2017. SZEPTEMBER

125. szám

KIZUNA 絆 きずな
A Magyar–Japán Baráti Társaság (MJBT) hírlevele

30 ÉVES A MAGYAR-JAPÁN BARÁTI TÁRSASÁG
Örömmel jelentjük, hogy Társaságunk idén ünnepli 30. születésnapját. Ebből az alkalomból
nagyszabású rendezvénysorozattal készülünk idén őszre, amely egy születésnapi klubnappalkezdődik 2017. szeptember 15-én a Nemzetek Házában. Az esemény során beszélgetést tartunkaz MJBT alapításáról, történetéről, emlékezetesebb eseményeiről. A programra meghívunk több
alapító tagot is. A rendezvényen részt vesz továbbá Waseda Mika is, a Japánban egyetlen Magyartanszék vezetője és neves műfordító, aki a 20 éves Aicsi-Magyar Baráti Társaságról fog beszélni.
A jó hangulatról egy kis koncert gondoskodik majd Tanoue Marika, japán muzsikus jóvoltából.
Időpont: 2017. szeptember 15. péntek, 17:30
Helyszín: Nemzetek Háza (1062 Bp. Bajza u. 54. Magasföldszint 1.)

2. ÜNNEPI ESEMÉNY A 30. évforduló alkalmából:Időpont: 2017. október 2. hétfő, 14:00-16:00
Helyszín: Károli egyetem BTK díszterem, Bp. VIII. Reviczky u. 4/A I. emelet
Obana Eiicsi japán együttese - Kamisibai (papír bábszínház) bemutató és workshop
Program:
Akambo Bászan - Az én jó öreg feleségem
Neko hasiru - A macska futÓkami no daisippai - A farkas nagy balfogása
A magyar papír bábszínház is bemutatkozik, egy színdarabot ők is előadnak.
A belépés ingyenes, de előzetes regisztrációhoz kötött.

3. ÜNNEPI ESEMÉNY A 30. évforduló alkalmából:Időpont: 2017. október 7. szombat, 17:00
Helyszín: Erőművház, Bp. VII. Wesselényi u. 19. I. emelet
1

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Program:Obana Eiicsi japán együttese - Kamisibai (papír bábszínház) bemutató és workshop
Kame no enszoku - A teknősök piknik bulija
Daiku to neko - Az ács és a kóbor macskaÓkami no daisippai - A farkas nagy balfogása
A belépés díjtalan, de előzetes regisztrációhoz kötött!
Regisztrálni lehet 2017. augusztus 28-tól a név és az e-mail cím vagy a telefonszám megadásávala lipcsey.agnes@eromuvhaz.hu e-mail címen vagy hétköznap 8-17 óráig a 06-30-448-5119-es
telefonszámon!
4. ÜNNEPI ESEMÉNY A 30. évforduló alkalmából:Időpont: 2017. október 27. péntek 16:00--20:00
Helyszín: Néprajzi Múzeum, Bp. V. Kossuth tér 12. A Japán Alapítvánnyal közös szervezésben.
Megnyitó beszédet mond Kemecsi Lajos, a Néprajzi Múzeum Főigazgatója, illetve Őexcellenciája
Koszuge Dzsunicsi, Japán magyarországi rendkívüli és meghatalmazott nagykövete. Ezt követően
Vihar Judit, az MJBT elnöke kitüntetéseket nyújt át a 30 év alatt végzett munka elismeréseként.
A program során a résztvevők előadásokon és interaktív programokon is részt vehetnek: többek
között lesz haiku program Horii szenszei, a japán PEN club elnökhelyettese és Fudzsivara szenszei,a Jomiuri sinbun haiku rovatának vezetője közreműködésével, HAIGA kiállítás, valamint ikebanaprogram a Szoszenrjú iskola képviselőitől. Emellett fellép majd Hajdú Gabriella és Molnár Lilla,
akik megzenésített haikukat énekelnek Basho verseire, amelyet Takaku Keidzsiró samiszen
produkciója, illetve Goto Sota rock zenekarának előadása követ. A rendezvényt japán ételek és
italok kóstolása egészíti ki.

Japán Napok a Gyulakeszi Csigó malomban
Az ünnepségsorozatot megelőzően Bartunek Katalin és csapata, Bayer Ilona újságíró
vezetésével Társaságunk tagjai ezen a nyáron hétvégéken Japán Napokat tartottak. A rendkívül
sikeres eseményt meglátogatta őex. Koszuge Dzsunicsi nagykövet úr is. Társaságunk oklevéllel
jutalmazta a szervezők teljesítményét. Az esteken rendezett tombolajegyek árát, 100 ezer Ft-ot,
Bartunek Katalin felajánlotta Társaságunknak, amelyet ezúton is hálásan köszönünk!

22017. SZEPTEMBER

125. szám

Felhívás
Fotópályázat
A Magyar-Japán Baráti Társaság alapításának 30. évfordulóját - a számos rendezvény mellett képes formában is szeretnénk megünnepelni a Kizuna lapjain, amelyre ezúton a Tagságot ismeginvitáljuk. Amennyiben rendelkeznek az elmúlt 30 év során készült fényképekkel, amelyek
valamilyen módon kötődnek a Társaság tevékenységéhez, eseményeihez, régi és új tagjaihoz, ésazokat szívesen megosztanák a Társaság szélesebb közösségével, kérjük, küldjék el azokat
Horváth Alíz főszerkesztőnek (holiza5@gmail.com) november végéig. A beérkezett legjobb
képekből készült válogatást megjelentetjük a Kizuna decemberi számában!
HAIGA pályázat
A 30. évfordulóra tekintettel az MJBT HAIGA pályázatot hirdet, amelynek témája a két nép
barátsága. A haigákat október 5-ig lehet beküldeni elektronikus formában Vihar Judit e-mailcímére jvihar@gmail.com.
A haigákat csak úgy fogadjuk el, ha fényképre vagy festményre vannak a haikuk ráapplikálva.
A nyertes haigák kiállításra is kerülnek.

Társaságunk 30. jubileuma mellett idén ünnepli alapításának 20. évfordulóját az AicsiMagyarország Baráti Társaság, ennek kapcsán az alábbiakban közöljük Fudzsitani Nobujuki, aDenso Magyarország volt elnökének köszöntőjét.

Nagyon jó, Magyarország
1996. őszén szálltam le először a Ferihegyi repülőtéren. Az utazás célja az autóalkatrész-gyártó
európai üzem telephelyének kiválasztása volt.
Négy nyugat-európai ország, valamint Kelet-Európában Lengyelország és Csehországérintésével látogattam el Magyarországra. Akkor még ott tartottam, hogy hiába forgatom aföldgömböt, akkor sem tudom, hol találom ezt az országot. A beutazáshoz vízum kellett, és
meglepetésemre a repülőtér kapujában felfegyverzett katona őrködött. Kicsit félve léptem
magyar földre, nem tudtam, megvalósítható-e itt a termelő munka.
A termelési tevékenységhez elengedhetetlen a gördülékeny együttműködés a helyi
emberekkel. Erre figyelmeztettek idősebb kollégáim, mielőtt útnak indultam.
Az ország területe egynegyede Japánénak, lakossága pedig a tizede. A nép a történelem sorána nemzeti kisebbség viszontagságait is megtapasztalta. Az első benyomásaim alapján közeléreztem magamhoz ezt az ázsiai származású népet, amely megóvta ősi nyelvét, kultúráját, és32017. SZEPTEMBER

125. szám

valahol kicsit szégyenlős természetű. Beszélgetéseim során megtudtam, hogy ebben az országban
hangsúlyt helyeznek a csapatmunkára, ez megerősítette elhatározásomat.
A kormány és a helyi hivatalnok gondos támogatásának köszönhetően eldőlt az üzemépítés
helye Budapesttől 60 kilométerre délnyugat felé, Székesfehérváron.
Elhatároztam, hogy az Ipari Minisztérium sajtótájékoztatóján magyarul fogok beszédet
mondani, és a Nagojai Egyetemen tanuló Hedvig különórái után megvalósítottam ezt az
elhatározást. Máig emlékszem a pillanatra, amikor a "Kedvenc ételem a gulyásleves" mondatért
tapsot kaptam, és ez egy kis megnyugvást hozott az izgalomban. A Befektetési Hivatal vezetője
támogatott munkámban, vele máig is tartom a kapcsolatot.
Kiküldetésem 1998-tól három éven át tartott, ezalatt a családommal bejártuk az ország
különböző vidékeit, megismertük a történelmét, kultúráját, és kapcsolatba kerültünk számos
emberrel, ezáltal elmélyült az ország iránt érzett vonzalmam. A helyiek együttműködésének hála,a gyár kedvezően növekedett és mára elérte az ötezer fős létszámot. Azóta közel kétszáz
alkalommal szálltam le Budapest repülőterén és az utóbbi években már úgy érzem, mintha amásodik hazámba érkeznék.
Nagy örömömre szolgál, hogy az Aicsi-Magyarország Baráti Társaság tevékenysége a huszadikévébe lépett és kiemelt szerepet lát el a két ország közötti kapcsolat tovább mélyítésében.
Fudzsitani Nobujuki

Programajánló
Ismét kedvezményes vacsora a Fuji Étteremben!
Idén is megrendezzük az immár hagyományosnak mondható vacsoraestünket a Fuji japánétteremben. Októberi klubnapunkat ebben az étteremben tartjuk meg. A vacsoraest keretén belül
a Magyar-Japán Baráti Társaság tagjainak lehetőségük lesz megkóstolni a méltán világhírű japán
konyha remekeit. A Fuji japán étterem huszonöt éve Magyarország első számú és máig is egyetlen
igazi tradicionális japán étterme, amely többek között 2011-ben kiérdemelte Magyarország
Legjobb Ázsiai Top étterme címet, illetve 2008 és 2012 között elnyerte "Best of Budapest" díjat. A
legmagasabb fokú gasztronómiai élmény elérésének érdekében csak a legtisztább tengerekből,és mindig az évszaknak megfelelő alapanyagokból készült ételeket kínálják a vendégek számára.
Időpont: 2017. október 20. péntek 18:00
Helyszín: Fuji japán étterem (1025 Budapest Csatárka u. 54)
A menü kalkulálható ára: 3900 Ft + italfogyasztás
A menü ára a helyszínen fizetendő.
A terem befogadóképessége és a maximális létszám: 30 főJelentkezési határidő: 2017. október 8. (vasárnap)
Jelentkezés: Sági Attila (e-mail: attilasagi@yahoo.com), aki a jelentkezőknek visszajelzést is küld.
42017. SZEPTEMBER

125. szám

NOVEMBERTŐL ISMÉT „NÁLUNK... ÉS NÁLATOK?”Összehasonlítás, a hasonlóságok és ellentétek elmesélése, felismerése, megvitatása. A
beszélgetések során a szakma legkiemelkedőbb szakértői mondják el az adott témához fűzött
véleményüket, gondolataikat.
A havi klubnapok helyszíne a Nemzetek Háza (Budapest, VI. Bajza u. 54. földszint).
2017. november 17. 17:30
Beszélgetés WINTERMANTEL PÉTER japanológussal, a Nippon-babona - A magyar-japán
kapcsolatok története című könyv szerzőjével. A kötet a helyszínen kedvezményes áron leszmegvásárolható.

Beszámolók
Japán énekkar járt Gyulán
Az Aszobi no ki japán énekkar közel 40 tagja érkezett városunkba a budapesti HANI Alapítvány
támogatásával, hogy 6 napig a MAPON Gyulai Magyar-Japán Kulturális Egyesület és Alt Norbert
alpolgármester úr hathatós segítségével élvezhessék vendégszeretetünket.
Az Aszobi no ki (Játékos Fa) kórus számos tagja már nem először járt Magyarországon. Takagi
Keiko tanárnő, kórusvezető tízedik alkalommal hozta el diákjait és szüleiket Európa közepébe.
Idén, nagy örömünkre a városválasztást megkönnyítette a HANI Alapítvány jelenlegi elnöke,
Tordáné Hajabács Ilona, akinek javaslatára Gyulán töltötték el a gyakorlásra szánt közel egy hetet.
Az Alapítvány Hani Kjókóról kapta a nevét, aki a Japán Kodály Intézet alapítója volt. Az Intézetnekma már több ezer tagja van, akik akkor kerülhetnek be a tantestületébe, ha elvégezték a japánzenei főiskolát és két éven át tanultak a Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetemen. Történelmi
jelentőségű volt Hani Kjóko működése, ennek hála a japán gyerekek ittléte is, hiszen ilyen nagy
létszámban japán delegáció korábban csak néptáncosként mutatkozott be városunkban. A
vendégkar tisztahangú, szeretetreméltó, nyíltszívű, a magyar nyelv és kultúra iránt érdeklődő,fogékony, alázatos, elkötelezett és rendszerető japán tanulókból és tanítókból állt, akikelsősorban a Kodály-módszer hazájába érkeztek, hogy a Mester örökségét méltóképpen
5

2017. SZEPTEMBER

125. szám

tükrözzék és megköszönjék, mindannyiunknak utat mutatva, hogy itthon se feledjük el e szellemi
hungarikumot.
Ennek okán a délelőtti program minden nap énekkari próbával kezdődött, amelyben Perlaki
Attila tanár úr, az Erkel Ferenc Vegyeskar karnagya működött közre a Liszt Ferenc Zeneakadémián
végzett Kanno Kazumi tanárnő tolmácsolásában. Délutánonként pedig a teljes gyulai kirándulás
helyi menetét kézben tartó, megszervező Fodor György tanár úrral tekintették meg a város
nevezetességeit hol busszal, hol a népszerű kisvonattal, hol gyalogosan. Jártak a gyulai várban,
ahol Czene Ferenc és Árgyelán Adrienn mutatták be a solymászat hagyományát és a középkoriruhaviseletet. A résztvevők emellett meghallgatták az Almásy-kastély tárlatvezetésének rövidösszefoglalóját és Dombi Ildikó ügyvezető asszonynak köszönhetően bejuthattak a porcelánkiállításra is. Dombóvári Vanda – a Gyulai Várfürdő kommunikációs igazgatója – nagy lelkesedéssel
vette körbe az elsőként a termálmedencék mellett fellépő kórustagokat. A látogatáskor a fiatalok
megtapasztalhatták a magyar fürdőkultúra eltérő szokásrendszerét. A harmadik napon egyéb
vizekre eveztek, hiszen a Szanazugban szálltak hajóra, hogy a Fekete-Körös folyásirányávalellentétesen szemléljék a partszakaszt, majd pedig a Gyepes tanyán vettek részt egy esőáztatta,
de annál hangulatosabb, bográcsos paprikás krumplizásban, amelynek keretében a gyulai kolbászt
is megkóstolhatták. Esténként a Nicolae Bālcescu Román Gimnázium Kollégiuma örömünneptől
volt hangos, hiszen gyermekdalokat és táncokat tanulhattak a csoportkísérő gyulai diákokkal
együtt. A tánctanulásban vasárnap este érték el a csúcsot, amikor Horváth Péter táncpedagógus
és lelkes csapata magyar néptáncot oktatott játékos formában, amit természetesen a japánok
saját, hagyományos mozdulatsoraikkal viszonoztak több órán keresztül – egy nappal korábban
még egy kollégiumban megrendezett esküvőn ropták jukatában a jegyespár nagy örömére.
A magyar kultúra két ikonjának házában is járhattak japán vendégeink, hiszen szombat délután
Erkel szülőházának felújított tantermében énekeltek, vasárnap pedig – Kiss Andrea tanárnőnek ishála - Arany János nagyszalontai portáján adták elő a Nagyszalontai köszöntő c. dalt. A szalontai
református templomban zengő hangoknál csak a gyulai római és református templomokban
felcsendülő énekszó volt meghatóbb, több japán kislány szemében örömkönnyek jelentek meg az
Ave Maria eléneklésének megrendítő boldogságától. Ugyanilyen, életre szóló pillanatokat
jelentett a japán gyerekek találkozása a szalontai árvákkal. A feszültség és a nyelvi nehézségek
percek alatt elszálltak, közös futballmeccs, játszóház, fogócska és kölcsönös lélekajándékozás
során mutatták meg: a világ elsősorban emberekből áll és nem népekből. A kísérő szervezők,pedagógusok ezt a tézist az éppen ott állomásozó Kossuth Rádiónak is lenyilatkozták.
Az itt tartózkodás egy kuriózumnak számító, sikeres koncerttel, vastapssal és virágátadással,
valamint teakóstolással ért véget a belvárosi Harruckern téren, amelyet az érdeklődők a Gyulakult
rendezvénysorozat keretében, Kiss János rendezvényszervezőnek köszönhetően láthattak. Az
Aszobi no ki és az Erkel Ferenc Vegyeskar nagy találkozását egy kifogástalan hangulatú,
svédasztalos vacsora zárta, ahol megállapíthattuk, hogy 夢が見る事ではなく叶える事です,vagyis „Az álmok nem azért vannak, hogy nézzük azokat, hanem hogy valóra váltsuk.”6

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Fodor György szervező itt is köszönetet mond és háláját fejezi ki azoknak, akik segítettek aszervezésben és jelenlétükkel erkölcsileg, szellemileg vagy éppen anyagilag is támogatták e gyulai
csoda megvalósulását. Köszönet érte!

Solymászat a Gyulai várban Czene Ferenccel

Csokikóstolás, bonbon-fogyasztás a gyulai Kézműves cukrászdában

A lelkes énekkar éppen Sárdy Bánk zeneszerzővel találkozik

Hajókirándulás a Fehér- és Fekete-Körös összefolyásánál, aSzanazugban

7

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Az árvák meglátogatása Nagyszalontán

Néptánc-gyakorlás hajnalig Horváth Péterrel

A japán-magyar néptáncos csapat

Fodor György
MAPON elnök
8

2017. SZEPTEMBER

125. szám

MJBT-Szombathely
Az MJBT Szombathely 2017. október 7-én rendezi meg a 9. Japán napot, amelyhez fő
szponzorunk, a TDK finanszírozása mellett, SZMJV Önkormányzatától és a Japán alapítványtól isnyertünk támogatást. Hozzájárulásukat ezúton is köszönjük.
Mint már korábban is jeleztük, a programot idén is különleges témákkal gazdagítjuk.
Japánból várunk fotóművész vendégeket, akik a japán esküvő megörökítésének és a furiszode,azaz a lebegő ujjú kimonó szakszerű fényképezésének rejtelmeibe fogják beavatni a látogatókat.

Nagaoka Hidebumi show - Párizs

Eddig csak Párizsban volt ilyen show, így Szombathelynek nagy megtiszteltetés, hogy második
európai útjukat ide szervezték.
E különleges program mellett, természetesen a szokásos színkavalkáddal is készülünk. Leszgyermekzene, sportbemutatók (aikidó, kjúdó, dzsúdó, karate és kardvívás), legyezőtánc, éskülönféle foglalkozások (go, illatjáték, teaszertartás, kalligráfia, pólófestés, japán játékok, origami,bonszai, kagylódísz és dobócsillag készítés), amelyeken látogatóink kipróbálhatják
kézügyességüket, fantáziájukat és egyéb készségeiket.
Természetesen nem marad el a japán viseletbe öltözés lehetősége, illetve a japánfrizurakészítés sem, és a japán italok valamint a szusi megkóstolására is lehetőséget biztosítunk.
Előadásaink idén az Edo-kori utazás, a kardok, valamint az italok, a konyha, és a japán esküvők
világába kalauzolják az érdeklődőket.
Bízunk benne, hogy gazdag programkínálatunkban mindenki megtalálja a számára érdekeset,és sokakat üdvözölhetünk személyesen is rendezvényünkön!
Schmitt Csilla

9

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Origami Tagozat
Hirosima és Nagaszaki – nevük összeforrt az atombombával
Életem talán legmegrázóbb előadását 2017 júniusában hallottam a budapesti Károli
Egyetemen. Kadzsimoto Josiko az 1945. augusztus 6-i atombomba támadás túlélőjeként hosszúévek óta tart előadásokat a világ több országában. Magyarországra a budapesti Sziklakórház
Atombunker Múzeumban rendezett „Én lettem a halál, a világok pusztítója” című kiállítás
megnyitója kapcsán látogatott el.
A 86 éves hölgy az átélt borzalmakról, a túlélők szenvedéséről, a maradandó testi és lelki
sebekről, a társadalmi kirekesztettségről olyan részletességgel beszélt, hogy a teremben, a síricsöndben szinte tapintani lehetett a feszültséget és az együttérzést. Mindenkire mély hatást
gyakoroltak az elmondottak, voltak pillanatok, mikor a tolmács – Kiss Réka - sem tudottmegszólalni. Számomra tiszteletre méltó az elszántság és tartás, ahogy Kadzsimoto asszony
beszélt. A kemény tényeket látszólag érzelem nélkül mutatta be, de szuggesztivitása mindenkire
nagy hatással volt. 20 éve tart hasonló előadásokat, nemcsak felnőttek, hanem fiatalok részére is.
Üzenetét a világbéke fontosságáról és a leszerelésről így tudja közvetlenül átadni.
A következő idézet tömör összefoglalást ad az elhangzottakról:„ Az a lány, aki reggel voltam, délutánra elveszítette az emberi lelkét”

Fotók: Villányi Mariann
A fenti előadást origamis barátaimmal együtt hallgattuk és elhatároztuk, hogy az atombomba
támadás évfordulójához kapcsolódva megnézzük a Sziklakórház kiállítását is.
Évekkel ezelőtt személyesen is jártam Hirosimában, megnéztem a Béke Múzeumot, amelyben
a fennmaradt tárgyakon kívül apró origami darvakat is kiállítottak, amelyet Szaszaki Szadako
hajtogatott. Ő az a kislány, aki a támadás utóhatásaként 11 éves korában leukémiás lett. Ismerte10

2017. SZEPTEMBER

125. száma japán ezer origami daru legendáját, amely szerint, ha valaki ezeket meghajtogatja, akkor teljesül
a kívánsága. Bízva a gyógyulásban, a kórházban nagy szorgalommal készítette a papírdarukat,sajnos azonban csak 644-et sikerült meghajtogatnia. Iskolatársai készítették el a fennmaradókatés a kislány sírjára helyezték. Szadako szobra, kezében egy óriási origami daruval Hirosimában, a
Békeparkban látható, körülötte a világ minden tájáról érkező színes origami daru-füzérekkel.
Az origami daru mint szimbólum a Sziklakórház kiállításának utolsó termében is megjelenik. A
vitrinben látható Szaszaki Szadako apró madarai mellett az az origami daru is, amelyet 2016-ban
Barack Obama akkori amerikai elnök gyönyörű japán papírból hajtogatott, kifejezve a Japán és
USA közti megbékélést. A plafonon is színes papírdaruk emlékeztetnek a kiállítás üzenetére, abéke fontosságára.

Fotók: Sziklakórház
11

2017. SZEPTEMBER

125. szám

A Sziklakórházban tett látogatás előtt origamis társunk, Hernádi Hilda zongoraművész készített
egy origami daru kompozíciót, amelyet átadtunk a kiállítás helyszínén, erről az előtérben
készítettünk egy képet (magán a kiállításon saját fotót nem lehetett készíteni).

Fotók: Villányi Mariann
Az előadás és a kiállítás sajnos nagyon aktuális!
A hirosimai Béke Múzeumban (Hiroshima Peace Memorial Museum) én is láttam a béke óráját,amelyben két számláló található. A felső azt mutatja, hogy hány napja volt a hirosimai
atomtámadás. Az alsón az utolsó kísérleti atomrobbantás óta eltelt napok száma látható, amit az
elmúlt évek során sajnos többször újra kellett indítani, ahogy idén is, mivel 2017 szeptember
elején újabb robbantás történt, amelyet Magyarországon is kimutattak a műszerek.
Reméljük, hogy nem lesz szükség a békeóra újbóli beállítására!
Villányi Mariann
Japán bendzsóvirtuóz előadása
Ken Aoki, a világ talán legvirtuózabb bendzsósa a Magyar Kereskedelmi és Vendéglátóipari
Múzeumban lépett fel először Budapesten 2017 augusztusában. Elképesztő technikáját, érzékeny
muzikalitását és állandó jókedvét a kecskeméti közönség már 2013-ban megismerte.
A kecskeméti Jazzfőváros / Jazz Capital fesztivál kísérőprogramjaként rendezett előadáson
Mimi Blais, kanadai zongoraművész (akit a ragtime királynőjeként is említenek) és Ken Aoki ízelítőt
adtak a jazz sokszínűségéből. Nagyon élvezetes előadásokat hallhattunk!

12

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Fotók: Villányi Mariann

Ikebana Tagozat
Az ősz és a császári trón szimbóluma, a krizantém
Ó, Jamanaka!
Krizantémot ne szakíts:a víz illatos!
(Macuo Basó haikuja, Dr. Vihar Judit fordításában)A krizantém (japánul kiku, 菊) szerte a világon az
ősz szimbóluma, de Japánban sokkal nagyobb
jelentőséggel bír, hiszen egyben a császárság jelképe
is. Éppen ezért érdekes, hogy bár jelenleg körülbelül
350 krizantémféle nő vadon a szigetországban, ez
valószínűleg nem volt mindig így. A Manjósú
versgyűjteményben (i.sz. 759.), amely a kor
legjelentősebb lírai alkotásait foglalta csokorba, ésamelyben egyébként 157 féle különböző növény
bukkan fel, ugyanis egyáltalán nem említik akrizantémot. Nehezen elképzelhető, hogy a
Krizantém kiállítás Sindzsukuban.
természetet rajongásig szerető és egyébként igen jól
ismerő udvari nemesek kifelejtették volna ezt asokoldalú virágot az akkori idők legfontosabb irodalmi munkájából, sokkal valószínűbb, hogy akrizantém egyszerűen nem volt őshonos Japánban és csak a Nara kor után került be az országba.
Ezt alátámasztani látszik, hogy a Heian kori Kokinvakasúban (i.sz. 920. körül) már sok versben
megénekelték.
13

2017. SZEPTEMBER

125. szám

A legtöbb növény, amit ebben az időszakban Kínából importáltak elsősorban praktikus(gyógyászati) célokat szolgált, a krizantémot is egészséget megőrző és hosszú életet adó jellemzői
miatt termesztették. Virágát és levelét is fogyasztották, fűszerként és teaként is használtak,
gyulladás- és vérnyomáscsökkentő hatást tulajdonítottak neki. Az ún. kínai ehető krizantém(Chrysanthemum morifolium) a krizantémok családjának egyik alfaja, ami egész Kelet-Ázsiában
elterjedt és a mai napig fogyasztják. Japánban az ehető krizantémlevelet (Chrysanthemum
coronarium) Tokió vidékén sungikunak (春菊), azaz tavaszi krizantémnak nevezik, Ószaka vidékén
kikunának (菊菜), azaz krizantémzöldnek. Salátában nyersen is fogyasztják, de rendszerint egy
percig forró vízbe mártják – hosszasabb főzésnél megkeseredik. (Fontos azonban tudni, hogy análunk kapható díszkrizantémok teljesen más fajtához tartoznak, ezért semmi esetre se
kísérletezzünk a kertből szedett krizantém levelek fogyasztásával, mert mérgezőek lehetnek!)
Mivel a japán ősz sokkal enyhébb a magyarnál,
sokkal több a virág is: a krizantém nem olyan
egyeduralkodója az ősznek, mint nálunk. Nem istermészetes úton vált a japán ősz szimbólumává,
hanem uralkodói beavatkozással, ugyanis Gotoba
császár (1180 – 1239) nagyon szerette a krizantém
motívumot, ő volt az, aki megtette az uralkodó ház
címerének is. A krizantém címer azóta is császári jelkép,
a japán császári trónt is szokás „krizantém trónnak”
nevezni. A cseresznyevirágot az egész világon a japánlélek szimbólumának tekintik, a krizantém azonban
Krizantém címer a Meidzsi szentély egyik lámpásán.
Japán nemzeti egységét jelképezi. Nem véletlen, hogy ajapán útleveleken is a krizantém címer szerepel, mint nemzeti jelkép, vagy, hogy Ruth Benedictmára kultikussá vált kulturális antropológiai műve a japán népről a Krizantém és kard címet
viseli.
A kilencedik hónap kilencedik napja Japánban ünnepi alkalom, az ún. Csójó ünnep (重陽, szószerint „dupla jang”). A taoizmusban a páratlan számok nem számítanak túl szerencsésnek – túl
sok bennük a jang –, ezért a páratlan számú hónapok ugyanolyan sorszámú napjához (a harmadik
hónap harmadik napja, az ötödik hónap ötödik napja, a hetedik hónap hetedik napa) általábankötődik valamilyen népszokás, ami a balszerencsét hivatott elhárítani. A kilences szám a páratlan,
egyjegyű számok netovábbja, így a kilences duplázása különösen balszerencsésnek számít. A régi
holdnaptár szerinti kilencedik hónap a Gergely naptár szerinti októberre esik, azaz pontosan arra
az időszakra, amikor a krizantém is virágzik, ezért a Csójó másik neve Japánban Krizantém ünnep
(Kiku no szekku, 菊の節句). Régen ilyenkor a népszokás szerint krizantémmal díszítették a házatés olyan szakét ittak, amelybe előzetesen krizantém szirmokat áztattak, mára azonban már nem
sokan tartják ezt a szokást. Továbbra is rendeznek azonban krizantém fesztiválokat (kiku macuri,
菊まつり) és krizantém kiállításokat (kikkaten, 菊花展) az ország egész területén, ezeknek akiállításoknak a története egészen az Edo korig nyúlik vissza.

14

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Az Edo korban a leginkább értékelt fajta az Edo krizantém (edogiku, 江戸菊) volt, amelynek az
a legszembetűnőbb tulajdonsága, hogy a virág feje folyamatosan változtatja alakját. Ahogy avirágzat fejlődik, a szirmok elkezdenek visszahajlani és spirál alakban visszatekeredni a virág
közepe felé, ezzel rendetlen, kaotikus,
egyben mozgalmas összhatást teremtve. A
20. század megalomániája természetesen
elérte a krizantémnemesítőket is, így a
Meidzsi-Taisó korokban már a minél
nagyobb fejű virágokat tekintették alegszebbnek, egyetlen fej átmérője akár 30
cm is lehet. A krizantém-kiállítások
visszatérő vendége például a szenbonzaki(ezervirág), amikor egyetlen krizantémtőről
akár több száz virág is nő, amelyet bonyolult
alakzatokba rendeznek egy fém sablon
segítségével. A kiállításokon egyébként
sokszor krizantémbabákat (kiku nyingjó) is
Szenbonzaki. Ez egyetlen tő krizantém!
láthatunk, ennek a – szintén Edo kori –hagyománynak a lényege az, hogy a krizantémbokorból emberi alakokat formáznak, akáréletnagyságban is. A cseresznyevirágzás ünnepével ellentérben a krizantém fesztiválok nemelsősorban a természetes formákat, hanem a virágnemesítők művészetét ünneplik.
Azok számára, akik kedvet kaptak a krizantémneveléshez, jó hír, hogy bár azt talán nem
remélhetjük, hogy valaha is elérjük a japán krizantémtermesztők bonszai művészekkel vetekedő
szakmai hozzáértését, de a krizantém szépségében amatőr kertészként is könnyen
gyönyörködhetünk. A krizantémok között akadnak egynyáriak, évelők és félcserjék is, virágzatuk
lehet pompon, gömb, félgömb, sugár, ernyő, margaréta vagy pókvirágú, így mindenki könnyen
megtalálhatja a neki tetsző fajtát. Magyarországon is rengeteg féle krizantém kapható, a vágott
virág mellett kerti kiültetésre alkalmas vagy cserepes változatban is, a szivárvány minden színében.
Megfelelő gondozás mellett a krizantém évekig dísze lehet a kertnek vagy lakásnak, káprázatos
színekkel törve meg az őszi egyhangúságot.
Hajnal Krisztina

Gasztronómia
Recept Borsányi Klárától
Borsányi Klára, az MJBT Gasztronómia Tagozatának vezetője, augusztusban ismét nagy sikerű
nyári tábort tartott a Kerámiaparkban, ahol különféle japán tárgyakat és finomságokat készítettek,
mint például a népszerű polipos golyót, a takojakit. Klára így írt az eseményről:Ezzel a takojakival régi álmom vált valóra. Szeretek babrálni az agyaggal, sütő-főző edényeket
készítek, amióta megismerkedtem a korongozással. Szeretem kipróbálni a japán ételeket.
Oszakában kóstoltam először a takojakit, az utcán sütötték, finom illata volt, jól nézett ki, nagyon
ízlett.
Az egyik közgyűlésünkön bevallottam, hogy szeretnék úgy tudni japánul, hogy megértsem és le15

2017. SZEPTEMBER

125. számtudjam fordítani a japán ételek receptjeit. Másrészt szeretném elsajátítani e finomságok
elkészítését is úgy, hogy meg tudjam vele kínálni a barátaimat. Szeretném szépen tálalni a saját
készítésű tálkáimban és egyszer talán készítenék egy szakácskönyvet is a kedvenc receptjeimből.
A szakácskönyvre még egy kicsit várni kell, de már a saját készítésű tálon rajta van az étel és a fotó
is elkészült.
Az alábbiakban pedig fogadják szeretettel a takojaki receptjét:
Hozzávalók:
2 tojás (alaposan felverve)
1 bögre hideg víz, amelyben fel kell oldani 1 teáskanál dasi-port, és 2 teáskanál szójaszószt és egy
kis sót.
20 dkg átszitált liszt, amelybe beleöntjük a fentiek keverékét és félretesszük kb. 30 percre pihenni.
Addig elkészítjük a tölteléket:1 doboz konzerv polipról leöntjük az olajat, reszelünk egy marék káposztát, majd 2 zöldhagymát
felkarikázunk (szárával együtt) és a savanyított gyömbért apróra vágjuk.
A kiolajozott (speciális) forró sütő mélyedéseibe beleöntjük a palacsinta sűrűségű tésztánkat, amélyedésekbe beletesszük a kb. 1 cm-es polipdarabkákat és a tetejére szórjuk a tölteléket.
Amikor félig megsült, pálcikával körberajzoljuk a púposan megtelt gödröket és egy ügyes
mozdulattal megfordítjuk a "gombócokat", ügyelve, hogy a "felesleg" a mélyedésbe, a gombóc alá
kerüljön.
Időnként forgatunk a gombócokon, addig ismételjük a műveletet, amíg szép barnára sülnek és asütőnk is szép tiszta lesz.
Rácsra szedjük a takojakit, majd tálra rendezzük, öntünk a tetejére egy kis okonomi szószt,meghintjük aonori algával és bonito pehellyel és a legtetejére majonézt csorgatunk.
(Nem felejtettem ki a sütőport, nem szeretem az ízét, nem fontos beletenni!)
Igazán nem nehéz, ráadásul a takojakihoz szükséges speciális sütő már itthon is beszerezhető.
Érdemes kipróbálni.
Itadakimasz!

Fotó: Borsányi Klára
16

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Olvasnivaló
Edogava Ranpo: A napló
Pontosan a halálát követő hetedik éjjelen történt. Beléptem elhunyt öcsém szobájába, s ahátrahagyott írásait előszedve, magányosan elmerültem a gondolataimban.
Még nem szállt le teljesen az éj, de a könnytől áztatott ház már egészen elcsendesült.
Valahonnan a távolból szomorkásan csengve hallatszott az árusok kiabálása, mint valamilyen
modern színdarab. Gyerekkorom rég elfeledett, mély érzései lettek úrrá rajtam, s egyszer csak
fellapoztam az öcsém ott heverő naplóját.
Akárhányszor csak rápillantottam erre a naplóra, mindig sajnálattal gondoltam vissza húszévesöcsémre, aki úgy hagyta itt ezt a világot, hogy valószínűleg még a szerelmet sem ismerte meg.
Öcsém félénk volt, s barátai is alig voltak, így hát sokat időzött a szobájába zárkózva. Ezen
jellemvonása vékony tollal írt, részletes naplójából is jól kivehető. A naplójában gyerekesen, derendkívüli őszinteséggel írt az emberi élettel szembeni kétségeiről, a hittel kapcsolatos aggályairól,
vagyis olyan, úgyszólván fiatalkori gondokról, melyeket az ő korában mindenki megtapasztal.
Ahogy egyesével lapoztam az oldalakat, úgy éreztem, mintha csak saját magam múltbéli alakját
látnám. Akárhová is pillantottam ezeken az oldalakon, úgy tűnt, mintha a leírt szövegek mögül azöcsém figyelne engem, a galambéhoz hasonló, félénk szemeivel.
Elmerültem a gondolataimba, de amikor eljutottam az olvasásban a március kilencedikei
részhez, olyasvalami ütötte meg a szememet, melynek hatására önkéntelenül halkan
felkiáltottam. A napló ártatlan szövegében ugyanis először tűnt fel egy pompás női név. Abban arovatban pedig, ahová az Elküldött levelek felirat volt nyomtatva, ez állt: „Kitagava Jukie(levelezőlap)”. Jukie egy általam is jól ismert, fiatal, szép lány volt, egy velünk távoli rokonságban
álló családból.
Lehetséges tehát, hogy az öcsém Jukiébe volt szerelmes – hirtelen ilyen érzésem támadt.
Miközben egyfajta könnyed borzongás futott végig rajtam, tovább olvastam, de bizakodóelőérzetemmel ellentétben, a napló főszövegében egyáltalán nem szerepelt Jukie neve. Ám akövetkező nap „Fogadott levelek” rovatában szerepelt a „Kitagava Jukie (levelezőlap)” felirat, ésaz azt követő néhány nap Fogadott levelek és Elküldött levelek rovataiba egyaránt be volt jegyezvea Jukie név. Az elküldött levelek bejegyzései március 9-étől május 21-éig, a fogadott levelek
bejegyzései pedig ugyanekkortól kezdve május 17-éig folytatódnak, tehát mindkettő csak rövid
ideig, kevesebb, mint három hónapig tartott, és ezután egészen októberig – amikorra már annyiraelőrehaladott öcsém betegsége, hogy már nem volt képes tollat fogni –, egyszer sem jött elő Jukie
neve, még az öcsém végakaratának is nevezhető utolsó oldalon se.
Ha összeszámoljuk, ő csupán nyolcszor, Jukie pedig csak tízszer küldött levelet, ráadásul hamegnézzük, hogy mind az ő, mind Jukie írásaihoz, mindenhová az van feltüntetve, hogy
„levelezőlap”, arra sem gondolhatunk, hogy ezeknek olyasféle tartalmuk lett volna, amelyet más
17

2017. SZEPTEMBER

125. szám

nem olvashatott. Továbbá, ha a napló egészének stílusát nézzük, arra sem gondolhatunk, hogy azöcsém szándékosan nem jegyezte volna fel, ha a valóságban ennél több történt volna.
Se megnyugvásnak, se csalódásnak nem nevezhető érzések közepette csuktam be a naplót.
Szomorúnak éreztem magam, amikor arra gondoltam, hogy az öcsém mégis csak úgy halt meg,hogy nem ismerte meg a szerelmet.
Ahogy egyszer csak felemeltem és az asztal tetejére vetettem a pillantásomat, észrevettem,
hogy ott áll az öcsém kedvenc levéltartó dobozkája. Életében ebben tárolta a legfontosabb
tárgyait – vajon nem találok ebben a régies, domború fémszórásos képpel díszített dobozkában
valamit, ami megnyugtatná magányos lelkemet? Ilyesfajta kíváncsiságtól vezérelve, mit sem
sejtve kinyitottam a dobozkát.
A dobozban mindenféle olyan iratok voltak, amelyeknek nincs közük ehhez a történethez, dea doboz legaljából – hát mégis igazam volt! – előkerült tizenegy darab képeslap, a Jukiétól érkező
képeslapok, rendkívül gondosan fehér papírba csomagolva. Ha nem a szerelmétől érkeztek volna,mégis ki rakta volna ilyen gondosan a leveles dobozka aljába őket?
Hirtelen nyugtalan lettem, s elkezdtem egymás után sorra venni a tizenegy képeslapot. Kezem,
melyben a lapokat tartottam, egy bizonyos érzés miatt még különös remegésbe is kezdett.
Mégis miről lehet itt szó? Hisz egyik képeslap szövegéből sem, de még a sorok között sem
fedezhető fel semmi, ami egy szerelmeslevél érzetét keltené.
Akkor lehetséges volna az, hogy az öcsém, félénk természetéből kifolyólag, meg se próbálta
felfedni a szíve mélyén rejlő érzelmeket, csupán gondosan, mintegy amulettként őrizte azt anéhány, különösebb értelemmel nem bíró képeslapot, melyet a számára kedves hölgy küldött, ssajnálatos módon ez volt egyetlen vigasza? És végezetül ezzel a viszonzatlan érzéssel a szívében
távozott a másvilágra?
Magam elé vettem a Jukiétől érkezett képeslapokat, és mindenféle gondolatokba mélyedtem,
egyikbe a másik után. De… mégis mit jelentsen ez? Kis idő múlva felfigyeltem valamire. Öcsém
naplójában csak tíz Jukiétől származó levél van feljegyezve – erre azért emlékszem, mert az imént
megszámoltam őket –, itt előttem mégis tizenegy képeslap áll. Az utolsón május 25-ei dátum
szerepel. Olybá tűnik, az aznapi naplóbejegyzés „Fogadott levelek” rovatában nem szerepelt Jukie
neve. Nem tudtam megállni, hogy ne vegyem elő ismét a naplót, s ne nézzem meg a május 25-ei
bejegyzést.
És ekkor rájöttem arra, hogy egy fontos dolog elkerülte a figyelmemet. Igaz, hogy azon a napona „Fogadott levelek” rovat üresen volt hagyva, de a főszövegben az alábbi sorok szerepeltek:„Az utolsó levelemre válaszul J-től képeslap érkezett. Csalódás. Túlságosan gyáva voltam. Most
már nem tudom visszacsinálni a dolgot. Jaj.”A J kétségkívül a Jukie név kezdőbetűje. Rajta kívül biztos nem volt más olyan ismerőse, akinek
ugyanezzel a betűvel kezdődne a neve. De mégis mit jelentenek ezek a sorok? A napló szerint azöcsém folyamatosan lapokat küldött Jukie címére. Az nem lehet, hogy a lapokra szerelmeslevelet
írt volna. Elképzelhető lenne, hogy küldött neki egy borítékba zárt levelet – talán ez lehetett az az
18

2017. SZEPTEMBER

125. szám

utolsó levél –, amelyet nem jegyzett fel a naplóba? És akkor arra válaszul érkezett volna ez ajelentéktelen képeslap? Világos: ha azt nézzük, hogy azután részéről és Jukie részéről isfélbeszakadt a levelezés, ez is elképzelhető lehet.
De még ha erről is lenne szó; még ha Jukie utolsó lapjának szövege elutasító értelmű is lettvolna, túlságosan furcsa ez az egész. Hiszen ezekben a szövegekben csak annyi áll gyönyörű
kézírással, hogy jobbulást kíván (ekkoriban az öcsém már a betegágyát nyomta). Valamint
elképzelhetetlen, hogy az öcsém, aki olyan alaposan feljegyezte a fogadott és küldött leveleket,
ha küldött volna a nyolc képeslapon kívül egy borítékba zárt levelet is, azt ne jegyezte volna fel.
Hát akkor mégis mit jelent az, hogy „csalódás” és a többi? Ilyen módon gondolkodtam
mindenféléről, s arra jutottam, hogy van valami, ami nem akar összeállni; van itt valamilyen titok,
melyet csupán a felszínen lévő tények alapján nem lehet megfejteni.
Lehet, hogy ezt az egészet elhunyt öcsém hátrahagyott titkaként kellett volna kezelni. De
valami okból kifolyólag volt egy olyan tulajdonságom, hogy ha egy kicsit is gyanús ügybe ütköztem,
nem álltam meg, hogy ne derítsem ki az igazat; pont, mint egy nyomozó, aki egy bűntény nyomait
kutatja. Ráadásul ebben az esetben nemcsak arról volt szó, hogy a rejtély az adott személy által
örökre megoldatlan marad, hanem a tények állásának a saját személyes ügyeimhez is fontos közevolt, ezért a korábbinál még egy fokkal erősebben ragadott magával a nyomozószenvedély.
Úgy belemerültem a rejtély megfejtésébe, mintha már el is felejtettem volna a fájdalmat, amitöcsém halála miatt éreztem. Újra meg újra átolvastam a naplót. Öcsém összes egyéb irományát
is mind előszedtem és átkutattam, ám semmilyen szerelemre utaló feljegyzést nem találtam. Ha
belegondolok, az öcsém módfelett szégyellős volt, és felettébb elővigyázatos, ezért bármennyit
is kerestem volna, lehetetlen volt, hogy ilyesmi maradt volna hátra utána.
Mégis belevetettem magam ennek a rejtélynek a megfejtésébe, mely nyilvánvalóan
megoldhatatlannak tűnt. Még azt is elfelejtettem, milyen későre jár már. Sok idő telt el.
Végül, számos hasztalan erőfeszítés után, egyszer csak elkezdtem gyanúsnak találni azokat adátumokat, melyeken öcsém lapokat küldött. A napló feljegyzései alapján az alábbi sorrend álltfel.
Március: 9-e, 12-e, 15-e, 22-eÁprilis: 5-e, 25-e
Május: 15-e, 21-e
Nem mondanak ezek a dátumok valahogy ellent egy szerelmes ember lelkiállapotának? Még
ha nem is szerelmeslevelekről beszélünk, nem furcsa az, hogy egyre távolságtartóbbak azüzenetek, melyeket valaki a szívének kedves hölgynek küld? Ha ezt összevetjük Jukie lapjainak
keltezésével, még inkább szembetűnik ez a különösség.
Március: 10-e, 13-a, 17-e, 23-aÁprilis: 6-a, 14-e, 18-a, 26-a
Május: 3-a, 17-e, 25-e
192017. SZEPTEMBER

125. szám

Azt láthatjuk, hogy Jukie azonkívül, hogy az öcsém minden egyes lapjára (mindegyiken
valamilyen jelentéktelen szöveg állt) válaszolt, saját maga is kezdeményezett levelezést, április
14-én, 18-án és május 3-án, tehát legalább háromszor. Ha az öcsém szerelmes volt a lányba, vajon
miért mulasztotta el a válaszadást erre a három levélre? Ha a napló szövegét is figyelembe
vesszük, nem túlságosan természetellenes ez? A napló szerint akkortájt az öcsém nem utazott el,és még nem is volt annyira beteg, hogy ne tudott volna tollat ragadni. Aztán azt is különösnek
találhatjuk, hogy Jukie – habár jelentéktelen szövegekről volt szó – egy fiatal férfival váltott oly
gyakran leveleket. És mégis mit jelentsen az, hogy május 25-e után mindkét fél oldaláról hirtelen
abbamaradnak a levelek, mintha csak összebeszéltek volna?
Így gondolkodván, ha megnézzük az öcsém lapjain szereplő dátumokat, úgy tűnhet, mintha
azok valamiféle jelentéssel bírnának. Lehetséges volna, hogy titkosírással írta a szerelmeslevelét?
És lehet, hogy a lapok keltezése alkotja a titkos szöveget? Az öcsém kedvelte a titkokat, ebből atulajdonságából ítélve egyáltalán nem volt ez lehetetlen.
Sorra próbálgattam, a dátumok számjegyei nem fejeznek-e ki valamiféle betűsort, például az
irohát, az a-i-u-e-o-t vagy az ábécét. Szerencsémre vagy épp balszerencsémre, volt némi
tapasztalatom a kódfejtésben.
Nos, ehhez mit szólnak. A március 9-e az ábécé kilencedik betűjének, az I-nek, míg a 12-e a
tizenkettedik betűnek, az L-nek felel meg; hisz ha így összeolvassuk, a nyolc dátum azt adja ki,hogy I LOVE YOU! Jaj, micsoda gyerekes, és mégis egyszerre micsoda állhatatos szerelmeslevél
ez! Az öcsém kerek három hónapot áldozott arra, hogy közölje ezt a rövid mondatot: „szeretlek”.
Valósággal hihetetlen történet. De én jól ismertem öcsém különös jellemvonásait, így számomra
elképzelhetetlen volt, hogy ez csak véletlen egybeesés legyen.
Ekképpen találgattam, és minden világos lett. Rájöttem, mi a „csalódás” szó jelentése. Miutánöcsém elküldte az utolsó, az U betűnek megfelelő lapot, Jukie ugyanúgy egy jelentéktelen
képeslappal válaszolt. Sőt mi több, ez épp akkorra esett, amikor az orvosok közölték vele, milyen
borzasztó betegségben szenved. Szegény öcsém, eme kettős fájdalmában már biztos nem tudta
rávenni magát, hogy újra szerelmeslevelet írjon. S azzal a gyötrelmes tudattal halt meg, hogyérzelmeit, melyekről senkinek sem beszélt, ugyan feltárta szerelme előtt, de e szándéka süket
fülekre talált.
Kimondhatatlanul sötét érzés kerített hatalmába. Csak ültem ott, mozdulatlanul. Aztán
mindenféle cél nélkül elméláztam Jukie képeslapjai felett, azok felett a képeslapok felett,melyeket öcsém az irattartó legmélyébe dugott el.
És ekkor, ó, micsoda rendkívüli tényre bukkantam! Átkozott legyen mihaszna kíváncsiságom!
Mennyivel is jobb lett volna, ha inkább semmiről sem szerzek tudomást. Hisz Jukie képeslapjainak
hátulján, az öcsém gyöngybetűkkel írott neve mellett, az összes bélyeg, kivétel nélkül, ferdén van
felragasztva. Olyan pontosan, szépen vannak ferdén ragasztva, ami csak szánt szándékkal
lehetséges. Véletlen hanyagságról szó sem lehet.

20

2017. SZEPTEMBER

125. számÚgy hiszem, elég régen, talán általános iskolás koromban lehetett. Egy irodalmi lapban egy
olyan módszerről írtak, melynek segítségével azáltal tudunk titkokat továbbítani, hogyan
ragasztjuk fel a bélyeget, s mivel már akkoriban is nagyon kíváncsi ember voltam, jól emlékeztem
erre. Azt pedig, hogy a szerelem kifejezéséhez ferdén kell ragasztani a bélyeget, egyszer magamis kipróbáltam, így semmiképp sem felejthetem. A módszer meglehetősen felkapott és népszerű
volt akkoriban a fiatal férfiak és nők körében. Ezt a régi hóbortot nem ismerhetné egy mai fiatal
nő, viszont épp akkor jelent meg Uno Kódzsi A két Aoki Aizaburó című regénye, amikor Jukie és azöcsém leveleztek, s abban a könyvben részletesen szerepelt ezt a módszer. Akkoriban mi is sokat
beszéltünk erről a regényről, így az öcsém és Jukie is biztos jól ismerte.
De ha az öcsém ismerte ezt a módszert, akkor mégis hogy lehetséges az, hogy bár Jukie három
hónapon át ismételte ugyanazt, öcsém nem volt képes rájönni a lány érzéseire, s végül minden
reményét elvesztette? Ezt magam sem tudom. Az is lehet, hogy elfeledkezett a módszerről. Vagy
pedig annyira izgatott volt, hogy ügyet sem vetett arra, hogyan vannak felragasztva a bélyegek.
Bárhogy is legyen, mivel a naplóban az áll: „csalódás”, kétségtelen, hogy nem jött rá a dologra.
Mindazonáltal, micsoda régies stílusú szerelem ez a mai világon! Ha nem csalnak akövetkeztetéseim, arról volt szó, hogy miközben mindketten szerették a másikat, s miközben
mindketten gyanították is a másik szerelmét, egyikőjük sem volt biztos a másik érzéseiben, így az
egyik ezzel a fájdalmas teherrel hagyta maga mögött a világot, a másik pedig a szerelmi csalódás
szomorú emlékével kell még hosszú ideig éljen ezen a világon.
Túlságosan is félénk szerelem volt ez. Jukie egy fiatal lány, ezért az ő esetében ez valamennyireérthető is, de ami az öcsém módszerét illeti, az inkább a gyávasághoz állt közelebb, mintsem aszerénységhez. Ugyanakkor kicsit sem akarom hibáztatni az öcsémet a módszere miatt. Sőt inkább
szeretettel gondolok erre a különös jellemvonására.
Születésétől fogva rendkívül visszahúzódó és félénk volt, ráadásul meglehetősen magasönbecsüléssel bírt, így hát kétség sem fér hozzá, hogy a szerelem esetében is először azt képzelte
el, milyen szégyen érné, ha visszautasítanák. Ez egy az öcsémhez hasonló jellemű férfi számára
olyan szörnyű fájdalom, melyet egy hétköznapi ember el sem tudna képzelni. Én, aki a bátyja
vagyok, jól tudom ezt.
Mennyit fáradozhatott azon, hogy elkerülje a visszautasítás okozta szégyent! „Nem tudommegállni, hogy ne fedjem fel a szerelmemet. De ha felfedem, és visszautasít, akkor ez a szégyen,ez a megaláztatás mindaddig folyamatosan kísérni fog, amíg a másik ezen a világon van. Nincs
vajon egy olyan módszer, mely segítségével, ha visszautasítanak, azt mondhatnám, hogy az nem
is szerelmeslevél volt?” Kétségtelenül így gondolkodhatott.
Réges-rég, a császári palotában úgy próbálták csillapítani a nyílt elutasítás okozta fájdalmat,
hogy olyan szerelmes dalokat írtak, melyek kétféleképp is értelmezhetők voltak. Az öcsémnél ispont erről volt szó. Viszont ő a manapság kedvelt detektívregényekből vette a kódolt üzenetötletét, s azzal próbálta elérni a célját, de szerencsétlenségére, túlzott elővigyázatossága miatt a
kód túlságosan bonyolultra sikeredett.
21

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Ugyanakkor ahhoz képest, milyen aprólékosan kitalálta a saját rejtjelét, a partner kódjának
megfejtéséhez valahogy nem volt érzéke. A világon sokszor hallunk olyan esetekről, amikor valaki
a túlzott önteltsége miatt bukik el, ez viszont egy olyan tragédia, melyet épp az önteltség hiánya
okozott. Micsoda szerencsétlenség!
Áh, csupán elolvastam öcsém naplóját, s olyan tényekbe ütköztem, melyeket nem lehet már
visszafordítani. Hogy is fejezhetném ki, mit éreztem akkor… Jobb lett volna, ha csak egyszerűen
fájdalmat éreztem volna a két fiatal sajnálatos kudarca felett. Ám egy másik, önzőbb érzés iseluralkodott rajtam. És ez az érzés úgy felkavarta a lelkemet, hogy szinte beleőrültem.
Beleléptem az ott heverő kerti papucsba, és leszédelegtem a kertbe, hogy felhevült fejemetlehűtsem a téli éjszaka fagyos szelével. Aztán feldúlt szívvel, céltalanul bolyongtam a fák között.
Eközben egyre csak a valamivel két hónappal öcsém halála előtt, köztem és Jukie között
visszafordíthatatlanul megköttetett eljegyzésre gondoltam.
Japánból fordította: Hornos Dániel

MozaikAz alábbiakban az elmúlt időszak programjain készült fotókból szemezgetünk.

22

2017. SZEPTEMBER

125. szám

Fotók: Borsányi Klára és Hartai András

Szerkesztő: HORVÁTH ALÍZ (holiza5@gmail.com)
A Kizuna következő száma várhatóan 2017. december első felében jelenik meg. Cikkeiket,
hozzászólásaikat november végéig küldhetik el Horváth Alíz szerkesztőnek (holiza5@gmail.com).
Aki fel szeretne iratkozni naprakész e-mail levelezőlistánkra, az az mjbtsubscribe@yahoogroups.com címre írjon levelet! Honlapunk: http://mjbt.hu és
www.facebook.com/mjbt.hu.
KIZUNA – megjelenik negyedévente. Alapította Szentirmai József. Kiadja a Magyar-Japán Baráti
Társaság. (Nemzetek Háza, Budapest, VI. Bajza u. 54.)23

2017. SZEPTEMBER

125. szám

A Magyar-Japán Baráti Társaság helyi csoportjainak és tagozatainak elérhetőségei:Baja: Balogh Nikolett. Tel.: 06 20 2435321 E-mail: nikitta-san@hotmail.com
Dunaújváros: Németh Irma. E-mail: cirmi63@gmail.com
Győr: Horváth Ferenc. Cím: 9023 Győr, Ifjúság krt. 35. Tel. (munkahely): 96/516-675
Mobil: 70/705-6262 E-mail: horvferivk@freemail.hu
Gyula: Gyula MAPON Gyulai Magyar-Japán Kulturális Egyesület (mapon.gyula@gmail.com), Fodor
György (alapító elnök: georgefrill@gmail.com; 06-20-397-0344); Hankó Ferenc (alapító
alelnök: ferenc.hanko@t-online.hu; 06-30-486-2170)
Hódmezővásárhely: Hegyi Attila. Tel.: 36-20/494-7657 E-mail: hegyi.attila@oriens.hu
Cím: 6800, Hódmezővásárhely, Ötvenhat mártír 2/A.
Web: www.japanrolminden.hu/mjbthmvhely
Kecskemét-Aomori Baráti Kör: Kerényi József. Tel.: 30 871 5934
E-mail: kecskemet-aomori@t-online.hu.
Keszthely: Móroczné Komáromi Gyöngyi. Tel.: 30 629 4038 E-mail: gyongyi@jmik.hu
Web: www.jmik.hu
Miskolc-Görömböly: Dr. Ujaczki Tibor. E-mail: ujaczki@citromail.hu. Cím: 3516 Miskolc, Szolártsik tér 4.
Pécs: Wogerné Sági Judit. Tel.: 30 901 3254 E-mail: sagi.judit@gravirtechnika.hu
Székesfehérvár: Schwerlichowszky László. Cím: 8000 Székesfehérvár, Tóvárosi ln. 50.III.10.
Tel.: 06/20-9316-117;20/278-7024 (l./fax: (36) 22/505-544)
E-mail: schwerly@t-online.hu Web: www.magyarjapanklub.hu
Szentendre: Bassa Zoltán. Tel.: 06 30 9351256 E-mail: zoltanbassa@gmail.com
Szolnok: Kovács Mihály. E-mail: misi-bacsi@freemail.hu
Szombathely: Schmitt Csilla. Tel.: +36309579059 Fax: +3694321384
Cím: 9700 Szombathely, Thököly út 27. Web: www.mjbt-szombathely.mlap.hu
Tolna megye: Balogh Jenő. E-mail: mabruk@terrasoft.hu, baloghj@terrasoft.hu
Vác: Gyarmati Péter. E-mail: leiningen@freemail.hu
Zalaegerszeg: dr. Szigethy István, Tel: 30/9373894, E-mail: szigethyi@freemail.hu
Veszprém-megyei Magyar-Japán Baráti Társaság: Kutics Károly.
E-mail: kutics.karoly@chello.hu
Tagozatok és vezetőik:Gasztronómiai Tagozat: Borsányi Klára. E-mail: borsanyi.klara@gmail.com
Haiku Tagozat: Vihar Judit. E-mail: jvihar@gmail.com
Ikebana Tagozat: Hajnal Krisztina. E-mail: krisztinahajnal@gmail.com
Japánkert Tagozat: Dani Zoltán. E-mail: dani.zoltan@gmx.net
Japán öltöztetés Tagozat: Csalló Edina. E-mail: a2yuki@gmail.com
Kalligráfia Tagozat: Zopcsák Ferenc Zsolt. E-mail: zopcsakferi@gmail.com
Origami Tagozat: Villányi Mariann (Magyar Origami kör). E-mail: mariann.villanyi@gmail.com
Reiki Tagozat: Petrik Márta Magdolna. E-mail: pemama_3@hotmail.com, Tel.: 06 20 460-9104

24