier
NTNUs IT-sjef Roar Aspli som
hadde ideen og står bak prosjektet. Trolig blir NTNU det første norske universitetet som gir
sine studenter et slikt tilbud.
Eneste bekymring er at det
kan oppstå konflikter mellom
vanlige spisesgjester og nett-

brukere. Hovedregelen vil væreat spisegjester alltid skal ha fortrinn. På alle kafeer vil det komme oppslag som forklarer «kjørereglene», som skal hindre gnisninger mellom spisende og surfende gjester.

Automatservering.
På
kvelds- og nattetid bør det
imidlertid ikke oppstå kamp om
plassene. Det blir ikke ordinær
servering i kafeene utenfor vanlig arbeidstid, men Studentsamskipnaden vurderer å plassere ut flere automater som
studentene kan benytte. Deneneste ekstra kostnaden som
ellers følger med prosjektet, blirnoe økt renhold. Det er NTNU
som eier alle kafélokalene og
som har ansvar for renholdet.
Hvis pilotprosjektet blir vellykket, står resten av kafeene fortur. For å kunne innføre trådløst
nett i den største studentkafeen
på hele NTNU, Eplet («Hangaren») på Gløshaugen, må det
imidlertid først gjennomføres en
mindre ombygging.
Strategisk valg. Prosjektet
med døgnåpne internettkafeer
er i tråd med NTNUs nye ITstrategi. Hvis forslaget overle-

Side 3 — Svart Cyan Magenta Gul

IT-sjef Roar Aspli (t.h.) forklarer maskinstudent Torgeir Steen at han om noen måneder kan koble seg på nettet
med pc-en sin når han sitter og jobber i Kjelhuskafeen på Gløshaugen.
FOTO: ARNE ASPHJELL

ver høstens budsjettbehandlingved NTNU, vil alle fellesareal
på universitetet bli utstyrt medtrådløse nett i løpet av 2002.
Ansattes kontorer skal imidlertid fortsatt ha tilkobling via
kabel. En egen arbeidsgruppe
med representanter fra NTNUs

IT-seksjon, Studieavdelinga,
Teknisk avdeling og SiT Kafe
er ansvarlig for prøveprosjektet
med oppkobling av de første tre
kafeene.
Den trådløse tilkoblingen vil
kunne benyttes av både Windows-, Linux- og Mac-brukere.

IT-seksjonens Orakeltjeneste vil
ha ansvar for brukerstøtte til
kaféstudentene.
JAN ERIK KAARØ
jan.kaaro@adm.ntnu.no

4

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

nyheter

Ved Geografisk institutt har de avskaffet dommedag. I hvert fall for noen. Nå skal
«mappeevaluering» erstatte eksamen og sikre bedre læring for atten studenter.
– Dette kan bli veldig, veldig bra.
Men da må all undervisning legges opp deretter. Foreløpig er nok
tanken bedre enn gjennomføringa.
Det sier Ragnhild Sund og
Kjell Sigurd Røisli, begge grunnfagstudenter ved Geografisk
institutt. De studerer etter «mappe-konseptet».
Det betyr at de gjennom hele
semesteret har ukentlige gruppesamlinger med veileder, og at
de i stedet for å avlegge vanlig
skriftlig eksamen i desember,selv skal presentere fire skriftlige oppgaver de har gjort i løpet
av høsten.
Men i tillegg følger de vanlig
undervisning, og det er her innvendingene kommer:– Forelesningene dreier seg
ofte om noe helt annet enn vi
skriver oppgave om akkurat da.
Og oppgaveskriving, presentasjon av og diskusjon om oppgavene tar nokså mye tid. Vi kommer lett på etterskudd, er deres
erfaring.

Fra pugg til analyse. I årevis har studentgruppa for alternativ undervisning (AltUnd) etterlyst nye evalueringsformer.
Nå gjennomfører altså Geografisk institutt et pilotprosjekt
med mappeevaluering. Prosjektet skal gi et bedre læringsmiljø, stimulere til dybdelæring,fremme fleksibilitet og refleksjon, skape helhet, belønne personlige initiativ, og flytte fokus
fra eksamen over til bearbeiding og analyse. Intet mindre.

De tradisjonelle undervisnings- og evalueringsformene,
med forelesninger og eksamen,er på vei ut. Det blir understreket både i Giskes såkalte «kvalitetsreform» og i NTNUs nye
undervisningsstrategi. I stedetskal fokus flyttes fra kortsiktig
pugging over til tolking og bearbeiding av lærestoffet. Mer varierte og aktive undervisningsformer, og evaluering gjennom heleåret, er mottoet.
Mappeevaluering er løsningen, mener AltUnd. Den tvinger
studentene til å samle kunnskap
over tid, jobbe jevnt og lære mer,og reflektere mer over bådefaget, læringsprosessen, egne
kunnskaper og egne arbeidsmetoder.

Lærer presentasjon. Det er
et ti-vekttallsemne i samfunnsgeografi som dette semesteretblir prøvd ut som mappefag. 18
av de 50 grunnfagstudentene
meldte seg som frivillige forsøkskaniner. De følger den ordinære undervisninga sammen
med de andre, men har i tillegg
gruppeundervisning under veiledning av studentassistenter.
De har også gjennomgått etpresentasjonskurs i regi av
AltUnd.
Gruppene, som består av 4-7
studenter, krever aktiv deltakelse fra alle. Der gjennomgår
og kommenterer de hverandres
oppgaver. Der øver de seg ogsåpå skriftlige og muntlige presentasjoner. Veldig nyttig lærdom, mener våre to studenter.

Dette er mappe
Ei mappe er en idé og en tankegang. Den er også et sted –fysisk og/eller elektronisk –hvor du samler alt som angår
deg og din faglige utvikling:
Notater, oppgaver, prøver, produkter, rapporter, attester og
karakterer, bilder og video, artikler, skisser, egne refleksjoner
om faget og læringsprosessen,og så videre i det uendelige.
Mappa er ditt faglige og
personlige materialforråd. Den
er din utvidede cv, din dokumentasjon på det du har tenktog gjort og tilegnet deg av

fakta
kunnskap. Den er din private
eiendom.
Når mappa til slutt skalpresenteres for en sensor forevaluering, viser du ikke framalt. Du viser hvordan du selv
har reflektert over faget, og
hvordan dine kunnskaper har
økt gjennom studiet. Du
viser fram det du mener
du kan best og det du erstoltest av. Slik flyttes
fokus fra det du ikke kan(jfr tradisjonell eksamen)
til det du vitterlig kan.

Det geografiske mappeprosjektet ligger på et beskjedentplan. I Sunds og Røislis mapper
ligger foreløpig to oppgaver. Oppgaveteksten var utformet slik at
den ga rom for både valgfrihetog egne refleksjoner. Før semesteret er omme, skal det ligge fireslike oppgaver i mappa.
Selve evalueringsprosessenbestår i at faglærer fortløpende
vurderer og kommenterer innholdet i mappa. Studentene skal
dessuten ha en muntlig presentasjon med en intern og en ekstern sensor, hvor de får mulighet til å reflektere over hvordanlæringsprosessen har foregått.

Vil fortsette. – Vi ønsket oss
en evalueringsform som fremmer læring, og en riktigeremåling av læring og kunnskapsnivå. Samtidig har studentene våre etterlyst skrivetrening og gruppeundervisning.
Vi tenkte også strategisk: Dette
kommer, her vil vi være tidlig
ute! Derfor ble vi med på dettepilotprosjektet.
Det sier Anne Sofie Lægran,som er stipendiat på Geografisk
institutt og prosjektleder for
mappeforsøket. Hun synes resultatene så langt er mer enn
lovende:– Både «skoleflinke» og mer
gjennomsnittlige studenter har
utbytte av dette. De har fått nyearbeidsvaner og holdninger til
studiet. Gruppene fungerer godt,
studentene arbeider mye og fårgode resultater på oppgavene.
Men hvis mappe skal fungere,må det gjøres noe med studieopplegget. Det trengs flere midler til prosjektbasert læring og
gruppeundervisning enn hva vi

Ragnhild Sund (t.v.) og Kjell Sigurd Røisli håper at mappesystemet blir obligatorisk ved Geografisk institutt, slik at all undervisning blir lagt opp deretter. Prosjektleder Anne Sofie Lægran (i midten) er helfrelst på mappe, og
søker om midler til utvidelse av prosjektet.

har i dag. Forelesningsbasert
undervisning går ikke sammen
med mappe, slår Lægran fast.
Nå søker hun midler forvidereføring og videreutvikling
neste år. Geografisk institutt vilogså prøve ut konseptet på fjernstudenter, og bruke det i et samarbeidsprosjekt med San Diego
State University.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

Advarer mot ensidighet– Mappevurdering er et verdifullt alternativ til tradisjonell
slutteksamen i mange fag. Men
det er viktig å huske på at detteer bare én av flere alternative evalueringsformer.
Det sier Vidar Gynnild,
førsteamanuensis
ved
NTNUs Seksjon for universitetspedagogikk.
Han understreker at
NTNU trenger et mang-fold av ulike former fordi behovog ressurser er forskjellig fra fag
til fag – og at ulike evalueringsformer alle har både sterke og
svake sider.
– Dessuten er det ikke bareevalueringsformen som er viktig, men også innholdet. I noen
tilfeller vil det være aktuelt åkombinere ulike former, medvekt på både læring og kontroll,sier Gynnild.

Tilpasser
programvare
Trondheimsfirmaet Dossierarbeider med å utvikle et elektronisk system for mappeevaluering til bruk i det nye
emnet i siv.ing.-studiet «Eksperter i team, tverrfaglig prosjekt». Eksperter i team erorganisert i 35 «landsbyer», og
tre av disse (ca 100 studenter)står på spranget til å prøve ut
programvaren. Den elektroniske mappen skal dokumentere både prosjektarbeidet og
teamutviklingsprosessen, og
det betyr at studentene må
skrive kontinuerlig om bådefag og samarbeid. De elektroniske mappene vil inneholde
tre nivåer: et individuelt, etfor gruppa og et for evaluering(sensor og faglærer). Programvaren skal være klar til
utprøving på nyåret.

Maner til Dragvoll-følelse
Studenter på Dragvoll
misunner linjeforeningene på Gløshaugen. Nå
begynner kampen for det
gode Dragvoll-livet.
Mens linjeforeningene på Gløshaugen lever i beste velgående,er det vanskelig å få kontinuitet
i linjeforeningene på Dragvoll.
Etter ett år eller to forsvinner defleste studentene fra faget.
Studentorganisasjonen NettVerket jobber til vanlig med kontaktskaping mellom studenteneog næringslivet. Nå utvider det
arbeidsområdene og har i samarbeid med de aktive linjeforeningene på HF- og SVT-fakultetet startet et såkalt Linjeforeningsforum.

Døde foreninger. – At flere
linjeforeninger på Dragvoll ligger døde, er et trist faktum,
synes Frode Restad. Han er
koordinator for NettVerket,
som står bak det nye Linjeforeningsforumet. Det består av
representanter fra samtlige linjeforeninger på Dragvoll, og Restad håper et slikt forum kan
bli et godt nettverk og en nyttig
arena for utveksling av kompetanse, ressurser og ideer. Dessuten ønsker NettVerket å dra igang de linjeforeningene som
for tiden ligger nede, ved å tilby
dem et forum de kan støtte segtil.
– I tillegg vil vi mane til enslags «Dragvoll-følelse» blant linjeforeningene, gjennom fellesarrangement à la linjeforeningene på Gløshaugen hvor de har

Side 4 — Svart Cyan Magenta Gul

Savner omsorgskultur.

spising av fiskeslo i god Gløshaugen-ånd. En av de konkrete
ideene i første omgang er å opprette egne linjeforeningskontorer. Her kan folk stikke innom
med matpakke og slå av en prat.

framtidas linjeforeninger: – Vi
ser et voldsomt engasjement og
stor tiltakslyst i de linjeforeningene som er aktive på Dragvoll. Disse gjør en kjempejobb forsitt miljø.

– Det vi savner på Dragvoll, er
en omsorgskultur. Det virker
underlig på meg at teknologene
skal klare det, mens vi som joburde vite et og annet om menneskelige relasjoner, har problemer med å får samlet oss til en
innsats for fellesskapet, sier
Restad. Han ser for seg mye
tydeligere linjeforeninger som
kan være sosiale støttespillere
for studentene. Dessuten kan
oppegående linjeforeninger ta
over der hvor fadderordninger
slutter.
Men Nettverket ser ikke forseg badekarpadling, isbading og

Festival på Dragvoll. En
mer spenstig idé som det nye
forumet har diskutert, er skolefester. For eksempel kan hele
Dragvoll-campusen konverteres til en stor festarena. Gata
gjøres om til karneval, Paviljong C til arena for poesi,
Idrettsbygget blir konsertlokale, og på Låven herjer Namsosbandet DDE. Til sammen kan
det bli en stor happening som
kan gjøre det hyggeligere åvære student på Dragvoll.
Frode Restad og resten av
NettVerket er optimister for

Enda mer kaffe. Nettverket
er ikke bare bekymret for
Dragvoll-ånden, men også for atinntaket av kaffe skal synke.
De har nå satt i i gang en
hovedfagskafé som skal spleisestudenter med næringsliv. I tillegg får hovedfagsstudenteneogså anledning til å møte andre
studenter og veiledere som har
erfaring med denne typen oppgaveskriving. Det første møtet
fant sted torsdag denne uken.

lange køer for å bli tatt opp i foreningen. Slik kan vi få en heving
i statusen til linjeforeningene og
deres aktivitet, tror Restad.

TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

5

nyheter

Rugingen godt i gangi Inkubator Gløshaugen
Etter å ha vært i landflyktighet på Sorgenfri, er Inkubator Gløshaugen tilbake i Perleporten. Og nå begynner det å bli fart i klekkerivirksomheten.
I dag er det 17 aktive bedriftersom har tilhold i Inkubator Gløshaugen. Flere står i startgropa
og venter på å få plass. Senterleder Bjørn Inge Haugan føler atvirksomheten nå er over etableringsperioden og at «klekkeriet»
fungerer slik det var tenkt. Siste nytt er at en nylig pensjonert
bedriftsrådgiver har tilbudt seg
å jobbe som konsulent en dag iuka for bedriftene i inkubatoren– gratis.

Fornøyd styreleder. Styre-

Den blide senterleder Bjørn Inge Haugan bidrar til å holde humøret oppe
hos unge etablerere.
FOTO: ARNE ASPHJELL.

leder Ingvald Strømmen erogså fornøyd med tempoet og
omfanget av knoppskytingen.
– Uten god forskning, ingen
innovasjon og nyskaping, poengterer professor Strømmen.
– Jeg er svært opptatt av at
forskningen ved NTNU kan
omsettes til nye produkter, gjer-

ne i form av en ny bedrift, sierhan.
Hans egen forskning, som gårpå tørkeprosesser for næringsmidler, har gitt praktiske resultater.
Trondheimsbedriften
Dtech er et eksempel på dette.
Bedriften har som mål å bli en
betydelig internasjonal aktør
innen produksjon av tørkede produkter i næringsmiddelbransjen.
I tillegg til å utvikle produksjonsteknologi for tørking av
næringsmidler, har bedriften enegen produksjonsenhet i Gvarv i
Telemark. Her utprøves prosessene i praksis, pluss at det produseres for salg, bl.a. tørket purreløk som leveres på det europeiske markedet.

Egen erfaring. Styrelederen
for Inkubatoren er aksjonær,pådriver, faglig konsulent og

styremedlem i Dtech. Han har
dermed egen erfaring fra etablering og drift av egen virksomhet, og han synes det er
nyttig å ha den kommersielle
tenkingen i bakhodet i sin forskergjerning. Strømmen berømmer ledelsen i Siva, Sintefog NTNU som tok initiativet tilå etablere Inkubator Gløshaugen.
– Vi ser at det er inspirerende
for mange at NTNU går foran
med et eksempel og oppmuntrer
til start av egen virksomhet, sierStrømmen, som mener det nå erlagt et godt grunnlag med Innovasjonssenteret og NTNUs strategiske plan for nyskaping. – Vi
har meget god tilgang på søkere
til inkubatoren, legger han til.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Ferrarien venterpå Per Inge
Problemet med unge etablerere er at de er så veldig
hemmelighetsfulle om sine businessideer. Slik er detogså med Per Inge Mathisen. Men ifølge kameraten er
det like før han kan iføre seg en rød Ferrari.
Vi får vite at forretningsideen er
mikrobetaling av nettjenester,men stort mer vil han ikke ut
med. Mikrobetaling vil i denne
sammenheng si beløp på opptil 12 kroner. Hvis beløpet er opptil
20-30 kroner, omtales det på fagspråket som småpengebetaling,og hvis beløpet er større en dette, faller transaksjonen i kategorien e-handel.
Mikrobetaling er et hettområde for nettbruk. En viktigårsak til at så mange nettbaserte forretningsideer har strandetden siste tida, er manglende inntekter. De store annonseinntektene som skulle komme via nettet er uteblitt, og det å skaffe seg
inntekter på tjenestene som presenteres på nettet, er blitt den
store hodepinen. En metode for å
kunne ta betalt i meget små

beløp for små tjenester (foreksempel tilgang til en nettside),vil være et gullegg for nettbedrifter med magre inntekter.

Pre-inkubator. Det er derfor
et interessant konsept trondheimsgutten Per Inge Mathisenruger på. Og det er i rugekassen han sitter. Som en egenavdeling i Inkubator Gløshaugen er det nå etablert en egen«pre-inkubator». En pre-inkubator kan sies å være en slags
fødestue for de som ikke helt er
kommet ut av egget.
– Småbeløp som ti øre kan
kanskje virke uinteressante, sierMathisen, – men det er volumet
som teller. For eksempel har
Dagbladet 1 million lesere perdag på nettet. En tiøring fra hver
av disse blir det penger av,

17 ferske firmaer
i Perleporten

fakta

Bedrift

Forretningsidé

Agentus
Boost Communications
DerigaPer Inge Mathisen
Innoware
Iwmac
Polygraf Forlag
Small Turbine Partner
Eagle UltrasoundEivind Fuglum
Geno Technology
Giant Leap Technologies
Inmonitor
Internet Learning Systems
Jarl Karlsen
Localhost Technologies
Ren Energi

Caching-teknologi
Kommunikasjon via SMS
Bransjetilpasset programvare for nett
Mikrobetaling via nett
Skreddersydde databaser
Alarmhåndtering via nett
Formidling av forskningsresultater
Turbiner for små vannkraftverk
3-D ultralyd
Elektronisk gjeting og overvåking
Magnetiske partikler for medisin
Programvare for finansinfo
Infoinnhenting fra nett
Infrastruktur for nettbasert læring
Mobile infotjenester
Effektiv lagring/gjenfinning av info
Strøm uten forurensning

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gul– Snart kan Per Inge (t.h.) la håret flagre i førersetet på en Ferrari cabriolet, mener kameraten Magnus.
FOTO: ARNE ASPHJELL.

understreker han.
– Men det må da vel være flere
som jobber med akkurat dette?
– Ja, det er mange store aktører som prøver å få dette til, men
foreløpig har ingen klart det, sierMathisen. Derfor er han engstelig for å avsløre for mye, i hvert
fall før patenteringen er i orden.
Gjennom Leiv Eriksson Nyfotek(LEN) sin veiledningstjeneste
har han fått bekreftet at ideen
kan patenteres.
Såpass er han imidlertid villig til å røpe: Han har laget en
simulering av kjernen i sittmikrobetalingssystem, og dermed fått utprøvd at strategienvirker. Han innrømmer at internett-ideer ikke er det hotteste
for tida, men insisterer på at nettopp hans system – som gir
mulighet for å ta seg betalt forsmå tjenester via nett – kanskje
nettopp er det som skal til for åfå litt økonomi i nettbusinessen.

Inspirerende sted. Mathisen er godt fornøyd med hjelpen

han har fått i startfasen. Mindre enn en uke etter at han tok
kontakt med Inkubatorsjefen
Haugan, hadde han fått kontorplass.
– Jeg opplever pre-inkubatoren som et inspirerende sted åvære. Miljøet er godt, og det er
viktig å omgås andre gründere.
I et slikt miljø kan ideer testes og
diskuteres. Daglig leder av inkubatoren, Bjørn Inge Haugan, er
en nyttig all-round rådgiver med
mange gode kontakter, menerMathisen. Haugan er innfallsporten til Forny-programmet og
miljøet ved LEN.
Mathisen har fått sin ungdomskamerat Magnus Hakvåg
som fadder i gründermiljøet.
Hakvåg er i ferd med å etablere
ny bedrift basert på et termometer som kan måle kroppstemperaturen svært enkelt og nøyaktig. Han ligger litt foran i løypa, og kan anvise vei i labyrinten
som ligger foran en gryende
gründer.
– Hvis Mathisen får til sittprosjekt, vil han snart dukke opp
i rød Ferrrari. Garantert, skyterHakvåg inn.

Lønnsomme nettjenester? De to karene legger ut om
hvor mange informasjonsleverandører som nå er i ferd med å
legge ned helt eller sterkt redusere sine nettjenester. De innser at det kan bli et problem atfolk er blitt vant til å få informasjonen gratis over nettet,
men tror at det vil være mulig å
endre på dette. Nøkkelen ligger
i at det skal kunne være mulig
å avkreve kunden meget små
beløp for slike tjenester. Så vilvolumet bidra til lønnsomheten.
Nå jakter de to på interessante aktører i nettmarkedet,virksomheter som de kan læreav og ha fordel av å spille på lag
med.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

6

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

De vitenskapeligeveier tyngst
Alle NTNUere stemmer bådepå kollegierepresentanter forsin egen gruppe, og på rektorat. Ved kollegievalget er enstemme en stemme, punktum.
I rektorvalget blir din stemme imidlertid vektet. Det
betyr, svært enkelt sagt, at enstemme fra en vitenskapelig
ansatt – via et relativt komplisert regnestykke – veiertyngre i rektorskålen enn en
skarve studentstemme eller
en stemme fra de teknisk/
administrativt ansatte.

Ellers takk!
Vitenskapsmuseet
takker kontant nei tilå stemme på nye
dekaner og fakultetsstyrer ved «Fakultet
for naturvitenskap» og
HF-fakultetet.
Rektor Spjøtvoll har i et brev til
Vitenskapsmuseet tilbudt de tilsatte ved Institutt for naturhistorie og Institutt for arkeologi
og kulturhistorie stemmerett
ved høstens valg på dekaner og
fakultetsstyrer ved det nye«Fakultet for naturvitenskap» og
HF-fakultetet.
Storparten av personalet ved
disse to VM-instituttene skal iløpet av neste år fordeles organisatorisk mellom mellom de to
nevnte fakultetene. Det er slik
sett ikke ulogisk at de ansattefår et ord med i laget om hvem
som skal lede dem. Museet er
likevel lite begeistret for tilbudet:«Dette bidrar til å skape unødig uro, utrygghet og usikkerhet
for hele museet. Vi anser dettesom langt mer uheldig for det
samlede personalet ved VM enn
om et mindre antall ikke får delta i valg av dekaner og fakultetsstyrer for kommende valgperiode,» skriver museets ledelsei et skarpt brev til KB- og HFfakultetene.

Hiis Haugianerei tekstil valgkamp
Studentene engasjerer seg i rektorvalget, men er
uenige om hvem som er best for dem.
Det er splittet mobilisering blant
studentene i rektorvalget. For etpar uker siden gikk flere sentrale studentpolitikere ut i studentavisa Under Dusken og støttet Kathrine Skrettings kandidatur som ny rektor ved NTNU.
De tre kollegierepresentantene,
nestleder i Studenttinget og
lederne i Velferdstinget markerte tydelig at Skretting er deres
førstevalg.
Nå kler motstanderne av
Skretting på seg Hiis Haugetrøya og varsler mobilisering forfysikkdekanen på Gløshaugen.
Flere studenter fra Hiis Hauges
fakultet har trykt opp trøyer av
rektorparet i håp om at det kan
hjelpe på innsankingen av stemmer.

Hjemmelaget. – Vi håper
dette kan engasjere og provosere, sier studentene bak aksjonen «Studenter for Eivind og
Julie». Lars Erik Walle og Henning Frydenlund Hansen går
begge i fjerde årskurs i teknisk
fysikk og har laget hver sin tskjorte som støtter Hiis Hauge
og Feilbergs kandidatur.
De forteller at de ble provosert av Under Dusken-artikkelen hvor det stod at Skretting ble
støttet av alle studentene. Dette
stemmer ikke, mener fysikkstudentene. T-skjortene er foruten
en støtte til Hiis Hauge og Feilberg også en forhåndsannonsering av valget. Lars Erik og Henning håper at studenter gidder å
bruke stemmeretten, og vil densiste uka selv henge opp plakater og gå med sine vaskbare Tskjorter til rektorvalgets slutt.

utspørring av kandidatene. Det
vil ha Eivind Hiis Hauge. I enpressemelding skriver utvalget
at vedtaket ble gjort etter en og
en halv times utspørring av
kandidatene, og at Hiis Hauge
overbeviste studentene om at
han var den som best villeivareta sivilingeniørutdanningen og -studentenes interesser.
Studentutvalget for humaniora og samfunnsvitenskap støtter helhjertet og enstemmig
Kathrine Skretting, og mener at
hun er klar og tydelig i sin studentpolitikk. Det mener at Hiis
Hauge neppe vil være en garantist for å sikre kontinuitet igjennomføringen av undervisningsstrategien. På grunn av
hans alder ser de ikke for seg at
han kan være rektor for mer enn
en periode.

Foreløpig er baretre Eivind&Julie tskjorter trykt opp
av den splitter nye
ministudentorganisasjonen «Studenter for Eivindog Julie». Lars Erik
Walle (til venstre)og Henning Frydenlund Hansenhåper at t-skjortene vil engasjereog provosere.

Bør blæste begge. – Foreløpig støtter vi ingen, sierHåkon Midtaune, leder i studentutvalget for cand.scient.utdanningen. Han understreker at utvalget vil oppfordre
studentene til å stemme og at
SU cand.scient. kommer til åblæste begge kandidatene.
Madsen åpner likevel for at de isiste liten kan velge å hoppe
ned fra gjerdet, og gå for ett av
de to parene.
Da studentenes øverste politiske organ, Studenttinget,behandlet saken i forrige uke,ble det vedtatt å ikke gå ut med
råd til studentene i det hele tatt.
Uenigheten blant de 25 representantene i Studenttinget var
for stor.

Men på Flystripa,
siv.ing.-studentenes hovedgate,
finner vi en annen
oppfordring.
FOTOS:TORE HUGUBAKKEN.

TORE HUGUBAKKEN

Utvalgene strides. Student-

tore.hugubakken@adm.ntnu.no

utvalget for siv.ing.-utdanningen har også bestemt seg etter– Uryddig. Museumsledelsen
presiserer at det er det nye
musumsstyret som i løpet av
kommende vårsemester skal
stå for gjennomføringen av
organisatorisk fordeling av personalet. Den presiserer også atmuseet har lagt opp en systematisk prosess i forkant av at
det nye styret tiltrer – noe somogså vil innebære dialog med
de to fakultetene. Det blir derfor høyst uryddig hvis instituttene og Senter for middelalderstudier alt nå skal forholde seg
til nye kommunikasjonslinjer
mellom seg og fakultetene,mener VM-ledelsen.
«I tiden fram til at styret har
fattet sine beslutninger, anmoder vi derfor fakultetene om åvise respekt for dette gjennom
å opptre formelt og forholde seg
til Vitenskapsmuseet som organisatorisk enhet», skriver direktør Arne B. Johansen og adm.
leder Astrid Langvatn.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

Du har stemmerett• hvis du er registrert student;
eller tilsatt/engasjert i minst
halv ordinær stilling og har
tiltrådt seinest den dagenmanntallet legges ut. Lønnes
du av forskningsråd, fondeller oppdragsmidler, og lønna blir utbetalt via NTNU,
har du også stemmerett. Som
professor II har du stemmerett.

Du har ikke stemmerett• hvis du har permisjon for å
jobbe annetsteds – med mindre du i permisjonsperioden
har en annen stilling ved
NTNU, som ikke gir stemmerett. Er du tilsatt eller
engasjert for mindre enn ett
år, har du ikke stemmerett –med mindre du har vært i et
sammenhengende tilsettingsforhold i minst ett årfram til valget. Da kan dustemme likevel.

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gul

7,5 prosent har avgitt rektoratstemme
I 1996 gikk vi mann av
huse for å velge rektoratog kollegium. I 1998 gadd
nesten ingen ta bryet.
Tirsdag denne uka hadde
1589 personer stemt på
ett av rektorparene.
Tall Universitetsavisa innhentet
tirsdag formiddag, viste at 1589
studenter og ansatte til da hadde levert sine rektoratstemmer.
Det utgjør 7,5 prosent av destemmeberettigede.
Prosentvis er oppslutninga
om kollegievalget vesentlig bedre: Her har foreløpig 253 av deteknisk/administrativt ansatteog 343 av de vitenskapelig ansatte stemt på kandidater i sin
gruppe. Det er henholdsvis 15,5
og 16,5 prosent av de stemmeberettigede.

1996: Taktikkeri. Våren
1996 (valget ble utsatt et halvår
pga opprettelsen av NTNU åretfør) gikk hele 5236 menn og
kvinner til urnene for å stemme
på en av de fire rektorkandidatene: Emil Spjøtvoll, Eiliv
Steinnes, Arne B. Johansen eller Karsten Jakobsen. Spjøtvoll
gikk som kjent seirende ut av
den omgangen. Ved valg på prorektor, kollegium og kollegieråd
ble det avgitt 3745 stemmer.
Valgdeltakelsen var i 1996 på
25 prosent.
1996 vil ellers bli husket somåret hvor en påstått bevisst taktikk fra NTH-miljøet ga et nokså oppsiktsvekkende valgresultat: To innvalgte kvinnelige representanter til kollegiet måtte
vike for to mannlige med lavere
stemmetall, av hensyn til kjønnskvoteringa innenfor gruppen –og dermed fikk vi et både mannsog NTH-dominert kollegium.

1998: Orgut-protest. Høsten 1998 var Emil Spjøtvoll
eneste rektorkandidat, og valgoppmøtet ble deretter: Bare 403
personer tok bryet (to prosent
av de stemmeberettigede), og av
disse bare 45 studenter. En firedel av stemmene var blanke.
Ved kollegievalget stemte 705
personer.
Valget 1998 var også preget
av påstatt taktikkeri fra det
gamle NTH-miljøet, men denne
gangen uten særlige konsekvenser. Derimot kunne valget karakterisereres som et protestvalg
mot omorganiseringsprosjektet
Orgut.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

7

valg

Den store rektorat-quizen:

Hvem vet mest om NTNU?
De er sikkert riktig flinke innen sine fagfelt, alle fire.
Og skrive universitetspolitiske utlegninger kan de.
Men kjenner de den institusjonen de er så hissigepå å lede? Hva vet egentlig Skretting, Strømmen,
Hiis Hauge og Feilberg om universitetet og
alt dets vesen? Hva vet de om alle ossandre og om det vi pusler med
av smått og stort?

Universitetsavisa har utfordret kunnskapene til de fire.
Uten jukselapp og helt på sparket har de hver for segmåttet svare på nedenstående 20 spørsmål.
Og de av våre lesere som selv tar testen, og sommåtte komme ut med bedre resultat enn
kandidatene, kan jo vurdere om de ved neste
korsvei burde ta sikte på en karrierei Hovedbygningens førsteetasje.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no1) Hvem var høgskolerektorer
ved AVH og NTH for akkuratti år siden? (Inntil 2 poeng)

Hiis Hauge: Bass
Feilberg: Saksofon
Skretting: Kontrabass
Strømmen: CelloHiis Hauge: Magne Dybvig
og Karsten Jakobsen
Feilberg: Eiliv Steinnes
og Rolf Lenschow
Skretting: Jørn Sandnes
og Rolf Lenschow
Strømmen: Magne Dybvig og
Karsten Jakobsen

16) Hvilket institutt
var det som i januari år ble nedlagt og
omgjort til «program»på grunn av interne
stridigheter? (1 poeng)
Hiis Hauge: Idrettsvitenskap
Feilberg: Idrettsvitenskap
Skretting: Idrettsvitenskap
Strømmen: Vet ikke

2) Omtrent hvor mange kvadratmeter eide og leide lokaler har
NTNU? Godtar feilprosent på ti.
(1 poeng)17) Hvilken NTNUer ga for noen år
siden navn til det utvalget som lafram ei innstilling om mer rettferdige inntektssystemer for kommuner og fylkeskommuner? (1poeng)

Hiis Hauge: 600 000
Feilberg: En million. Så mye burde det
iallfall være.
Skretting: 10 000
Strømmen: 500 000

Hiis Hauge: 150
Feilberg: 270. Så mange burde det i allfallvære.
Skretting: 180
Strømmen: 200
4) Hvilket fakultet hadde i fjor flest
studenter – og hvilket hadde færrest? (Inntil 2 poeng)
Hiis Hauge: SVT og APB
Feilberg: SVT og APB
Skretting: SVT og Marin
Strømmen: SVT og Marin
5) Hvilket fakultet hadde i fjor lavest
jenteandel blant studentene? (1poeng)
Hiis Hauge: Maskin
Feilberg: Maskin
Skretting: Marin
Strømmen: Maskin6) Når ble Medisinsk teknisk senter
offisielt åpnet? Ett år feil godtas.
(1 poeng)

Hiis Hauge:
Ole Bernt Lile
Feilberg:
Ole Bernt Lile
Skretting:Ole Bernt Lile
Strømmen: Ole Bernt Lile
8) Og hvem er styrer ved
Romansk institutt? (1 poeng)

Hiis Hauge: 12
prosent
Feilberg:
20 prosent
Skretting: 17 prosent
Strømmen: 16 prosent
12) Hva er normert studietid for en cand.scient.? (1poeng)
Hiis Hauge: Fem årFeilberg: Fem og et halvt år
Skretting: Fem og et halvt år
Strømmen: Fem år9) Ved hvilket institutt er det deunderviser i modellering og identifikasjon av biologiske systemer?
(1 poeng)

13) Hva heter NTNUs tre botaniske
hager? (Inntil 3 poeng)10) Og ved hvilket institutt hører
Harry Borthen hjemme? (1 poeng)

Hiis Hauge: Ringve, Dragvoll og Kongsvoll.
Feilberg: Ringve og Kongsvoll.
Skretting: Ringve, Brattøra og Kongsvoll.
Strømmen: Ringve. Er det ikke noe påSnåsa også?
14) Hva er NTNUs fem tematiske satsingsområder? (Inntil 5 poeng)

Hiis Hauge: 1990
Feilberg: 1990
Skretting: 1991
Strømmen: 1992

Hiis Hauge: Kjent navn, men husker ikke.
Feilberg: Det er forskningsfartøyet til
marinbiologene – men vet ikke hvilket
institutt.
Skretting: Ja, hvor er han da? Gjetter påVassbygging.
Strømmen: Vet ikke. Har hørt navnet, men
det er ingen Gløshaugen-mann.

Hiis Hauge: IKT, Energi/miljø, Marin,
Materialer, Medisinsk teknologi.
Feilberg: IKT, Marin, Medisinsk teknikk.
Skretting: IKT, Energi/miljø, Marin/maritim, Materialer, Medisinsk teknologi.
Strømmen: IKT, Energi/miljø, Marin,
Medisinsk teknologi.

7) Hva heter dekanus ved Geofag og
petroleumsteknologi?
(1 poeng)11) Hvor stor andel av Trondheims
befolkning er studenter? Tre prosentpoeng feil godtas. (1 poeng)

15) Hvilket instrument spiller førsteamanuensis Bjørn Alterhaug
først og fremst? (1 poeng)Side 7 — Svart Cyan Magenta Gulquizens vinner, dog med lavest mulig margin. Det framgår også av testen at rektorkandidatene gjorde det klart bedre ennsine pro’er. Hvilket er i full overensstemmelse med deres respektive aspirasjoner
og helt som det skal være.

Hiis Hauge: Gunhild Vidén ved Institutt
for klassisk filologi
Feilberg: Gunhild Vidén på Klassiske
fag, Historisk institutt
Skretting: Gunhild Vidén, Historisk institutt
Strømmen: En eller annen ved Germanistisk institutt20) Hvorfor står det en byste av Magnus Halvorsen i aulaen i Hovedbygningen på Gløshaugen? (1poeng)
Hiis Hauge: Har ikke peiling.
Feilberg: Kanskje han var en gammel
NTH-professor.
Skretting: Vet ikke.
Strømmen: Han var antakelig en sentral
person når det gjaldt å reise selve bygget. Byggmester eller arkitekt, kanskje?

Riktige svar
15. Kontrabass.
16. Idrettsvitenskapelig institutt.
17. Jørn Rattsø.
18. Bruno Oldani.
19. Gunhild Vidén ved Klassiske
fag på Historisk institutt.
20. Halvorsen var stortingspresident og finansminister fra Trondheim, og en drivende kraft i arbeidet med å få lagt NTH hit.

Full uttelling ville gitt 29 poeng. Resultatet ble slik: Hiis Hauge: 19, Feilberg 15,5(det halve fordi hun tross alt visste at Harry Borthen er en båt), Skretting 20 og
Strømmen 15 poeng. Dermed ble kandidatparet Skretting/Strømmen samlet sett19) Hva heter NTNUs eneste professor som underviser i latin, og hvor
jobber vedkommende? (Inntil 2
poeng)

medisinsk teknikk.
10. Instutt for naturhistorie, VM(HB er et forskningsfartøy).
11. Ca 17 prosent.
12. Fem år.
13. Ringve botaniske hage, Svinvik arboret og Kongsvoll fjellhage.
14. IKT, Energi og miljø,Marin/maritim forskning, Materialer, Medisinsk teknologi.

Ulidelig spenningunder poengtelling18) Hvilken kjent designer har utformet NTNUs logo og grafiske profil? (1 poeng)
Hiis Hauge: Bruno Oldani
Feilberg: Vet ikke
Skretting: Bruno Oldani
Strømmen: Bruno Lundstrøm

Hiis Hauge: Vet ikke
Feilberg: Lise Lorentzen
Skretting: Lise Lorentzen
Strømmen: Vet ikke

Hiis Hauge: Institutt for bioteknologi
Feilberg: Vet ikke
Skretting: Institutt for bioteknologi
Strømmen: Botanisk institutt

Hiis Hauge: Jørn RattsøFeilberg: Jørn Rattsø
Skretting: Jørn RattsøStrømmen: Jørn Rattsø1. Magne Dybvig og Karsten
Jakobsen.
2. 487 000.
3. 187.
4. SVT og APB.
5. Marin teknikk.
6. 1991.
7. Ole Bernt Lile.
8. Lise Lorentzen.
9. Institutt for fysiologi og bio-3) Hvor mange doktorgrader ble
avlagt ved NTNU i fjor? Godtar feilprosent på ti. (1 poeng)8

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

innblikk

innblikk
Den som har flest UKAdaljer, er sjef. Disse henger på Espen Olsen ved
Sintef Materialteknologi.

FOTO: EVEN

HIT MEN IKKELE
FOTO: EVEN
Innenfor denn NGER 2:
e døra har UKAcasino med
ru
NGER 1:men er ikke lett og kort,
HIT MEN IKKE LE
t
se
hu
så
er
gl
a
ad
lg
i oppmerksomhet.
Under H-he
Dette var de
gjengfolk. nætfullt av gamle
rm
es
te
vi
ra
fik
dø
i
k komme medsnuka
Men mange må
m
er
a,
va
n
r Uke-ledelsre på de klarensnår de vil mim
e melding.
sin. Den er
gamle hybelen
de
r
fo
lig
bare tilgjenge
nslepp på
som har fått inforhånd.

FOTO: TONE

FOTO: EVEN

Professor ved Institutt for produksjonsog kvalitetsteknikk, Asbjørn Aune, harvært med på UKA siden 1957. Aune har
som alltid ukejobb som casinovert.
Ordensbåndet viser at han er Stormester. Det betyr at han er en av de få som
kan dele ut ordener som for eksempel«Det Sorte Faar».

Ivrige H-helgere tar gjerne en svingom i Daglighallen så snart Snaustrinda spelemannslag drar i belgen.

Bare to år igjen
FOTO: EVENNTNU-professor Tor Grande (i midten) og Vigdis Bjørlo (t.v.)
har begge fedre som har gått på NTH. Faren til
Knut Haugen (t.h.) var derimot pølsemaker.

Tobarnsfar Even ville treffe gamle raddiskompiser, mens Tone
ville prøve å finne ut om slagordet «lykken er å møtes på UKA»
også gjelder for mennesker over tretti. Med glitter og finstas
kastet vi oss ut i H-helga. Husets dag.

FOTO: EVEN

BUSINESS-KUNST:
Alle reklameplakater som henger rundt på Samfundet under UKA, er håndmalte.

Side 8 — Svart Cyan Magenta Gul

Alle helger under UKA har sin egen bokstav. H-helga tilhører Huset. Her møtes
alle som har jobbet med UKA/Samfundetfør. Og da gjelder det selvsagt å ha flest
UKE-daljer. Alle som er med på UKA, fårnemlig en medalje («dalje» på samfundsk)
i belønning.
Når det gjelder jakkepryd, er det noen
få som i tillegg kan smykke seg med en av
Samfundets ordener. Høyest henger den
gjeve «Ordo Equester Owium Nigrarium»,
bedre kjent som «De Sorte Faars Ridder
Skabs Orden». Denne ble delt ut fram til
1968, med en liten gjenvisitt høsten 1999.
Utmerkelsen gis til Samfundets ekstra
flittige og trofaste, og overrekkes med maksimale mengder studentikos tullehøytidelighet.
Vi fikk ingen ordener for vår innsats i
Under Dusken tidlig på 90-tallet, så fri
for metall på brystet så vi derfor fram til
en kveld med mye «Halloi, kossn står de'te' me' dæ», «ka driv du me», og «kor bor
du hæn». Og ikke minst; «Kor mang onga
har du?» Alt er nemlig ikke som før – selv
om mange i løpet av H-helga gjør sitt ytter-ste for å gjenskape livet fra den tida man
var gjengmedlem og festet til langt utpådagen. «Jeg greier ikke to dager lenger»,
klynket en klubbstyremann nærmere deførti.
Uansett: Even fant både diskusjonspartnere og gamle kompiser, mens Tone,
som riktignok hadde gjort en del forarbeid, «fant lykken på UKA». Nå er det bareto år til neste gang.
EVEN GRAN og TONE KVENILD
even.gran@adm.ntnu.no/tone.kvenild@adm.ntnu.no

FOTO: TONEPISSRENNE FOR KVINNER:
To do bak samme dør gjør at også jentene kan
skravle mens de tisser. Det eneste som mangler, er ei hylle å sette ølen på. Det har gutta...

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

9

innblikk

IDI internasjonalHele sju av de tolv sist tilsatte stipendiatene ved
Institutt for datateknikk og
informasjonsvitenskap (IDI)
er utlendinger.
Et fargerikt fellesskap. To kinesere, en
polakk, to litauere, en vietnameser samt
en italiener er siste skudd på en allerede
eksotisk stipendiatstamme ved Institutt
for datateknikk og informasjonsvitenskap.

Eksotiske Trondheim. – Faglig høytnivå og en trivelig by, svarer litaueren
Raimundas Matulevicius på spørsmål
om hvorfor han valgte å ta doktorgraden
ved NTNU.
– Enestående livskvalitet, supplerer
tyske Jörg Cassens. Det er ikke bare av
genuin kinesisk høflighet at Jinghai Rao
og Xiaomeng Su nikker samtykkende. De
sju utenlandske datastipendiatene Universitetsavisa møter, synes alle å være på
nett med så vel Trondheim som NTNU.
Dessuten er de enige om at byen rett og
slett er eksotisk, på godt og vondt.
– Det er samlet utrolig mye kompetanse innenfor et lite område. Dessuten er
trøndere et hyggelig og åpent folkeferd.

Men de kalde og mørke månedene fra
oktober til og med februar blir vel eksotiske, fastslår Diego Federici med Milanosommer i blikket.

Pengene frister. Jinghai fant veien
mot nordlyset gjennom sin veileder i
Kina, som tilfeldigvis er god venn med
en professor på Gløshaugen. Imidlertid
visste han hva han gikk til etter å ha tilbrakt et semester som utvekslingsstudent ved NTNU. Annerledes var det
med Gerthory Toussaint.
– Jeg hadde lyst til å oppleve noe helt
annet enn Frankrike og Paris. Og siden jeg
aldri hadde hørt om Trondheim, ble
NTNU et naturlig valg, humrer en delvis
norsktalende Gerthory Toussaint. Ennålite preget av norsk millimeterlikhetstankegang, legger ikke de vordende dataforskerne skjul på at økonomiske motiver er en viktig årsak til at de har satt av
tre-fire år til å ta en doktorgrad ved
NTNU, eller Norges Silicon Valley, som
NTNU omtales i visse kretser, ifølge Jörg
Cassens.

Viktig ressurs. Det er ingen bevisst
strategi som ligger til grunn for den
store andelen av utenlandske stipendiater ved IDI, ifølge kontorsjef Bård Kjos.
– Enkelte faglærere rekrutterer rett

Som Microsoft og Internett kjenner heller ikke IDI landegrenser. Utenlandske statsborgere innehar brorparten av de siste stipendiatstillingene. Franske Gerthory Toussaint (fra venstre), Xiaomeng Su (Kina), Diego Federici (Italia), Raimundas Matulevicius (Litauen), Darijus Strasunskas(Litauen), Jörg Cassens (Tyskland) og Jinghai Rao (Kina) stortrives.

som det er stipendiater fra sine respektive hjemland, direkte eller gjennom kolleger. I tillegg jobber instituttet aktivt opp
mot en rekke utenlandske universitet.
– Vi er stolte av at IDI er i ferd med å
bli et internasjonalt studiested på doktorgradsnivå. Andelen fra utlandet nærmer seg det som er normalt ved interna-sjonalt orienterte universitet i utlandet,poengterer Bård Kjos.
TROND OLDERTRØEN (tekst og foto)
trondol@stud.ntnu.no

Jakten på ny kunnskapkuOppdagelser som
resulterer i nobelpriser,får ringvirkninger i alle
beslektede forskningsmiljøer. Bit for bit avdekkes stadig nye
sammenhenger.
Bak hver oppdagelse ligger møysommelig arbeid, motgang og skuffelser. Drivkraften er tørsten etter ny kunnskap.
Hans Krokan og Are Dalen er vertskap for medisinerne Christiane Nüsslein-Vollhard og Daniel Carleton Gajdusek under nobelprisarrangementet ved
NTNU første uka i desember. Både Krokan og Dalen arbeider innen beslektede
fagfelt. Dalen har virussykdommer og
mikrobiologi som spesialområde. På
forskningssiden er Krokan involvert i
flere prosjekter som handler om DNAreparasjoner. Ved alle former for kreft
foreligger genetiske endringer som skyldes skader på arvematerialet som ikke
har blir reparert. Stadig avdekkes nyeårsakssammenhenger som gir ny kunnskap om de kompliserte prosessene.

Fellestrekk. Forskningen har et fellestrekk med Nüsslein-Vollhard og
Gajduseks arbeider ved at den handlerom de grunnleggende prosessene iorganismen, og at bruk av enklere
modellsystemer som bakterier ellerbananflue gir de avgjørende resultatene som har gitt oss innsikt i det som
foregår i mennesket. I Trondheim
handler det om hvordan arvematerialet
holder seg intakt over tid. Hos
Nüsslein-Vollhard i Tübingen handler
det om å forstå hvordan egget utvikles
til en organisme.
Alle levende organismer er bygd opp
etter samme grunnprinsipper. Derfor
kunne Nüsslein-Vollhard bruke bananflueegg som forskningsmateriale og overføre resultatene til mennesket. Institutt
for kreftforskning og molekylærbiologi
bruker ofte bakterier og gjærceller som
forskningsmodeller. Det humane DNA

Side 9 — Svart Cyan Magenta Gul

Ringvirkninger

Daniel Carleton Gajdusek fikk nobelprisen i medisin i 1976, for oppdagelsen av mekanismene bak kugalskap. Denne kua var i faresonen forrige gang alarmen gikk i Norge.
FOTO: SCANPIX.

reparasjonsproteinet og det tilsvarende
genet som gruppen opprinnelig klonet
og har arbeidet med i mange år, er foreksempel svært likt i bakterier og mennesker. Og kunnskapen man har fått fra
bakterier, har ofte blitt veiledende forforskningen på det tilsvarende systemet
hos mennesket.
Nå arbeider gruppen også med etannet DNA reparasjonsprotein der informasjonen fra bakterier har vært avgjørende for å forstå prosessen i mennesker.
I tillegg til genteknologien har bioinformatikk vært avgjørende for framgangen
i denne forskningen.

Forutsetninger. Nüsslein-Vollhardog hennes forskergruppe fant nøkkelen
til å forstå hvordan kroppsdeler blir
anlagt og hvilke gener som styrer dettei befruktede egg. Gajduseks forskningpå mennesker og dyr la grunnlaget for
ideen om en ny type smittestoff, et sykdomsfremkallende protein som fins ihjernen hos både mennesker og dyr.
Nüsslein-Vollhard og Gajdusek brukte henholdsvis 20 og 40 år på arbeidene
som til slutt ga dem nobelpriser i medisin. I starten kan vi regne med at de famlet mer og mindre i blinde. I beste fall

hadde de en idé om hva de skulle leteetter, men ikke den fjerneste anelse om
hva funnet skulle lede til. Underveis opplevde de helt sikkert både motgang, skuffelser og problemer med tvil og tro.
Hva kan ha vært drivkraften? Hvilke forutsetninger må være til stede forå drive denne type forskning?

Det gode miljø. – Et godt forskningsmiljø tar lang tid å bygge opp,
men kan ødelegges på et øyeblikk, fastslår Hans Krokan, professor og instituttleder ved Institutt for kreftforskning og molekylærbiologi. Han legger
til at de beste forskningsmiljøene han
kjenner til, uten unntak er bygd opp
rundt visjonære og aktive enkeltpersoner eller mindre grupper, og ikke som
følge av strategiske beslutninger påpolitisk nivå. Slike personer er gullverdt for en forskningsinstitusjon, omde får det nødvendige armslag.
– Størrelsen på forskningsmiljøet harogså betydning, framhever Krokan. – Detmå ikke være så lite at det hindrer slagkraften, men ikke så stort at det bliruhåndterlig. Videre er tilstrekkelige ressurser en absolutt forutsetning. Og dette handler ikke om materiell overflod

Over hele verden forskes det intenstfor å finne ut mer om prionet som
framkaller sykdommer som foreksempel kugalskap og CreutzfeldtJakobs. I dag er det klart at kroppen
ikke har noen mekanisme for å bryte dem ned, – i stedet hoper de seg opp
og blir liggende og ødelegge hjernen.
Mekanismene bak dette, og når og påhvilken måte de begynner å gjøre skade, er fremdeles ukjent.
Så langt fins ingen medisiner som
kan kurere prionsykdommer. Verken
vaksiner, antibiotika eller kirurgiske inngrep kan stoppe dem. Men
ettersom nye hemmeligheter blir
avdekket og forståelsen øker, så økerogså muligheten for å forebygge og
behandle. En annen viktig konsekvens av denne forskningen er å forstå betydningen av slaggstoffer som
hoper seg opp i hjernen ved de såkalt
degenerative hjernesykdommer hoseldre. En finner ansamlinger av proteiner av annen type enn prioner ved
Altzheimers sykdom. Denne tilstanden er ikke smittsom. Det kan ogsåvære fellestrekk ved mekanismene
for utvikling av denne type hjernesykdom og prionsykdommene.
(Kilde: Professor dr.med. Are Dalen)eller ekstragavanse, men for eksempelom å få tid nok. Tid til å iverksette og
gjennomføre det vi vil holde på med, og
rom til prøve og feile. Vi må ha aksept for
at ikke alt vi holder på med, kan føre til
suksess. Grunnforskning kan ikke styres
etter umiddelbare nytteprinsipper. Vitenskapen er ikke primært til for å brukes,
men for å gi økt kunnskap. God forskning
drives framover av indre tro og kunnskapssøken. Derfor er det en stor misforståelse å tro at forskere kan styres
etter overordnede forskningsstrategier,framhever Krokan.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no10

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

Beretningen om 25 000 ord
Verdens første rumensk-norske ordbok er nå i handelen.
En professor har betalt av litt på takknemlighetsgjelden sin.
Til daglig underviser Arne Halvorsen ifransk språk. Romansk institutt ved
NTNU har ikke andre fag å tilby. Fransk,
og noen vekttall italiensk.
Men det er rumensk som står professorens hjerte nærmest. Historien om Arne
Halvorsens ordbok er også historien om en
ung manns møte med en annen kultur,og en livslang kjærlighet til landet ogspråket der nede i det sørøstlige hjørnet
av Europa.

rumenske til nordmenn. Med denne ordboka vil nordmenn ha bedre muligheter tilå lære seg rumensk. Den blir et bidrag tilå fylle tomrommet mellom Romania og
Norge, forklarer han.

Underlig arbeid. Det er nok bra professoren ikke visste hvor omfattende
prosjektet skulle bli. Da er det ikke sikkert det ville blitt noen bok.
– Det er en underlig form for arbeid.
Ordboka er en tekst, men den har helt
bestemte egenskaper som få andre tekster har. Alle artiklene må være laget oversamme lest. Samme slags opplysninger
skal inn for hvert eneste ord, og i samme
rekkefølge slik at brukeren kan gjenkjenne systemet. En blir litt firkantet i
hodet av å holde på sånn, innrømmer han.
Et tilbakevendende problem var åfinne norske ord for betegnelser som brukes på rumensk, men ikke på norsk:– Rumenerne har for eksempel langt
flere ord som angår folks væremåte og
utseende, enn vi har. Hvor stygge, vakre,
rare, voldsomme eller usedelige folk er.
Jeg kunne sitte i dagevis før jeg fant enoversettelse jeg var tilfreds med, og følte
ofte at mine norskkunnskaper ikke strakk
til.
Åtte rumenske språkforskere har
gjennomgått den rumenske delen av ordboka. Men den norske delen er Halvorsens eneansvar.
En rumensk-norsk ordbok har neppesærlige sjanser til å bli hovedbok i en
norsk bokklubb. Men den har likevel etvisst marked, mener Halvorsen, bådeblant skandinaver og blant rumenere.
Etter hvert som det ble kjent at ei ordbok
var på beddingen, ble han kontaktet av
rumenere over hele Skandinavia, som lurte på når boka ble ferdig.

Ble overvåket. Interessen for Romania våknet i 1967 da Arne Halvorsen
som ung Oslo-student i romansk språkvitenskap fikk tilbud om å undervise i
norsk ved universitetet i Bucuresti. Det
ble et møte med en annen politisk virkelighet.
– Det var forbudt for rumenerne åomgås vest-europeere uten tillatelse fra
det lokale partikontoret, selv om forbudet ikke alltid ble like hardt håndhevet.
Men sikkerhetspolitiet visste utmerket
godt hva vi utlendinger holdt på med. Det
fikk jeg bevis for da en svensktalende
rumener ved en anledning kom til å snakke om noe han bare kunne ha lærtgjennom mine private brev hjem til Norge. Andre utlendinger kunne fortelle atrumenere de hadde hatt grei kontakt med,plutselig ikke «kjente» dem lenger. Da
hadde rumernerne fått beskjed om å slutte å omgås kapitalister.
Et kunnskapsrikt folk. Overvåking
og isolasjon til tross: Rumenernes kunnskaper om resten av verden var imponerende, minnes Halvorsen:– Jeg følte meg som en uvitende barbar. Jeg kunne bare det lille jeg haddelært på universitetet. Mine jevnaldrendei Romania boltret seg i latin og gresk. De
hadde enorme kunnskaper og la stor vektpå å vite mest mulig om Vesten. Jeg kunne komme i selskap, og når folk hørte jeg
var nordmann, la de ut ikke bare ut om
den norsk litteraturen, men også om norske komponister jeg aldri hadde hørt om!
Fra Romania dro Arne Halvorsen til
universitetet i Lund. Der tok han svensk
hovedfag i rumensk – og prøvde å gjøre etlevebrød av sine kunnskaper. Det ble ingen ubetinget suksess.
– Som frilanser hadde jeg i alt to oppdrag. Jeg oversatte en rumensk film for
NRK og et brev for Kon Tiki-museet, fra
en sint rumener som mente Thor Heyerdahl tok feil, smiler Halvorsen.
Sikkerhetsfare. På 1970-tallet ble
det vanskeligere å holde kontakten med
gamle venner og kolleger i Bucuresti.
Romanias kontakt med omverdenen ble
mindre. Forbudet mot kontakt med
utlendinger ble hardere håndhevet. –Etter hvert ble det så ille at jeg følte det
var å ta sjanser overfor mine bekjentes
sikkerhet å ta kontakt, forteller Halvorsen.
Kort tid etter kommunistregimets fall
i 1989 ble Arne Halvorsen sendt ned av
Det norske universitets-råd for å
finne ut hvordan det sto til med
rumenske universiteter. Det
var så som så: – Folk var
entusiastiske. Det var
som om de nettopp
var blitt sluppet
ut fra et bur.
Men

Side 10 — Svart Cyan Magenta Gul

Ingen tilbud i Norge. I Norge er det
FOTOS: TORE HUGUBAKKEN

utstyret på universitetene var elendig.
Fullstendig utslitt. Da jeg kom hjem, skrev
jeg til alle norske universiteter og høgskoler og ba dem sende det de hadde av
papir, bøker, skrivemaskiner og lignende.
Til slutt sa rumenerne stopp. De ville ikke
ha flere norske skrivemaskiner som ikke
lot seg reparere.

Bakerst i klasserommet. Halvorsen har ved flere anledninger vært valgobservatør i Romania og i den rumensktalende republikken Moldova. Han er
klar på at Romania er det landet som
sitter bakerst i det europeiske klasserommet:– Det ligger på bunnen når det gjelder
utenlandske investeringer. I europeiskpresse når det ikke fram. Dette føles
underlig for rumenerne. De føler seg som
vest-europeere. Den jevne rumener sier:«Vi er et romansk folkeslag. Vi er et søsterfolk til franskmenn og italienere. Bulgarere og ungarere er en helt annen type».
De er skuffet over at de ikke trekkes
inn i den vest-europeiske varmen.
Latinskpåvirket.

Noe av bakgrunnen til denne
vest-

europeiske orienteringen er å finne i den
rumenske språkhistorien.
– Den latinske språkpåvirkningen
har vært større i Romania enn i landene
om-kring, forteller Halvorsen. – Midt på1800-tallet ble dessuten det rumenskespråket reromanisert. Mange av de slaviske ordene ble erstattet av franske og
italienske. Moderne rumensk minner mye
om disse språkene.
Og selv om det av historiske årsakerer store spenninger og kulturelle ulikheter mellom innbyggerne i ulike deler av
landet, er dialektforskjellene små.
– Jeg lærte Bucuresti-rumensk, men har
ingen problemer med å forstå rumensk
talt helt oppe ved den ukrainske grensen,sier Halvorsen. – På den måten føler nok
rumenerne seg som ett folk.

Takknemlighetsgjeld. 34 år etter
student Halvorsens første møte med det
rumenske språk, foreligger nå altså
hans bidrag til europeisk forbrødring.
Seks år har det tatt fra han optimistisk
gikk løs på utropsordet a og til han –temmelig sliten – kunne sette punktum
etter zvonist (ryktesmed). Mellom disseordene ligger 25 000 andre, alle utførlig
forklart og eksemplifisert. Og med dette
har vi fått den første ordbok som går fra
et rumensk til et skandinavisk språk.
Man kan lure på hvorfor mannen i dethele tatt fant på slik galskap. For det var
ingen som hadde bedt ham om det. Svaret er så enkelt som: takknemlighetsgjeld.
– Det betydde mye for meg som ung
mann at jeg lærte en annen kultur og etannet folk å kjenne. Jeg følte meg nærmest forpliktet til å formidle noe av det

ikke lenger mulig å studere rumensk.
Tilbudet som var i Oslo, er lagt ned.
Halvorsen mener dette sier mye om
Norges holdning til omverdenen:– Mens Norge ikke har råd til å undervise i rumensk noe sted, har det fattige
Romania norsktilbud i Cluj og Bucuresti.
Norge har en provinsiell holdning til små
og mellomstore språk. Vi innbiller oss atbare vi lærer oss engelsk, er alt greit. De
gode språktilbudene i Oslo er rasert bort.
I Trondheim har det ikke vært vilje til å
bygge opp rumensk som universitetsfag.
Nå underviser vi bare i de store verdensspråkene. I bokbransjen skjer det samme. En norsk forlegger vil aldri utgi enutenlandsk bok som ikke allerede har etrenommé i store språksamfunn. Å komme
til en norsk forlegger og si «her er en glimrende bok på rumensk. Den er dessverre
ikke oversatt til verken engelsk eller
fransk» – ja, det kan du bare glemme!

Nesten konsul. Arne Halvorsens
utrettelige innsats for det rumenske har
gjort ham til en høyt estimert person iden rumenske ambassade i Oslo. Så høytat ambassadøren der har gjort gjentatte
forsøk på å gjøre ham til rumensk konsul i Trondheim. Forsøkene har strandetpå det faktum at professor Halvorsen i
sin tid ble tilsatt som embetsmann, og
norske embetsmenn har ikke lov til å«tjene en fremmed makt».
Så noe konsulatskilt kommer neppe
opp på den professorale husvegg på Berg
med det første. Men fortsatt mangler det
norske folk en rumensk grammatikk. Og
Arne Halvorsen innrømmer: – Jo, hvis jeg
orker, blir den det neste prosjektet.
VEMUND VENN
vemundv@stud.ntnu.no11

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

Tok skapet i egne hender– Ikke penger på budsjettet, fikk folka på Snekkerverkstedet til svar da de så pent ba om
nye kontormøbler. Litt surt kanskje, siden det er nettopp disse karene som sørger for å lage
inventar der det er nødvendig med spesialtilpasning.
Resultatet ble at snekkergjengen valgte å lage sine egne kontormøbler, et prosjekt de jobbet
på «i ledige stunder», som de selv
uttrykker det. Nå sitter snekkermestrene Knut Tverdal og
Johan Hjalmar Askimshalten
omgitt av fine reoler og pulter i
bjørk, laget på verkstedet i naborommet.

Kulturhistorisk. Det er
disse karene som med førsteklasses håndverk sørger for at
NTNUs mange historiske bygg
og interiører beholder sitt originale preg. For eksempel erdører og listverk som snekkerverkstedet lager til den ærverdige Hovedbygningen, så samvittighetsfullt reprodusert atdet er umulig å se forskjell pånylaget kopi og nesten hundreår gamle originaler.
– Vi får mange tilbakemeldinger fra fornøyde kunder, for-

Driftsrapport
Universitetsavisa starteren serie med små glimt
fra driftens avdelinger –vi presenterer menneskene
som får universitetet tilå «gå rundt».

teller Tverdal. Han legger til at
det også blir mye «blautkak», fordi kundene påskjønner innsatsen.
NTNUs snekkerverksted fyller en viktig kulturhistorisk
funksjon. Verksted som kan ta
avanserte oppdrag innen finsnekring, begynner å bli mangelvare. – Nå er det bare Nidarvoll
Trevare i tillegg til oss, som påtar
seg oppdrag av denne typen, sier
Knut Tverdal.
ARNE ASPHJELL (tekst og foto)arne.asphjell@adm.ntnu.no

Snekkermestrene Knut Tverdal(t.v.) og Johan Askimshalten
trives godt med stilige kontormøbler i bjørk, produsert
på eget verksted.

«Man kan jo ikke se noen grense under vann…»
Er det noen der ute som kjenner det krible i leselystmuskelen av tittelen:«Integration of force/torque sensor on a ROV/Manipulator system»?
Kanskje ikke? Vel, det er ikke navnet på enav høstens forventede bestselgere i bokhandelen, men tittel på en hovedoppgave
levert ved Institutt for teknisk kybernetikk.
En saumfaring av titler på hovedfagsoppgaver og diplomoppgaver ved NTNU kanbåde pirre nysgjerrigheten, kile lattermuskelen, vugge deg i søvn eller gi deg den ekle
helt-utenfor-Mensanivå-følelsen.
Det er nok ikke alltid lett å trylle framet genialt navn på den avsluttende rapporten. Men hvor mye tankearbeid legger
egentlig studentene i å finne gode navn påsine akademiske førstefødte?

Katastrofal. – Egentlig har jeg ikke
tenkt så mye på dette med tittel, avslører
Roger Nybroen, hovedfagstudent i filmvitenskap. Han studerer katastrofefilmer
på 70-tallet, som «Inferno i Flammer» og«The Poseidon Adventure» og forteller at
katastrofefilmene var en filmsjanger som
vokste seg stor og latterlig på 70-tallet.
Foreløpig arbeidstittel på oppgaven er:«Fra katastrofefilm til katastrofalt dårlig
film.» Men det navnet kan forandre seg
når det nærmer innlevering ut på våren.
– Jeg håper og tror sensor setter pris på
en sprek oppgavetittel, forteller filmstudenten, som understreker at innholdet selvfølgelig er det han kommer til å legge mest
vekt på.
Tørt er greit. Instituttstyrer ved
Nordistikk og litteraturvitenskap, BritMæhlum, har sensurert bortimot 30
hovedfagsoppgaver og bryr seg heller lite
om hva oppgaven har for navn.
– Det er mye viktigere hva de innledningsvis sier at de vil gjøre i oppgaven, og
at de faktisk gjennomfører det de har lovet.

Fantasi eller
saklighet...
Universitetsavisa har
surfet på NTNU-nettet og
funnet noen titler:

I en slik sammenheng blir tittelen ganske
sekundær, poengterer Mæhlum. Hun erogså veileder på hovedfag, men oppmuntrer ikke hovedfagsstudentene til kreative
ordspill i tittelen.
– Jeg bruker å si at det er bedre å ha enlitt tørr og kjedelig tittel, enn en som er mereller mindre mislykket, eller trendy, morsom, ekstrem eller akademisk.
Mæhlum minnes at det var en trend dahun selv tok hovedfag i 1984, å velge et tankevekkende sitat som hovedtittel og med
en saklig undertittel. Mange språkoppgaver
hadde titler som prøvde å være litt morsomme.
– Jeg er redd det ofte ikke var like morsomt for andre, sier Mæhlum, som gladelig
innrømmer at hun også hadde et sprektutsagn, men en saklig tittel på sin hovedoppgave. Nemlig: «I grunn så faller det meg‘naturlig asså når je er i sammen mæ byfolk
at jeg prater fint’: språklige variasjonsmønstre hos innflyttere i Oslo».

Hopper etter Kandura.
«Tilværelsens uutholdelige tetthet» landet i
hodet på sosialantropologen Tone Weldepå slutten av hovedfagsstudiet. Oppgaven
handler om de innsatte i fengselet Leirautenfor Trondheim.
Hennes medstudenter likte tittelen. Det
gjorde også sensorene. Det første de gjorde
under eksamen, var å rose navnet påavhandlingen. Men hun er usikker på om
det ga seg utslag på karakteren.
– De falt ikke for resten av oppgaven,minnes Welde.
ILL.: ELIN HORNTORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Amigos para siempre? – Venner for
alltid? En studie av gatebarn, arbeid ogvennskap i Puebla, Mexico.
(Sosialantropologi)
She is a rebel! Kvinner, kjønn og rocki et sosialantropologisk perspektiv.
(Sosialantropologi)«I begynnelsen var DDR» Om selvfremstillingen i det moderne Berlin.
(Sosialantropologi)«Rädda Norge» En analyse av planerfor en svensk miltær offensiv i Norge

Side 11 — Svart Cyan Magenta Gulvåren 1945, politiske og operative aspekter.
(Historie)de språklige godbitene. Her kan oppgavene for eksempel hete:

Blant Gore-tex og Fretex Kultur og
identitet i NTNU-studentens hverdag.
(Geografi)

Integration of force/torque sensor
on a ROV/Manipulator system(Teknisk kybernetikk)«Man kan jo ikke se noen grense
under vann…» Ein studie av Norge sirolle på SN-konferansen om fiske på
opent hav 1993-1995. (Statsvitenskap)

Syntetisk kombinasjon av antioksidanter selen og vitamin E, direkte ogi bæremolekyler. Syntese av selenderrivater av vitamin E.
(Kjemi)Blant teknologer og naturvitere er det
stort sett sakligheten som råder grunnen og her må man lete lenge for å finne

Kanban styring av komplett produksjonsprosess av styrekolonner(Produksjons- og kvalitetsteknikk)

12

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

debattSi din mening, men skriv kort! Innlegg kan sendes via e-post:
medieseksjonen@adm.ntnu.no. Innsendte manus kan bli forkortet.
Fortsett gjerne diskusjonene på nettet: ntnu.fritt-forum (tilgjengelig fra «Innsida»,
der alle innlegg blir lagt ut etter at avisa er trykket).

Til Knut fra Eivind (med erfaringer som svarteper) Kjære
Forskningsledelse og
instituttledelse er toforskjellige ting. Og vi
trenger et fjerde,uformelt nivå, skriver
rektorkandidat Eivind
Hiis Hauge.
I forrige nummer av UA lufter
du din bekymring for prosessen
frem mot større institutter, forhvordan disse instituttene skal
kunne ledes, og om det overhodet
finnes vettuge mennesker villige
til å ta på seg en så utakknemlig oppgave.
Du vil sikkert fortsatt værebekymret etter å ha lest dette
innlegget, jeg er ingen mirakelmann. Men jeg kan i alle fall sinoe om mine egne erfaringer
med noen av problemene du reiser. (For ordens skyld: Jeg ser det
ikke som min oppgave å begå fintolkninger av lovutkast, notatereller kollegievedtak. De får ståpå egne ben.)

Først noen ord om faggrupper. Våre ærede konkurrenter til
rektoratjobbene har sagt og skrevet mye vakkert om faggrupper,
og det slutter jeg meg helhjertet
til. Som nybakt sivilingeniør ble
jeg direkte innlemmet i professor
Wergelands gruppe i teoretisk
fysikk. Et utrolig inspirerende
miljø, med forskningssamarbeidpå kryss og tvers, stimulerende
fagdiskusjoner ved lunsjen, og
nettopp den samhandlings-atmosfæren vår lokale fotballprofet
ustanselig snakker om.
I Seattle fikk jeg en tilsvarende opplevelse mange år
senere. Den som har levd i en
slik velfungerende faggruppe,
har fått etablert en verdi for
livet. Ikke alle har vært så heldige, men det er min overbevisning at denne arbeidsformen vil
alle fagmiljø ha glede av. Å komme dit krever kulturutvikling.
Så delikate vekster kan nok oppmuntres, men slett ikke beordres
ovenfra. De må gro frem nedenfra.
Forskningsledelse hører faggruppene til, i den direkte, deltakende forstand. Instituttle-delse er noe annet. Et institutt
bør bestå av et knippe faggrupper, og det er ikke realistisk at
instituttlederen er en daglig
forskningsleder for helheten.
Instituttlederen har derimot etoverordnet ansvar for faglig strategi og utvikling, for instituttets
undervisningsportefølje, for økonomi og for personalet. Men hun
jobber ikke alene. Hun har et styre å forholde seg til i de overordnete sakene og en ledergruppe i det daglige, gjerne bestående
av faggruppelederne.
En slik struktur innebærer
et fjerde, uformelt, nivå. Og det
skal selvsagt ikke holdes hemmelig for noen. Men det er viktig
at det nettopp er uformelt. Erfaringene viser at dette gjør utvikling og omstilling langt lettere
enn når formelle instituttgrenser gjerder inn små enheter. En
rimelig grad av inhomogenitet
er heller ingen ulykke, det avkrever instituttlederen overblikk og
helhetssyn. Delegering er det
selvsagt ikke forbud mot, hva
som bør delegeres hvordan er etpragmatisk spørsmål. Den vanskeligste delen av instituttlede-rens jobb er kanskje håndteringen av personalansvaret, spesielt så lenge ansvar og virkemidler samsvarer såpass dårlig
som de fortsatt gjør.
Selv hadde jeg gleden (ja, faktisk: gleden!) av å være den første lederen av Institutt forfysikk, den gang resultatet av
sammenslåing av seks små institutter. Det er liten grunn til å tro
at jeg er et enestående unntak islike sammenhenger. Innsetting
av eksternt rekrutterte ledere erneppe aktuelt, unntatt i helt spesielle tilfelle. Både økonomi og
faglighet tilsier at eksternrekruttering er problematisk.
Vel, Knut, ikke har jeg svart
på alle dine spørsmål, ei heller
gitt en oppskrift på suksess. Og
hvordan instituttene skal arronderes i ditt faglige naboskap,
overlater jeg trygt til deg og dine.
Men kanskje den skissertemåten å tenke faggrupper, institutt og forskjellige typer lederskap på, gir stoff til en smule
positiv ettertanke?
(i Julies fravær)Eivind Hiis Hauge

Siv.ing.-studentene støtter Eivind og Julie
Hvorfor er Studentutvalget
enstemmig enig om at Eivind
Hiis Hauge og Julie Feilberg er
det riktige rektorparet?
Studentutvalget for sivilingeniørutdanningen (SU-siv.ing.)
har som formål å ivareta interessene til sivilingeniørstudentene. Vi er et utvalg med 16
representanter og kommer fra
alle fakultetene som utdanner
siv.ing.-er. Representantene ervalgt av studentene på fakultetet. Vi har et ansvar overfor de vi

representerer, for å informere om
hvilke avgjørelser utvalget har
tatt og hva vi mener er best fordem.
Fine og store ord kan værefint å høre på, men det som er
utfordringen, er å sette dette ut
i en konkret handlingsplan. Julie og Eivind har mange flere konkrete planer en det konkurrerende rektorparet har. Tiltak forå sikre midler til undervisningog forskning og tiltak for å holde fokus og kontinuitet på IKT og

siv.ing.-studiet er noen av deområdene Eivind og Julie har
konkrete planer for.
Siv.ing.-studiet er en merkevare for NTNU. Her er det kvalitet og representasjon utad som
setter verdien på studiet. Julie
Feilberg og Eivind Hiis Hauge
har en mye mer bevisst holdning
til dette ved f.eks. å utnevne viserektorer/fagpersoner for siv.ing.
og IKT. Kontinuitet og et klart
ansvarsforhold er absolutt nødvendig på disse områdene.

Kort oppsummert er begge
rektorparene veldig like på destore visjoner og ønsker for
NTNU, men slik vi ser det, har
Eivind og Julie de beste planenefor å nå disse målene. Derfor
mener SU-siv.ing. at Julie og
Eivind er det beste rektorparetfor siv.ing. og for NTNU.
Godt valg!
Frode Hansen, leder SU-siv.ing.
Per Anders Eidem,
nestleder SU-siv.ing.

NTNU’ere!
Til alle dere som ennå ikke har
stemt ved rektorvalget, lydervårt enkle budskap:
STEM PÅ OSS!
I tillegg til det som er tatt opp ivårt program FRISK, vil vi
understreke at med oss i spissen får NTNU
- fokus på faggruppene.
- et rektorat vendt mot omverdenen. Vi har kompetanse i
formidling og solide kontaktnett eksternt, og erfaring i styrearbeid fra virksomheter ogsåutenfor universitetssektoren.
- bedre prosessledelse. Rektoratet kan og vet ikke alt, men
trenger innspill fra alle delerav universitetet.
- aktiv dialog med studentene,både når det gjelder studiekvalitet, velferdsmessige forhold og studentkulturelle aktiviteter.
- ryddige, faglige ledelsesforhold
ved at ansvar og myndighet
tillegges dekaner og instituttledere, og ikke oppnevnte viserektorer uten portefølje.
En stemme til oss bidrar tilat NTNU skal være et fremtidsrettet, utadvendt kvalitetsuniversitet, hvor ulike studiekulturer og fagmiljøer lever side om
side, i respekt for hverandressærpreg og tradisjoner. Her skalvære arenaer for dialog og utvikling på tvers av faggrensene, alt
dette under den teknisk-naturvitenskapelig hovedprofilen hvor
sivilingeniørutdanningen står ien særstilling.
Kathrine Skretting og
Ingvald Strømmen

Gunn Imsen er professor i pedagogikk

Valgets kvaler

i det akademiske
glasshuset

Troen på at det
nytter å engasjere
seg og å bruke sinstemmerett, er i
ferd med å smuldre bort, skriver
GUNN IMSEN

Det er universitetsvalg igjen. Denne
gangen har vi etreelt rektorvalg med
to gode alternativer,og de to partene skal
ha honnør for at destiller energisk opp
i en frisk valgkamp.
Men de ansatte stårikke i kø for å delta
i diskusjonene om deuniversitetspolitiske
hovedsakene. Hvorfor?
Er det egoisme
og individualisme
som gjør at de vitenskapelig ansatte heller sitter på sine
kontorer med PC-enenn å diskutere fellesskapets beste på
valgmøter? Eller er
det oppgitthet og
maktesløshet, som
en følge av at våreegne universitetspolitiske organer i langtid har arbeidet forat vi skal sitte akkurat der, og helst ingen andre steder?

Side 12 — Svart Cyan Magenta Gul

Har vi allerede resignert overfor forslaget
til ny universitetslov, som fratar oss densiste rest av universitetsdemokrati?
Jeg vil hevde at mangelen på universitetspolitisk engasjement ikke er noe nytt
fenomen, men et resultat av en lang prosess som har pågått gradvis gjennom hele
1990-tallet, og hvor målet har vært å bruke mindre tid på administrasjon og mer
tid på det vi er ansatt for å gjøre, nemlig
å undervise og å forske. Det ble snakket
foraktelig om de timelange instituttmøtene hvor vi diskuterte studieplaner og
ansettelser, om hvem som skulle sitte i
komiteene og hvordan vi skulle fordele
reisepengene. Dette var bortkastet tid,
må vite, og kunne avgjøres langt mer
effektivt og rasjonelt gjennom delegeringer og andre administrative forføyninger.
ORGUT var det synligste og mest
gjennomgripende tiltaket i denne prosessen. Men det startet lenge før. Vi som er
så heldige å ha vært her en stund, husker(riktignok med blandede følelser) de intense og timelange instituttrådsmøtene, dersamtlige fast vitenskapelig ansatte hadde sete, og hvor studentene hadde nesten
like mange representanter. I tillegg var
det forpostfektninger i arbeidsutvalget
som forberedte sakene, slik at korridorpolitikken og spenningen var sikret forut
for møtene. Gradvis er styringsorganene

blitt vingeklippet og erstattet med etrepresentativt demokrati, og mange arbeidsoppgaver er overtatt av administrasjonen (som har en merkelig tendens til åvokse på tross av alle intensjoner om det
motsatte). Alle instituttstyrere var medlem i fakultetsstyret, slik at alle grunnenheter følte seg rimelig godt representert. Med Orgut lærte vi å skille mellom
styring og ledelse, med det resultat at det
vokste opp to styringssystemer: Ett «rådføringssystem», offisielt kalt ledergrupper, som angivelig ikke skulle fatte noen
avgjørelser, og ett offisielt styringssystem
med stadig flere eksterne representanterog tilsvarende færre interne. En nærstudie av hvorvidt disse styringsorganene
mest har strødd salt på rådføringssystemets eller administrasjonens anbefalinger, ville sikkert vært av interesse for flere
enn meg. Det er en fare for at det nye
beslutningssystemet, som i teorien skulle bli enklere og tydeligere, i stedet har
funnet flere irrganger, blitt mer utydeligog skapt mer avmaktsfølelse blant deansatte.
I ettertid kan vi også se at selv om vi
kanskje har vunnet tid ved å slippe å løpe
som strikkballer mellom møter, har vi har
tapt noe vesentlig i denne rasjonaliseringsprosessen. De mange møtene, særlig
på instituttnivå, hadde en viktig kulturskapende funksjon, noe Orgut-arkitek-tene var nokså blinde for. Møtene hadde
ikke bare unyttige administrative saksbehandlingsfunksjoner. Sakene haddeogså et innhold. Møtene var arenaer for
debatt om universitetspolitiske spørsmål,utforming av demokratisk instituttkultur og forvaltningskultur, for faglig samråding, for nivåfastsettelse på undervisning og gjensidig bekreftelse av vitenskapelige standarder. Ikke minst var dette viktige opplæringsarenaer for nykommere ved instituttet. Alt dette er nå i ferd
med å gå tapt. Om ikke det føres enbevisst politikk for å erstatte disse viktige funksjonene, vil den enkelte vitenskapelig ansatte bare ha seg selv å falle tilbake på. Vi får en selvrefererende vitenskapskultur, eller i beste fall kulturer
avgrenset til små grupper eller mindre«menigheter» der motforestillingene er få.
Avstanden til lederskap og beslutningsorganer oppleves som stor for dem som
ikke deltar der, med fremmedgjøring overfor det universitetspolitiske systemet som
resultat.
Vi har derfor et valg med bismak. Ikke
fordi det er noe galt med kandidatene,men fordi selve troen på at det nytter å
engasjere seg og å bruke sin stemmerett,er i ferd med å smuldre bort. Kanskje dette kunne være en utfordring for vårt nye
rektorat, enten det blir det ene eller det
andre kandidatparet som vinner?

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 200113

debattHvem bør styre NTNUs lærerutdanning?
NTNUs lærerutdanningsfakulteter risikerer å miste styringen
med lærerutdanningen, skriver Peter van
Marion.
Den pågående omstillingsprosessen i forbindelse med omlegging av fakultetsstrukturen har
aktualisert spørsmålet om koordinering og styring av NTNUs
tverrfakultære profesjonsstudier. Det er riktig å tenke overfakultært når det gjelder det største profesjonsstudiet ved vårtuniversitet, sivilingeniørstudiet,men bør ikke det gjelde like mye
for NTNUs nest største tverrfakultære profesjonsutdanning,utdanning av lektorer og adjunkter?

Blant de største i landet.
Alle vet at NTNU er landets største produsent av sivilingeniører,men hvor mange vet at NTNU
også er blant landets største
lærerutdanningsinstitusjoner?
Hvert år uteksaminerer NTNU
circa 200 lektorer og adjunktersom skal ut i skolen, der det er
skrikende mangel på kvalifiserte lærere. Til sammenligninguteksaminerer de 19 høgskolene
som har slike studietilbud,
gjennomsnittlig til sammen barelitt i overkant av 100 lektorer og
adjunkter. NTNU alene produserer dessuten årlig like mange
realfaglærere som alle de andre
universitetene tilsammen.

Klar tale fra statsråden.
Lærerutdanning står høyt påden politiske dagsorden. Statsråd Kristin Clemet har sine forventninger til lærere, og varsler
tiltak innen lærerutdanning. Det
mangler per dato 6 000 lærere, iden nærmeste femårsperioden
vil elevtallet øke med 60 000, og
halvparten av dagens lærere
pensjoneres innen 2010. Det
trengs en nasjonal dugnad, og dastilles det forventninger til en av
landets største lærerutdanningsinsitusjoner.
Antallet lærere fra NTNU
bør økes betydelig. Spesielt gjelder dette lærere som er kvalifisert for å undervise i den videregående skolen. Størst er behovet
for realfaglærere, men om ikke
lenge vil det også være stor
mangel på lærere i blant annet
fremmedspråkene.

NTNU bra for lærerutdanning. NTNU fremstår i dag som
en av landets mest fremgangsrike lærerutdanningsinstitusjoner og som det desidert viktigste realfaglærerutdanningsuniversitetet. Hva kommer det av
at naturvitenskap- og teknologiuniversitetet også er blitt en så
viktig aktør på lærerutdanningsfeltet?
NTNUs har lange tradisjoner innen lærerutdanning, somgår helt tilbake til 1922 med etableringen av Norges Lærerhøgskole på Lade. NTNU har dessuten en lang tradisjon med å skape koblinger mellom fagstudierog praktisk-pedagogisk utdanning.
NTNU-dannelsen har vistseg å være et gode for lærerutdanningen. Et eget Program forlærerutdanning ble etablert, og
et tverrfakultært programstyre
fikk av Kollegiet som mandat åforvalte lærerutdanningen i samsvar med KUFs nasjonale rammeverk for lærerutdanning. Dette gav et handlingsrom for det
nødvendige tverrfakultære samarbeidet og direkte kontakt og
samarbeid med skolemyndigheter på lokalt og nasjonalt plan.
Sist, men ikke minst, bør nevnes at det teknologiske profesjonsstudiet og lærerutdanningen representer kulturer som har
visse fellestrekk: klar praksis- og
anvendelsesorientering, og etaktivt samspill med de «bransjene» som tar imot de ferdigutdannede studentene.

sante er at Bergens- og Oslomiljøet henviser blant annet til
dagens organisering av lærerutdanningen ved nettopp NTNU.
En ekstern evalueringskomité,
som besøkte NTNU i forrige uke
i forbindelse med Norgesnettrådets evaluering av lærerutdanningsprogrammene omkring i
landet, reagerte med forbauselse
over at NTNU akkurat nå går til
det motsatte skrittet.

Lærerutdanning mer enn
PLU. Begrepsmessig forveksleslærerutdanning ved universitetene ofte med det ettårige praktisk-pedagogiske studiet (PPU).
Riktignok er PPU en viktig delav lærerutdanningen, menlærerutdanning omfatter ogsålærerstudentenes fagstudier.
Ved NTNU har de fleste studenter som uteksamineres somlærere, sin fagbakgrunn fra studier ved dagens FIM og KB, HF
og SVT. Dessuten er det også etvarierende antall sivilingeniører som årlig tar praktisk-pedagogisk utdanning. Ved NTNU
er det altså FIM, KB, HF, SVT
og PLU som i hovedsak står for
NTNUs lærerutdanning. Den
spesielle Trond-heimsmodellen,som foreløpig er unik i nasjonalsammenheng, innebærer dessuten at studentene i den første
delen av PPU tar halvparten av
fagdidaktikken i sine undervisningsfag ved sine respektive
faginstititutter. PLU har ansvaret for resten av PPU.

Må styres. LærerutdanninParadoksalt. Som en av landets største lærerutdanningsinstitusjoner, og spesielt som
Norges fremste realfaglæreruniversitet, har NTNU nasjonalt
inntatt en fremtredende posisjon. Dermed hviler det også etspesielt ansvar på NTNU. Men
hvor bør dette ansvaret forankres?
Det er interessant i denne
sammenhengen at det ved Universitetene i Oslo og Bergennylig er gjennomført større
utredninger om organisering av
lærerutdanningen. I begge utredninger pekes på betydningen av
god koordinering og styring av
lærerutdanningen, og det foreslåes modeller som forankrer
denne styringen i et tverrfakultært eller overfakultært programstyre, der blant annet ogsåbrukerne utenfor universitetet
er representert. Viktig her er sikring av åpne kanaler og korte
styringslinjer direkte fra universitetsledelsen. Det interes-

gen er altså tverrfakultær, ikkebare i den forstand at PLU
samarbeider med minst fire
fakulteter om PPU-studiet,men også ved at den kanskje
største delen av ressursinnsatsen i forhold til lærerutdanning
foregår ved i alt fire fakulteter.
Dette skulle tilsi at det er etklart behov for en ordning deret overfakultært organ har styringsmyndighet i saker som
gjelder lærerutdanning. Somfor sivilingeniørstudiet vil detvære naturlig å tenke seg atrektors dekangruppe får en slik
overordnet styringsmyndighet ilærerutdanningssaker. Likeledes vil det være et behov foret organ som kan fungere som
et saksforberedende og rådgivende organ for dekangruppa
og universitetsledelse. Detteorganet bør ha mandat til å
fremme saker for dekanmøtet
blant annet med utspring i
instrukser fra Stortinget og
departementet. Samtidig må etslikt organ også få delegert denødvendige fullmaktene for å
koordinere og styre slik at den
innsatsen som fakulteter og
PLU legger ned i NTNUs lærerutdanning er målrettet og
effektiv i forhold til nasjonale
retningslinjer, forskrifter og
samfunnets behov.

Er det SVT som skal
styre? Gjennom Kollegiets
vedtak om ny fakultetsstruktur
er enheten PLU plassert som
grunnenhet i SVT-fakultetet.
Så langt ser det ut til at PLU og
SVT-fakultetet i fellesskap har
funnet fram til praktiske løsninger for de fleste av de administrative utfordringene en slikorganisering innebærer. Men etviktig spørsmål gjenstår: Hvemskal styre lærerutdanningen
ved NTNU? Det er et spørsmål
som ikke bør avgjøres av PLU
eller SVT alene.
Med dagens ordning møter
leder av PLUs programstyre idekanmøtet. I saker av overordnet betydning for NTNUs lærerutdanning kan det tverrfakultære programstyret fatte vedtak
om at PLUs styreleder legger
fram saken for dekanmøtet og
universitesledelsen. Alle lærerutdanningsfakulteter og eksterne representanter kan fremme
saker i programstyret og få dem
fremmet for universitetsledelsen.
I den nye fakultetsstrukturen vil et tverrfakultært programstyre ikke lenger kunne
fremme saker overfor universitetsledelsen gjennom leder av
programstyret. Isteden må PLUsleder legge fram slike saker forfakultetsledelsen og fakultetstyret ved SVT-fakultet.
Det betyr at lærerutdanningssaker, som gjerne kan berøre undervisningen ved de andrelærerutdanningsfakultetene, alltid må gå gjennom SVT-fakultetet. I første omgang vil de bli
behandlet som interne saker ved
SVT, eventuelt av fakultetstyret
ved SVT. Deretter kan SVTfakultetets dekan velge eventuelt å legge fram saken i dekanmøtet og overfor universitetsledelsen.

Riktig? Men er dette egentlig
riktig? Kan det være riktig, pået rent prinsipielt grunnlag, atsaker som berører andre fakulteters undervisning, behandles
i SVTs fakultetstyre? Kan det
rent hypotetisk tenkes at sakersom det tverrfakultære programstyret for lærerutdanningønsker å legge fram for univer-sitetsledelsen, blir stoppet i
SVT-fakultetet? Er det riktig at
ett av de fire store lærerutdanningsfakultetene alene får såstor styringsmyndighet i sakersom egentlig angår alle fakulteter som driver med lærerutdanning? Dette er verken ment som
en mistillit eller et «opprør» mot
SVT-fakultetet. Det er et prinsipielt spørsmål, som har blitt
aktualisert av sammenslåingen
mellom PLU og SVT, og som
krever en konstruktiv løsning.

Spesialkompetanse.

Enmulig løsning er å «henge opp»
det tverrfakultære programstyret for lærerutdanning direkte
under dekangruppen. Ulempen
med en slik løsning er at et slikt
styre eller utvalg, løsrevet fra etfagmiljø som fungerer som en
faglig motor, lett vil kunne
havne i et tomrom. Faglig sett,og trolig også av hensyn til en
effektiv ressursutnyttelse, er
det å anbefale at et det tverrfakultære styret for lærerutdanning er koblet til et fagmiljø
som ut fra faglige kriterier kan
fungere som «limet» mellom delærerutdanningsfakultetene, og
som har spesialkompetanse på
viktige deler av området lærerutdanning. Den tverrfakultære
representasjonen i programstyret vil borge for innsyn og reelle muligheter for innspill fra
alle lærerutdanningsfakulteterog fra brukergruppene.

Reell mulighet Konklusjonen er at en videreføring av dennåværende ordningen med etKollegieoppnevnt tverrfakultært programstyre for Program
for lærerutdanning bør vurderes som en løsning. Men da må
Kollegiet gjennom en justering
av mandat og fullmakter til
programstyret sikre at det
tverrfakultære programstyretfår en reell mulighet til å fremme saker for universitetsledelsen.
NTNU bør kunne befeste sin
posisjon som en av landets mest
fremtredende lærerutdanningsinstitusjoner, og i samsvar med
hovedprofil og hovedmålsettinger utvikle seg videre som ledendespesielt når det gjelder utdanning av realfaglærere og styrking av realfagene. Da er det viktig at det er åpne kontakt- og styringskanaler mellom programstyre og universitetsledelse.
Peter van Marion, Leder for
Program for lærerutdanning

Navnet skjemmer ingen, eller?
Svar fra
Skretting/Strømmen:

Rektorkandidatenesvarer Jardar Eggesbø
Abrahamsen på hva
de vil gjøre for å profilere at NTNU også er
et humanistisk og
samfunnsvitenskapelig universitet. (Sedebattsidene i forrige
nummer.)Ingvald og jeg går ikke inn for å
endre NTNUs navn. Jeg var
skeptisk til navnet i 1996, mennå er det innarbeidet. Navnet
peker, som du sier, på det som er
vår hovedprofil: det teknisknaturvitenskapelige. Navnet vitner også om NTNUs nasjonale
status, men det signaliserer ikke
eksplisitt at vi driver virksomhet utenfor hovedprofilen. For
min del ligger imidlertid dette i
begrepet «universitet»: Et universitet har nettopp en bred vifte av fag, og mange vil vel ogsåassosiere «universitet» med
fagenes frihet. At fagene eksis-

På http://www.ntnu.no/valg/ svarer rektorkandidatene på flere spørsmål

Side 13 — Svart Cyan Magenta Gul

terer for sin egen del og er sine
egne mål, ligger naturlig til innholdet i universitetsbegrepet.
Like fullt er jeg enig med deg
i at det er behov for å øke synligheten til den delen av universitetet som ligger utenfor hovedprofilen. Mye av dette gjør forskerne og studentene selv, nårde viser fram kompetansen sin ioffentlige sammenhenger, i aviser og tidsskrifter, på konferanser, mm. At NTNUs folk framlegger gode resultater innen
forskning og undervisning imange ulike fag, er nok den beste måten for å vise fram at
NTNU er et breddeuniversitet
med høy kvalitet. Selv vil jeg,hvis jeg blir rektor, bidra til åsynliggjøre også de delene av vår

virksomhet som ligger utenfor
hovedprofilen, i de sammenhengene en rektor ofte befinner seg,
med eksterne samarbeidspartnere fra næringslivet og den
offentlige sektor, kulturinstitusjoner, forskningssrådet, departementer og politikere, universiteter og høgskoler nasjonalt og
internasjonalt. Jeg vil med stolthet vise fram breddeuniversitetet både «live» og når jeg skrivereller opptrer i mediene.

Svar fra
Eivind Hiis Hauge:
Navn er et ømtålig tema, jamfør
dagens debatt om nye fakultetsnavn. Ethvert navn kan, medvond vilje, beskyldes for å usynliggjøre deler av helheten. Men,som Jardar Eggesbø Abrahamsen peker på i siste nummer av
UA, finnes andre måter å synliggjøre NTNU-miljø på enn
gjennom selve navnet. Etteksempel: På NTNUs nettsider
etableres det nå en «kompetansekatalog». Foreløpig er det Senter for kvinneforskning og tematiske satsingsområder som finnes der, men dessuten en åpeninvitasjon til alle fagmiljø om åbidra med å profilere sin kompetanse på dette nettstedet. Selvsagt er det viktig at alle gode fagmiljø ved NTNU profileres utad!
Men det er ingen grunn til sekterisk surmuling, her går utfordringen til alle som en. Synlighet
er viktig!

14debatt

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

Dersom kvalitet er viktig
Kolbein Bell harmange innvendinger
mot den måten
siv.ing.-utdanningen
gjennomføres på ved
dagens NTNU.
I et innlegg i Adresseavisen 8.
oktober synes rektor/prorektorkandidatene Skretting og Strømmen å mene at alt er såre vel
med siv.ing.-studiet ved NTNU.
Til det er å si at enten snakker
de mot bedre vitende, eller så erde dårlig informert. En tredje
mulighet er selvsagt at de harsvært moderate ambisjoner for
dette studiet. Det er kanskje ikke
tilfeldig at den mest åpenbare
K’en i NTNUs «slagord», nemlig
den for Kvalitet, glimrer med sittfravær?
Det skal altså handle om kvalitet. Min «analyse» er begrenset
til siv.ing.-studiet (som er det
eneste jeg kjenner godt nok til åuttale meg om). Vi utdanner fortsatt en del meget dyktige kandidater (selv om det blir lenger
mellom dem), men ser vi på
gjennomsnittsprestasjonene, erbildet dystert. Spesielt gjelder
dette de naturvitenskapelige
grunnlagsfagene, som er selve
fundamentet for et siv.ing.-studium (eller er de ikke det?). I disse fagene tror jeg et foruroligende stort antall av våre studenter har et snitt i nærheten av
4.0, og selv det har mange oppnådd først etter flere forsøk.
Jeg påstår, uten å blunke, atvi i dag har en del studenter «isystemet» som helt opplagt skulle gjort noe annet enn å studere
til siv.ing. ved NTNU. Hva enten
det skyldes manglende evner (iforhold til de fag som undervises) eller svake holdninger, så er
det uakseptabelt å prestere sådårlig som det en del av våre studenter nå gjør. Det er bortimot
uanstendig å tillate at en del av
disse studentene får forsøke seggang på gang (jeg vet med sikkerhet at vi har studenter som

har strøket, med resultater på 5tallet, minst fem ganger i sammefag). Jeg har ingen problemer
med at alle som har studiekompetanse får prøve seg, om det er
plass, men da må de også prestere. Og kan (eller vil) de ikke
prestere, bør de så tidlig som
mulig få klar beskjed om å gjøre
noe de passer bedre til. Jeg kan
ikke skjønne annet enn at vi gjør
studentene, samfunnet og universitetet en bjørnetjeneste med
de helt meningsløst liberale gjentaksordninger vi nå praktiserer.
Vi har etter hvert mange
undersøkelser som konkluderer
med at våre studenter har en
gjennomsnittlig arbeidsinnsats
på noe i overkant av 30 timer pruke. Tror man virkelig at man
kan utdanne sivilingeniører påhøyt internasjonalt nivå med slik
innsats?
Hva med en diskusjon om
vekttall? Med dagens fremherskende holdninger blant studentene ser vi klart at de, i den
grad de har mulighet for det,
skygger unna de «tunge» (lesesteoretiske) fagene til fordel for
fag med samme formelle belastning, hvor de, etter eget utsagn,
kan oppnå gode resultater med
relativt begrenset innsats. Jeg
har snakket med studenter som
er rimelig klar på at målsettingen er å komme ut med papir på
at de er sivilingeniører, fortrinnsvis med gode karaktereroppnådd med minst mulig innsats. Hva de har fått med seg av
kunnskap, innsikt og ferdigheter, synes mindre viktig, for som
de sier: vi kan lære det vi trenger når vi kommer ut i praksis –et syn de hevder å ha støtte forfra representanter for næringslivet!?

vi allikevel ser at studenter fra
IH klarer seg brukbart, henger
det blant annet sammen med at
de er motivert og har bedre
arbeidsmoral enn «våre egne»
studenter, men den viktigste forklaringen tror jeg er at mange
av våre egne studenter har fåttså sørgelig lite med seg av denaturvitenskapelige grunnlagsfagene at forskjellen blir liten.
Mangelen på ressurser, i forhold til hva vi forventes å utrette, er såpass åpenbar, og representerer et problem med såpass
stor grad av enighet, at jeg skalla det ligge her. Men kanskje viburde se nærmere på hvordan vi
bruker de ressursene vi tildeles.
For et kurs jeg gjennomførte høsten 2000, kom jeg til at ca 1/3 av
min tid var knyttet til eksamenog evaluering. Er dette hensiktsmessig bruk av undervisningstid? Det som irriterer mest,
er de etter hvert parodiske kontinuasjons-eksamener vi gjennomfører, i nesten alle emner. Vi
bør sterkt overveie å avskaffe
hele ordningen, eller i hvert fallbegrense den til en «siste mulighet» etter 1. årskurs. Når gradsutvalget for sivilingeniørutdanningen nå har lagt lista ved 35 %for å stå, er det ikke urimelig å
forvente at et overveiende flertall
av våre studenter (med enanstendig innsats) skal klare seg
uten å måtte «konte».
Når vi først er inne på eksamen, bør vi også se nøye på vårsærnorske, tungrodde og kostbare sensorordning. I tillegg harvi innvilget studentene klageordninger som er «bak mål». Den
norske millimeterrettferdigheten representerer ikke et trekk ifolkesjelen som det er noen
grunn til å dyrke.

Mangelen på en skikkelig arbeidsdeling mellom oss (NTNU)
og ingeniørhøgskolene (IH) er
problematisk. At studenter med
3 år fra IH nå kan begynne (oggjør det i stort antall ved mittfakultet) direkte i 4. årskurs ved
NTNU er, med et folkelig uttrykk, «høl i hue». Dersom NTNU
og IH gjorde jobben sin, slik jeg
oppfatter våre roller, skulle ikke
dette fungere i det hele tatt. Når

Skal vi ha som realistisk målsetting å utdanne sivilingeniører på et anstendig internasjonalt nivå, er vi helt avhengige av
å tiltrekke oss dyktige og motiverte studenter. Det er mange
elementer i dette med rekruttering, og noen av dem har vi liten
mulighet for å påvirke. Men ett
viktig argument i valg av studium og studiested har vi stor
kontroll over, nemlig vårt renom-

mé. Jeg tror at ett av våre beste
rekrutteringskort vil være etrykte som sier av vi tilbyr en krevende, men kvalitativt god utdanning. På kort sikt er det ikkebare mulig, men høyst sannsynlig, at et strengere regime, som
stiller langt sterkere krav til studentene enn dagens regime, vil
kunne føre til færre (men sannsynligvis mer motiverte) søkere.
På litt lengre sikt derimot, er dette helt nødvendig om vi vil væremed i konkurransen om de dyktige studentene. De dyktige studentene kommer ikke hit om vi
får ord på oss for «å dra» lite
motiverte og/eller lite arbeidsvillige studenter gjennom til engrad. En slik grad vil snart komme til å stå lavt i kurs.
Like viktig som dyktige og
motiverte studenter er en velkvalifisert og entusiastisk vitenskapelig stab. Slik situasjonen
nå er, må jeg innrømme at jeg
har store problemer med å finne
overbevisende argumenter for atgodt kvalifiserte mennesker
skulle søke sitt virke her.
Det siste punktet jeg vil berøre, har med tillit å gjøre. I minekretser oppfattes dagens ledelse
som arrogant, og den nyter liten
tillit. Jeg har mange ankepunkter, men nøyer meg her med hva
som sies og hva som gjøres. Det
er greit å ha høye mål, men det
må være et rimelig forhold
mellom mål og midler, ellers blir
det bare dumt. Følgende står ålese i den nylig «vedtatte» undervisningsstrategi for NTNU frammot 2010: «Det påpekes spesifikt
at NTNU skal være et internasjonalt ledende universitet
innenfor sitt hovedområde: teknisk-naturvitenskapelig forskning og utdanning». Når jeg serpå hvilke rammebetingelser jeg
gis for å drive både min forsknings- og utdanningsgjerning,
blir jeg provosert av å lese slikt.
Og denne svadaen gjentas ved
høytidelige anledninger slik at
jeg er redd for at våre politikere
lever i den villfarelse at det er
slik. Dersom politikerne ønsker
et «masseuniversitet», med rammebetingelser (økonomi og regelverk) som vi har ved NTNU idag, så må vi selvsagt respekteredet (selv om vi kan være hjertelig uenige). Men, og dette er viktig, da må det også gjøres klinkende klart hva det er de får,eller rettere sagt hva de ikke får,nemlig god kvalitet. Det er stortsett bare Ole Brumm som fårbåde i pose og i sekk.
Man får ikke kvalitet vedbare å snakke om den. Det krever både ressurser og hardt
arbeid, fra alle involverte parter.
Det er mye et spørsmål om penger, men penger alene hjelperikke. Det hjelper heller ikke med
dyktige studenter om vi ikke klarer å inspirere og i noen grad
«tvinge» dem til å realisere sittpotensial. Jeg tror dessverre atdet bare er et mindretall av vårestudenter som opplever gledenog tilfredsstillelsen ved å studere. Noe av ansvaret for dette
faller klart på oss. Våre tilbud erhelt sikkert ikke gode og spennende nok, men det vil de heller
aldri bli om vi ikke får til et samspill mellom interesserte og lærevillige studenter på den ene
siden og engasjerte, dyktige og
entusiastiske lærere på den
andre.
Vi skal velge ny ledelse forbåde universitetet og dets fakulteter. Dette valget er viktig. Etter
min mening har ikke det sittende
regimet hatt noen lykkelig håndmed siv.ing.-utdanningen, og som
prorektor i dette regimet hefter
selvsagt Katrine Skretting forden politikk som er ført. I valgkampen så langt har hun heller
ikke signalisert noen ny linje.
Mitt valg er derfor enkelt, og jeg
vil tro at for alle som mener atkvalitet er viktig, representere
Eivind Hiis Hauge og Julie Feilberg det klart beste alternativet
i rektorvalget. Dette tror jeg gjelder uavhengig av om en har sinbase på Gløshaugen eller Dragvoll, og det er verdt å merke seg
at Hiis Hauge er den som klart
har markert behovet for å gjenopprette tilliten mellom ledelsen
og det operative nivå.
Kolbein Bell
Fakultet for bygg- og
miljøteknikk (enn så lenge)

Svar om institutt- og faggruppeorganisering
Satsingen på sterke
faggrupper vil føre til
at vi får et fjerde, uformelt nivå i organisasjonen, skriver Kathrine
Skretting og Ingvald
Strømmen et svar til
Knut H. Sørensen.

Med nylig vedtatt fakultetsstruktur stiller Knut H. Sørensen gode og relevante spørsmål i
forrige nummer av Universitetsavisa til oss om hvordan
organiseringen av institutt og
faggruppenivået, samt hvordan
rekrutteringen av de nye instituttlederne skal foregå. Blir disse lederne «svarteper» i denomorganiserings-prosessen vi
går inn i?

Sterke faggrupper. NTNU
gå nå inn i en svært viktig prosess med gjennomgang av instituttstrukturen. Vi har i vår

valgkamp satt fokus på faggruppene som utgjør instituttenes byggesteiner, siden det er
der ny kunnskap genereres og
den forskningsbaserte undervisning får sin særskilte kvalitet. Vi er av den oppfatning atbåde forskning og undervisning
styrkes ved sterke faggrupper.
Innenfor teknikk og naturvitenskap er en vant til å arbeide
i faggrupper. Humaniora og
samfunnsfag kan også styrkes
ved tettere samarbeid mellom
forskere innen deldisipliner.
Slike fagruppe-fellesskap er
gode enheter for produksjon av
ny kunnskap og planlegging og
gjennomføring av undervisning.
Vi ønsker sterke og eksterntorienterte faggrupper, og vil
arbeide for å gi dem bedre rammebetingelser.
I vårt bilde består en faggruppe av rundt 10-20 fagpersoner inklusive doktorgradsstudenter. Gruppen ledes av en dyktig vitenskapelig ansatt. Vedkommende vil ikke ha personalansvar, for dette ligger på instituttnivået. Med et slikt antall
personer vil faggruppen væreoverkritisk i størrelse og tåle at

Side 14 — Svart Cyan Magenta Gulen professor drar på friår eller
er borte av andre grunner. Virksomheten vil kunne opprettholdes på et fornuftig nivå. Et institutt vil da ha rundt fire til seks
faggrupper innenfor beslektede
fagfelt. Vi ser for oss at faggrupper enklere vil kunne endre
sammensetning og oppgaver.

Et uformelt fjerde nivå.
Instituttleders oppgave vilvære å lede strategiprosesser,arbeide for bedret ressurstilgang, styrke eksterne relasjoner, ha oversikt og foreslå tiltak
innen økonomi, stillinger, personal og HMS. Instituttlederen
vil også som i dag være bindeledd mot fakultetet og inngå idekanus’ ledergruppe. Tilsvarende kan faggruppeledere
utgjøre instituttleders ledergruppe. På sett og vis medføreraltså faggruppeorganiseringenat vi får et fjerde nivå, men foross er det viktig at dette er etuformelt og fleksibelt nivå.
Instituttet bestemmer selv hvilken faggruppeinndeling som ertjenlig, og hvordan faggruppeneskal arbeide. Vi ser ikke behovfor sentrale retningslinjer her,verken i form av lovtekster eller
som pålegg fra Kollegiet eller
fakultetsstyret. Dette uformelle«nivå fire» er i vår tenking etrent faglig nivå, som er innrettet for best mulig å kunne løse
oppgaver innenfor forskning og
undervisning.
Vi er også av den oppfatning
at med såpass store institutter er
det en fordel med et instituttstyre hvor man også har ekstern
representasjon. Dette bør førstog fremst være et strategisk styre. Vi ser for oss at instituttleder må gis forholdsvis vide fullmakter med hensyn til daglig
ledelse av instituttet.

Ledere må ha tillit. Når det
gjelder spørsmålet om valg eller
ansettelse/utpeking av instituttleder, er det viktig at den
person som til slutt får stillingen, har aksept og tillit blant deansatte. Vedkommende må
kunne rekrutteres både innenfra og utenfra. Hvis det er
mulig å finne dyktige eksterne
personer med doktorgrad og
eventuell professorkompetansesom er villig til å godta den
lønn som tilbys her, og som har

den nødvendige tillit, vil detvære flott. Ved ekstern ansettelse må det selvsagt forutsettes at det finnes budsjettmessig
dekning for dette. At dette kanvære en måte å ansette på, er
derfor ikke utelukket, men må
vurderes i hvert enkelt tilfelle,
blant annet ut fra instituttets
ressurssituasjon og hvilke behov instituttet har. Sannsynligvis vil de mest aktuelle til
instituttlederstillingen være å
finne blant de faglige tilsatte.
Instituttlederstillingen vil væreen viktig og utfordrende stilling, i framtida kanskje i enda
større grad enn i dag. Det måvære incentiver i tråd med ansvaret, og vi trenger velfungerende ledergrupper på fakultetet, hvor instituttlederne kan
videreutvikle
bevisstheten
rundt hvordan oppgaven best
kan skal løses. Vi håper og tror
at med en slik modell som vi
beskriver, skal ingen enkeltleder bli sittende igjen med svarteper.
Kathrine Skretting og
Ingvald Strømmen

15

UNIVERSITETSAVISA NR. 15 – 1. NOVEMBER 2001

Does NTNU care for its
foreign dr. candidates?
DION wants NTNU torent enough rooms
from SiT, so that all
new international
doctoral candidates
could geta guaranteed room.

As of August 1st 2001, all doctoral candidates in Norway losttheir student status, and arethus employees of respective universities at which they are enrolled, DION (Interest Organization of Doctoral Candidates at
NTNU) has been working to
track down and compensate
negative consequences of thisloss by asking and informing the
NTNU administration and thestudent welfare organization,
SiT, about this issue. One of these negative consequences is theloss of a guaranteed room at
Moholt upon arrival for new
international doctoral candidates. As far as DION knows, 6
recently arrived international
doctoral candidates have become victims of this loss. Theremay very well be more. Amongthese DION knows about, mostreceived a temporary room at
Moholt until Christmas, but atleast one was refused any help
from NTNU and SiT. Furthermore, two of them wish to reunite with their families. They
live now in uncertainty as towhat is going to happen and do
not feel really welcome at NTNU.
The start of their doctoral projects has been overshadowed byworries about housing. Most ofthem are trying to find decent
housing on the private market.
But they are, as of yet, without
success, mainly because they do
not speak Norwegian and are notintegrated in Norwegian culture.
Several calls from DION, and thevictims for clarity about thisproblem have been unansweredby the NTNU administration.
This silence is perceived as very
impolite.
During the latest meeting of
the NTNU council (Kollegiet) on
October 17th, housing for international candidates and researchers was mentioned in twocases. The first case (K-sak

74/01) was about recruitment.
Here, housing was mentioned asa recruitment tool for international doctoral candidates, but it
was vaguely said that no measures are going to be taken. It
was also said that the international doctoral candidates are asmall group and that their needs
are largely satisfied. This can beread as a denial of the victims'
problems. In the other case oninternational strategy (K-sak
76/01), it was stated that internationalization is a key issue for
NTNU, and that more international students and researchers
are desired. So here, the international doctoral candidates areseen as extremely valuable
employees at NTNU! Moreover,
NTNU is planning to arrange
more housing for international
doctoral candidates and researchers. So, the NTNU council

denied and solved thisproblem, depending on
which viewpoint thecouncil chose to take.
Let's hope that
the NTNU administration takes K-sak
76/01 on internationalization more seriously than the vague
words
of
K-sak
74/01. The promised
housing must be
arranged before Christmas,
and clarity about it must be
given preferably today. According
to DION, the perfect solution
would be that NTNU takes over
the role that SiT previously had.
NTNU should rent enoughrooms from SiT, so that all new
international doctoral candidates (with her/his family) get aguaranteed room (or family
apartment) where they can stay
until they are finished with theirdoctoral project. Visiting doctoralcandidates and other researchers can also make use of thisservice. Such an offer would
make NTNU definitely more
attractive for the desired international researchers. Moreover,the victims can finally start thinking about research and education instead of housing.
Gelein de Koeijer
Board member of DION

Emnekodene må
bli mer forståelige
Med ny fakultetsstruktur trenger vi nye emnekoder. La oss ta
en skikkelig opprydning for sivilingeniørstudiet og innfør koder
med mening!
Ta et eksempel: Faget
SIO2010 i Maskindeler undervises i dag av Institutt for maskinkonstruksjon og materialteknikk
ved Fakultet for maskinteknikk
for 3. årskurs studenter. Det er
ingenting i den mystiske koden
SIO2010 som forteller dette, men
innvidde vet at SI står for sivilingeniør og O angir maskinfakultetet. Selve nummeret har
ingen betydning.

Hva om vi kaller faget
Maskin 3xx hvor bokstavkoden
Maskin er en forkortelse for
institutt, 3 angir normalt årskurs og xx er instituttets interne
løpenummer. Maskin 6xx vil davære et dr.ing.-fag ved samme
institutt. Man kan om ønskelig ta
med fakultetsnavnet i bokstavkoden slik det gjøres for de friestudiene.
Sigurd Skogestad
Professor og
instituttleder ved
kjemisk prosessteknologi

John (HTA) Whiting til minne
John (HTA) Whiting døde 7.
oktober, nesten 72 år gammel.
Dette kom som et sjokk på venner og kolleger, for John var,tross alderen, en ung mann.
Typisk for John var at han baremotstrebende lot seg pensjonere
for to år siden og at han etter
dette ufortrødent fortsatte samarbeidet med oss. Det er heller
ikke å stikke under stol at han
slo oss alle på squash-banen.
Vi som hadde gleden av åarbeide sammen med John, satte selvsagt stor pris på hans
enorme arbeidskapasitet og
akademiske skarpsyn. Vi haralle følt brodden i hans akademiske kritikk og gleden av å bli
dratt videre i vår akademiske
utvikling under den myndige
professor sitt granskende blikk.
Men det vi kanskje vil huske

best, og sette mest pris på, varhans humor. I hans selskap
måtte en alltid være på tå hev
for å få med seg og parere
understatement og ordspill.
John var fra 1970-tallet etablert som en av de ledende forskere i verden innen idrettspsykologi og bevegelsesvitenskap. For dette ble han hedretmed æresdoktortitler både i
Canada og Frankrike. Hans
navn har en selvfølgelig plass ibøker om idrettspsykologien og
bevegelsesvitenskapens historie.
Selv sa John at det var tre
perioder i hans karriere som var
spesielt gledelig og givende. Det
var etableringen av forskningsmiljøene i idrett- og bevegelsesvitenskap ved universitetene i
Leeds, Amsterdam og Trond-

Side 15 — Svart Cyan Magenta Gul

heim. I alle tre tilfeller var
resultatet enestående grupperav førstegenerasjons forskere,som produserte mye, god og original forskning.
Når John nå er borte, blir
det en ny hverdag for mange av
oss. Samtidig vet vi at hans innflytelse og ånd vil leve videre.
Nye studenter vil «møte» Johnnår de etter å ha lagt fram sine
kongstanker om hovedoppgave
eller doktorgrad blir møtt med
følgende kjølige kommentar:«And – what was the question?»fra biblioteket

I denne spalten vil vi i tidaframover gi deg tips og rådom hvordan du får mest glede og
nytte av ditt universitetsbibliotek.

Informasjon i denskjulte vevenInternett har blitt den største
distributør av så vel gratis som
avgiftsbelagt informasjon. Mediene er flinke til å fokusere påden «gratis» tilgjengelige informasjonen på nettet, men nevner
sjelden all den informasjonen
som finnes i den «skjulte» vevenog som er mange ganger større
enn den «synlige» veven.
Det er anslått at det totale
antall sider i veven er på flere
hundre milliarder vevsider, hvorav den «synlige» delen utgjør 25 milliarder sider. De største
søkemaskinene som Northern
Light, Google, Alltheweb og AltaVista indekserer fra 350 til 730
millioner sider – altså bare en
brøkdel av hele veven og tilnærmet bare en tiendepart av den
synlige delen. Samtidig er det
viktig å forstå at kvalitetssikringen av den informasjon som
fanges opp av disse søkemaskinene, er meget variabel.
Mye av den informasjon som
finnes i den «skjulte» veven, ligger i høyt kvalitetssikrede databaser som bibliotekdatabaser,
fagdatabaser og fulltekst elektroniske tidsskrifter. Bibliotekdatabaser lik BIBSYS er bibliotekenes arkivredskap hvor
bøker, tidsskrifter, rapporter,
standardiseringsorganisasjoner,
patentserier, dissertasjoner med
mer registreres. Men det er viktig å være klar over at en ikke
kan søke ut henvisninger til deenkelte artikler i tidsskriftene,
foredrag på konferanser, enkelte
patenter og enkelte standarder i
BIBSYS. Det kan en derimot gjøre i fagdatabasene.

Fagdatabaser (URL: http://
www.ub.ntnu.no/databaser.php)
De lages av fagspesialister som
leser igjennom tidsskriftartikler,
foredrag på konferanser, forskningsrapporter, patenter, standarder med mer, og vurdererkvaliteten før de blir referert i
databasene. Det finnes ulike
typer fagdatabaser som referansedatabaser, faktadatabaser og
fulltekstdatabaser. Flest er referansedatabasene hvor noen dekker bare patenter, forskningsrapporter, standarder eller artikler, mens andre dekker alle disse publikasjonstypene. De dekker alle de kjente vitenskapelige
disiplinene. Hver database inneholder fra flere hundre tusen til
flere titalls millioner referanser.

De dekker stort sett litteratur
fra 1970, og oppdateres kontinuerlig.
UBiT har lagt mange slike
databaser tilgjengelige i universitetsnettet.
Når du har behov for å finne
fram til artikler, foredrag på konferanser, patenter, standarder
med mer innen et fagområde, bør
du starte søkingen i en fagdatabase.
Noen av våre databaser har
kobling til fulltekstversjonen av
artikkelen eller til BIBSYS hvor
du kan bestille kopi.
Eksempler på databaser/ tjenester innen noen aktuelle fagområder: SciFinder innen kjemi,
BIOSIS innen biologi, ETDE
innen energi, INSPEC innen
fysikk, elektronikk, elektroteknikk og data, COMPENDEX
innen ingeniørfag, PsychLit
innen psykologi, Arts & Humanities Citation Index innen
humaniora, kunst og arkitektur,
METADEX innen materialteknologi, MEDLINE innen medisin og MLA innen språk og lingvistikk.
Vi vil i senere artikler komme tilbake til mer detaljerte
beskrivelser over hvilke databaser som finnes innen de ulike
fagområdene.
Ønsker du hjelp eller svar på
noen spørsmål angående disse
tjenestene som er gratis tilgjengelig i universitetsnettet, så
ta kontakt med biblioteket ellergå inn på http://www.ub.ntnu.
no. Hvis du ikke ønsker å søke
selv, kan du kontakte et av
bibliotekene. Industri, næringsliv og forskere kan også kontakte INFOSØK (http://www.ub.
ntnu.no/infosok/)
Roar Storleer
førstebibl./siv.ing.

Rolf P. Ingvaldsen,
for Bevegelsesvitenskapsgruppen, Program for
Idrettsvitenskap,
NTNU
Eksempel på referanse i fagdata-basen INSPEC med lenke til fulltekst.

baksida«... En del av avhandlingen omhandler såkalte parametriske forsterkere innenfor rammen
av en to-mode beskrivelse med spesiell vekt på ikke-klassiske fenomen som ‘squeezing’.»
Forskningsformidling bedrevet av Informasjonsenheten i pressemelding om
ny doktorand innen teoretisk kvantefysikk.

Pris for smarte innkjøp

Arkitektrektor

MA-sjef Kristin Leinum mottok nylig «Innkjøperprisen» for2001 på vegne av NTNU. Smarte innkjøp har spart NTNU forover 60 millioner kroner på toår. De store innsparingene var
en viktig grunn til at prisen ble
tildelt NTNU og MA-seksjonen.
MA står for Materielladministrasjon, og seksjonen er en delav den sentrale Økonomiavdelingen.
Det er Statens forvaltningstjeneste, Statskjøp og
Kommunesektorens Innkjøpsforum som står bak pristildelingen. På bildet ser vi Leinum
motta Innkjøperprisen fra juryformann Karl Erik Bastiansen.

Professor Karl Otto Ellefsen er valgt til ny
rektor ved Arkitekthøgskolen i Oslo (AHO).
Ellefsen var professor ved NTNU fram til
1995. Ellefsen er leder for Institutt for urbanisme ved AHO, et institutt han har bygd
opp til et kraftsenter ved høgskolen.

13 til bords
Kollegiet har vedtatt at fakultetsstyret ved«Det naturvitenskapelige fakultet» skalbestå av 13 medlemmer: Dekanus, to prodekaner, fire vitenskapelig tilsatte, en teknisk-administrativt tilsatt, en midlertidig
tilsatt, to studenter og to eksterne representanter. Et eget valgstyre er oppnevnt for
gjennomføring av valget.

Nyttig studenthjelp

FOTO: ARNE ASPHJELL

Maskinstudent Øyvind Antonsen (til høyre på bildet) har prosjektert et minikraftverk, kjemistudent Ida Grong Aursand(nr. tre fra venstre) har utviklet
en metode for virusdeteksjon og
offshorestudent Torbjørn Arnesen (t.v.) fra Høgskolen i Stavanger har utarbeidet en materialhåndbok. Disse er tre av i alt

33 studenter som har gitt verdifull hjelp til småbedrifter i åretsSTEP-program (Shell Technology Enterprise). En jury har vurdert årets arbeider, og nylig ble
det delt ut priser til de tre beste. Knut Anonsen fra stipendgiveren Norske Shell (nr. to fra
venstre på bildet) delte ut prisene.

Linda på fast plass

Muggplager

Børge
ble
statsråd, og
dermed rykket
NTNU-student
Linda Hofstad(24) opp til fast
plass på trøndelagsbenken
på Stortinget.
– Det har vært mye å ta tak i,sier en opprømt representant,som forteller at hun har fåttplass i justiskomiteen, og er veldig godt fornøyd med det. Huntror det skal bli mye å lære derfor en som studerer statsvitenskap. – Det skal bli artig å møte
NTNU-ledelsen som stortingsrepresentant i neste uke, sierLinda. Den andre NTNU'erenpå Tinget, Ingvild Vaggen Malvik, har fått plass i energi- og
miljøkomiteen.

I et brev til Teknisk avdelingklager Institutt for veg- og
jernbanebygging over muggangrep i to klimarom i Lerkendalsbygget. Problemet ble
varslet i november i fjor, men
ingen ting er blitt gjort. Konsekvensen er at instituttet måleie alternative lokaler hosandre institutter. Nå etterlyser instituttet snarlige tiltak.

PC-trekk i gang
Fra og med siste lønnsutbetalinger det månedlige trekket i forbindelse med Hjemme-PC i gang.
De 320 NTNU-ansatte det gjelder, vil få lønnstrekk i tre år
framover. De siste lønnstrekkene
vil dermed høsten 2004.

Doktorgrader
367 nye doktorgrader ble avlagt
i Norge første halvår i 2001. Det
er en økning fra i fjor. Men ved
NTNU er det en nedgang, med
84 grader, mot 97 i fjor.
Det har vært en markert
vekst i antall utlendinger som
tar doktorgraden sin i Norge.
Tidlig på 1990-tallet lå andelenutenlandske doktorander på vel
6 prosent. Dette steg til tolv prosent i 2000 og i første halvår i
2001 gjorde andelen utledninger et hopp til atten prosent. Over
halvparten av utlendingene
kommer fra europeiske land, om
lag en fjerdedel fra Asia og en
femtedel fra Afrika.

Spor av kunst

Samme år som Universitetsavisa så dagens lys, hadde Universitetet i Trondheim fått sitt
Senter for miljø og utvikling.
Senteret var basert på ensammenslåing av små miljøer
som befattet seg med miljø- og
utviklingsrelaterte problemstillinger. I Universitetsavisa
den 7. november 1991 uttrykte
botanikkprofessor Olaf Rønning sin klare skepsis. Han varleder for Kommit (Komiteen for
miljøvern i Trondheim), som
forsvant med opprettelsen av
senteret, og fryktet at den

administrative elastisiteten og
effektiviteten ville gå tapt. Han
var også engstelig for at miljøfaget ville gli bort fra den botaniske tilhørigheten. – Det kan
lett bli for mye samfunnsfag,
teknologi og for sterk oppmerksomhet mot økonomisk inntjening, sa Rønning til UA.
Senter for miljø og utvikling ble nedlagt i 1998, og er
nå erstattet med Arena for
utviklingsforskning, som førstog fremst skal fremme u-landsorientert forskning ved NTNU.

Vil du bli kunster i megaformat? Begynn i Statens Vegvesen.
Det foreslo vegsjef Sidsel
Sandelien (bildet) i Statens Vegvesen i Oslo under Bygg- og miljødagen på Gløshaugen i forrige uke. Vegsjefen, som selv er
utdannet bygningsingeniør fra
Gløshaugen i 1968, mente at
det ikke holder med blomster iveikanten for at norske veierskal bli vakrere. Sandelien
trakk fram flere gode eksempler på at veier også kan bli etstykke kunst, bare planleggingen er god nok. Men vegsjefen viste balanse i kunstregnskapet og mente at det også ble
bygget deprimerende og skjem-

FOTO: TORE HUGUBAKKEN

mende fylkesveier mange steder i landet.
Det er selvfølgelig Fakultet
for bygg- og miljøteknikk som
arrangerer Bygg- og miljødagen. Utgangspunktet for årets
dag var: Setter vi de riktige spor
etter oss?

Utgis av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Distribueres i 13 000 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.
REDAKTØR: Jan Erik Kaarø
REDAKSJONSSEKRETÆR: Lisa Olstad
ANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Hege Pedersen, NTNU-trykk
TRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

Side 16 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no

på siden

Friske penger
Vår interne nettavis meldte foren tid siden om glede ved NTNU
over at institusjonen er tilført«friske forskningsmidler». Jeg
stusset litt over dette uttrykket– hva er egentlig friske midler?
Er det en bestillingspott fra det
FRISKe rektorparet Skretting/Strømmen? Hvis det finnes
friske penger, da må det vel finnes «syke penger» også, og hva iall verden er det? Anthrax-infiserte dollarsedler?
Sannsynligvis stammer defriske forskningspengene fra deekstra oljepengene som Stoltenberg smurte utover sitt testamentariske budsjett. – Lett åskjørrå brei reima tå ainnamanns lær, sier et gammelt
munnhell fra Orkdal.
Oljepenger er også en egentype penger som ikke hører helt
hjemme i kategorien «normale».
Oljepenger, forstår vi, må brukes med større varsomhet enn«fastlandspenger», ellers begynner rente- og kostnadsnivået å
stige uhemmet.
Når en begynner å tenke
etter, er det egentlig ganske
mange typer penger i omløp –over og under bordet. Og da tenker vi ikke på fremmed mynt
som ligger igjen som lommerusk
etter turer til utlandet.
For eksempel har begrepet
Judaspenger vært med oss isnart 2000 år,
I forbindelse med lån hører
vi ofte snakk om «gråmarkedet».
Disse grå pengene høres littskumlere ut enn vanlige bankpenger, og vi får lett assosiasjoner til ågerrenter og tvilsomme
torpedometoder.
Et hakk lengre ut i skyggenes dal finner vi de svarte
pengene. Understrømmen av
svarte penger i norsk økonomi
viser sjokkerende høye tall. 27
milliarder av en kontantbeholdning på totalt 43,5 milliarderholder liv i den svarte økonomien som anslås til ufattelige 140
milliarder i året, ti prosent av
BNP!
Jeg ser stadig etter om det
skulle være svarte penger blantde jeg får kloa i, men det eneste
jeg hittil har funnet, er en 20krone som var innsatt med noe
seigt og svart. Årsaken til at vi
så sjelden ser svarte penger iomløp, er nok at de kan hvitvaskes.
Også felleskassa – det offentlige – fristes til svartekunst. Jeg
kjenner en trøndersk entertainer som opptrer i festlig lag foret passende honorar, og svart
betaling er regelen. Det henderogså at han får svart oppgjør for
opptreden i kommunal regi. I ett
av tilfellene var formannen ifestkomiteen ligningsfunksjonær. Og enda verre: Vår mann
opptrådte på et kurs arrangert
av et departement. Til og med
her fikk han honoraret rett i
lomma. Utgiften ble ført som
kursmateriell.
Men la ikke dette ødelegge
gleden over friske penger fra
departementet. De kommer fra
et annet departement enn det
nevnte.