Jakten på primula

Jakten på frihet

Jakten på p-plass

Hva er det som får folk av
alle kjønn og aldrer til åreise milevis for å finne en
skarve blomst?

NTNU er det av de fire universitetene som er mest ivrig på enfriere stillling i forhold til
departementet.

Fra 1. juni får du ikke
lenger parkeringsdagsedler på Gløshaugen. Da
overtar parkometrene.

Side19Side 2

Side 4A-BLADNTNUsinternavis
nr. 7
14.05.2002

Nett-etikk
Hva er privat og hva
er offentlig på Internett? Program foranvendt etikk inviterer til forskerkurs og
konferanse.
Side 4

Ungdom skyr kjemifaget
Kjemistudiet risikerer å bli den store taperenved årets opptak til NTNU. Søkertallene viser atsivilingeniørstudiet i kjemi har nedgang for
fjerde år på rad. Dette skjer samtidig som kjemifaget i Norge feirer 150-årsjubileum.

Søkningen til IKT-fagene har også gått ned,mens årets vinnere er samfunnsvitenskapeligeog humanistiske fag. Totalt er det vel 8 000
ungdommer som har søkt opptak ved NTNU.
Dette er 3,3 prosent flere enn i fjor.
Side 3E-læring
Amerikanerne harholdt på lenge. Nåsatser også EU sterkt
på et nettbasert
universitet.
Side 5

Stalingrad– var modell da Regionsykehuset i Trondheim skulle oppgraderes etter krigen.
Side 6-7

Festmøtet
Tre æresdoktorer og
én Oslo-biskop kommer til Trondheimved årets NTNUfestmøte.
Side 8

Vampyrnatt

Sex ogmakt
SINNE. Mange kvinnelege studentar ber påsinne over å bli utsett for
sexpress frå mannlege
vegleiarar. Få får ut raseriet, slik Kjersti Elvik
gjer her, i teaterstykket«Oleanna» frå 1994.
STRAFF. – Vegleiarar
som bevisst utnyttar
posisjonen til kommentarar, berøring og truslar,må bli straffa, meiner
hovudfagsstudent
Marianne Fostervold.
NTNU? Medan universiteta i Bergen og Oslo
har hatt retningsliner
mot seksuell trakassering i fleire år, er NTNU
enno blank på området.
Men ei ny likestillingslovpåbyr retningsliner foralle utdanningsinstitusjonar.

Side 10-11
Den natta Renate
Henrikhaugen lageteksamensfilm, fikk
en lesbisk vampyr en
pæl gjennom hjertet.
Side 12

Flere foreldre
Hun har selv en narkomann sønn. Nå
søker Bente andre
NTNU-ansatte i
samme situasjon.

FOTO: ERIK BERG

Grill og refleksjon for lærerspirene
Med jazz, teater og god mat møtte Program for lærerutdanning(PLU) vordende lærerstudenter i forrige uke. Stemningen varupåklagelig da instituttleder Peter van Marion tok imot til
seminar i sosial innpakning. PLU ønsker at studentene som
starter i høst, allerede nå skal begynne å reflektere over hva det
å bli lærer egentlig vil bety og kreve av dem.

Side 9
FOTO: TORE HUGUBAKKENSide 13

Les daglige nyheter på http://innsidaUT.ntnu.no/ Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no
Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

2

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

på dagsordenen«Vem ska driva demokratifrågorna, när partierna tappar folk,
facket krymper och medierna inte sköter sin granskande roll?»
Etikkprofessor Lennart Lundquist til LUM nr. 3-02, tidsskrift fra Lunds universitet.

I sporene til Posten og Vinmonopolet

ledelsenhar ordet

RektorEivind Hiis Hauge

Nye studenteri anmarsj!
Søkertallene for 2002 er offentliggjort. Og NTNU, som andre universiteter og høgskoler, kaster seg overdem med begeistring, bekymring og
mer eller mindre velbegrunnete
analyser og tolkninger. Søkningen
til realfag fortsetter nedgangen, hersom ellers i landet. Det gir grunn
til alvorlig ettertanke, selv om sivilingeniørlinjen for fysikk og matematikk viser en pen oppgang. Kjemi sliter, mens bransjesamarbeidet
har gitt god uttelling for bygg- og
miljøteknikk, og for geofag og petroleumsteknologi. Arkitekter og medisinere har gode grunner til å værefornøyde, og selv om IKT-tallene er
noe svekket, er de fortsatt høye. Forå nevne noen.
Men det jeg har lyst til å fokusere på
her, er økningen i tallet på primærsøkere til samfunnsfag og humaniora. Det manglet ikke på dystre spådommer om rekrutteringen til«usynlige» deler av NTNU da den
teknisk-naturvitenskapelige hovedprofilen ble flagget i universitetsnavnet. Og det må jo innrømmes atargumentene bak spådommene i og
for seg var plausible nok. Men heldigvis: Søkerne, studentene, harsagt sitt, og sagt det på en overbevisende måte! Økningen innen
humaniora og samfunnsfag har(med forbigående unntak) værtjevnt og trutt i siget gjennom hele
perioden etter NTNUs fødsel. Årets
søkertall er en rungende bekreftelsepå en mer langsiktig trend.
Nå kan en alltids diskutere presis
hva det er som ligger bak denne
pene økningen. NTNU-skeptikeren
kan med styrke hevde at det er
Trondheims gode rykte som Studentby 1 som er forklaringen. Og
det er ingen grunn til å undervurdere den biten. Her er det studentene selv som har hovedæren, og
byen, studentene, samskipnaden,
HiST og NTNU må jobbe systematisk for å bevare og styrke vårt gode
studentmiljø. Og bruke det i markedsføringen av oss selv.
Likevel: De det gjelder, fagmiljøene
på Dragvoll, skal ha den vesentligeæren av økningen i søkertallene.
NTNU som institusjon har ogsågrunn til å være rimelig fornøyd
med seg selv. Men først og fremst:Våre hjertelige gratulasjoner til
SVT- og HF-fakultetene! Den tilliten
som søkerne igjen har vist, må væreen mektig inspirasjon i arbeidet
med Kvalitetsreformen. En godt
gjennomført kvalitetsreform vil
styrke NTNUs posisjon som et spennende studiested ytterligere.

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

Av de fire universitetene i Norge er NTNU
mest ivrig på en ny
organisasjonsformsom gir en friere
stilling i forhold til
departementet.
– Vi kan ha en ny
organisasjonsform påplass allerede
1. januar 2004, mener
rektor Eivind Hiis
Hauge.
Grunnlaget for en friere stilling for statlige virksomheter
ble lagt i den offentlige utredningen «En bedre organisertstat» fra 1989 (NOU 5/89, «Hermansen-utvalget»).
Her drøftes mulighetene forat statlige virksomheter kan
konstitueres innenfor eller
utenfor staten som juridisk
person. Det er i hovedsak tre
forskjellige tilknytningsformer
staten kan bruke når denønsker å organisere en virksomhet:- Statlig forvaltningsorgan, og
her hører også med forvaltningsbedrift og forvaltningsorgan med særskilte fullmakter.
- Statlig selskap og statlig selskapsdeltagelse.
- Stiftelse eller stiftelseslignende organ.
En vanlig måte å etablere statlige foretak på, er ved såkalt
kongelig resolusjon. I forbindelse med etableringen fastsettes vedtekter som fastlegger formål, organer, forholdet
til overordnet myndighet osv.
I mange tilfeller benyttes lovgivningsteknikk som grunnlag
for å fastlegge de sentrale sider
ved en offentlig virksomhets
konstitusjon. Stortinget kan
gjennom særlover spesialtilpasse organiseringen ut fra dekonkrete omstendigheter og
behov.

Massiv reform. For et parår siden avga Mjøs-utvalget
sin innstilling (NOU 14/2000),
som foreslo at universiteter og
høgskoler kunne gjøres om til
forvaltningsorganer med særskilte fullmakter, og dermed få
større frihet i faglige, organisatoriske og økonomiske spørsmål. Høringsuttalelsene fra
institusjonene det gjaldt, var
overveiende positive, og NTNU
utmerket seg med å flagge den
mest liberale holdningen til
dette, av alle de fire universitetene.
Mjøs-utvalget ble fulgt opp
med den såkalte Kvalitetsreformen (St. meld. 27), og
Utdannings- og forskningsdepartementet følger opp med
flere prosjekter som legger til
rette for gjennomføring av
reformen.
I mars i år ble det framlagt
en odelstingsproposisjon (nr.
40, se departements nettsider),som åpner for at lærestedersom i dag er underlagt depar-

illustrasjon: Sture Lian Olsen

tementet, kan bli forvaltningsorgan med særskilte fullmakter. Sannsynligvis blir lovforslaget vedtatt før Stortinget tar
ferie.

utdanning og staten som eierav
utdanningsinstusjoner.
Institusjonsledelsen vil få etmer helhetlig ansvar for driftenog større handlingsrom.

Clemet går lengre. Tid-

Større frihet. I praksis vil

ligere statsråd Trond Giske
støttet mindretallet i Mjøsutvalget, som ville begrense
universitetenes frihet til etforvaltningsselskap med utvidede fullmakter. Men med
Kristin Clemet som statsråd
vil departementet følge Mjøsutvalgets flertallsinnstillingog åpne for at universitetene
kan organiseres som foretak
som er egne rettssubjekter.
Derfor er et av de prosjektene departementet har satt igang som oppfølging av Kvalitetsreformen, «Ny tilknytningsform for universiteter og
høgskoler». Gry Aalde i departementet leder prosjektet som
har som mandat å utforme etnytt lovutkast som kan gi universiteter og høgskoler mulighet til å organisere seg som
foretak. Gjennom å fremme ensærlov som åpner for dette, kan
de universitetene som ønsker
det, søke om å bli foretak som
er selvstendige rettssubjekter,men staten vil fortsatt væreden formelle eier av foretaket.

det bety at universitetene kan
bli mer «businesslike» slik foreksempel amerikanske læresteder opererer, med større
grad av samarbeid med ogøkonomisk støtte fra næringslivet. I forhold til tidligere vil
det bli formelle forskjeller istyringsstruktur – blant
annet et styre med flere eksterne medlemmer.
– Loven vil gi signaler om
en annen styringsstruktur.
Universitetene har hatt mye
handlingsrom, men ikke brukt
det i tilstrekkelig grad, mener
Aalde.
Universitetsledelsen får
større frihet i den daglige drift
av økonomi, kapitalforvaltning,
personalforvaltning og faglig
utvikling. Men det overordnede politiske ansvar for de strategiske beslutninger vil ligge
hos eieren, departementet.

Tydeligere skille. Det er
allerede etablert en kultur for
liberalisering av statsforetaki Norge. Norsk Tipping,
Postverket, Telenor og det tidligere Vinmonoplet, nå Arcus,
er eksempel på statlige virksomheter som er organisert
med basis i særlover, såkaltesærlovsselskaper. For vel et årsiden ble det åpnet for at flere
helseforetak fikk en friereorganisasjonsform.
– Mye tilsier at vi vil se påhelseforetakene når vi nååpner for en friere organisasjonsform for høyere læresteder, sier Aalde. Hensikten vilvære å etablere et tydeligere
skille mellom utøvende og politisk nivå og tydeliggjøre skillet
mellom staten som bestiller av

Del av Kvalitetsreformen.
Prosjektet er ett av flere som
er etablert som en oppfølging
til Kvalitetsreformen. Aalde
forteller at i henhold til tidsplanen vil det bli lagt fram ethøringsutkast til ny lov i sommer, og at det vil bli den vanlige høringsfristen på tremåneder. Planene er å legge
fram en odelstingsproposisjon
tidlig neste år. Hvis alt gåretter planen, vil det da væremulig for utdaningsinstitusjoner å søke om å bli selvstendige foretak høsten 2003.
Skal man dømme etter dehøringsuttalelser de ulike læresteder ga til Mjøs-utvalgets
innstilling, er NTNU det universitetet som er mest ivrig påå få en friere stilling. Høgskolen i Stavanger er en annen
institusjon som ivrer for dette.
Rektor Eivind Hiis Hauge
bekrefter at han støtter det tidligere styrets vedtak om en fri-ere organisering av NTNU
etter modellen som Mjøs-utvalget har skissert. Hiis Hauge
ser på framtidig organisasjonsform som en av de viktigste sakene framover, og har fåttsignaler fra departementet om
at den kan være på plass
allerede 1. januar 2004.

Utredes til høsten. – Viskal ha styreseminar i
august, og jeg regner med atdenne saken vil være et av
temaene da, sier Hiis Hauge.
Den helt konkrete jobbingen
med ny styreform regner han
med vil komme i gang i løpet
av høsten, sannsynligvis ved
at det nedsettes et utvalg til åarbeide med dette.
– Vi vil innhente erfaringer fra andre, sier rektor, og
nevner de svenske lærestedene
Chalmers og Jönköping som
har vært stiftelser siden tidlig
på nittitallet. – Selv om de haren annen organisasjonsform,
har de hatt en kvalitativ frihet
som kan være nyttig lærdom
for oss, mener han.
– NTNU var klart mer
positiv til ny organisasjonsformenn de tre andre universitetene, sier Hiis Hauge, men legger til at på det tidspunktet
høringen ble gjennomført, var
ikke modellene særlig spesifisert.
– I utgangspunktet er vi
positiv til å bli et særlovsselskap, men det avhenger av at
departementet gir oss en organisasjonsmodell vi kan slutte
oss begeistret til, understereker han. – Gir de oss en modell
som er uspiselig, spiser vi den
ikke, avslutter rektor.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

3

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
http://innsidaUT.ntnu.no/

Kjemifolket mobiliserer
Institutt for kjemi forbereder storoffensiv forå øke søkeroppslutningen. Både navneendring og forandring
av studieprogrammer
skal vurderes.
Opptakstallenes tale er klar:
Ungdommen strømmer fortsatt
til NTNU, men altfor få har realfag som førstevalg. Verst går det
ut over kjemi. Sivilingeniørstudiet i kjemi har nedgang for fjerde år på rad, og i år har bare 123
søkere satt opp dette studiet som
førstevalg.

Enda verre? – Jeg frykter det
kan være enda verre, sier professor Sigurd Skogestad, lederved Institutt for kjemisk prosessteknologi. – Tallene fra
Samordna opptak omfatterogså ingeniørstudenter fra høgskolene, som søker seg til fjerde
klasse i sivilingeniørstudiet. I
fjor hadde vi 131 primærsøkere.
Jeg vet ikke hvor mange av

dem som søkte til første klasse.
Men av 103 studenter som
begynte i første klasse i fjor
høst, var det kun 44 som stodpå primærlista. Samtlige 21
ingeniører som begynte i fjerde
klasse, stod på primærlista.

Idédugnad.

I tillegg til
søkersvikten er det også problemer med å holde på studentene.
Altfor mange hopper av eller
søker seg over til andre linjer iløpet av de to første årene.
Skogestad har gått i spissen forå snu trenden. En rekrutteringskampanje resulterte i atdet ble stiftet et samarbeidsforum mellom industribedrifterog Fakultet for naturvitenskap
og teknologi i fjor.
Forumet jobber spesielt med
studierekruttering og kontaktformidling mellom studenter og
industri. Denne type samarbeid
har gitt gode resultater både for
byggfagene og for Geologi og
petroleumsteknologi. Men foreløpig har ikke innsatsen svart
seg i form av flere søkere til kjemi. Nå mobiliseres det til ytterligere kraftinnsats. 21. mai inviteres alle gode krefter til kreativ

idé-dugnad. Både navneendringog forandring av studieprogrammer skal vurderes.
– Jeg håper at både lærere
og studenter vil delta, sier Skogestad.

Bedrifter i trøbbel. – Vi mågå inn på mulige årsaker til at
studiet har liten appell, og klekke ut mottiltak. Jeg har en
sterk følelse av at vi ikke hargreid å formidle hva vi står for.
Mange forbinder oss nok fortsatt med mystiske væsker,
reagensrør og kolber, og skjønner ikke hva de kan bruke studiet til. Konsekvensen er at
norsk industri kommer i manko
på dyktige fagfolk i viktige posisjoner innen bioteknologi,
kjemi, prosessteknologi og
materialteknologi. Alle de største industribedriftene våre blirrammet. Problemene slår ut for
fullt i 2004, da vi regner med åuteksaminere ca 70 sivilingeniører i kjemi. Dette er bare halvparten av det normale, sier
Skogestad.
Professor Sigurd Skogestad (til høyre) og koordinator Fredrik Steineke inviterer alle gode krefter til rekrutteringskampanje for kjemistudiet.
FOTO:SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.noSYNNØVE RESSEM

Kjemi i halvannet århundreNå feirer norsk kjemisk forskning 150årsjubileum. Med
brask og bram.

undervist på gymnasene, og den
tyske professoren hadde bare enhåndfull studenter.
I dag er det godt over tusen
mennesker som studerer kjemi
ved norske universiteter. Og det
burde vært flere. Det mener ihvert fall Marit Trætteberg og
Signe Kjelstrup – begge professorer ved NTNUs Institutt forkjemi, og begge entusiastiske
jubileumsarrangører.
– Hvor ville vi vært utenkjemifaget, spør de, og inviterer
til stor, åpen feiring i Realfagbygget den 15. mai.

Allsidig program. Strecker
utviklet en metode for å syntetisere aminosyrer, som fortsatt
er i bruk. Likevel: Mye har
skjedd med kjemifaget siden
hans tid – eller for den del,siden de gamle grekeres og
senere alkymistenes tid.
En som vet mye om dette,heter David Knight. Han er
professorved
DurhamUniversity i England, en
sprudlende og ettertraktet
gjesteforeleser, entusiastisk
amatørskuespiller, og en gullgruve for folk som er interessert i kjemifagets utvikling.

Han kommer i ens ærend til
Trondheim for å snakke om
synet på kjemi gjennom tidene.
Til det åpne arrangementet
kommer også konserndirektør
ved Elkem, Terje M. Halmø, forå snakke om kjemifagets betydning for norsk industri. Professor Robert J. Cava, som er en av
de virkelig store kapasiteter
innen internasjonal faststoffkjemi, vil gi et innblikk i hvilke
enorme konsekvenser utviklingen innen supraledendematerialer kan gi for folks dagligliv. NTNUs egne studenterskal under den lovende tittelen«Hogwart’s School of Chemistry» vise kjemiske eksperimenter, og Astrid Salvesen skal blåse glass. Det blir også en utstilling av gammelt kjemiutstyr ivrimleområdet på Kjemi.
Fullstendig program og
omtale av foredragsholderne
finner du på NTNU’s Intranettside, Fakultet for naturvitenskap og teknologi. Informasjon
finnes også her: http://www.kjemi.uio.no/kjemi150/
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

Ny DION-leder
Margit Hermundsgård fra
Det historisk-filosofiske
fakultet (HF) er ny leder av
Doktorkandidatenes interesseorganisasjon ved NTNU(DION). Organisasjonen
holdt årsmøte 11. april, og
her ble nytt styre valgt. Fra
forrige styre fortsatte RolfAndre Bohne (IVT), Ingo
Machenbach (IVT), Lise
Randeberg (IME), Barbara
Rogers (SVT), Margit Hermundsgård (HF) og Åsa Alexandra Borg (NT).
Som nye medlemmer ble
Steinar Løve Ellefmo (IVT),
Tonje Lauritzen (SVT) og
Kaare Gether (IVT) valgtinn.
På første styremøte konstituerte styret seg med
Margit Hermundsgård somleder og Barbara Rogers som
nestleder.

– Hvor kjemifaget er om nye 150
år? Forhåpentligvis der at vi kan ta
hånd om Norge etter oljen, sierMarit Trætteberg.
ARKIVFOTO: RUNE PETTER NESS

I 1851 flyttet en vitenskapsmann
ved navn Adolph Strecker fra
Tyskland til Norge. Han skulle,
som den første, undervise i kjemi
ved det unge Kgl. Fredriks Universitet i Christiania. Han var
en aktiv forsker som brakte med
seg moderne metoder og ideer, og
med ham startet moderne kjemisk forskning i Norge.
Til å begynne med var Strecker den eneste kjemikeren inorsk akademia. Kjemi ble ikke
ILL. UNIVERSITETET I OSLO

Side 3 — Svart Cyan
Magenta Gul

4nyheter

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

Ny parkeringsordning fra 1. juni
Fra 1. juni blir det
enklere å parkere på
Gløshaugen for dem
som vil betale for tjenesten. Men de som
har vært vant til gratis
dagsedler, vil nå få
abstinensproblemer.
På Gløshaugen er det kamp om
p-plassene. Antall studenter og
ansatte har økt dramatisk i takt
med oppføringen av nye bygg, og
antall p-plasser har avtatt tilsvarende. Stort sett er det tidligere parkeringsplasser som erbenyttet som tomteareal for denye byggene.

NTNU å finne slike plasser når
antallet tredobles.

Prioriterer de besøkende.
Mellom Sentralbyggene og det
gamle vannkraftlaboratoriet er
det avsatt fem plasser for korttidssparkering på inntil en halv
time. Her er prisen 15 kronerfor en halvtime. Denne plassen
er tiltenkt besøkende som har
raske ærend til post eller
butikk.
– Vi prioriterer de besøkende
framfor oss selv når det gjelder
kortidsparkering, framholder
parkeringssjefen, Svein Hugo
Andersen. – Vi har fått mange
klager fra besøkende som kjører
rundt i en evig runddans på jakt
etter parkeringsplass, fortsetterhan.

Fortsatt oblater. Mer rundFlere betalingsplasser. I
dag er det mellom 700 og 800
p-plasser på selve Gløshaugplatået. 44 av disse er avgiftsbelagte plasser som alle fritt
kan benytte seg av mot betaling. Fra 1. juni økes antall
betalingsplasser til 122, samtidig som tjenesten med utstedelse av tillatelser for gratis
kortidsparkering (dagsedler) på
Gløshaugen opphører. Fra 1.
juni blir det bare utstedt parkeringstillatelser for fri korttidsparkering på sydområdet ved
Petroleumsteknisk
senter.
Parkeringstillatelser blir bareutskrevet i ekspedisjonene ved
PTS1 (NTNU) og PTS2 (Sintef).
De som etter 1. juni springer
inn til ekspedisjonen i Hovedbygningen på desperat jakt etterparkeringslapp, vil tusle slukøretut igjen. I parkeringsautomatene
vil prisen være 10 kroner per
time, og maksimum parkeringstid er fire timer. Trøsten er at det
vil være lettere for gjester til

dans kan det bli for de som i
dag er utstyrt med parkeringsoblat. Oblatene vil være gyldigeogså etter 1. juni, men med 80
færre plasser vil «overbookingen» av biler i forhold til tilgjengelige parkeringsplasser
bli enda mer følbar. Andersen
forteller at det i Hesthagen er
utstedt tre oblater per parkeringsplass.
Til sammen er det 1564 pplasser i parkeringsområde
Gløshaugen. Nærmere 500 av
disse finnes i sydområdene på
Valgrinda, som for mange fortoner seg som langt unna desentrale deler av Gløshaugen.
De nye parkeringsbestemmelsene kan derfor bety at endel NTNU-ansatte vil få mer
trim.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.noFærre p-plasser for oblat-parkering, flere parkometerplasser. Kanskje el-bil er løsningen?

FOTO: ARNE ASPHJELL

Forskerkurs om Internett og etikk
Er informasjon man finner på nettet, privat eller
offentlig? 1. til 6. juni arrangerer Program foranvendt etikk ved NTNU et nasjonalt forskerkurs om Internett og forskning, hvor dette er etsentralt spørsmål.

ningslinjer for internettforskning.
I tillegg vil førsteamanuensis Dag Elgesem fra Universitetet i Bergen bidra med foredragsom blant annet tar for seg intellektuell eiendom på Internett.

Sikkerhet, fortrolighet og anonymitet. Skillet mellom det private og det offentlige. Kurset«Internett og etikk» vil være av
interesse for alle som driver med
internettforskning. May Thorseth, koordinator for Program foranvendt etikk ved NTNU og faglig ansvarlig for kurset, venterdeltakere fra både teknologiske,
samfunnsvitenskapeligeoghumanistiske fagområder.
— Bruk av Internett reiser
mange av de grunnleggende etiske og moralfilosofiske spørsmålene på nye måter, slik som
spørsmål omkring personvern og
rettferdiggjøring av vitenskapelig aktivitet, sier hun.

Bygger kompetanse. Den
nordiske konferansen «Making
Common Ground: Methodological and Ethical challenges
in Internet research» som
arrangeres 1. til 2. juni er
inkludert i kurset, men er samtidig et selvstendig arrangement med et eget program.
— Forskerkurset er et ledd iarbeidet vi gjør for å bygge opp
etikk-kompetanse innen ulikeområder ved NTNU. Vi håper
mange som er tilknyttet stipendiatene som veiledere, også vil
delta, sier Thorseth.
Mer om forskerkurset finnes
på http://www.hf.ntnu.no/fil/anvendt_etikk/eng/internet_ethi
cs.htmMer om konferansen finnes
på http://huminf.uib.no/%7Edagelg/CommonGround/

Stort mangfold. De påmeldte deltakerne kommer frasvært forskjellige fagområder.
Noen forsker på ungdoms
uttrykksmåte på nettet og
hvordan de bruker mulighetenefor å lage seg en annen identitet. Noen forsker på opphavs-

rett og ulovlig spredning av programvare, mens andre ser på
kommunikasjonsformer som
sikter seg inn mot ulike brukergrupper på nettet.
— Folk med svært ulike
forskningsinteresser
finnertemaet Internett og etikk interessant. Det viser at det er behovfor et slikt kurs, også fordi mange
henter informasjon til egenforskning ved bruk av Internett,
sier May Thorseth.

Internasjonalt.
Forskerkurset er først og fremst beregnet på doktorgradsstudenterved høgskoler og universiteter i
Norden. Men forelesningene eråpne for alle ansatte ved
NTNU.
Foredragsholderne er hentet
inn blant annet fra Storbritannia
og USA. May Thorseth nevner
spesielt professor Charles Ess
fra Drury University i Missouri
i USA, som leder en internasjonal komité som utarbeider ret-

Side 4 — Svart Cyan Magenta Gul

TORA SALTNES
tora.saltnes@adm.ntnu.no

Filosof og primus motor for forskerkurset Internett og etikk, May Thorseth,mener mange grunnleggende moralfilosofiske spørsmål blir reist på nyemåter med bruk av Internett.
FOTO: TORA SALTNESUNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

5

nyheter

Sterk europeisk satsing på e-læring
Et europeisk nettbasert universitet er under utvikling gjennom
EU-prosjektet Menu. De norske e-læringsprosjektene Nitol og
Nettverksuniversitetet brukes som modeller for nyetableringen.
Du kan ta ett kurs fra Universitetet i Roma, et annet kurs fra
Finland og et tredje fra Høgskolen i Agder, men samtidig sitte påen boreplattform i Nordsjøen
eller hjemme i stua di i Osen.
Elleve undervisningsinstitusjoner fordelt på sju land overhele Europa er med i EU-prosjektet «Models for a European
Networked University for e-learning» (Menu). Prosjektet har sommål å etablere et felles europeisk
nettbasert universitet som skal
bygge på det beste fra tidligere elæringsprosjekter i samarbeidslandene.
I praksis legges prosjektet istor grad opp etter mønster fra
Nitol og Nettverksuniversitetet,som har vært i funksjon her iNorge siden midt på 90-tallet.
— Det har vist seg at den
modellen har fungert så godt at
den er verdt å bygge videre på,sier undervisningsleder Arvid
Staupe ved Institutt for datateknikk og informasjonsvitenskap ved NTNU.

Et sosialt miljø. Staupe har
ansvar for å utvikle et læringsmiljø for det europeiske nettuniversitetet.

— Vi må prøve å lage et sosialt miljø – et slags klassemiljø.
Mange har kommet nokså langt
med gode løsninger for e-læring.
Men på det sosiale planet har
man ikke kommet langt nok
ennå, sier Arvid Staupe.
Han ser for seg studentersom arbeider på felles dokumenter – som har egne «rom» på
nettet hvor de samarbeider.
— Det har også vist seg at
det er viktig å ha et fysisk miljø
som kan støtte opp om studentene som trenger litt ekstra oppfølging, selv om undervisningenskal være nettbasert, legger han
til.

For

voksnestudenter.

Nettuniversitetet skal kvalitetssikres slik at det kan gi
kurs som fører fram til en europeisk mastergrad, og på allemåter harmoniseres med de«virkelige» universitetene når
det gjelder vekttall, karakterer
og grader.
I Menu-prosjektet må samarbeidspartene først og fremst
spesifisere interessen for et slikt
universitet. Deretter må de vurdere hvordan de skal håndtere
administrasjon av studentene, iMiljøvernministeren kommer
Det er lenge siden en miljøvernminister har klart
å sette miljøsaker på den politiske dagsorden isamme grad som Børge Brende. Onsdag 15. maiholder han hovedinnlegget på et åpent debattmøte i Realfagbygget på Gløshaugen.
Debattmøtet arrangeres av NTNUs
satsingsområde
Energi og miljø og
har tittelen Hva er
veien til en renere
framtid?
Miljøvernministeren åpner møtetog vil snakke om
nasjonale og globale
miljøutfordringer.
Neste innlegg vil
dreie seg om hvordan stiftelsen Enova tar tak i disse
utfordringene, og
blir holdt av administrerende direktør
Eli Arnstad. Enova
ble stiftet i Trondheim 22. juni i fjor
og arbeider for mer
effektiv energibruk,produksjon av ny
fornybar energi og
miljøvennlig bruk av
naturgass.
Siste innlegg blirved Arne Bredesen,prodekanus
ved
Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi. Hovedtemaet hans er hva
NTNU kan bidra
med i energi og miljøsatsingen, og tar utgangspunkt
i satsingsområdet for energi og
miljø. Foredraget vil vise at
NTNU-forskere fra mange forskjellige fagområder jobber sammen for å finne løsninger på mil-tillegg til å arbeide med de teknologiske og pedagogiske utfordringene.
— E-læring har først og
fremst vært rettet mot voksne
studenter som ønsker å ta utdanning litt seint i livet. Samtidig
kan det være nordmenn i utlandet som ser fordeler ved å ta tilleggskurs fra institusjoner i Norge. I dag skal det være rundt
20 000 studenter som tar nettbaserte kurs her i landet, sierArvid Staupe.

Haster. EU har hastverk medå få til et nettbasert universitet, og satser sterkt for å
demme opp for tilbudene fra
USA. Hele Menu-prosjektet har
et budsjett på én million euro
som skal fordeles på de forskjellige samarbeidende institusjonene. NTNU ser ut til å få
mellom 400 000 og 500 000 kroner
av
disse
pengene.
Prosjektet skal være sluttført
ved utgangen av 2003, og har
da forhåpentligvis munnet ut ien etablering av et europeisk
nettuniversitet.
Undervisningsleder Arvid Staupe er med på å utvikle et europeisk nettbasert universitet etter modell av NITOL og Nettverksuniversitetet.

TORA SALTNES
tora.saltnes@adm.ntnu.no

FOTO: TORA SALTNES

Finland: En av tre studenter er fattige
Hver tredje student i den finske hovedstaden
Helsingfors lever under fattigdomsgrensa. Det
viser undersøkelser presentert i Vasabladet.
Lave satser for lån og stipend i kombinasjon
med høye krav til studieprogresjon, gjør tilværelsen kummerlig for mange studenter. Det blir

lite tid til deltidsjobbing, mange presses til å følge tre terminer i året og kan ikke jobbe om
sommeren. «For mange blir mammas frosne
skogsbær og pappas elgkorv redningen,» skriver Vasabladet.

Teknologi i skolen«Teknologi i skolen» er et ledd i forsøksvirksomheten med teknologi som tema i norsk skole. Prosjektet har 35 deltakende skoler fordelt
over hele landet. Det er et av tiltakene som
Nasjonalt senter for rekruttering til naturvitenskapelige og teknologiske fag – Renate –hadde ansvaret for i 2002.
Renate ble i 2000 opprettet av Utdanningsog forskingsdepartementet for en periode påtre år. Formålet med Renate er å øke rekrutteringen av lærere med undervisningskompetanse i realfag, samt å øke interessen for realfag og teknologi blant elever i grunnskolen.
Renate har opprettet et nettsted for senteret og dets oppgaver – www.renate.no. I 2001
stod senteret for opprettelsen av nettstedet velgriktig.net.

Søker priskandidater
Forskningsrådet ønsker forslag på kandidater
til Pris for fremragende forskning, årets Møbius,og Forskningsrådets formidlingspris.
Ved vurdering av kandidater til forskningsprisen legges det særlig vekt på at forskningen skal være internasjonalt anerkjent og
i den internasjonale forskningsfronten. I tidligere år har det vært en overvekt av kandidater fra naturvitenskapene og medisin. Forskningsrådet imøteser derfor flere forslag på fremragende forskere innenfor samfunnsforskningog humanistisk forskning til årets tildeling.

Formidlingsprisen gis til en forsker som har
utmerket seg med levende formidling fra sitt
fagfelt til folk flest. Det er ingen begrensninger i forhold til form eller medium, men formidlingen skal være allmennrettet. Prisen kanogså gis til en person som har gjort en særlig
innsats for å fremme norsk forskning og forskningens betydning for samfunnet.
Frist for forslag med begrunnelse og dokumentasjon sendes innen 13. juni. Se oppslagstavla Nettopp for mer informasjon, eller
www.forskningsradet.no.

Norsk bioteknologi i Nature
jøproblemene, og flere spennende
løsninger vil bli presentert.
Alle studenter og ansatte
inviteres til å delta. Møtes holdes
i auditorium R8, kl. 14.00 til
16.00.

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gul

NTNU har en helsides annonse om sine fem
satsingsområder i siste nummer av verdens
ledende forskningstidsskrift, Nature. Annonsen er rykket inn i forbindelse med at bladet
2. mai presenterte norsk bioteknologi i to artikler over fire sider. I «Norway: Turning oil intoscience» og «Expertise-driven, public- and private-backed biotech» blir blant annet planenom Funksjonell genomforskning i Norge(FUGE) viet bred omtale. Det blir også sattsøkelys på norske forskningsinstitusjoners
behov for rekruttering av utenlandske forskere.
Nature har et opplag på 63 000 eksemplarer og distribueres over hele verden. NTNUannonsen er produsert av Informasjonsenheten.

6

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

innblikk
100 års sykehusstrid:

Fra Stalingrad til DragvollBåde Oslo, Bergen og
Tromsø har klart det,men ikke Trondheim.
I løpet av 100 år er det
gjort tre forsøk på å få
til en helhetlig sykehusutbygging på Øya. Ingenav dem har lykkes.
Krangel og stridigheter har fulgt sykehuset på Øya helt siden innflyttinga i 1902.
Først raste debatten om hvor sykehusanlegget skulle plasseres. Både Singsakerog Gløshaugen ble nevnt som lokaliseringsalternativer, men ble forkastet

på grunn av avsides beliggenhet.
Det nye sykehuset fikk raskt kapasitetsproblemer. I årenes løp har det værtoppgraderinger og utvidelser etter tre forskjellige byggeplaner. I kjølvannet fulgte
høylytt krangel om økonomi og organisering.
Dette var utgangspunkt for et foredragav stipendiat Svein Carstens i Lørdagsuniversitetet i april med tittelen Historien
om to ufullendte og visjonen for et tredje
sykehuskonsept.

Tre

epoker–tre

modeller.

Carstens deler inn sykehushistorien i tre
epoker, som hver for seg avspeilerrådende tanker innen medisin og i samfunnsliv.
– Første konsept er Paviljongsykehuset, som varte fra 1902 til 1960.
Neste kaller jeg Tårn og kake og varte fra
1960 til 1990, da den ble avløst av RiT-

Separate enheter. Paviljongsyke-

enheter. Hovedbygget var for eksempel
delt mellom en medisinsk og en kirurgisk
avdeling. Epidemiavdelinga var delt opp
i egne seksjoner for tyfus, skarlagensfeber og difteri.
Hovedprinsippet var at de forskjellige
funksjonene ikke måtte blandes. Detteskyldtes en forestilling om at lufta inneholdt sykdomsframkallende stoffer,– miasmer. Da ble frisk luft og muligheter
for utlufting viktige sykdomsforebyggende
tiltak. Sykehuset ble finansiert av kommunen og var forbeholdt fattigfolk. Fram
mot 1940 ble det bygd en hel rekke kommunale sykehus med ulike spesialfunksjoner, deriblant Røde Kors Klinikk og
Ringvoll sanatorium. Paviljongsykehuset
ble aldri fullført. På grunn av skrantende
kommuneøkonomi ble det satt sluttstrek
for videre utbygging etter 1930.

huset besto av seks bygninger. Hver bygning og hver avdeling var selvstendige

Stalingradmodellen. Under krigen

2000 Sentermodellen. Samtlige har til
felles at de var ambisiøse.
Paviljongsykehuset ble bygd opp
rundt den gamle hovedbygningen (nåværende administrasjonsbygning), etter enmodell som var desentralisert og megetarbeidsintensiv. Det var lite spesialisertog hovedaktiviteten dreide seg om
omsorg og pleie. Tårn og kake er sentralbygget (høyblokka), bygd etter en sentralisert modell med vektlegging på rasjonell drift og høy grad av spesialisering.
Den sentrale aktiviteten var diagnostikk
og behandling. RiT-2000 Sentermodellengår tilbake til en mer desentralisert
struktur og fokuserer på helseproduksjon og kostnadseffektivitet, sier
Carstens.

RiT 2000 Sentermodellen. Utbyggingsprosjektet ble vedtatt i 1995 og skulle påbegynnes i januar 2000.

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gul(ALLE BILDER ER

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

7

innblikk

Paviljongsykehuset 1902 – 1960. Bildet viser hovedbygget (nåværende administrasjonsbygg) og overlegens bolig.

ble sykehusbygningene på Øya overtattav tyskerne. Anlegget var temmelig nedslitt da sykehuset flyttet inn igjen i 1945.
Overlege Stub ved sykehuset og arkitektprofessor Grevastad hadde da satt igang et arbeid for et nytt sykehus. I motsetning til det gamle paviljongsykehusetskulle det nye sykehuset være en sentral
urban institusjon som tilbød spesialiserte tjenester til alle samfunnsgrupper.
Forbedring av hygiene og tilgang på antibiotika la forutsetninger for nye arkitektoniske løsninger.
Grevastad planla et kompakt sykehus med vekt på gode løsninger for trafikken. Visjonene hentet han fra byen
Stalingrad ved Volga. Det spesielle med
Stalingrad var at byens forskjellige funksjoner var samlet i seksjoner. For eksempel var det én seksjon for boliger, én forindustri, én for skoler osv. Hver seksjon
ble lagt side om side i et 70 km langtbånd langs Volga. Gevinsten med byplanen var korte og effektive tilførselsveier.

Universitetsklinikk. Byggeplanenskulle realiseres i flere faser. Første byggetrinn ble ferdig i 1960. Planlegginga av
byggetrinn to ble igangsatt umiddelbart,men fikk raskt problemer. Etableringen
av universitet og medisinsk undervisning i Trondheim forpurret oppstart av
byggetrinn to. Universitetsklinikken
medførte langt større krav til spesialisering enn hva Grevastads plan for sentralsykehuset forutsatte.
Svaret ble generalplan 1971. Dettevar en fleksibel plan uten faste byggetrinn. Eksisterende sykehus skulle
utbygges og moderniseres i etapper. Med
utgangspunkt i generalplanen kom
Avlastningsbygget i 1979, Teknisk sentral og MR-laboratoriet i 1986, Kreftavdelingen i 1987 og Operasjons-avdelingen i 1990.

RiT 2000. I 1991 vedtok fylkestinget atdet skulle lages en utviklingsplan fororganisering, drift og utbygging av
Regionsykehuset. Bakgrunnen var atden teknologiske utviklinga har endretmange av forutsetningene for sykehusdriften. Fordelene med stordrift var ikke
lenger like åpenbare. Fire år sener ble
prosjektet«RiT-lækkert»
vedtatt.
Konseptet tok utgangspunkt i en faglig
omgruppering av pasientene og krav til
rasjonelle driftsenheter. Løsningen ble
seks kliniske senter, som hver for seg
skulle være selvforsynte med nødvendige
funksjoner som operasjonsstuer, spesiallaboratorier, røntgen osv. Det ble lagt
vekt på at sykehusbygningene måtte
være fleksible og kunne gi plass til stadig
nye medisinske behandlingsformer og
teknologi i rask og kontinuerlig utvik-

ling.
Første byggetrinn skulle starte januar
2000, men ble som kjent utsatt i tolvte
time. Begrunnelsen var budsjettoverskridelser og et ønske om å utrede et alternativt utbyggingsprosjekt for universitetsklinikk på Dragvoll. Resultatet av utredninga er at sykehuset fortsatt skal ligge påØya. Det er gitt klarsignal for første byggetrinn, som omfatter tre senter. Resten av
byggeprosjektet skal utredes videre, og det
er store muligheter for at sentermodellen
vil bli forlatt.
I juni feires 100 års-jubileum på Øya. I
den forbindelse blir det gitt ut en egen bok
forfattet av Svein Carstens og Rolf Grankvist.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.noSå mye av Grevastads plan ble fullført. Høyblokka sto ferdig i 1960.

HENTET FRA DEN PLANLAGTE BOKA TIL SVEIN CARSTENS OG ROLF GRANKVIST.)

Side 7 — Svart Cyan Magenta Gul

Stalingradmodellen. Tegninga viser Grevastads opprinnelige plan fra 1949 for nytt regionsykehus.

8UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

innblikk

Gjør ære
på godeforskere
Professor Toril Moi (48) er litteraturforsker, med en fortid som timelærer ved
Romansk institutt. Professor Yukio
Ueda (70) er sveiseteknologen som haråpnet dører for Norge til akademiske
miljøer og industri i Japan. SusanneLacasse (53) har arbeidet på en rekke
fronter innen geoteknikk og har vært en
av støttespillerne i utviklingen av bygg-og miljøfag ved NTNU.
Trekløveret blir kreert som æresdoktorer i Studentersamfundet den 31. mai.

Stålsett

holder talen. Biskop
Gunnar Stålsett er i år den utvalgte
hovedtaler under Festmøtet. Tittelen er«Toleranse i dag». Festmøtet starter kl.
12 med en prosesjon hvor rektor, prorek-

Litteraturviteren
Toril Moi er professor i litteratur og fransk ved Duke University i USA, North Carolina.
Hun tok doktorgraden i litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen i 1985. Før hun
dro til Duke, underviste hun iBergen og i Oxford.
Toril Moi regnes som en av vårefremste internasjonale litteraturforskere og har en stor
produksjon av internasjonalt format. Mois interesser
spenner over feministisk teori, psykoanalytisk teori,fransk fenomenologi, språkfilosofi og kultursosiologi.
Hun skriver i skjæringspunktet mellom filosofi og litteratur og er en forsker med bred orientering. Framfor
alt regnes hun som en kritisk fornyer av faget allmenn
litteraturvitenskap.

Timelærer. Det få vet, er at Moi i sin tid startet karrieren ved Universitetet i Trondheim. Våren 1980 var
hun nemlig timelærer ved Romansk institutt. Like
etter flyttet hun til England hvor hun blant annet
underviste ved Oxford University fra 1983-85. I perioden 1986-88 var hun tilbake i Bergen som leder for
Senter for humanistisk kvinneforskning. Hun tok doktorgraden i litteraturvitenskap ved Universitetet iBergen i 1985. I 1989 reiste hun til USA.
I 1985 utga hun boka Sexual/Textual Politics: Feminist
Literary Theory. Her presenterer hun sentrale skikkelser i fransk feministisk teoridannelse, som Julia
Kristeva, Hélène Cixous og Luce Irigaray. Hun tar ogsåmodig oppgjør med en marxistisk realismenorm som
gjorde seg gjeldende i litteraturforskningen. Boka ble
et sentralt verk i internasjonal feministisk litteraturteoriog la premissene for mye av debatten på 1980-tallet.

Bøker om Beauvoir. Moi har skrevet flere bøker
om den franske forfatteren og filosofen Simone deBeauvoir. I 1990 kom hennes essaysamling om Simone
de Beauvoirs teori (Feminist Theory And Simone deBeauvoir). Fire år senere kom Simone de Beauvoir. En
intellektuell kvinne blir til. Her kombinerer Moi biografi, historisk analyse og nærlesning av ulike
Beauvoir-tekster. Beauvoir er det 20. århundres intellektuelle kvinne framfor noen, og Moi viser hennes
aktualitet – og radikalitet – men også hennes vansker
med å bli tatt alvorlig som en intellektuell kvinne.
Moi er en stor formidler også av andre teoretikere
og har bidratt til å gjøre en rekke sentrale franske tenkere kjent for et internasjonalt publikum.

Side 8 — Svart Cyan Magenta Gul

Festmøtet innledes med en akademisk prosesjon. Dette bildet ble tatt i 2000.

FOTO: THOR NIELSEN

Ved vårens festmøte i Studentersamfundet blir tre
anerkjente forskere utnevnt til æresdoktorer ved
NTNU. Biskop Gunnar Stålsett skal holde festtalen.

tor, universitetsdirektør, tre æresdoktorer, dekaner og de nye doktorandene
entrer Storsalen.
I løpet av det siste året har 186 personer tatt doktorgraden ved NTNU, og
seremonien inneholder promosjon bådeav disse og av av æresdoktorene. Det vilogså blir delt ut flere priser. Både likestillingsprisen og arbeidsmiljøprisen vedStålmannen
Professor Yukio Ueda er dekanus ved Department of Mechanical Engineering School of
Biology-oriented Science andTechnology, Kinki University iJapan.
Professor Yukio Ueda har vært en
betydelig bidragsyter til forskninginnen sveiseteknologi og konstruksjonsanalyse. Hensikten med hans teoretiske og
eksperimentelle undersøkelser har vært å utvikle metoder for å prediktere hvordan sveising påvirker konstruksjoners oppførsel under sveising så vel som når deutsettes for eksterne påkjenninger på grunn av foreksempel vind- og bølgelaster.

Foregangsmann. Ved siden av sine forskningsbidrag innen sveisemekanikken har Ueda vært en foregangsmann for utvikling av effektive metoder for å
beregne sammenbruddsstyrken til store stålkonstruksjoner slik som skip og offshore konstruksjoner. På en
oppfinnsom og elegant måte har han utviklet beregningsmetoder som tar hensyn til knekking og plastiske
deformasjoner i de enkelte konstruksjonskomponenter.
Denne metoden har hatt en betydelig innflytelse på
forskning og designberegninger av ikke-lineær oppførsel av skip og offshore konstruksjoner. Ikke minst var
dette arbeidet en særlig inspirasjon for forskningen
innen dette feltet ved NTNU.

Norgesvenn. Professor Ueda har publisert mer enn
450 artikler innen materialteknologi, sveiseteknikk og
konstruksjonsmekanikk. Foruten sine vitenskapeligebidrag har Ueda vært en entusiastisk lærer og veileder,
med tid og gode råd om studier og forskning. Han harvært en ambassadør for relasjonsbygging mellom
Japan og det internasjonale samfunn, ikke minst
Norge. Det marintekniske miljøet i Norge har hatt nær
kontakt med professor Ueda i mer enn 25 år. Han harvært gjesteforeleser, dr.gradskomitemedlem, deltatt påkonferanser og ikke minst har han motivert mange av
sine tidligere doktorstudenter til å oppholde seg ved
NTNU som postdoktorer eller gjesteprofessorer.
Kilder: Førsteamanuensis Britt Andersen ved
Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap,
professor Steinar Nordahl ved Institutt for geoteknikk og professor Torgeir Moan ved Institutt
for marin teknikk.

universitetet skal deles ut.
Studentersamfundets symfoniorkester med dirigent Gavin David Lee har
ansvar for musikken. Les mer om årets
og
tidligereårs
festmøter
på:
http://www.ntnu.no/doktorpromosjon/
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Arbeidsjernet
Susanne Lacasse er administrerende direktør i Norges Geotekniske Institutt.
Susanne Lacasse startet sin akademiske karriere som Lecturer ved
MIT og ble der snart leder for Geoteknikk-laboratoriet. Kontakten
med Norges Geotekniske Institutt(NGI), som er et av verdens mest
anerkjente
forskningsinstitutt
innen geoteknikk, ble opprettet gjennom et forskningsopphold allerede i 1978. Utfordringene på norsk kontinentalsokkel, og NGIs internasjonale miljø, fascinerte denunge forskeren.

Bred geoteknisk front. Lacasse har arbeidet på en
rekke fronter innen geoteknikken, som er læren om jords
oppførsel i byggeteknisk sammenheng og omhandler
kompetanse for å bygge på, i eller av jord. Lacasse harvært involvert i utbyggingsprosjekter hvor fundamentering og geoteknisk design av de store betongplattformene har vært sentrale oppgaver. Som del av NGIs teampå bølgebelastninger har Suzanne Lacasse vært sentral
i utviklingen av designprinsipper for å sikre at gravitasjonsplattformene i Nordsjøen har tilstrekkelig stabilitet
til å tåle storm og orkan. I de senere år har hun gåtttungt inn i problemstillinger knyttet til pålitelighet og
sikkerhet. Hennes arbeider kjennetegnes av enestående
teoretiske kunnskaper, stor innsikt i jords oppførsel og
en imponerende dyktighet innen numeriske beregninger.

14 timers dag. I 1991 overtok Suzanne Lacasse som
administrerende direktør ved NGI. Der skal hun ha enarbeidskapasitet med normal arbeidstid på 14 timer idøgnet. På denne måten makter hun å kombinere administrative oppgaver, forskning, publisering og foredragsvirksomhet verden rundt.
NTNU-venn. Suzanne Lacasse er en sann venn av
NTNU. Hun stiller gjerne opp som gjesteforeleser, doktorgradsstudenter og diplomkandidater tas vel imot på
NGI og en rekke felles forskningsprosjekter er utført
gjennom årene. Hun har nettopp stått i spissen for arbeidet med å eksternfinansiere en professor II-stilling ved
Institutt for Geoteknikk, NTNU. Lacasse har dessutenvært en av støttespillerne ved etableringen avNæringslivsringen, som er et samarbeidsforum for byggog miljøteknikkmiljøer ved NTNU, bedrifter og organisasjonene i bygg-, anlegg- og eiendomsnæringen.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

9

innblikk

Grillfest tente lærergløden
Kanskje var det 50 kilo
kjøtt som skulle til for å
forsyne Norge med godelærere i tida framover?
Sola skinte, og alt var så bra. Det var en
slags feel-good-stemning som en ikke ser
nok av på Dragvoll. Stedet var Program forlærerutdanning (PLU) på Låven. Tidspunktet tirsdag 7. mai. Til stede var 130
unge mennesker av det slaget som kan tenke seg å bli framtidas lærere. Her var ogsåfire kokker som hadde med seg 50 kilo kjøtt,

50 kilo poteter og 40 brød som de skulle
forsyne folket med. Det var teaterinnslag
fra dramaelever på Ringe videregående
skole. Og det var folk fra Musikkonservatoriet som bidro med PLU-fanfare og litt søt
jazzmusikk. Instituttleder ved PLU, Petervan Marion, smilte da han så utover det
lille bølgehavet av lærerstudentsøkere.
– Det kunne ha vært atskillig verre.
Det kunne ha regnet, surt, vært kaldt og
ufyselig. Og vi kunne ha stått her med bareen håndfull studenter, sa van Marion.
– Og så står vi her i strålende vær. Og
la oss håpe at dere ikke bare kom for å få
en gratis matbit, sa van Marion mens kjøttet lå på grillen og ventet.

Vil ha tenkende lærere. Dette var
første gang at PLU prøvde et slikt framstøt: Invitere søkere til sin egen lærerutdanning til grillaperitif med innbakt
seminar og diskusjon. Studiestart er ikke
før 19. august. Så hvorfor møtes alleredenå?
– Refleksjon, sier van Marion.
– Det handler ikke først og fremst om
å vite de rette svarene, men heller å kunne stille de rette spørsmålene. Refleksjon er
noe man trenger tid til, understreker hanog ønsket at vordende lærerstudenter skulle ha samtaler med PLU-ansatte og andrelærere fra Trondheimsområdet for å settei gang refleksjoner omkring det å bli lærer.

Flere jenter. Sola har skint på PLU
denne våren også. De har fått en pen søknadsøkning. van Marion synes det er ekstra hyggelig at tallene viser en kraftig
oppsving for realfagene, og at flertallet av
søkerne er kvinner. I alt er det 276 studenter som konkurrerer om de 200 studieplassene. 85 av dem har ett eller flere
realfag i sin fagkrets. Av disse er 30 sivilingeniører. I tillegg kommer 19 søkere
som har hovedfag i realfag, hvorav hele 13
er biologer.
Mange av disse var nok på grillfesten.
Alle 276 var invitert, tross i bare 200 plasser? Men det er slett ikke en regnefeil eller
bommert, forklarer van Marion. Erfaringene viser at mange får et annet tilbud som
de aksepterer. Såpass mange som 276
søkere må til for å fylle opp de 200 studieplassene.

Mye mat. Gratis mat og drikke på campusen er noe en tradisjonelt forbinder
med bedrifter som frir til studentene ved
sivilingeniør-fagene, men oppskriftensynes også å virke på unge lærerspirer.
Cathrine Eidissen ble i hvert fall motivert.
– Bra dag, syntes hun. Selv har hun
kunsthistorie og psykologi i fagkretsen, og
kan tenke seg å undervise i de samme
fagene.
– Aller helst vil jeg jobbe i videregående
skole, sier Cathrine.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Musikerne fra Musikkonservatoriet valgte
pussig nok å underholde framtidas lærere
med «Boulevard of broken Dreams».
Duften av grillmat og en feel-good-stemning på Låven satte nok en del griller i hodet på studenter som ønsker å bli lærere.

FOTO: TORE HUGUBAKKEN

FOTO: TORE HUGUBAKKENSuper utveksling
AndreasMøllerløkken og
Lene Dalen reiste til
Nederland for å blilærere.
PLU har en samarbeidsavtale medlærerutdanningen ved Universitetet i Utrecht i Nederland. Dette
samarbeidet kom i gang i 1999, og
et lignende samarbeid er på trappene med Pennsylvania State University. Her vil den første utvekslingen av studenter trolig skje ijanuar 2003.
Lene Dalen og Andreas Møllerbakken tok deler av sin praksisperiode i lærerutdanningen på skoler i Nederland.
FOTO: TORE HUGUBAKKENSide 9 — Svart Cyan Magenta Gul

Elev i sentrum. I år var det fire
NTNU-studenter som hadde gleden av et tre måneders opphold i

Utrecht. Lene Dalen og Andreas
Møllerløkken er superfornøyd med
oppholdet.
– Jeg fikk en sjanse til å oppleve noe helt annet og få praksis fra
et annerledes skolesystem, sierAndreas.
– Du blir bevisst på dine egne
holdninger, supplerer Lene. Hunavslører at lærerne i Nederland
gjerne bruker ytre motivasjon som
belønning for å drive sine elever.
Men hele tiden setter de elevene isentrum. Dessuten er de veldig gladi arbeidet sitt. De er ikke av typen
som velger den enkle veien med å
snu papirbunken når skoleåret starter.

Øyeblikkene. I skoleverket
snakkes det gjerne om de gylneøyeblikkene. Dem hadde Lene og
Andreas mange av. Flere av ele-

vene hadde laget et nederlandskspråkhefte til Andreas da hansluttet. Lene ble vartet opp med
kake og fest på sin siste arbeidsdag. Begge synes de har hatt etsupert opphold i Nederland og
oppfordrer mer enn gjerne andre
studenter til å ta lærerpraksisen iutlandet.
For Lene venter det en spennende jobb i Sør-Afrika hos Norsk
Folkehjelp. Hun tror hun fikk den
fordi hun kunne vise til internasjonal lærerpraksis. Andreas skal søkelærerjobber i Trondheim. Det kommer til å bli vanskelig å få fast jobb
til å begynne med, så det får bli
vikariater den første perioden, regner han med.

10

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

Vegleiar påville vegar
Professoren som stadig
kjem borti hovudfagsstudina medan dei har
vegleiing. Som gir alledamene våte kyss i halsgropa under eksamensfesten, anten dei vil eller
ikkje. Som spøker med at
det finst meir enn ein
veg til gode karakterar.
Dei finst. Vegleiarar på villspor. Men no
kjem kjørereglane.
Universitetet i Oslo har utarbeidd
reglar som skal regulere tilhøvet mellom
vegleiar og student. Det same har Universitetet i Bergen. Nå kjem venteleg
NTNU etter.
Tilhøvet mellom desse to partane er
prega av ulikskap når det gjeld makt. Slike bilaterale forhold finst andre stader –mellom lege og pasient, eller advokat og

klient. Men medan advokatar og legar er
regulert av lova når det gjeld måten dei
handsamar «kundane» sine, står akademikaren fritt etter lova. Slik er det, jamvel om ein professor som fører ein hovudfagsstudent eller doktorgradsstipendiat
fram til endeleg sensur, har stor makt
over framtida til kandidaten.

NTNU i bakleksa. Medan Universiteta i Bergen og Oslo innførte etiske retningsliner for tilhøvet mellom studenterog ansatte allereie på 90-talet, stårNTNU enno utan slike vedtekter. Men
nå er det inga bøn. Den nye likestillingslova som vart vedteken tidlegare i år,
omfattar óg offentlege utdanningsinstitusjonar. Under pkt 9.7.3.1 i den nye
lova står det mellom anna at«Bestemmelsen skal også gjelde for seksuell trakassering som oppstår i utdannelsesinstitusjoner.»– Med denne lova vert studentane forførste gong sikra eit juridisk vern mot
seksuell trakassering, seier likestillingsrådgjevar Svandis B. Vestmann ved
NTNU. Tilsette har lenge hatt eit sliktvern gjennom Arbeidsmiljølova. Likestillingsrådgjevaren meiner det er på høg tid
at også NTNU får etablert etiske retningsliner for seksuell trakassering.
Vestmann utferdiga eit utkast til ein
tiltaksplan mot seksuell trakassering ifjor vår. Planen har vore oppe i det sentrale likestillingsutvalet. Den vil gå til
endeleg handsaming førstkommande kollegiemøte 6. juni.
Fleire som har vore involvert i utarbeidinga av tiltaksplanen, reagerer på atden enno ikkje er handsama. OU-direktør
Trond Singsaas forklarar dette slik:– Det har tatt tid fordi vi vurderte denne saka som aktuell å ta med i Handlingsplanen for likestilling, som vart fremma for Kollegiet i desember 2001. Vår konklusjon blei at tiltaksplanen mot seksuelltrakassering i sin form må vere eit sjølvstendig dokument/plan. Etter nyttår harvi funne det rett å avvente Stortingets
behandling av ny likestillingslov. No er
dette derimot klart.
Bergen fekk slike retningsliner i 1996
medan Oslo fekk dei i 1998. NTNU harenno ikkje fått etablert slike retningsliner.
Er ikkje det kritikkverdig?
– Det er eg neppe den rette til å svarepå.
Kjem dette først no fordi den nye likestillingslova påbyr slike tiltak?
– Svaret er nei. Som nemnt er det fleire grunnar til at vi først nå tek opp dette
til endeleg vurdering, seier Singsaas.

«Oleanna» – historia om ein professor og
ein student, og om «leksa ein ikkje villelære.»I Oslo kom ein tiltaksplan mot uønskt
seksuell merksemd i 1995. Etiske retningsliner for vegleiarar kom i 1998. Dåvart det bråk. Mange tilsette kjente seg
støtt over at dette skulle tyde på at dei
ikkje oppførte seg ordentleg, fortel likestillingsrådgjevar Lise Christensen ved
Universitetet i Oslo.
– Dei vart bedne om å underskrive påat dei hadde lese dokumentet. Det kjen-

tes ubehageleg og uakseptabelt for mange.
Ein del oppfatta det nok som ein slags
indirekte anklage om at dei ikkje visste å
oppføre seg, fortel ho.
Alle nytilsette ved Universitetet i Oslofår retningslinene tilsendt med oppfordring om å signere. Det er likevel ikkje
noko påbod om underskrift, det har ein
ikkje høve til, seier Christensen.

Ein av ti. Seksuell kontakt mellom
student og vegleiar treng ikkje vereuetisk. Det finst mange døme på lukke-

Bergen først ut. Universitetet i

Ill: Nils Peterson/Informationsavdelningen,
Karolinska institutet.

Side 10 — Svart Cyan Magenta Gul

Bergen var først ut med å etablere eit
etisk
regelverkpåområdet.
Retningslinene skal regulere tilhøvet
mellom vegleiar og student, på bådehovudfags- og stipendiatnivå. Kollegiet
har i eit eige vedtak sagt at desse prinsippa skal innarbeidast i standardavtalane mellom student og vegleiar. Vidare
har ein etablert kontaktpersonar for studentar som meiner seg trakassert.
– Desse prinsippa vert bruk aktivt,
mellom anna i tilhøve til utanlandske studentar og tilsette, seier likestillingsrådgjevar Anne Marit Skarsbø ved Universitetet i Bergen.
I fjor vart det sett opp ei eiga teaterførestelling som sette fokus på emnet:

Maktkamp: Teaterførestellinga "Oleanna" handla om kjønnskampen mellom ein professor og hans unge
dagsordenen. Førestellinga gjekk i regi av Trøndelag Teater i 1994.

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

lege ekteskap som har vakse ut av det.
Poenget er at dersom dei to partane innleiar eit forhold, bør studenten finne seg
ein ny vegleiar, seier retningslinene.
Seksuell trakassering handlar mest
om situasjonar der den seksuelle interessa er einsidig, og der offeret opplever situasjonen som svært ubehageleg.
Kor stort er problemet?
Ei undersøking ved HF-fakultetet frå
1994 konkluderte med at kvar tiande
kvinnelege student var blitt utsett for seksuell tilnærming frå sine lærarar eller
vegleiarar.
Dette omfatta alt frå seksuell vitsing
til valdtektsforsøk. For nokre av studentane var det tale om gjentekne forsøk på
seksuell tilnærming, trass i at ein sa klartifrå om at ein ikkje var interessert.
– Det er ikkje bare alvorlighetsgraden
som er viktig, men og om dette gjentek
seg. Om ein professor fortel ein grovis ein
gong, skal ein vera nokså hårsår om ein
finn det uetisk, men om det titt og ofte
vert fortalt vitsar med seksuelt innhald,er det ei anna skål, seier Christensen.
Psykolog Reidar Ommundsen, somgjorde undersøkinga i Oslo, sa den gongen at det ikkje var grunn til å tru at tilhøva var noko betre ved dei andre universiteta. Christensen på si side legg til at
ein reknar med ein god del underrapportering – mange seier ikkje ifrå, anten fordi dei ikkje tør, eller fordi dei føler situasjonen blir endå meir ubehageleg.

11

innblikk
Fryktar for framtida. – Dette handlar om folk som har stor makt over framtida til den einskilde student. Vegleiaren
har makt over studenten. Derfor vil studenten ha det vanskeleg når ein vert
utsett for slikt press. Ein vert tvungen tilå vurdere nøye kva som tener eins eigneinteresser.
Det seier hovudfagsstudent Marianne Fostervold, studentrepresentant i likestillingsutvalet. Fostervold deler problemet i to: Den eine delen går på å gjere
begge partar meir bevisst kva for fallgruver ein kan dette i.
– Mange vegleiarar er ikkje medvitne
om kor mykje makt ein har over studenten. Som akademikar må ein vere klar
over at studenten i ein vegleiingssituasjon vil respondere på ein annan måte,samanlikna med om ho var kollegaen din.
Derfor må regelen vere at du som vegleiar
ikkje skal oppføre deg annleis overfor studenten enn overfor kollegaene, seier Fostervold.
Ho legg til at det i einskilde situasjonar kan vere ulike oppfatningar av kva
som er seksuelt, kva som er omsorg og
kva som er intimitet.
– Den andre sida av dette er når
vegleiaren bevisst utnyttar situasjonensin, til kommentarer, berøring, og truslar.
Slikt bør få strafferettslege konsekvensar, meiner Fostervold. Ho viser til eit
døme frå Universitetet i Bergen, der ein
professor i medisin vart sagt opp frå stil-linga grunna seksuell trakassering.
Kan frykt for hemn føre til at trakasserte studentar vél å teie – ein tenker atdersom ein seier klart i frå om at «dettefinn eg meg ikkje i,» kan det føre til atvegleiaren reagerer med å øydelegge forarbeidet med hovudoppgåva, eller avhandlinga, di?
– Dersom det dreier seg om overlagt
trakassering, og det ikkje er tvil om at
det har eit seksuelt tilsnitt, kan det vereslik. Då kjem ein inn på det som handlarom overgrep generelt, og årsaker til atfolk ikkje seier i frå. Dersom det har ein
meir umedviten karakter, vil det vere pinleg å varsle om det, fordi ein då dermedpåstår at vegleiaren finn ein seksuelt
attraktiv. Det er ikkje så lett framføre slike skuldingar utan at det vert svært pinleg, seier Fostervold.

Menn også ofre. Fostervold minnerom at det ikkje bare er kvinner som vert
utsett for seksuell trakassering.
– Dette er veldig tabubelagte områder, og det er vanskeleg å sjå forskjellenpå om ein mann behandlar sin student
som «ein son» eller om han driv med maktovergrep. Det blir derfor sterkt, særleg
for en mannleg student, å seie noko som
kan synleggjere at han ser situasjonen
som seksuell. Dersom han gjer det, vil det
definitivt lage en isfront, seier Fostervold.

får av og til henvendingar frå studentar
som opplever uønskt seksuell merksemd
frå vegleiarar og førelesarar.
– Studentane opplever det som eit ubehageleg press. Dei kjenner seg sårbare,og bruker mykje tid og krefter på å finne
ein måte å vere avvisande på rette måten,seier Limstrand.
– Dei ønskjer å få sett stopp for trakasseringa, men på ein måte som ikkje
fører at dei øydelegg for seg sjølve.
Studentpresten stadfester at fenomenet er eit større problem i nokre fagmiljø
enn i andre.
Er det eit større problem der kvinnelege studentar er i mindretal, til dømes på
Gløshaugen?
– Om det er slik, er det mellom anna
fordi ein der har ein tettare undervisningssituasjon. Dette handlar ikkje minstom å ha ulike arenaer der folk kjem tettare på kvarandre seg, seier ho.
Limstrand meiner den viktigaste faktoren er i kva grad ein har ein «flørtekultur» i fagmiljøet, der førelesarar og
vegleiarar gir seg sjølve fridom til å gå
litt lenger enn ein burde, og ikkje er såsensitive som dei bør vere.
TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.noSårbar. Studentprest Siv Limstrand

Marianne Fostervold er studentrepresentant
i likestillingsutvalet.
FOTO: TORE OKSHOLEN

Studentprest Siv Limstrand møter av og til
studentar som har opplevd uønskt seksuellmerksemd.
FOTO: TORE OKSHOLEN

Professor oppsagt
Ein professor ved Universitetet i Bergenvart sagt opp i 1997 grunna seksuell trakassering av kvinnelege tilsette og studentar. Professoren klaga departementet
inn til rettsapparatet, der han kravde å fåjobben attende, pluss opptil tre millionar
kroner i erstatning og oppreising. Byretten frifann departementet. Professorenanka avsetjinga heilt til Høgsterett, som
stadfesta Byrettens dom i mars i år.
Professoren, som var tilsett ved Det
medisinske fakultet, hadde vore åtvarabåde munnleg og skriftleg før oppseiinga.
Ei av sakene handla om at han hadde

innkvartert ein kvinneleg teknikar og seg
sjølv i same bustad under ei tenestereise
i utlandet. Han hadde gjort seksuelle tilnærmingar som enda med seksuellomgang. Høgsterett fann krenkinga grov
fordi professoren heilt ignorerte tidlegareåtvaring om uønskt seksuell merksemd.
I Sverige vart ein tidlegare studierektor ved Stockholms universitet vedårsskiftet straffa med lønstrekk på grunn
av alvorleg seksuell trakassering av tokvinnelege studentar.

Sex-forbod
Ohio Weslyan University i USA vedtok
nyleg ein ny kodeks som legg ned forbod
mot sex mellom student og vegleiar. Dersom brot på forbodet vert oppdaga, kan
det i verste fall føre til oppseiing, skriv

Seksuell trakassering

e studine. Sverre Anker Ousdal og Kjersti Elvik var aktørane i dramaet som sette seksuell trakassering på(FOTOGRAF: ERIK BERG. FOTOGRAFIET ER UTLÅNT FRÅ UNIVERSITETSBIBLIOTEKET I TRONDHEIM, TEATERSAMLINGA.)Side 11 — Svart Cyan Magenta Gul

Seksuell trakassering vert definert som
uønskt seksuell merksemd som er plagsam for den som vert ramma av merksemda. Døme på seksuell trakasseringkan vere:• Unødvendig berøring og «plukking».
• Nærgåande kommentarar om mot-

Chronicle of Higher Education.
Dersom eit slikt forhold allereie eksisterer, må vegleiaren seie frå seg det faglege ansvaret, seier forskriftene vidare.

fakta
takarens kropp, klede eller privatliv.
• Seksuelle framstøyt, forslag eller
ymting.
• Vising av pornografiske bilete, plystring og kroppsrørsler som har seksuelle
undertonar.
(Kjelde: Likestillingsombodet)

12

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

Vampyrnatt på Pir 2– Kamera klart? Skuespillerne klare? Kamera går!
Filmstudent Renate Henrikhaugen har eksamen.

Trondheim Havn, Pir 2: Det er midnatt.
Månen skinner trolsk mellom skyene.
Inne i et nedlagt parkeringshus instruerer grunnfagstudent, manusforfatter og
regissør Renate Henrikhaugen filmhistoriens kanskje første lesbiske vampyr,
Esther Buchmann. Motspillerne Hedda
Sandvig og Andrés Holthe følger med. For
Renate er det nå det gjelder. Eksamen ifilmvitenskap er i gang. Endelig har hun
klart å samle skuespillere, innspillingsleder, fotograf, sminkør, lysmann og lydkvinne. Beretningen om vampyren, offeret og vampyrjegeren skal i løpet av seks
korte vårnetter festes på celluloidremsa.
Tre måneders forarbeid skal bli åtteminutter film.

Konsentrasjon: Vampyrjeger Andrés Holthe forbereder dolkestøtet.

FOTO: VEMUND VENN

Bevisst valg. I kjeledress og rød topplue diskuterer eksamenskandidaten lysog kameravinkler med fotograf Mats
Lian, for anledningen utlånt fra studentTV'en. Renate Henrikhaugen peker og
forklarer hvordan hun vil ha det. Når vi
får henne på tomannshånd, sier hun athun lenge har vært fascinert av vampyrer. Derfor var det naturlig å velge denlegendariske blodsugeren som tema. Og
hvorfor ikke en kvinnelig vampyr, somattpåtil er homoseksuell.
– Vampyren er, som kvinnen kan være,energisk, sensuell, brutal og forførerisk,
forklarer Renate Henrikhaugen, som
mener det er viktig å lage film om diskriminerte grupper.

henges opp. Ingen detaljer unnslipper
fotografens nattsyn.
– Hvem har teip? ropes det. – Når blir
det lyst? spør en annen. Når de første solstrålene presser seg gjennom skylaget, er
vampyrnatta over.

Bit for bit. Endelig er det klart for opptak. En scene filmes, kameraet flyttes.
Ny scene, ny flytting. Ny sminkesjekk.
– Å lage film er et puslespill, stykkevis
og delt, forklarer Renate Henrikhaugen,som innrømmer at redigeringen er det som
bekymrer henne. Tenk om hun ikke forstår
en døyt. At fortellingen er blitt et meningsløst kaos. Hva skal hun da gjøre?
Hvis sensor liker filmen, håper Renate Henrikhaugen å begynne på filmskolen
på Lillehammer. Andre helga i juni kan
alle som vil, se eksamensfilmene på Prinsen kinosenter. Vi garanterer sommerfugler
i magen. I hvert fall for Renate.
Noen timer senere er de siste scenene i havn. Renate Henrikhaugen er fornøyd. Det er siste natt for vampyren. All
ventingen, alt slitet, all øvingen, all moroa.
Det er over. Lyskasterne slås av, baremånens marmorlys er igjen.
VEMUND VENN
vemundvenn@hotmail.com

Telefonskrekk. I år er syv eksamensfilmer på beddingen. Noen jobber i grupper mens andre vil forsøke å stå på egneben. Med tre års fartstid fra studentTV'en følte Renate Henrikhaugen athun ville klare brasene alene. Det ble
likevel en overgang.
– Det verste var å ringe venner og
bekjente og spørre om de ville stille opp,
røper hun og tilføyer at hun er fornøyd
med hjelperne. Innspillingsleder Eivind
Vaa sier at den praktiske erfaringen er
fin å ha med seg. Noen betaling blir det
ikke, ettersom filmen ikke har noe budsjett. Likevel arbeides det med liv og lyst.
Her telles ikke penger, her teller bare
Renates eksamensfilm.
Mye venting. I en vårskitten bil etMunter filmtrio: Eksamenskandidat Renate Henrikhaugen flankert av (til venstre) vampyroffer
Hedda Sandvig og vampyr Ester Buchmann.
FOTO: VEMUND VENN

Side 12 — Svart Cyan Magenta Gul

steinkast unna prøver rolleinnehaverne
å holde varmen. Teknikken tar tid.
Skuespillerne må sminke seg med tålmodighet. Inne i parkeringshuset sukker Mats Lian. Det er fortsatt for mye
lys i taket. Papplater må skjæres til og

Bilde for bilde: Dreieboka er kameraets
FOTO: VEMUND VENN
manus.

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

13

innblikk

Søker foreldre til rusmiddelmisbrukere– Er det flere mødre og fedre ved NTNU, som vilvære med og slåss for ungene sine?
Førstesekretær Bente Eck ved SVT-fakultetet er mor til en hjemmeboende 20-åring
med tunge rusmiddelproblemer. Den som
har opplevd det samme, vet at hun mildt
sagt har en beintøff hverdag. Men Eck
nekter å gi opp. Hun slåss for sønnen sin– og for andre ungdommer som når som
helst kan komme til å sette en sprøyte formye.
Statistikken er klar: Det må være flere
NTNU-ansatte som deler skjebne med
Eck. Nå håper hun å komme i kontakt
med noen av dem. Ikke for å ha noen ågråte sammen med, men for å få noe gjort.
– Det er mange ressurssterke mennesker her på universitetet, folk med godekontakter. Trekker vi sammen, kan vi få
det offentlige systemet til å jobbe fortere,tror Eck. – For tida dreper barna våre.

mangler både midler og gode avtaler med
behandlingssteder. Byråkratiet arbeider
for tregt, det er runde på runde med altfor mange tidkrevende instanser, mens
bare én dag kan være lang og tung for osspårørende. Fra man sender en bekymringsmelding eller starter en tvangssak,kan det gå måneder og år før noe skjer. I
mellomtida dør flotte ungdommer, minner
hun om.
Å få etatene til å samarbeide bedre og
kjappere, er derfor det Eck ser som det
viktigste. Personlig mener hun det er viktig å ta sosialtjenestelovens tvangsparagraf mer i bruk. – Å ta i bruk tvang vil idenne sammenhengen bety å gi ungdommen en sjanse. De som kaller det frihetsberøvelse, vet ikke hva de snakker om,
sier hun.

Tregt byråkrati. Det er atskillige
ungdommer i Trondheim som har svært
tunge rusmiddelproblemer – og enda
flere berørte pårørende. Dette avspeiler
seg ikke i antall medlemmer av
Forening mot stoffmisbruk, den «offisielle» organisasjonen som jobber politisk
med saken. Bente Eck skulle ønske atflere ble med der. Hun ønsker også atflere pårørende kommer på banen, som
kan bruke de kontaktene de måtte ha
mot politikere og byråkrati.
Hun understreker at hun selv har
møtt mange gode hjelpere i apparatet,flinke folk med stort personlig engasjement, som gjør hva de kan. – Men det

Bente Eck kan kontaktes på e-post: bente.kristine.eck@svt.ntnu.no
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

Bente Eck er overbevist om at det finnes flere
enn henne ved NTNU, som er forelder til enrusmiddelmisbruker.
FOTO: LISA OLSTAD

Reversert studentutveksling
Vanligvis skjer studentutveksling ved at enstudent reiser til enprofessor i utlandet.
Elektronikkprofessor
Einar Johan Aas har
forskningsfri i øyeblikket
og har reist til sin tidligere utvekslingsstudent
i Tyskland – som nå er
professor.

versität Kaiserslautern.
–Da må vi tilbake til 1989, da en utvekslingsstudent fra Karlsruhe kom innom
kontoret mitt. Han skulle ta diplomoppgaven sin ved Elektroavdelingen. Stipendet han hadde fått, var faktisk uventet, så
han hadde ikke avklart alle formalia påforhånd. Han var derfor på jakt etter eninteressant oppgave, og lurte på hva jeg
forsket på. Jeg fortalte ham om den fabelaktige verden som heter «testing av digital elektronikk», og lurte på hvor mye han
hadde lært om det. – Zero! var svaret.
Et dårlig utgangspunkt for å ta en hovedoppgave, vel?
– Ja, ikke sant! Men vi ble enige om at hanskulle lese et par bøker og artikler for å
se om han likte emnet. To uker senere

hadde vi en «minieksamen» på mitt kontor, og studenten sto med glans – han hadde tilegnet seg det meste som var verd åvite om testing, og var allerede blitt interessert i emnet.
Og hva skjedde videre?
– Kortversjonen: studenten endte opp med
å ta sin doktorgrad innen testing i Hannover, sin Habilitation i Potsdam, og han
fikk sitt første professorat i Frankfurt. I
fjor ble han kallet til såkalt C4-professor(professor med portefølje) her i Kaiserslautern. Veien fra testing til verifisering
gir flere nye muligheter for nyskapende
forskning, og Wolfgang Kunz har gått opp
flere av dem.
OK, du får vel si litt om det faglige da...

Høsten 1989 kom det en tysk utvekslingsstudent til NTH som hadde fått sitt
utenlandsstipend så uventet at han ikke
hadde hatt tid til å forberede sin utlendighet. Tilfeldigheter gjorde at han havnet på professor Einar Aas sitt kontor forå forhøre seg om hva han forsket på.

– Professor Kunz benytter matematiske
metoder for å bevise at et digitalt design
har de spesifiserte egenskaper. Hvis dufor eksempel har konstruert en krets som
skal styre lyssignalene i et veikryss, er
det beroligende hvis du kan bevise matematisk at du aldri gir grønt lys i begge retninger samtidig.
Det høres jo greit ut, men gjøres ikke det
vanligvis med simulering?
– Det stemmer, men simulering kan barevise nærvær av feil, fordi du ikke kan
simulere alle mulige situasjoner. Da Intelkom med sin nye Pentium-prosessor i
1994, brukte de en ny, raskere metode fordivisjon. Flere måneders simulering pået batteri av superkraftige datamaskiner
avslørte ikke at det faktisk var en feil idesignet – men feilen viste seg i gjennomsnitt bare en gang pr 13 milliarder operasjoner. Prosessoren gikk i produksjon, og
endte i over en million PCer. Men en PCbruker (intel inside..) oppdaget feilen, og
Intel tapte flere hundre millioner dollar.
Der har du motivasjonen for å verifisere
et design grundig, avslutter Aas.
ARNE ASPHJELL

Møtet mellom student og professor for
tretten år siden har nå utviklet seg til etsamarbeid på professoralt plan om testing av elektroniske kretser. Vi har snakket med Einar Aas som er på gjesteopphold ved Universität Kaiserslautern til
juni.

arne.asphjell@adm.ntnu.no

Navnekomplikasjoner

Du er på sabbatsopphold i Tyskland –trodde du var håpløst frankofil?
–Det som interesserer meg mest akkurat
nå, er problemet med verifisering av digitale elektroniske systemer, og det er fleregode miljøer innen dette fagfeltet i Tyskland.
Fortell hvorfor du havnet akkurat ved Uni-

Side 13 — Svart Cyan Magenta Gul

Et tilfeldig møte førte NTNU-professor Einar Aas (t.v.) og professor Wolfgang Kunz ved Universität Kaiserslautern sammen.
FOTO: DOMINIK STOFFEL

I Norge er etternavnet Aas et av de mest
vanlige ikke-sen-navn. På engelsk er det
ikke så helt greit å presentere seg om Aas– det gir lett assosiasjoner til ass. Einar
har også erfart at navnet heller ikke egner
seg så godt for tyske ører. Her betyr Aasnoe slikt som kadaver…

14

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

debattSi din mening, men skriv kort! Innlegg kan sendes via e-post:
medieseksjonen@adm.ntnu.no. Innsendte manus kan bli forkortet.
Fortsett gjerne diskusjonene på nettet: ntnu.fritt-forum (tilgjengelig fra «Innsida»,
der alle innlegg blir lagt ut etter at avisa er trykket).

debattUklok avvisning
Stefan Hopmann menerat Martin Ystenes
kommer med lettvint
og dårlig underbygd
kritikk av det norske
skolesystemet.

I Universitetsavisa 4/2002 kommer Martin Ystenes med kraftig
kritikk mot et intervju Aftenposten
hadde med meg. Intervjuet
omhandlet fortolkningen av dataene om barns skoleprestasjoner iulike land, som er brakt på bane
gjennom PISA-studiet. I sitt innlegg tillegger Ystenes intervjuet
utsagn som slettes ikke stemmer,
for så på bakgrunn av egen fantasi og påståelighet å advare om at
med utspill som mine kunne
NTNUs pedagogiske fagmiljø stå
frem som «ideologisk vaktpost».

Hvor pålitelig er kildene?
Jeg har i Aftenposten ikke sagt at«norsk skole skal tape så mye
mer enn alle andre på målemetoden» og hva ellers Ystenes tilskriver meg mht. målbarhet, annerledeshet, enhets-skolen osv. Hva
jeg gjorde i Aftenposten, var ikke

mer eller mindre enn å advaremot å betrakte PISA-resultateneog liknende undersøkelser somen pålitelig kilde til å vurdere
skolesystemer i deres helhet.
Dette er faktisk helt i tråd med
hva ansvarlige PISA-forskerne
selv sier. De gjør nemlig selv oppmerksom på to ting: a) at maks.
en tiendedel av den målte varians
går på forskjellene mellom landene, og b) at de også innenfor landene i beste fall kan oppklare
rundt en tredjedel av den variansen ved hjelp av skolefaktorene.
Begge deler er i tråd med hva vi ervant til fra tilsvarende undersøkelser, og jeg har størstedelen av
alle fagforskere innen feltet (inkl.
ledelsen av PISA-studiet) med meg
i at dette ikke gir et tilstrekkelig
grunnlag til å bedømme skolesystemenes prestasjoner (verken i
Norge eller i andre land). Da Martin Ystenes er kjemiker, er det nærliggende å spørre ham om han ville bedømme sammensetningen og
virkningen av en eller annen substans (for eksempel et medikament), når hans måleinstrumentbare kan få fatt i en så liten del av
helheten.

Avisenes vrengebilde. Deretter fortsetter Ystenes med åpeke på en rekke andre indikatorer på at det norske skolesystemet skal være i krise. Noe av
dette kan jeg si meg enig i (somfor eksempel at Norge snarest
bør gjøre noe mht. matematikk og
naturfag). En del av argumentene er imidlertid feilaktige elleruten noe som helst empirisk
grunnlag («norske forskere i verdenstoppen er mangelvare»). Det
ville koste flere av avisens sider åskulle gå gjennom dette håpløse
sammensurium og vise hva av
det som kan og hva av det som
ikke kan opprettholdes. Ystenes
er imidlertid ærlig nok til å antyde at alle disse påstandene ikke
direkte bygger på tilsvarende
forskning eller annen solid kunnskap, men på hans «perm full av
avisomtaler». Dermed rammer
han midt i blinken av den nåværende tillitskrisen mht. den norske skolen.
Mitt poeng i Aftenposten var jo
nettopp at avisredaktørene (og endel andre folk) i deres jakt på dårlige nyheter ikke bare fremstiller
skolen på en fullstendig uforsvarlig måte, men også helt på tvers
av det som kan dokumenteres
gjennom mange års forskning og
evaluering. Å «hyle med ulvene»
etter bedre viten, fordi det «poli-

tiske landskap» har endret seg, ville være uetisk og uansvarlig. Jeg
spør meg om Ystenes som kjemiker
ville ønske at medikamenter skalvelges eller vrakes på bakgrunn
av den avisomtalen de har fått,eller om han tror det kunne værenyttig og sette seg litt mer inn isaken, før man bedømmer noe på
en så bastant måte.

Virkeligheten er ikke sorthvit. Hvis det skulle være noe
som helst riktig anliggende i
Ystenes’ kritikk, så må det væreat skoleforskningen ikke harvært flink nok til å tydeliggjøre
dens resultater. Problemstillingen er selvfølgelig at dens resultater ikke duger til slike sorthvitt malerier, men viser et langt
mer sammensatt bilde, hvor den
norske skolen på noen områder
klarer seg fremragende, på noen
middelmådig og på noen slett
ikke. Problemet er at det ikke finnes noen skolesystemer som kanvære på topp i alt, det vil hele
tiden være et spørsmål om valg
av hva som bør prioriteres. Norgeer nemlig ikke så veldig «annerledes» enn andre land når det lykkes med en del ting og sliter med
andre ...

ning om kollegialitet: Hvis Martin
Ystenes virkelig har disse bekymringene mht. min faglige «klokhet»,ville det ha vært langt mer hyggelig om han tok kontakt med meg
for å forsikre seg om at det han tillegger meg virkelig er noe jeg stårfor. Jeg kunne henvist ham til enlang rekke data, publikasjoner etc.,
som ville hjulpet ham frem til etnoe mer differensiert bilde. Eller til
det fremragende skoleforskningsmiljøet ved pedagogisk institutt,
hvor kollegaene som Gunn Imsen,
Sigrun Gudmundsdottir m. fl. er
alt annet enn «ideologiske vaktposter», men nasjonalt og internasjonal anerkjent for deres forskningsprestasjoner.

Alle mener noe om skolen.
I skoledebatten er alle velkommen! Men det er vel pedagogikkens skjebne at alle som har værtbarn og gått i skolen, tror at dedermed kan uttale seg med
samme tyngde om pedagogisk
forskning og dens kvalitet uten
først å ta den til etterretning.
Hva ville vel Ystenes selv si hvis
jeg snakket om forskningen i uorganisk kjemi med den samme«ukloke» påståelighet?
Stefan Hopmann

Jeg kan ikke unnlate en bemerk-Stå på, dere som (bare) vil forandre på foreleserne
Studentene skal selvfølgelig slippe å jobbe
med fagene når de gårpå universitetet,skriver Tormod
Egeland.
Jeg synes det er fint dere ser atundervisning ikke bare skal væreet tilbud, men at studentene har

KRAV på en utmerket undervisning. Det er bra dere endelig har
funnet ut at det ikke er vår skyld
når det går dårlig; det er foreleserne som ikke har lært oss pensum på en god nok måte – vi har
ikke fått det vi har krav påStå på! Jeg synes det er flott at
i hvert fall noen står på for å
ordre opp i undervisningen. Jeg
har gitt opp, jeg. Mens dere gårpå forelesning og ivrig klager
over hvor dårlige foreleserne er,

Bjørn Sortland er førsteamanuensis ved
Institutt for marin prosjektering

dropper jeg å gå på forelesninger
i enkelte fag: I enkelte fag leser
jeg faktisk pensum på egen hånd;pensumliste fant jeg på nettet.
Det er forkastelig det jeg gjør, jeg
vet det; det ikke meningen vi skalmåtte jobbe med faget; vi skalaller helst slippe å tenke på fag i
det hele tatt.

vi jo lest faget på egen hånd, og
det skal vi jo ikke). Sørg for at foreleser er så opptatt av å planlegge
neste forelesningstime at han ikke
får tid til å tenke på forskningensin. (For det får vi motiverte forelesere av.) Sørg for at enhver forelesning passer til enhver student,
det kan jo ikke være så vanskelig.

Stå på, sørg for at ingen forelesning er for kjedelig for de flinkeste, eller at foreleser går for fort
frem for de svakeste. Sørg for for atforeleser er like strukturert somlærebøkene, men på en slik måteat ingen kan beskylde ham for å
følge boken for nøye (for da kunne

Andre mulige syndebukker. Jeg ser frem til den dagendere har klart å ordne opp i
undervisningen, for da kan derenemlig finne andre å skylde på.
Her er noen forslag fra min side:- Ungdomsskolen – som lærte
dere å ukritisk skrive ned detlæreren skrev på tavlen.
- Videregående – som ikke stilte strengere krav til dere, slik at dadere begynte på universitetet ikke
kunne det dere burde kunne.
- Staten og foreldrene deres –som har gjort dere vant til å få alt
i hendene uten å måtte jobbe fordet.
- Til sist: medstudentene deres– som ikke får dere til å gå i dereselv.
Stå på, alt blir bra så lenge derehar noen (andre) å skylde på, ståpå.
Tormod A. M. EgelandNå må NTNU skjerpe seg

i det akademiske
glasshuset

Bjørn Sortland
foreslår et nytt fagi første semester
av sivilingeniørstudiet for å motivere
studentene til åkomme i gang med
studiene.

Debatten rundt elendige eksamensresultater i første årskurs isivilingeniørstudiet
går, slik jeg oppfatterden, i hovedsak på atstudentene nå må
skjerpe seg. Debatten
er også ispedd oppfatninger av en nivåendring og en karakterglidning i videregående skole som et
resultat av skolereformer. Det er riktig
at pensum og kunnskaper er endret, og
det er nok også riktig
at studentene bør
skjerpe seg, men kun
å peke på gamle
metoder og løsninger
hjelper nok ikke lenger. Vi er nå ved en
korsveg hvor universitetssystemet må
skjerpe seg ved å til-Side 14 — Svart Cyan Magenta Gulpasse seg den nye tid.

inneholde krav og forventninger til beggeparter.

Et kull av studenter består av enkeltindivider med klare ønsker og behov. Det er mennesker som i utgangspunktet er villige til å
investere all sin tid i fem år for å få seg en god
utdanning. Vi må ta hvert enkelt av disse
individene på alvor, og ikke behandle dem
som en stor flokk. Fremmedgjøring er enøkende sykdom i samfunnet i dag, og undervisningen i første årskurs ved NTNU ser ut
til å forsterke denne situasjonen. Resultatet
er at studentene reagerer med apati og melder seg ut. Alle vet med seg selv at botemiddelet mot dette ikke er en løftet pekefinger.

Det er en forutsetning at ansvaret for introduksjonsfaget legges til det enkelte studieprogram, men faget bør ha den samme målsetting og være obligatorisk for alle sivilingeniørstudentene. Faget skal introdusere studentene til den bransjen de har valgt, og tegne bilder av aktuelle arbeidsoppgavene i samfunnet som de gjennom sitt studium vil kunne utdanne seg for. Dette kan oppnås ved å
introdusere studentene både for representanter for næringen og professorene ved studieprogrammet.

Sivilingeniørstudiet trenger et introduksjonsfag i første semester, som både skal
introdusere studentene til de krav som stilles fra universitetet, og lære dem å bli bevisst
sin egen rolle som individ og gruppemedlem
i studiesituasjonen. Hva den enkelte studentønsker å få ut av sitt studium, må settes på
dagsorden. Studentenes ønsker i relasjon til
studieprogrammets målsetting slik den er
nedfelt i studieplanen, må forenes i en form
for læringskontrakt. En slik kontrakt må

For NTNU vil målsettingen for et introduksjonsfag være å motivere studentene slik at
de kommer i gang med studiet. For studentene vil målsettingen være å finne ut hva deselv vil, finne fram til beste måten å studerepå, og lære å arbeide effektivt sammen med
andre mennesker. For å oppnå dette bør studentene arbeide i grupper organisert i gjenger for hver studieretning innen studieprogrammet. På denne måten brytes kullet ned
i håndterbare enheter, og de forskjellige pro-fessorene kan lettere få kontakt med studenter som deler deres faglige interesser.
Resultatet av gruppearbeidet bør stilles ut
eller presenteres slik at de nye studentene får
anledning til å vise seg fram, og det bør ogsåinkluderes en praktisk oppgave hvor studenter fra forskjellige årskurs arbeider sammen.
Det er naturlig å se et slikt introduksjonsfag
i sammenheng med Modul 2 i NTNUs eksamen philosophicum. Er det mulig å tenke seg
at et slikt introduksjonsfag kan erstatte
Modul 2? Målsettingen er lang på vei densamme i begge fag, men det vil skje en viktig endring ved at det skapes nærhet til studieprogram og bransje.
Faget bør også ses i sammenheng med
Eksperter i Team. Ferdigheter i teamarbeid
krever modning, og det er derfor viktig å sette fokus på dette allerede i første del av studiet. Eksperter i Team kan dermed bli etvideregående kurs i gruppeprosesser, hvor
det legges grunnlag for større faglig fordypning og en tverrfaglig arbeidsmåte som kan
videreføres i både prosjekt og hovedoppgaven.

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 200215

debattKvalitetsreform og 1100 tordenskjoldske soldater
Er det noen som haranalysert hvor mye
ekstra ressurser NTNU
vil trenge for å kunne
gjennomføre Kvalitetsreformen, spør Bjørn
Skallerud.

setter også faglærere under press,
idet mye stryk betyr mindre
penger til fakultet og institutt.
Hvis man ikke skal senke nivået,må det settes inn mer innsats påundervisning og veiledning. Alt
dette har ført til at den omtrentlige fordeling av tiden til 50/50/0
eller 40/40/20 forskning/undervisning/administrasjon forandres,
typisk i forskningens disfavør.

Hvem skal undervise? Fra
NTNU har ca 1100 vitenskapelige ansatte i fast stilling (professorer,(første)amanuenser). De
har, enn så lenge, greid å sørge
for omstilling av arbeidssituasjonen sin for å håndtere nye studieprogram, flerfakultære/interdisiplinære fag, fakultetsstrukturer, instituttstrukturer. I tillegg
til dette forsøker man å gjøre seg
lekker for en krevende ungdomsgruppe, slik at man også i fremtiden skal kunne produsere nok
vekttall til å rettferdigjøre jobben
sin. Høy strykprosent i mange fag

og med høsten 2003 skal «kvalitetsreformen» innføres ved
NTNU. Hovedmål er mer effektive studier og høy gjennomføringsprosent (heltidsstudenten).
I St.meld. 27 (2000-2001) stårdet mye fint om høykvalitets
undervisning og forskning. Detåpnes opp for ny pedagogikk og
nye evalueringsformer (mappeevaluering, midtsemester-eksamen). Det skal etterstrebes
undervisningi
mindreklasser/grupper. Dette medfører
mer undervisningsbelastning,og det er tenkt at midlertidige
stillinger og vikarer skal bidra
til gjennomføringen av dette.
Dette er problematisk. For det
første tar en nyansettelse noetid. NTNU har som prinsipp atundervisningen skal være forskningsbasert, og ansetter derfor
personer med doktorgrad. Men
slike personer er mangelvare
innen de fleste fagområder, ikke
minst innen de teknologiske.
Hvem med slike kvalifikasjoner
er interessert i et vikariat eller
en midlertidig stilling?
Utstrakt bruk av midlertidig
ansatt personell gjør kvalitetssikring av undervisning vanskelig. Det er derfor sannsynlig at
det blir en betydelig ekstrabelastning på dagens faste vitenskapelige personell i gjennomføring av kvalitetsreformen. I
St.meld. 27 står det mye om studenten, men forsvinnede lite om
dem som skal sørge for at den blir
realisert. Hvis mer akademisk fri-het forsvinner, risikerer man atflere ser seg om etter annet
arbeid, og universitetet forvitrer.
Et annet, og meget viktig aspekt,
er at reformen kan gjøre det mindre attraktivt for forskere somvurderer ledige professorater å
søke.

Behov for ekstra ressurser. NTNU har opprettet enprosjektgruppe som skal se på
konsekvenser av innføring av
kvalitetsreformen. Det er etablert tre delprosjekter: ny gradsstruktur; læringskvalitet; IKTog læring. Dette er relativt enkle
problemområder hvor behov og
mål kan kvantifiseres. Det
burde vært opprettet et prosjekt
som ser på ressurssituasjon,
bemanningsbehov, konsekvenser av ny semesterinndeling.
Når det gjelder det siste punktet, semesterinndeling, er det
sendt ut et høringsnotat som iutgangspunktet ikke ble sendt
til de ansattes organisasjoner,

selv om dette er en konkret saksom i stor grad berører vitenskapelig personell i deres disponering av året. Man skal væreklar over at periodene uten
undervisning i stor grad benyttes til å omarbeide fag (dvs
undervisningsbiten er med herogså), forskning, og vedlikeholdavnasjonale/internasjonale
forskningsnettverk.
Det er sannsynlig at arbeidsbelastning på vitenskapelig personale vil øke som et resultat av
kvalitetsreformen hvis man har
ambisjon om å holde (og helstøke) nivået på publisering og produksjon av ny kunnskap. En analyse av dette må NTNU få på
dagsorden snarest, i samråd med
fagforeningene som er mest
berørt.
Bjørn Skallerud,leder NIF-NTNU

Karaktergivingen, Janteloven og «de flinkeste blant oss»
Er det sikkert at alleelever er like, eller kan
det tenkes at noen er
likere enn andre – og
fortjener bedre karakterer, spør Gaute
Løken.
Det kom ikke som noen stor overraskelse at noen ble provosert av
det jeg skrev i innlegget om «Serieproduksjon og virkelige genier», og
selv om jeg misliker å bli stemplet
som en person med en snever verden og ensidige argumenter, vil jeg
ta responsen alvorlig, og prøve å
utdype noen argumenter som nok
var litt forhastede. Jeg følte at jeg
ikke kunne diskutere alle aspekter
ved saken for ikke å drepe leserne
med ord. Ideen var kanskje ikke
så god, så for å forhindre løse tråder vil jeg argumentere grundigere denne gangen.
Fjellstad og Paulsen hevder i sittsvar «Å være eller ikke være genial» i forrige nr. av Universitetsavisa at jeg har misforstått hvilke
verdier som teller. Det er muligdet, selv om jeg ikke eksplisittskrev noe om verdier i mitt opprinnelige leserinnlegg. Jeg ville hafrem at karakteren bør gjenspeileden faglige kompetansen en student har. Det er klart at det er en
rekke kvaliteter som ikke gjenspeiles i karakterene. Selvsagt har
mennesket mange andre målbareog ikke målbare kvaliteter som forteller noe om menneskeverdet.
Men hvorfor dette skal være tilhinder for en utmerkelseskarakter, det skjønner jeg ikke.

X for Fantastisk. Siden vi haren ekstremkarakter nedad; stryk,
mener jeg at det er rimelig å haen ekstremkarakter oppad; fantastisk (X), eller hva som helst.
Slik det er nå, står nemlig en A
for «Fremragende: Høyt kunnskapsnivå. God analytisk evne.
Kan bruke kunnskapen selvstendig.» Dette er det mange som kanoppnå i mange emner. I hvert fall
med litt mindre TV-titting og
dataspilling og litt mer selvdisiplin. Hvorfor ikke la X stå for«Fantastisk: Fullstendig kunnskapsnivå. Har forstått grunn-

idéen og implikasjonene av stoffet. Kan anvende kunnskapen på
ethvert løsbart problem.» Hvis
det er Paulsen og Fjellstads syn
at det for ethvert levende menneske er umulig å oppnå dettemålet uten å forsake all sosial
omgang, musikalsk øvelse, eller
humanitært arbeide, ber jeg dem
se seg litt rundt. Det er da en god
del studenter som har oppnådd
1.0 i flere emner uten å måtte
selge hybelen sin og flytte inn påammerommet for å kunne tilbringe nok tid foran bøkene sine.
Selvfølgelig må alle jobbe med
studiene sine for å klare dette,men det er da også meningen.
Universitetet er ikke et sted åvære, men et sted å lære. Vi fårlån av lånekassen nettopp for å
tilbringe rimelig mye av tiden vårpå forelesning og lesesal.
Jeg fordømmer ikke med dette studenter som for eksempel velger åjobbe ved siden av studiene på
bekostning av studier, søvn ellersosialt liv. Men dersom en person
velger å strebe etter faglig perfeksjon på bekostning av økonomi,
sosiale ferdigheter søvn eller lignende, må da vedkommende få lov
til det. Og dersom dette blir premiert med karakteren X i alle fag,
ser jeg ikke hvorfor personen skal
få et negativt stempel som sosial
avviker i pannen.

Vil puggesystemet til livs.
Når det gjelder Fjellstad og
Paulsens utspill om at karakteren ikke er noen god måleskala
for genialitet, må jeg medgi at dehar et poeng. En trenger ikkevære noe geni for å oppnå noen
seksere på videregående. En må
selvfølgelig være rimelig vel
begavet. Men det handler mye
om arbeidsvilje. Ei heller på
emnene i cand.mag.-graden virker det som en trenger være flinktil stort mer enn å reprodusere,som de sier. Likevel har jeg et håp
om at evne til reproduksjon ikke
vil være nok til å få en toppkarakter på en hovedfagsoppgave,
og i hvert fall ikke på en doktorgradsavhandling.
Det kan virke som om Fjellstad og
Paulsen tror at jeg ønsker meg en
ekstremkarakter for dem som har
pugget enda mer. Men dette er feil.
Jeg vil ha en ekstremkarakter fordem som virkelig har forstått

Side 15 — Svart Cyan Magenta Gul

grunntankene med et emne. Det
er nettopp puggesystemet jeg vil
til livs. De kreative og mer eller
mindre geniale mennesker som måigjennom et slikt puggesystem, måføle seg kvalt. Derfor etterlyser jeg
en X-karakter som gjenspeiler
fundamentalforståelse snarere enn
flittig puggekunnskap.
Jeg innser at ordvalget mitt var
litt dumt. For det ligger vel nesten
i ordet genialitet en slags mystikk.
Genier er mytiske vesener som
ikke kan eksistere i presens. De
har vært, og kanskje kan de komme igjen. Det lengste vi kan strekke oss, er å hinte om at Stephen
Hawkins er genial. Men bare siden
vi ikke kjenner ham, og siden hanpå mystisk vis svever mellom liv og
død og kommuniserer gjennom endatamaskin. Kanskje burde jeg
heller ha valgt ord som flinkeste
eller flittigste blant oss. For i genial ligger det så mye kreativitet.
Men faktum er at uansett hvilke
ord jeg velger, så vil det ligge enslags arroganse i ordene som ikke
lar seg skjule. For i Jante-Norgeer alle like flinke. Og hvis noen er
flinkere enn andre, så er det bareén ting å gjøre: Hold dem tilbake.

En karakter er en gulrot.
Martin Ystenes forteller på forskning.no om hvordan 9-åringerlærer om det periodiske systemog Mendelejev på internasjonale
skoler, mens det i norske skoler
handler om folkeeventyr og bibelhistorie. Vi kan jo ikke kjøre fra
de svakeste og heller ikke danne
forskjellsklasser eller lignende.
Samtidig argumenterer ivrige
debattanter i Universitetsavisa
for hvor fint det vil være å ta
vekk gulroten for de flinkeste. For
slik jeg ser det, er det det å væregulrot som er en av karakterens
viktigste oppgaver. Karakteren er
i første omgang den premien vi
studenter får for vårt hardearbeid, eller den straffen vi får foret vanskjøttet arbeid. Siden fungerer karakteren som en veiåpner. Alle trenger en gulrot.
Hvorfor skal det være forbeholdt
oss middelmådige å ha en gulrot,
nemlig A’en eller B’en?
Det eneste gode argumentet mot
X’en, som jeg kan komme på, er atfor høytflyvende «gulrøtter» kan
friste folk til å jobbe for mye med
skolen. (Var det dette som bekym-

ret Fjellstad og Paulsen?) Vil det
kanskje være en større fordel forsamfunnet om de flinkeste blant
oss brukte den ekstra tiden sin påå allmennutdanne seg foran TVeneller på puben? Men egentlig tror
jeg ikke på dette argumentet. Hvis
den aktuelle personen har sosiale
anlegg, musikalsk talent eller lignende, vil sikkert personen, om
han/hun er interessert, utvikle disse sidene ved seg selv. Kanskje kan
det la seg kombinere med å utvikle intellektuelle ferdigheter? Men
dersom det ikke lar seg gjøre, vil
det da være galere å rendyrke slike ferdigheter enn en musikalsk
begavelse for eksempel?

ville blitt ledd ut i for eksempel
USA. En kan si mye negativt om
USA, men det er et faktum at landet produserer veldig mange flinke vitenskapsmenn. Kanskje dette har sammenheng med at de ikke
går inn for å gjøre veien så vanskelig som mulig for de flinkeste?
For det er dét som er tendensen i
Norge. Jeg har hørt fra mange frustrerte lærere, så vel som elever, atundervisningen i skolen selvfølgelig ikke blir lagt til rette for de flinkeste, ei heller de middels flinke,
men snarere de svakeste. Alle vetat dette fører til at veldig mange
kjeder seg gjennom skoledagen.
Spesielt de flinkeste.

Genier behøver ikke værelab-rotter. For øvrig kan jeg

Politisk ukorrekt. Jeg tror

nevne noe min gymlærer påvideregående fortalte meg. Han
sa at det var seks år siden han
hadde gitt noen 6-er i gym, somikke hadde hatt 6-er i minst seks
andre fag. Han mente å ha observert en sammenheng mellom
dyktighet innen informasjonsfagene og gym. Dette kan bety at
kroppslig intelligens og IQ kanvære relatert. Det hadde selvfølgelig appellert til manges rettferdighetssans om alle var like intelligente, og intelligensen var fordelt på de forskjellige intelligensområdene på forskjellig vis. Men
det tviler jeg på at er tilfelle.
Derfor vil trolig de flinkeste blant
oss ha minst like gode mulighetertil å utvikle sin sosiale så vel som
kroppslige intelligens, som ossvanlige dødelige. Jeg velger å tro
at et geni kan være svært så
oppegående, og langt ifra noen
stereotyp lab-rotte som ikke har
sett verken dagslys, såpe eller ølpå årevis. Så selv om de berømte
gisp over gode resultater nok kan
skyldes tanker som «stakkars
flittige nerd», slik Fjellstad og
Paulsen hevder, kan det jo ogsåvære at slike tanker er en forsvarsmekanisme som skjuler ens
egne dårlige samvittighet overikke å ha klart å disiplinere seg
til å arbeide nok til å oppnå sin
gulrot.
Joda, det er kanskje litt fjollete å
tenke at det er positivt at folk bør
gispe litt når de hører om eksepsjonelt flinke eller flittige mennesker. Men hovedsakelig er detteen tanke fra Jante-Norge. Jeg erikke så sikker på om denne tanken

Fjellstad og Paulsen tar feil i hva
som vil skje med geniale elever
som kjeder seg så mye at de ikke
gidder å gjøre noe, og derfor fårdårlige karakterer og mye fravær. I min snevre verden ville det
aldri ha kommet til dette stadiet.
Der ville nemlig alle fått passende utfordringer, og noen villeha rast fra de andre. Men dette
ville ikke ha vært noe problem
siden det var akseptert at noen
var flinkere enn andre, at noen
ble modne fortere enn andre, og
at noen har andre kvaliteter som
mer enn gjør opp for svakheter
innen det ene eller andre faget.
Problemet er selvsagt hvordan
man skal implementere en slik
utopi. En kunne jo starte med å
legge fra seg den idiotiske tanken
om at det er negativt å gi folk forskjellige muligheter på sammetid.
Jo da, alle bør ha de samme mulighetene, men til den tid det passer
enkeltindividet. Hvorfor presse desvakeste hals over hode gjennom etprogram de ikke ennå er modne
nok for? Hvorfor holde andre tilbake? Jo, fordi den politisk korrekte tanke er at alle modnes likefort. Alle er like. Dette minner meg
skrekkelig mye om begrepet «doublethink» fra 1984 av George
Orwell. Siden det korrekte er atalle er like, så er alle det selv om
vi gang på gang får bevist at så
ikke er tilfelle. Hvem er det vi prøver å lure?
Gaute Løken
Student ved de frie fag

16debatt

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

IKT, undervisning og læring
Ein studiesituasjon er
ein kommunikasjonsprosess som føresetein «konktrakt»mellom den lærande,læraren og undervisningsinstitusjonen,skriv Jens Haugan.
Då datamaskina blei tilgjengeleg for fleire, og større nettverk
blei etablert, blei det også mogleg å nå ut til mange personarpå ein gong uavhengig av stadog tid. Med utgangspunkt imodellar for brevkursverksemd
var det då naturleg at ein byrja
å ta i bruk datamaskina tilsåkalla nettbasert (fjern-)undervisning. Den dominerande framgangsmåten var rett og slett at
ein digitaliserte lærestoffet(«læreboka på nettet»). I tillegg
prøvde ein som regel å lage oppgåver som studentane så skulle
sende inn per e-post. I det store
og heile består denne undervisningsforma av «brevkurspedagogikk», dvs. at læraren ut frå
sin eigen ståstad prøver å formidle lærestoff til studenten
gjennom ein kombinasjon av
tekst/kjeldemateriale og spørsmål. Éin openberr fordel med
IKT-støtta undervisning framfor
vanlege brevkurs er at det gjerne går litt fortare å nå ut til studenten og tilbake til læraren, og
at lærestoffet lettare kan redi-

gerast og oppdaterast.

FRÅ undervisning TILlæring. Det blei snart klart at
teknologien åleine ikkje villekunne revolusjonere utdanninga. På slutten av 90-talet
dreidde vinklinga på debatten
seg frå å fokusere på nettbasert
undervisning (med fokus på
digitalt lærestoff) til nettbasertlæring (bl.a. med meir fokus på
samarbeidsformer).
Dennedreiinga kom etter at mange
hadde diskutert kommunikasjonen si rolle i samband med
datateknologien, og ein argumenterte sterkt for å endre
omgrepet informasjonsteknologi (IT) til informasjons- og kommunikasjonsteknologi (IKT).
Det kan verke som om denne
endringa åleine har ført til atmange fleire har byrja å finne
seg ein plass i dette landskapet,
ikkje minst humanistar og samfunnsvitarar av alle slag. Men
dette har faktisk i sin tur ført
til at nokre miljø har byrja å ta
i bruk omgrepet IT igjen for å
distansere seg frå utviklinga
innanfor IKT-feltet. I Noreg har
ein på nasjonalt plan elles bl.a.
også teke omsyn til den pedagogiske tenkinga ved å endre
SOFF
sitt
namn
frå
Sentralorganet for fjernundervisning på universitets- og høgskolenivå til Sentralorganet forfleksibel læring i høgare utdanning.

Undervisning OG læring.
For tida er det altså tydelegvis

mest «moderne» å snakke om
IKT-støtta eller nettbasertlæring (for ikkje å nemne «elæring») istf. undervisning. På
den andre sida er det ikkje vanskeleg å sjå at denne dreiinga ipedagogisk tenking nok hargått altfor langt. Det er ikkje
sikkert at innhaldet og utforminga av dei enkelte nettbaserte kurstilboda i praksis harendra seg så veldig mykje, men
bruken av terminologien signaliserer indirekte at læring er
noko som skjer meir eller mindre av seg sjølv, berre ein hartilgang til digitale «informasjonsbankar». Det er ikkje utan
grunn at K-en kom i tillegg til
IT for også å framheve kommunikasjonsaspektet. I utdanningssamanheng er det mildt
sagt meiningslaust å snakkeom læring utan samtidig å
snakke om undervisning.

Sjølvregulert eller strategisk læring. I det utdanningssystemet som vi har, vil
det alltid måtte vere ei eller
anna form for kommunikasjon
mellom undervisningsinstitusjonen og den lærande, om ikkje
anna så på eit metaplan. Det er
klart at ein kan lære noko utan
å bli undervist direkte, men eit
organisert utdanningssystemføreset på mange måtar at ein
eller annan har definert visselæringsmål og eventuelt metodar for korleis desse kan bli
realiserte. Ved å definere seg
sjølv inn i ein utdanningssituasjon (t.d. ved å immatrikulere

seg eller melde seg på eit fag),
definerer ein seg samtidig inn i
ein undervisnings- og læringskontekst. I den augneblinken
ein som «offisiell» student eller i
ei i anna form «bevisst/sjølvvaldlærande» har blitt klar overeksternt definerte eller sjølvalde læringsmål, må ein også ta
stilling til korleis ein kan nådesse måla; dvs. ein må bestemme seg for å velje visse strategiar. Éin strategi kan då vere å ta
imot lærarstyrt undervisning,
ein annan strategi kan vere å
styre læringa meir eller mindre
sjølv ved å «undervise» seg sjølv.
Men frå det punktet der ein
snakkar om å tileigne seg noko
ut frå førehandsdefinerte mål,er det i praksis ikkje tenleg åskilje mellom undervisning oglæring. Dersom ein absoluttønskjer å fokusere meir pålæring enn på undervisning,burde ein om ikkje anna snakkeom sjølvregulert eller strategisklæring (som også er ei offisiell
teoretisk tilnærming). På denmåten kan ein synleggjere atstudenten faktisk har eit
bevisst og aktivt forhold tillæringssituasjonen. Det er t.d.
ein stor skilnad mellom det ålære eit språk som førstespråk
(morsmål) og det å lære eitspråk som andrespråk (fremmendspråk). Når det gjeld medvit og eventuelle ønske/krav omå lære, er dette heilt annleis isamband med det første språket enn i samband med eit
eventuelt
fremmendspråk.
Læringa av det første språket

er mykje meir styrt av generelle utviklingsprosessar enn den
forma for læring ein er oppteken av i den «offisielle» utdanningssamanhengen.

Ansvar for undervisningog læring. På den andre sidaer «ansvar for eiga læring» somomgrep heller ikkje noko nytt.
Problemet er at det ikkje berre
er den lærande som har eit
ansvar, men også læraren og
undervisningsinstitusjonen.
Samtidig som studenten må hastrategiar for å lære på ein best
mogleg måte, må læraren ha
strategiar for korleis han kan
undervise på ein best moglegmåte for at læringa kan skje
hos studenten. Det gjev lite
meining å snakke om anten
undervisning eller læring. Heile
studiesituasjonen er ein kommunikasjonsprosess som føreset
ein kommunikasjonskonktraktslik ein kjenner han frå kommunikasjonsteorien.
Førelesarane, og undervisningsinstitusjonen på eit overordna plan, stoler på at studentane ønskjer å lære noko, mens
studentane stoler på at førelesarane og undervisningsinstitusjonen gjer sitt beste for å
gjere dette mogleg. Med denne
gjensidige uskrivne avtalen følgjer eit gjensidig ansvar som
burde vere eit godt grunnlag forstudiekvalitet og ein framtidig
reform av denne.
Jens Haugan
Laboratoriet for IKT og læring

Nytt juridisk studium
Terje Herrem beskriver
hvordan et juridisk
studium ved NTNU kan
bygges opp.

Da domstolsdirektoratet ble vedtatt lagt til Trondheim, aktualiserte det tanken om juridisk
fakultet, fordi det tilfører byenstor og sterk juridisk kompetanse. Byrettsjustitiarius Henrik
Greve Hartmann som hadde drevet de juridiske studier i Trondheim og ført fram så mange gode
jurister, skulle skrive sin historie,
men dessverre døde han fra dette. Han ville legge juristutdannelsen til NTH, for her var så
mange studenter interessert, og
her var det undervist i sammenholdte klasser. Jeg føler meg forpliktet til å følge opp hans forslag.
Jeg mintes mitt eget studium iårene 1949-54. Vi hadde noen få
forelesningstimer i uka, og da
opplevde vi professorene i Aud. 4.
De fleste jurister i vårt land har
aldri vært nærmere en universitetslærer. Oppgavesamlingenviste hva som var eksamenskravene, og det var temaer som foross senere i livet viste seg uinteressante – i ettertid merkelig åtenke på. Fagbøkene ble ettereksamen stående uåpnet i vårebokhyller. Dagens pensum er
endret, men stadig i utakt medvårt yrkesbehov.

Fagene. Jussen er et håndverksfag, og utdannelsen bør
etter min mening legges opp

etter dette. Den juridiske vitenskap er tørket inn. Jeg kunne
tenke meg slikt program:
Rettskildelæren er det sentrale i
studiet: Innføring i rettssystemet med grunnlovens rammer.
Lovgivingsarbeidet – Ot.prop,
behandling i komité, odelstingog lagting, Departementets forskrifter. Domstolenes virke og
rettsavgjørelser. Andre lands system: Common law (prejudikater)i England og Code Civil (lovbok)
i Frankrike.
Vår beskjeftigelse er å finne frami lover og andre rettskilder som
forskrifter, dommer, teori m. v., og
ved tolking bruke dette i konfliktløsning. De fleste jurister
havner i forvaltningen, mange ijuridisk ingeniørarbeid og den
mindre del i rettene som dommere, statsadvokater, politijurister og advokater. Men vi har
felles interesse av dette læreområdet, som gir oss arbeidsmetodefor livet.
Rettergangsreglene gir oss det
byggverket som vi arbeider i:
Domstolene og politiets kompetanse og arbeidgang, og forvaltningsretten som vi alle møter.
Den skriftlige praksis i brev, innlegg, avtaler, dommer og forvaltningsavgjørelser er studiets
hovedmål, og en god lærertradisjon for skriftlighet vil forbedrevårt system.
Felles interesse har vi av følgende basisfag:• Hovedprinsippene i strafferettog straffeprosess.

Side 16 — Svart Cyan Magenta Gul• Avtalerett – ugyldighet og misligholdslæren. Arbeidsavtaler.
• Tingsrett med fast eiendomsrådighetsgrenser under planlovene, mangler ved salg. Sameieog seksjoneringsretten, husleie.
Erstatning for inngrep og rådighetsinnskrenkning. Besøk på
tinglysingskontor.
• Familierett med barn, bodelingved separasjon og samlivsbrudd.
• Arverett og skifte. Besøk i skifteretten.
• Erstatningsrett og personskadeoppgjør ved forsikring.
Dette vil passende utgjøre eksamens lavere grad, cand.leg., ogvære avsluttet innenfor to år.
Denne vil gi kompetanse som
saksbehandler i det offentlige ognæringslivet.

Høyere studier. Høyere
avdeling som fører fram tilcand.jur. Med lovens kompetanse som i dag, kan tas i tilslutning til lavere grad – eller på etsenere tidspunkt.

(Thingwall – Tingvellir) og nå iUSA. Landskapslovene innarbeidet i Magnus Lagabøters
landslov som i dansk oversettelse
gjaldt i 400 år. Kirkerett – reformasjon. Chr. V´s Lov av 1687.
Kielfreden. Grunnloven – særlig
menneskerettsbestemmelsene.
Formannskapsloven 1837. Parlamentarismen 1881. Straffesaksloven 1887. Straffeloven
1902. Unionsoppløsningen 1905.
Rettergangslovene av 1915 med
overgang til muntlig prosedyre(i kraft 1927 og 1935). Barne- og
ekteskapslovene av 1918 og
1927. Grønlandssaken 1931.
Elverumsfullmakten. Okkupasjonen 1940-45. London – Norge. Landssvikoppgjøret. Quislingsaken. Rinnansaken. Myklesaken. Sjøterritoriet. Domstolenes prøvelse av forvaltningsavgjørelser. EMD – menneskerettsdomstolen som står overnorsk rett – særlig opphevelse
av norsk ytringsfrihetspraksis.

Avsluttende diplomoppgave. Som håndverksfag må

Denne avdelingen forutsettermer selvstendig studium og fordypning i de lovområder som
foran er nevnt. Vekt legges på
prinsipiell tenkning og resonnement, og på utforming av dommer og forvaltningsavgjørelser.

det tilkalles praktikere somtimelærere, og deres undervisning vil ta studentene ut i rettene og øvrige juridiske
arbeidsplasser som politiet,
registrene, namsmyndighet,
fylkesmann, byggesakskontor,
likningskontor m. v. Dokumenteksempler. Det legges vekt på
at yrket skal være løsningsorientert. Og ikke på juristers vis– problemorientert.

Norsk rettshistorie er i særklasse rik og nødvendig bakgrunn fordagens rett: Vikingenes lagrettepå Gulating og Frostating som
de førte med seg ut i vesterled,

Til avslutning gis en diplomoppgave som gir studenten mulighet for å skrive ut sitt talent i
systematisk tenkning. Her kan
støtet også settes inn mot det

praktiske rettsliv, ved å gå inn inedarvede arbeidsformer som vi
jurister tar så vel vare på.
De tekniske fakulteter drivermoderne undervisning – særlig
velegnet for jurister – i samarbeid mellom studentene – medansvar for kameratens læring.
Professorer og vit.asser er tilgjengelige. Med flippover, tastatur og kaffetrakter utfoldes effektiv kunnskapsutvikling. Det blir
et paradis for jurister som er dårlig vant.
Det gjenstår nå at NTNU utvider
fagkretsen, og så langt er stemningen positiv til å etablere et
fullverdig universitet. Det er billig å utdanne jurister, for vi krever åpen lesesal fra kl. 0800 til
2100, og lite annet. Tilkalte timelærere/vegledere vil være rimelig– og jeg lover svært stimulerendebåde for lærer og student. Og i
studiemiljøet vil juristene gjøre
seg sterkt gjeldene. De må hanoen å diskutere med, og Studentersamfundet vil få nytt liv.
Terje Herrem

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 200217

debattKvalitetsreformen: Regning gjort opp uten vert?
Når skal de ansatteved NTNU få mulighettil å øve medbestemmelse på innføringen
av Kvalitetsreformen,
spør Svein Kristiansen.
Stortingerts behandling av
St.meld. 27 (2000-2001) resulterte i en omfattende reform av
høyere utdanning, som blant
annet innebærer en ny gradsstruktur, lengre semestre og
alternative evalueringsformer.
Et klart mål med denne Kvalitetsreformen er å øke studentenes mulighet til å studere på
heltid. I den forbindelse ble det
fra Stortingets side åpnet for en
betydelig forbedring av studiefinansieringen. De fleste i universitets- og høgskolesystemet
vil være enig om at det er betydelig rom for videreutvikling og
heving av kvaliteten i høyere
studier. Pedagogisk forsøksvirksomhet har dokumentert
potensialet til mer studentaktive undervisningsformer og ved
løpende tilbakemelding gjennom
hele studieåret.

Usikkerhet. Det er en forutsetning at Kvalitetsreformen
skal være på plass fra høsten
2003. NTNU opprettet ved årsskiftet et prosjekt underledelse av prorektor, som skal
sikre gjennomføringen hos oss.
Prosjektet har videre etablert
utvalg for ny gradsstruktur,læringskvalitet og bruk av IKTi læringsprosessen. Fakultet-

ene er nå i full gang med planlegging av reformen, og dette
legger allerede beslag på betydelige faglige og administrative ressurser. Det er imidlertid
en gryende usikkerhet blant deansatte om mulighetene til å
gjennomføre denne reformen
etter forutsetningene. Er det
tilstrekkelig kapasitet til å tilrettelegge de nye studietilbudene? Vil man gjennom fremtidig finansiering sikre den nødvendige undervisnings- og veiledningskapasiteten ?
Universitet- og høgskolerådet
har anslått kostnadene til
reformen til 800 mill kr på årsbasis. Med bakgrunn i dette har
NTNU, ut fra vår vekttallsproduksjon, sagt til departementet
i Budsjettforslaget for 2003 at vi
burde ha 175 mill kr. Imidlertid
sier ledelsen samtidig at reformen innebærer en reduksjon av
vekttallsproduksjonen på 25
prosent gjennom «modularisering og mer planmessig bruk av
strukturerte studieveier». Justert for tidligere bevilgninger
har NTNU derfor bare søkt om
70 mill kr for å kunne implementere Kvalitetsreformen neste år. Dette representerer litt ioverkant av 5 prosent av dagens
tildeling til fakultetene.

Effektiviseringsprosess?
Staten har som kjent vært mer
rundhåndet når det gjelder
opptrappingen av studiefinansieringen. Fra 2001 til 2002økte bevilgningene til Lånekassen for utdanning med 2.5
milliarder kr eller 24 prosent.
Dette tallet er kanskje en

bedre indikasjon på hva det vil
koste å levere for universitetet.
Imidlertid er det også andre
momenter som kan bekymre.
Departementet har blant
annet vist til at løpende evaluering vil redusere eksamenskostnadene, men enhver som
har vært involvert i nye evalueringsformer, vet at dette ikke
er tilfelle, snarere er det motsatte tilfelle. Like lite realistisk er henvisningen til at IKT
vil representere en effektivisering. Bruk av informasjonsteknologi i administrativ sammenheng har i beste fall gittbedre tjenester, men sjelden
kostnadsbesparelser. Det måvære et tankekors for de ansatte at det som skulle bli en kvalitetsreform, koker ned til enprosaisk effektiviseringsprosess. Budskapet er altså at universitetets ansatte må ta seg
selv i nakken. Vi skal vel daetter hvert også få beskjed om
hvor det gås på tomgang og
arbeides urasjonelt.
NTNU er med andre ord i gang
med en reform hvor forventninger og ambisjoner er betydelige, men hvor forestillingene om
hva det vil kreve, er uklare og
sannsynligvis sterkt undervurderte. Det er nødvendig å pekepå noen grunnleggende forutsetninger: Utvidelse av semesterlengden til fra 27 til 40 uker
(48 prosent økning), mer krevende undervisningsformer,
løpende evaluering og tilbakemelding og økt veiledningsbelastning med flere fulltidsstudenter (la oss anta fra 8 til 10måneder: 25 prosent økning).

Dessuten vil belastningen de
første årene bli ekstra stor med
parallellkjøring av eksisterendeog nye studietilbud. Det ansatte også spør seg om, er hva denye studieavtalene vil innebære:Skal de være juridisk bindende– og hva skjer dersom nøkkelpersoner slutter, eller nødvendig personell mangler?

Ikke i tråd med Hovedavtalen. Ut fra det vi nå ser,får Kvalitetsreformen store
konsekvenser for mange ansatte og særlig de vitenskapelige.
Det synes derfor nødvendig åminne universitetsledelsen om
at
det
er
inngåtten
Hovedavtale i Staten (HA) som
blant annet skal sikre deansattes medbestemmelse ivirksomheten. HA sier blant
annet at det skal føres drøftinger med de ansatte om virksomhetsplaner og oppsetting
av arbeidsplaner. Videre sier
HA at man skal ha reell medbestemmelse der hvor det etableres prosjekter og/eller nedsettes styringsgrupper i sakersom kan få vesentlig betydning
for de tilsattes arbeidssituasjon.
På dette området har NTNU forsyndet seg ved den måten studieplaner og semesterordninger har blitt behandlet og vedtatt. Ledelsen har åpenbart ikke
sett at undervisningsopplegget
har avgjørende betydning formedarbeidernes muligheter tilå drive forskning og formidling.
Den pågående Høring om studieårets inndeling ved NTNU (ilys av Kvalitesreformen) er illus-

trerende for ledelsens manglende forståelse for de ansattes
interesser. Her var heller ikke
de ansattes organisasjoner tatt
med på høringslisten.
Det er også på sin plass å minneom Særavtalen om lønns- og
arbeidsvilkår som sier at tiden
til forskning og undervisningskal fordeles med 50 prosent - 50
prosent. Eller skal målsettingenom forskningsbasert undervisning bli ytterligere uthulet ?

Medbestemmelse.
Dersom Kvalitetsreformen skal
innfri de store forventningene
hos myndigheter, studenter og
institusjoner, må det snarest
tas endel grep i planleggingenslik at man får et realistisk
bilde på ressursbehovene.
Dette kan blant annet gjøres
ved å sette opp modellberegninger for vekttallsproduksjon
og bemanning for nåværendeog fremtidige undervisningsopplegg, og ut fra dette bestemme budsjett og behov for nyansettelser. Videre må ledelsensnarest trekke de ansattes
organisasjoner inn i den pågående planleggingen slik atreell medbestemmelse etter
avtaleverket blir en realitet forde som skal gi denne viktige
reformen et innhold. Eller skalregningen igjen gjøres opp
uten vert?
Svein Kristiansen,
leder Forskerforbundet
ved NTNU

The global Tobin Hood
When NTNU invites
controversial organisations their representatives should be met withwell prepared critical
discussants, writes BrittMarie Drottz Sjöberg.
I welcome the opportunity todebate these complex matters of
the ATTAC movement’s ideals
and of university policy. The promotion of discussion was exactly my point when writing a letter to my department at NTNU
saying that I cannot agree withthe politics of using the university as a forum for undisputed
propaganda. I also used mydemocratic right to dissociate
myself from an organisation I
find, at best, naive. Since ATTAC
is an international, if not yet a
global, social movement I find it
appropriate to present my contribution in English. I will focus
on just a few aspects here, hopingthat everyone concerned understand that a limited number ofthoughts and arguments can behighlighted in the article.
When informed that the Norwegian leader of ATTAC was invited by three departments tomake a presentation at the university I first remembered a few
very negative comments that I
had heard when attending someinternational meeting some timeago. At that time I did not takean interest in the discussions
since I was never especiallyinterested in tax regulations, but
media attention to «grass root
protests against liberalism andglobalism» have since then certainly caught my attention. And
made me understand that theideas exceed the economic realm.

Alegre meeting in 2001. I would
like to be informed about thepersons involved in the leadership of the international organisation and of its statutes. In
my opinion it is not enough todescribe oneself as a democraticorganisation, one must also act
openly and within a frameworkof democratic rules.

Unclear leadership. Turn-

There seem to be some local variations based on the political platform or programme for the international organisation. Centrally, however, it «aims at reinforcing, connect and integrate internationally the political activity
to the partners that recognise
themselves in the ATTAC platform» (p. 2 at http://attac.org/
fra/inte/doc/naissanceno.htm).
The citations below are takenfrom the Norwegian text of the«Platform of the internationalorganisation ATTAC» and a Swedish text on the «Program for theorganisation ATTAC» adopted at
the constituting meeting, June3, 1998 (my translations). In theformer text we can find threemain aims of the organisation:
1. To promote the international
ATTAC-movement: «International movement for a democratic
control of the financial markets
and their institutions». 2. To
expand the politics that alreadyexists for consolidating the power
for the various networks which,each within their own area, fightagainst the new liberal politics
and the consequences of thesame. 3. The need to achieve –something that everybody is con-ing to the Internet I found outthat the international ATTAC
organisation was constituted in
Paris 1998 after an invitationfrom the French ATTAC organisation. I have been unable tofind any statutes for the organisation, and any clarification on
the leadership on the international level (kind as well as persons), although a lot of initiatives and materials emanatefrom the French organisation.
The network is mainly connected by addresses at theInternet, e.g. inter@attac.org or
cs@attac.org, and each country
is asked to use one central net
address in this interaction.
Some information seem to present Bernard Cassen as theinternational, as well as the
French group’s, leader of
ATTAC, but to me these organisational matters are still unclear. It may also have changed
from the situation in 2000 presented at the net (see e.g.
http://attac.org/fra/asso/doc/doc
07no.htm), although Cassen isspecifically mentioned in the
Dragvoll invitation as one of
the attendees at the Porto

Side 17 — Svart Cyan Magenta Gul

cerned with – a debate that engages and involves as many as possible, and a more efficient mediation of information (p. 2 at
http://attac.org/fra/inte/doc/naissanceno.htm ).
Further, the Swedish group agreed on a programme June 3, 1998
«with the purpose to: hinderinternational (currency) speculation; tax capital income; punish
taxation paradises; stop the further growth of pension funds;
and, more generally, recapture
democratic terrain that has been
lost to the financial circles; aswell as resist each additional
abandonment of states’ sovereignty, with the advocating ofinvestors and businessmen’s«rights». It is simply a question
about, all of us together, regain
our world's’ future» (the citationis translated from p. 2 at
http://www.attac.org/fra/asso/doc/
plateformesw.htm).

Opposes important international organisations.
The organisation is especiallyagainst some central actors at
the international scene, e.g.
IMF, the World Bank, WTO andOECD and their involvement
regarding actions against theflow of capital, free trade andother mechanisms of the freemarket. A citation from a
Norwegian text might help clarify what is the matter:«Finansglobaliseringa
harellers skapt sin eigen stat. Einovernatsjonal stat med eigneorgan, eigne nettverk forpåverknad og eigne middel til
handling. Det dreiar seg om
konstellasjonen Det internasjonale
pengefondet(IMF),
Verdsbanken, Organisasjonen
for økonomisk samarbeid og
utvikling(OECD)
og
Verdshandelsorganisasjonen(WTO). Desse fire organisasjonene talar med éi røyst – med
gjenlyd i nesten alle dei store
media – for å lovprisa «marknadensvelsigningar»(see
http://www.attac.org/nor/ramonet.htm ). I just note that theorganisations in question arebuilt within the democraticframework of the world.
It is remarkable that the ATTAC
organisation wants to arrest the
only sound regulating mechanism there exists for separating
sound economies from bad ones.
For example the pension systems
depend on it, and it is very hard
to believe that the «grass roots»
really would want to eliminate
their own future pensions. The
arguments against the market
mechanisms thus quickly become promotions of a state controlled system of a kind that wehave recently seen collapse.

Can increased taxes solve
the problems? In our part of
the world, organisations andindividuals are certainly absolutely free to have and to voice
their opinions. And I note thatwhat ATTAC wants actuallyrequires the market that has(fortsettelse neste side.)

18
been developed, i.e. the Tobintax on capital movements within this market that would
allow a transfer of money topoor countries, to guard against
protection of the nature and tosustain bio-diversity, and toincrease the social security systems nationally (see e.g.
http://attac.org/fra/asso/doc/doc
14no.htm ). I also note thatsuch funds are suggested to behandled by a «new international institution» (!) (p. 3). Thisidea certainly raises a few
interesting questions, some ofwhich are actually presented by
the central organisation to its
members for discussions. I alsofind these questions of great
importance, as I find the forthcoming suggestions of solutions. But why not strengthen
the United Nations and let it
oversee the handling of increased international subsidies.
However, what would happen if
the available financial capitalwould be taxed to inactivity?
How could one predict the economic effects, in the short andlong term as well as internationally and nationally, to ensurethat such transfers would initiate a positive world development? If the UN is not acceptable, who or what would be incharge of this new super fund?

debatt/innblikk
Ideology is certainly based on
personal values, and in democracies we are all guaranteed ourrights of having and expressing
opinions. Thus it is usually acceptable to find others’ opinions
wrong, misjudged or naive. I was
asked to explain what I find naive and this is an example, foundin «ATTAC – For ei samling av
motstanden mot nyliberalismen», p. 6: «Fagrådet har som
føremål å produsere informasjonom forhold som gjeld finansverda og å formidle denne informasjonen for å fremje og gjennomføre tiltak av alle slag som kan
bidra til at folk vinn tilbake makta som finanskapitalen øver det
politiske, økonomiske, sosiale og
kulturelle livet i heile verda» (seehttp://attac.org/fra/inte/doc/naissanceno.htm ).

Why not freedom? Thereare certainly many individuals
involved in the ATTAC organisation (e.g. 3000 members in
Norway and 5000 in Sweden, as
of September 2001), and theavailable internet materials
point out tens- or some hundred
thousand signatures on specificcalls – numbers that so far certainly do not give a better basis
for representing world populations than the existing governments. While alluding to political changes, the ATTAC organi-sation sometimes refers to theworld development in terms of
it’s violations of «equality» and«solidarity», and I have no problem of agreeing with the basic
ideas here. I wonder, however,what happened to the «freedom» part of the original sloganof «freedom, equality and brotherhood». One example can befound in the presentation of theEuropean Commission as «somvi veit er eksponent for den
mest utygla frihandelsideologien» (document from 1999, p. 2
at http://attac.org/fra/asso/doc/
doc02no.htm ), or of the English
prime minister Tony Blair as aleader of the most ultra liberal
parties at the Seattle discussions (see same reference as before). Freedom, if the idea is allowed at all within ATTAC,
should obviously not be understood as freedom of trade or ofinternational co-operation.
Having taken some time to go
through available materials
about the ATTAC organisation’s
ideas in connection to their invitation to NTNU I came to theconclusion that the rhetoric could
use some enlightening debate. In
my declared dissociation with theorganisation in my letter to mydepartment I therefore wanted
to underline that I was uncomfortable with the university invi-

Master i helsevitskap
Ein mastergrad i hestevitskap vil bli starta
opp frå hausten av.
Sjukepleiarar, ergoterapeutar og fysioterapeutar som vil vidareutdanne seg, er største
målgruppa.
Eit samarbeid mellom Det medisinske fakultet og Fakultet forsamfunnsvitskap og teknologileiing (SVT) resulterer nå i at
samfunnsvitarar og helseutdanna får høve til å ta mastergrad ihelse. Det nye faget er mest forfolk som har ei treårig helsefagleg utdanning – sjukepleiar,

fysioterapi og ergoterapi. Men
det skal også vere mogleg forsamfunnsvitarar å ta den, dersom ein har ei fagleg tyngde ihelsefag.

Hovudfag. Det er tidlegare
etablert eit hovudfag i helsevitskap. Mastergraden vil isamanlikning føresetje eit kortare utdanningsløp før ein startar på studiet. I starten på mastergraden må ein gå lenger nedfor å hente studentane, ikkje
minst innan metode. Dei som
kjem med slike høgskuleutdanningar, har ikkje noko særleg
omfattande skolering her – det
er heller ikkje meininga med
den type utdanning.

Trengs folk. Den nye graden
vil møte eit merkbart behov.
Det er stor mangel på folk iområdet, som har doktorgradarog som kan gå attende til høgskulesystemet, eller som kan
bli forskarar.
Med mastergrad vil ein kunne gå direkte frå ei helseutdanning og inn i eit akademisk løp,og vidare i eit doktorgradsløp.
Det startar opp frå kommande haust, forutsett at all godkjenning går som planlagt.
Det vert utlyst 5. juni, med
opptak i sommar.

Fra 22. til 28. juli blir CyberCamp 2002 arrangert i Trondheim. Dette er tredje gang
datafrelste og forskningsinteresserte ungdommer møtes til
en slik kunnskapsleir, som er
den eneste i sitt slag fordatainteresserte i Skandinavia.
Målgruppa for CyberCamp
er ungdom fra videregående
skole og førsteårs universitetsstudenter.
På årets leir deles deltakerne inn i fire prosjektgrupper som skal arbeide med oppgaver innen webutvikling, 3Dprogrammering, datasikkerhet og kunstig intelligens. I
tillegg blir det forelesninger
med relevante tema.
CyberCamp ble startet i

Side 18 — Svart Cyan Magenta Gulting a controversial organisation, or at least an organisation
with controversial ideas, without
also providing the needed critical
discussion. I hold that such a discussion involves a similarly
knowledgeable and well prepared opponent or discussant present at the locality. Political rallies can, without any problems
at all, be held elsewhere and be
financed by the supporters.
Neglecting the preparations for
an initiated and critical exchangeof ideas, values, opinions as well
as facts, at a specific point in timemight signal that the university
is not guarding its main purpose of objectively scrutinising ideas for the advancement of knowledge and for searching the truth.
It is easier to use the here suggested rule of thumb than tooversee the total number of invited lecturers during a year, or
within any other time frame, within a department or at the whole university. In the daily work
we strive to advance our knowledge and to present subject matters to the best of our abilities. I
similarly hope that I have contributed to a deepening of theexchange of ideas in Universitetsavisa about why it is important to debate subject matters.
Professor Britt-Marie Drottz
Sjöberg, Dept. of Psychology

Om leserbrev i
Under
DuskenI siste nummer av Universitetsavisa spør Marianne Fostervoll
om noen i Under Dusken har
sterke meninger mot radikal
kjønnskvotering siden vi ikke
trykte et leserbrev om emnet
hun hadde sendt oss.
Det har vi ikke. Det vi derimot
har, er dårlig tid. Mariannes innlegg ble glemt, og kom derfor
ikke med. Det beklager jeg selvfølgelig.
Samtidig vil jeg oppfordre ansatte og studenter til å sende inn
leserbrev og kronikker. Vi har
liten plass til rådighet, og harsatt en makslengde på 3000 tegn
for leserbrev. Kronikken, somhonoreres med 500 kroner, kanvære inntil 8000 tegn lang.
Morten Bertelsen,
ansvarlig redaktør,
Under Dusken

Diplom i Kina, Indiaeller Sør-Afrika?
Studentene i studieprogrammet Energi og miljø fårnå muligheten til å ta diplomen i Shanxi-provinsen i
Kina, New Dehli i India elleri Durban og Cape Town i Sør
Afrika.
– Vi har allerede avtaler
klare med disse universitetene, forteller fagansvarlig
Johan Hustad som i samarbeid med kolleger og flere
studenter har utarbeidet den
nye fagretningen.
– Jeg har tro på at dettevil bli et interessant og viktig fag, sier Hustad. – Globaliseringen øker, vi får CO2handel, India og Kina ønsker
å øke sine utslipp, mens Vesten prøver å redusere sine.
Dette er problemstillinger
som det vil bli økt fokus på.
Og teknologioverføring og
kunnskapsformidling vil bli
avgjørende, tror Hustad.
Han ønsker også samarbeid med norske bedriftersom driver energiprosjekter
i u-land.

TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.no

Holden i Kvalitetsutvalg

CyberCamp for kunnskapstørste
25 av Skandinavias
skarpeste datatalenter
møtes til kunnskapsleir i Trondheim midt isommerferien.

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

2000 av en idealistisk gruppe
fra Forbundet Unge Forskere.
Arrangementet er etter hvert
blitt et samarbeidsprosjekt
mellom Forbundet Unge Forskere, NTNU og HiST.
På Andøya arrangeres enlignende leir med romfartsteknologi i sentrum, nemlig
Space Camp Andøya. Og i Bergen holdes Bio Med Camphvor biologi og medisin er
tema.

Utdanningsminister Kristin
Clemet har nylig satt ned etutvalg som skal vurdere kvalitetsvurdering og kvalitetsutvikling i grunnopplæringen.
Førsteamanuensis
Ingvild Holden (44) er
NTNUs bidrag i utvalget
som teller 16 hoder. Det yngste medlemmet er studenten

Martin Nielsen (21). Eldstemann er seniorrådgiver Tom
Veierød (65). Alderssnittet
på alle disse kvalitetsmenneskene er 50 år, og da er det
ikke så overraskende at det
er nettopp direktør for skoleetaten i Oslo, Astrid Søgnen (50), som er plukket ut
til å være utvalgsleder.

Studentrabatt på buss
forsvinnerStudenter over tretti år kan
miste all rabatt på bussen i
Trondheim. Årsaken er atfylkeskommunen ikke får

ekstratilskudd til økte rabatter for studenter, melder
NRK Sør-Trøndelag.

UNIVERSITETSAVISA NR. 7 – 14. MAI 2002

19

innblikk

Jakten på
Primula vulgaris

fra biblioteket

I denne spalten vil vi i tidaframover gi deg tips og rådom hvordan du får mest glede og
nytte av ditt universitetsbibliotek.

Litt om emneportaler på web
Søker du på «Diabetes» på søkemaskinen Google, får duover tre millioner vevsider. Stolt sier du til andre: «Seså mye det er». Så er det en som sier: «Har du egentlig bruk for alt dette? Det er vel noen få sider, og debeste du er ute etter, ikke tre millioner?». En treffmengde på tre millioner vevsider er ingen triumf,
det er bortkastet tid hvis man må gå igjennom alt
sammen.
Heldigvis er det mange som har som arbeid, hobby
eller kall å sjekke gode websider og så samle dem ioversikter, webkataloger og emneportaler. En delav disse portalene er blant de mest populære og
eldste tjenestene på web. Her er en liten oversikt over en del gode, internasjonale emneportaler:

Yahoo!, http://www.yahoo.com er en
av de eldste og største emneportalene. Den ble
startet av David Filo og Jerry Yang i 1994 for å
holde orden på deres egne vevsider. Yahoo vokser
ved at redaktørene velger ut steder, men også ved at
brukere selv foreslår steder. Det siste gir en risiko forat kvaliteten på stedene ikke blir så god som ønsket,
det kan bli en skjevhet i utvalget.

ODP Open Directory Project, http://www.dmoz.org/

Primula vulgaris/kusymre. I gamle dager ble den vakre vårblomsten plukket i buketter og solgt på Torget i
Trondheim.
FOTO: SYNNØVE RESSEM

Hva er det som får
kvinner, barn og
voksne mannfolk
ut på farten en
vakker maimorgenfor å reise milevis
etter en blomst?
Vi hadde hørt at det skulle finnes en sjelden forekomst av viltvoksende primula på Fosen etsted. Nå har vi fått syn for sagn.
Lørdag 4. mai slo vi følge med
Botanisk forening på vårtur.

Anført av professor Dag-IngeØien ved Institutt for naturhistorie dro ferden rakt mot bevaringsområdet Velta i Stadsbygd.
Innimellom blåveis, kvitveis og
blå fioler dukket den plutselig
opp: Lysende gule tuer og tepper av Primula vulgaris, eller
kusymre på godt norsk. Planten
er godt kjent nedover vestlandskysten, men forekomsten i
Stadsbygd er den nest nordligste
i landet. – Det er også uvanlig at
den vokser sammen med blåveis,
forteller Øien.
Turgruppa som var ute denne
lørdagen, bestod av en blanding
av hovedfagsstudenter og botanikere. Men foreningen har ogsåplass for glade amatører. Trøndelagsavdelingen av Norsk Botanisk Forening har som formål åvære bindeledd mellom folk som
er interessert i botanikk, og har
140 medlemmer. Den er aktiv
hele året med foredrag, diverse
aktivitetstilbud og temakvelder
i vinterhalvåret og feltekskursjoner i den grønne årstida. Neste planlagte tur skal dreie seg
om orkideer. Og 9. juni er det«Villblomstens dag» som skal
avvikles med en rekke arrangementer. Foreninga har egenhjemmeside på web: http://www.
nhm.uio.no/botanisk/nbf/SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

minner om Yahoo! i struktur. Den utvikles av frivillige redaktører
som samler og indekserer vevsidene. Resultatet er verdens største samling av evaluerte webressuser: Over 3.3 millioner indekserte vevsider, ca 45 600 redaktører og nesten 400 000 kategorier. Fordelene med måten ODP er organisert på, er at det blir
mange indekserte vevsider. Ulempen er at de enkelte redaktører
kan ha egne synspunkter på godt og dårlig. ODP lar andre tjenester bruke katalogen som grunnlag for egne emneportaler.
Blant disse er Netscape, HotBot og Google. Men jeg vil anbefaleå bruke ODP på den originale hjemmesiden for å få med deseneste oppdateringene.

Resource Discovery Network, RDN. Under Electronic
Libraries, eLib programmet i UK er det laget en rekke høykvalitets emneportaler i forskjellige fagområder: EEVL i ingeniørfag,
HUMBUL i humaniora, SOSIG i samfunnsfag, for å nevne noen.
Oversikt over disse finnes på RDNs hjemmeside: http://www.
rdn.ac.uk/, i tillegg finnes lenker til flere andre gode internettressurser. Faglig sett er dette en av de beste emneportalene som
finnes.
ABOUT, http://www.about.com/ faller litt utenfor den klassiske definisjonen av emneportal, siden det er en blanding av
pekere, artikler, nyhetsbrev og annet, og de forskjellige sidene av
tjenesten går over i hverandre. Det betyr ikke at tjenesten er dårlig, tvert imot er mange av delportalene av meget høy kvalitet.
Hvis man vil kontrollere tvilsom informasjon er dette et av debeste stedene. About er en av de store webkatalogene, med omlag
én million vevsteder.

Encyclopædia Britannica, http://www.britannica.
com/ har en liten men god emnekatalog som en del av sitt vevtilbud, og med direkte pekere til vevsteder fra artikler i selve EB.
Emneportalen er lagt ut som en separat database og er åpen foralle. Det er en mindre database enn de foregående med ca 200 000
sider.

Argus Clearinghouse, http://www.clearinghouse.net/
er en liten portal med et utvalg av emneoversikter. Dekker ikke alleemner, men det er godt evaluerte steder.

The WWW Virtual Library, http://vlib.org/ er en gammel
tjeneste. Tanken bak var å organisere internettjenester i et stortvirtuelt bibliotek. Forskjellige institusjoner fikk ansvar for hvert
sitt emne, emnekatalogen i adressen er bare en sentral tjeneste.
Siden dette er et desentralisert prosjekt kan kvaliteten på hvordan de forskjellige emnene er behandlet variere meget.
De aller yngste setter også pris på botanikkturer, ikke
minst når det er tid for matpakke. FOTO: SYNNØVE RESSEM

Librarians' Index to the Internet, http://lii.org/ er enliten (ca 10 000), men meget godt indeksert katalog over omfattende vevkataloger og databaser på web, fordelt på 4500 emner.
Basen kan søkes via meny, ved å bla i emne-områdene alfabetisk
og ved å søke direkte i fritekst i beskrivelsen av vevstedene. Dener regnet som en av de beste inngangene til «den usynlige veven».
Førstebibliotekar Even Flood

Noen leter blomster, Askild Hågensen (6) er mer interessert i snegler.
FOTO: SYNNØVE RESSEM

Side 19 — Svart Cyan Magenta Gul

Velta i Statsbygd er et av få områder som er besluttet bevaringsverdig etter kommunalt vedtak, og har
blant annet Norges nest nordligste forekomst av
kusymre. Professor Dag-Inge Øien har kartlagt floraen i området.
FOTO: SYNNØVE RESSEM

baksida«Även om man inte har så mycket att komma med skapar förkortningar en känsla av utvaldhet och upphöjd
intelligens. Det är som om känslan av intellektuell kapacitet är omvänt proportionell mot antalet invigda.»
Doktorand Mattias Öberg i Dagens forskning nr. 8-02 har sett seg lei på de mystiske forkortelsene som forskere elsker.

En real Bjørn
Zoologisk institutt har fått en
utstoppet brunbjørn som de vil
plassere som et godt synlig «fyrtårn» i Realfagbygget. Av hensyn til bjørnens ve og vel skal
dyret plasseres inne i glassmonter for å hindre støv og ødeleggelser. «Preparatet er naturligvis av ypperste kvalitet – somzoologer ønsker vi ikke en lurvete, skabbet pelshaug stående»,
heter det i et et brev fra zoologene til Teknisk avdeling.

Men hva med oss da, Kavli?
Nylig donerte den norsk-amerikanske fabrikkeieren Fred
Kavli 7,5 millioner dollar – 65
millioner kroner – til Institutefor Theoretical Physics ved
University of California i Santa Barbara, og giveren har
antydet at det med tida kan bli
mer. Tidligere har samme universitet fått både professoraterog og fondsmidler for atskillige
millioner fra den gavmildefabrikkeier.
Den nå 75 år gamle Fred
Kavli ble siv.ing. i teoretisk

fysikk fra NTH i 1955. Han satte straks kursen over Atlanteren, og i 1958 etablerte han etsærdeles lønnsomt firma i Los
Angeles, Kavlico, som i dag produserer spesialkomponenter til
fly, biler og industri. Han solgte bedriften i 2000, og bruker
nå pengene til å styrke amerikansk vitenskap.
Noe å tenke på, rektor og
fysiker Eivind Hiis Hauge? Påtide med et kjapt alumnifremstøt på andre siden av dammen, kanskje?

Skal du besøke studentutvalget på
Dragvoll, vil vi nesten anbefale atdu venter til høstsemesteret...

Spansk frekkis
Universitetet i Barcelona må
enten bla opp 3,5 millioner kroner, eller møte i retten for en
gedigen publiseringstabbe. Etsvensk-britisk firma som gir ut
digitale, vitenskapelige bøker,oppdaget nylig at én av deres
utgivelser var blitt lagt ut på
nettsidene til det spanske universitetet. 80 000 studenter og
ansatte hadde tilgang til boka i
PDF-format. Men universitetet
hadde ikke inngått noen avtale
med firmaet om slik publisering.
Sannsynligvis har en ansatt
eller student kjøpt én lisens og
valgt å dele med sine 80 000 kolleger. Etter at pengekravet kom,ble imidlertid boka fjernet fra
biblioteksidene til universitetet
i Barcelona, skriver den svenske
avisa Dagens Forskning.

Generalsekretær
Professor emeritus ved Zoologisk institutt, Yngve Espmark,er ansatt som generalsekretær
ved Det Kongelige Norske
Videnskapers Selskab. Tilsettingen gjelder til 2008.

– Jentene er rett og slett ikke
interessert i datamaskinene. Jentene orienterer seg mot mål,sammenhenger og helhet, mot
problemer som skal løses, og mot
mennesker og følelser.
Det sa forskerne Bente Rasmussen og Tove Håpnes til Universitetsavisa den 14. mai 1992,
som en av forklaringene på at det
var plent umulig å få opp jenteandelen på Elektro og data-fakultetet ved NTH. Den sto bomfast på

Dette er et eksempel på brunbjørn.
Den nye Realfagbygg-bjørnen oppholder seg for tida på Byneset og
var ikke tilgjengelig for fotografering.

Nok en aksjon
Rimeligere fly til London, håper
stipendiaten Amund Tveit på.
Han står bak Aksjon for Lavprisfly til Trøndelag. Aksjonen
skal påvirke Ryanair til å etablere en rute fra Ørlandet til
London. Tveit tror at en slik flyrute kan øke næringsvirksomheten i Trondheimsregionen.

NTNU-professor Ivar Svare tok dette bildet på Gamle Fysikk i 1953, da
han selv var ung student. Fred Kavli sitter med hånden for munn påannen rad. På første sitter Tor Hagfors som siden ble professor ved NTH.

Øremerket

Professor John S. Newman fra UC Berkeley ble tildelt Onsagermedaljen etter en forelesning i Realfagbygget mandag 29. april.

Ti nye professorater er øremerket kvinner ved våre fire universiteter fra høsten av. NTNU
har fått tildelt tre av dem, og
departementet lover å ikke legge føringer på universitetenesinterne tildeling av stillingene.

ti prosent, uansett bestrebelser.
(Og noen år seinere var den nedei seks prosent.)
Rasmussen og Håpnes konkluderte med at mannsdominansen i NTHs datamiljø var sterk, og
at det var liten grunn til optimisme med hensyn til å øke kvinneandelen. Ikke desto mindre: I
dag er mer enn 30 prosent av desom studerer kommunikasjonsteknologi eller datateknikk ved
NTNU, jenter!

Heder til Onsagerprofessor
For å ære minnet til Lars
Onsager er det hvert år siden
1993 blitt delt ut et gjesteprofessorat ved NTNU. Onsager
begynte ved Norges tekniske
høgskole som 16-åring i 1920,
og som ung sivilingeniør
utviklet han teorier om irreversibel termodynamikk, somskaffet ham nobelprisen i kjemi førti år senere, i 1968. Hanjobbet da i USA og var amerikansk statsborger. Onsager
ble utnevnt til æresdoktor ved
NTH under 50-års-jubileet i1960, og døde i 1976.

foreleser er professor Frank
H. Stillinger fra Departmentof Chemistry, Princeton University. Foredraget vil bli holdt
i september. Begge gjester
mottar et hedersbevis i form
av en spesialdesignet Onsager-medalje. Newman mottok
sin medalje etter en forelesning i Realfagbygget 29. april.
Temaet for forelesningen var
Transport Measurements inElectrochemical Systems.

I år ble gjesteprofessoratet tildelt John S. Newman. Han er
professor i elektrokjemi ved
Department of Chemical Engineering, University of California. Newman regnes for åvære den som har bidratt
mest til å videreutvikle Onsagers nobelprisbelønte teorier.
Videre er han kjent som forfatter av boka Electrochemical Systems, som benyttes av
elektrokjemikere verden over.
Like årvisst som tildelingen
av Onsagerprofessoratet, blir
en prominent gjesteforeleser
invitert til å holde et foredragi Trondheim. Årets Onsager-Årets Onsagerprofessor, John S.
Newman fra UC Berkeley.
FOTO SYNNØVE RESSEM

Utgis av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Distribueres i 13 000 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.
REDAKTØR: Jan Erik Kaarø
REDAKSJONSSEKRETÆR: Lisa Olstad
ANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Kolbjørn Skarpnes
TRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

Side 20 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no

på sidenDrittpost
Jeg samler på dårlig nytt. I enperm på kontoret plasserer jeg
utskrifter av sure, klagende, hissige og utskjellende e-poster. Det
hender jeg tar permen fram og
koser meg masochistisk over sanseløst synsende skyllebøtter –understreket med tre utropstegn!!! Noen få, sensurerte eksempler:• «Jag har bett Dig tidligare om
detta och nu är jag rent ut sagt
förbannad...»• «Denne høyst usaklige, dels feilaktige og tendensiørse uthengingen ville i andre deler av
arbeidslivet ført til en skriftlig
advarsel, kanskje avskjedigelse,
av involverte parter.»• «Jeg synes ærlig talt det fårvære grenser for å villede leserneog gi spesielle signaler!»• «Jeg synes deres ntnu.no-sider
blir bare verre og verre! Kan dereikke lage noe bedre enn et bilde
av en dust med 30 bøker stabelet
oppe på hodet?! haha».
Her er det mange oratoriske tips
å hente til alle de giftige meldingene jeg selv slynger ut overdem som fortjener det. (Og det er
ikke få!) En e-post som gir den
gode, varme følelsen nederst i
mellomgolvet, skal skrives i spydig affekt og uten filter. Da sitter'n. Er det et datasystem som
ikke virker, et klosett som mangler tørkepapir eller en prosjektsøknad som er avslått så er det
om å gjøre å tømme seg – fort!!!
Selv har jeg en jobb som gjør
at jeg mottar mye e-post hver dag.
Jeg kjenner meg igjen i den engelske undersøkelsen som viste aten gjennomsittlig mellomlederbruker 27 minutter hver morgenpå å sortere e-post. Når jeg ved
lunsjtider har kjempet meg
gjennom all søppelpost (reklame),farlig viruspost og seriøse henvendelser, sitter jeg ofte igjen med
en del drittpost. Avsenderne er
de hellig indignerte. Den motsatte ytterligheten – rosposten – erbortimot fraværende.
Nå er det selvfølgelig en vag
mulighet for at jeg fortjener minst
én daglig overhøvling, men den
tanken har også streifet meg at vi
NTNU-ere mangler roskompetanse. For jeg tror det er flere av
oss i universitetsverden som får
gjennomgå. I siste nummer av
internavisa for Universitetet i
Tromsø, «Tromsøflaket», leser jeg
for eksempel om Teknisk avdeling ved UiTø som har fått førti
sure og spydige e-poster på grunn
av en stengt vei på universitetsområdet.
Fortjent eller ufortjent – hvis
du må starte hver morgen med å
svelge en porsjon digital dritt, så
kan det være at det gjør noe med
humøret ditt. Hvis du ikke harlykkepiller i kontorskuffen, blir
du kanskje selv sur. De fleste av
oss universitetsansatte lever jo i
en Problembasert hverdag og forteller gjerne om det. Slikt skaper
kultur på en arbeidsplass. Sur
kultur. Personlig setter jeg min
lit til at teknikerne blant oss
snart skaffer meg et nytt e-postfilter; et drittpostfilter.