Meddelanden i samordningsfrågor för Sveriges officiella statistik

mis 2005•2
Geografin i statistiken– regionala indelningar i Sverige
Geography in statistics– regional divisions in Sweden

ISSN 1402-0807

Statistikpublikationer kan beställas från SCB, Publikationstjänsten, 701 89 ÖREBRO, e-post: publ@scb.se,
telefon: 019-17 68 00, fax: 019-17 64 44. De kan också köpas genom bokhandeln eller direkt hos SCB,
Karlavägen 100 i Stockholm. Aktuell publicering redovisas på vår webbplats (www.scb.se). Ytterligare hjälp
ges av Information och bibliotek, e-post: information@scb.se, telefon: 08-506 948 01, fax: 08-506 948 99.
Statistical publications can be ordered from Statistics Sweden, Publication Services, SE-701 89 ÖREBRO,
Sweden (phone: +46 19 17 68 00, fax: +46 19 17 64 44, e-mail: publ@scb.se). If you do not find the data
you need in the publications, please contact Statistics Sweden, Information and Library, Box 24300, SE-104 51
STOCKHOLM, Sweden (e-mail: information@scb.se, phone: +46 8 506 948 01, fax: +46 8 506 948 99).

www.scb.seUrval av MIS utgivna före 1998:
1986
5 Sveriges kommuner åren 1952-1986. Förändringar i
kommunindelning och kommunkoder.
Supplement 1992:3 och 1995:1.
1987
3 Svensk ändamålsindelning av den offentliga sektorns
utgifter.
1988
2 Historisk återblick på indelningen i skördeområden
1961-1988.
5

Svenska riktlinjer för åldersgruppering av individer(SÅI).

1989
4 Svensk standard för indelning av arbetskraftskostnader
m.m., 1989 (SIAK 89) och Svensk standard för indelning av arbetstidsbegrepp, 1989 (SIAT 89).
5

Yrkesklassificeringar i FoB 85 enligt Nordisk yrkesklassificering (NYK) och Socioekonomisk indelning (SEI).
Alfabetisk version.

1990
3 Klassificering av dödsorsaker i svensk statistik.

1991
4 Statistiska standarder. En katalog.
1992
4 SNI 92. Standard för svensk näringsgrensindelning,
1992.
5

SE-SIC 92. Swedish Standard Industrial Classification,
1992. (Engelsk version av SNI 92, MIS 1992:4).

6

SNI 92. Standard för svensk näringsgrensindelning,
1992: Innehållsbeskrivningar.

1993
3 Statistikförfattningar under EES-avtalet.
1995
1 Supplement 1995 till Sveriges kommuner åren 19521986 (MIS 1986:5).
1996
4 Ändring av koder/namn för län, kommuner och
församlingar fr.o.m. 1997-01-01.
1997
1 Områdesindelningar i lantbruksstatistiken 1997.
3Ändring av koder/namn för län, kommuner och
församlingar fr.o.m. 1998-01-01.

MIS utgivna 1998 och senare:1998
1 Områdesindelningar i lantbruksstatistiken 1998.
2

2002
1 Supplement 2002 till Regionala koder enligt
indelningen den 1 januari 1998 (MIS 1998:2).

Regionala koder enligt indelning den 1 januari 1998.
2

Föreskrifter och allmänna råd om offentliggörande av
officiell statistik.

3

Personer med utländsk bakgrund. Riktlinjer för
redovisning i statistiken.

Onumr.
1996:1, tillägg 1. Nytillkomna SUN-koder.
3

SSYK 96. Standard för svensk yrkesklassificering
1996.

1999
1 Familj, civilstånd och sammanboende. Terminologi och
definitioner.

2003
1 Regionala indelningar i Sverige den 1 januari 2003.
Del 1.
22000
1 SUN 2000. Svensk utbildningsnomenklatur. Standard
för klassificering av svensk utbildning.

SNI 2002. Standard för svensk näringsgrensindelning
2002.

3

SPIN 2002. Standard för svensk produktindelning efter
näringsgren 2002.

2001
Onumr.
Supplement 2001 till Regionala koder enligt
indelningen den 1 januari 1998 (MIS 1998:2).

2005
1 Standard för belägenhetsadresser- tillämpning på SCB

1

2

2

Kvalitetsbegrepp och riktlinjer för kvalitetsdeklaration
av officiell statistik.
Standard för institutionell sektorindelning 2000,
INSEKT 2000
Standard för indelning efter ägarkontroll 2000,
ÄGAR 2000
Indelning efter juridisk form, JURFORM.

Geografin i statistiken- regionala indelningar i Sverige

mis2005•2

Meddelanden i samordningsfrågor
för Sveriges officiella statistik
Reports on Statistical Co-ordination for
the Official Statistics of Sweden

Geografin i statistiken– regionala indelningar i Sverige
Geography in statistics– regional divisions in Sweden

Statistiska centralbyrån
2005

Geography in statistics– regional divisions in Sweden
Official Statistics of Sweden
Statistics Sweden
2005

Tidigare publicering

MIS 2003:1 Regionala indelningar i Sverige den 1 januari 2003. Del 1

Previous publications

MIS 2003:1 Regional divisions in Sweden on 1 january 2003. Part 1

Producent
Producer

SCB, Enheten för Regional planering och naturresursstatistik
Box 24 300, 104 51 Stockholm
Tfn: +46 8 506 940 00
regionalt.gis.mark.vatten@scb.se

Förfrågningar
Inquiries

Birgitta Bergman, tfn: +46 9 506 943 45
birgitta.bergman@scb.se
Fax: +46 8 506 943 48
www.scb.se/regionalt#adm

Omslag/Cover: Ateljén, SCB
Om du citerar ur denna publikation, var god uppge källan:
Källa: SCB, MIS 2005:2, Geografin i statistiken

ISSN 1402-0807
Printed in Sweden
SCB-tryck, Örebro 2005.04

Geografin i statistiken

FörordFörordI serien Meddelanden i samordningsfrågor (MIS) för Sveriges officiella statistik publicerar SCB riktlinjer, standarder, nomenklaturer och koder somär viktiga för statistikens producenter och användare. Delserien Regionala
indelningar (tidigare Regionala koder) t.ex. innehåller publikationer som
regelbundet ger förteckningar över de viktigaste indelningarna och sambanden dem emellan – med fastställda namn och numeriska koder för degeografiska storheterna.
Detta nya meddelande har ett bredare innehåll och kompletterar de tidigare och kommande MIS som främst förtecknar de regionala indelningarna.
Här beskrivs indelningarna mer ingående och på ett ensartat sätt – vadgäller bl.a. deras definition eller konstruktion, användning i statistiken,
samband med andra indelningar och historik. I ett inledande kapitel behandlas några allmänna spörsmål kring rumsdimensionen i statistiken och
den regionalt fördelade statistikens förutsättningar och användning.
Detta MIS finns också i fulltext på SCB:s webbplats; www.scb.se –Specialingångar – Regioner och kommuner – Regionala indelningar(www.scb.se/regionalt).
Meddelandet har framställts av Sten-Åke Hallén och Birgitta Bergman.
Jette Bodin och andra kollegor har lämnat viktiga bidrag till innehållet.
Statistiska centralbyrån i april 2005
Lars Melin
Leif Norman

Statistiska centralbyrån

3

4

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Innehåll

Innehåll
A separate text in English is provided at the end of the publication, on page 38

Förord ........................................................................................................... 3
Sammanfattning ......................................................................................... 7
Förkortningar .......................................................................................................8
1
1.1
1.2
1.3
1.4
1.5
1.6
1.7
1.8
1.9

Geografin i statistiken .................................................................... 9
Rapportens syfte............................................................................... 9
Begreppen region, regionala indelningar och regionalstatistik ......... 9
Regionalstatistikens producenter och användare........................... 10
Stor variation inom och mellan regiontyper .................................... 11
Regionalstatistikens källor och förutsättningar ............................... 11
Geokodning .................................................................................... 13
Sekretess och integritet .................................................................. 14
Lagring och spridning av regionalstatistik....................................... 14
Beskrivning av indelningar.............................................................. 15

2
2.1
2.2
2.3
2.4
2.5
2.6
2.7

Administrativa indelningar .......................................................... 16
Län.................................................................................................. 16
Kommun ......................................................................................... 17
Församling ...................................................................................... 19
Fastighet ......................................................................................... 20
NUTS .............................................................................................. 21
Postnummerområden ..................................................................... 22
Vattendistrikt ................................................................................... 22

3
3.1
3.2
3.3
3.4
3.5
3.6
3.7
3.8

Statistiska indelningar ................................................................. 24
Storstadsområden .......................................................................... 24
Lokala arbetsmarknader (LA) ......................................................... 24
Lokala arbetsmarknadsregioner (LA-regioner) ............................... 26
Kommungrupper ............................................................................. 27
Tätort .............................................................................................. 28
Nyckelkodområde, NYKO (del-/bas-/statistikområde) .................... 30
SAMS – Small Areas for Market Statistics...................................... 33
Koordinatbaserade områden .......................................................... 34

4.
4.1
4.2

Äldre indelningar .......................................................................... 36
A-regioner ....................................................................................... 36
H-regioner....................................................................................... 36

In English .................................................................................................. 38
Summary .................................................................................................... 38
Contents ..................................................................................................... 41
List of terms ................................................................................................ 42

Statistiska centralbyrån

5

6

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Sammanfattning

Sammanfattning
SCB har sedan länge haft till uppgift att dokumentera Sveriges indelning iolika typer av regioner. En av anledningarna till detta är att SCB ansvarar
för de numeriska koder som identifierar regionerna. SCB har nyligen beslutat att begränsa detta ansvar till sådana geografiska indelningar som används mer generellt i produktion och redovisning av statistik.
Information om de regionala indelningarna sprids inom rapportserien Meddelanden i samordningsfrågor för Sveriges officiella statistik (MIS) – i delserien Regionala indelningar. Denna information nås också via webbplatsen www.scb.se – Specialingångar – Regioner och kommuner – Regionala indelningar (www.scb.se/regionalt) . Avsikten med denna nya MISdel är att ge en fylligare och samlad beskrivning av de olika indelningarna.
Rapportens huvuddel omfattar de indelningar som används mer allmänt –såväl i anslagsfinansierad som i uppdragsfinansierad statistik. Därutöver
finns områdesindelningar som tillämpas inom speciella sakområden, t.ex.
jordbruk och regionalpolitik, som inte tas upp här.
I det inledande kapitlet behandlas några allmänna frågor kring regionindelningar och den regionala statistikens förutsättningar och användning.
Regionbegreppet är neutralt i förhållande till områdesstorlek. Således innefattar ”regionala indelningar” och ”regional statistik” områdesindelningar
och statistik på alla geografiska nivåer – även om ”regional nivå” kommit
att betyda något mellan kommun- och riksnivå. Större delen av den svenska statistiken redovisas med någon rumslig fördelning. Dess användare
finns inom alla sektorer och på alla nivåer i samhället.
I Sverige har vi jämförelsevis liten befolkning och stor yta. Bosättningenoch företagen är mycket ojämnt fördelade över ytan – ett mått på det är att
84 procent av befolkningen finns inom tätorterna, som endast upptar 1,3
procent av landarealen. När man använder regionalt fördelad statistik bör
man därför vara medveten om att variationsvidden i data ökar när man går
till större ”skala”, t.ex. från läns- till kommunnivå, och att medelvärden för
t.ex. kommuner representerar regioner med stora skillnader i yta och folkmängd.
Om en statistik över huvud kan regionaliseras och hur detaljerat den kan
redovisas, beror på vilka förutsättningar som ligger i grundmaterialet –främst vilken insamlingsmetod som använts och täckningsgraden. Utvecklingen av basregister över befolkning, sysselsatta, företag och fastigheter
har haft särskilt stor betydelse för den rumsligt fördelade statistiken, därför
att registren idealt omfattar alla objekt i sin kategori och för att kopplingentill geografin kan göras på objektnivå. Kartdatabaser och satellitinformation
är källor som ökar i betydelse för statistik över arealer, miljö och markanvändning.
Geokodning kallas det moment då man skapar förutsättningar för en rumslig fördelning av statistiska eller andra data. Till de statistiska objekten
knyts då en lägesuppgift, ju mer precis, desto bättre möjligheter för flexibel
geografisk redovisning. En viktig förutsättning för geokodning av statistik-

Statistiska centralbyrån

7

Sammanfattning

Geografin i statistiken

data är tillgången till fastighetsregister med koordinater. Data som direkteller indirekt kan knytas till fastighet blir ”automatiskt” geokodade.
Den regionalt fördelade statistiken kräver särskild uppmärksamhet vad
gäller skyddet av sekretess och integritet för personer och företag. Risken
för s.k. bakvägsidentifiering i tabeller – och särskilt kartor – måste beaktas
när man redovisar små grupper och där just lägesangivelsen kan bidra till
identifiering.
Publiceringen av regionalt fördelad statistik har historiskt hämmats av den
utrymmesbrist som alltid råder i tryckta publikationer. Det stora tekniska
genombrottet kom med Internet. År 2003 blev Sveriges statistiska databaser
fritt tillgängliga och 2004 tog SCB ännu ett steg för att underlätta åtkomsten
till just rumsligt fördelad statistik. Då öppnades den ”regionala portalen” därman via www.scb.se – Specialingångar – Regioner och kommuner(www.scb.se/regionalt) kan nå regionalstatistik hos SCB och nitton andra
statistikansvariga myndigheter.
Figur 3 ger en översikt över de indelningar som beskrivs i rapporten.
Förkortningar
AKU

Arbetskraftsundersökningarna

CFD

Centralnämnden för fastighetsdata

ERU

Expertgruppen för forskning om regional utvecklingEurostat

EU:s statistikkontor

FoB

Folk- och bostadsräkning

GIS

Geografiska informationssystem

LA

Lokal arbetsmarknad

LA-R

Lokal arbetsmarknadsregion

LAU

Local Area Unit

LMV

Lantmäteriverket

MIS

Meddelande i samordningsfrågor

NUTS

Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques

NUTEK

Närings- och teknikutvecklingsverket

NYKO

NyckelkodområdeRSDB

Regionalstatistisk databas

SAM

Statistikansvarig myndighet

SAMS

Small Areas for Market Statistics

SKL

Sveriges Kommuner och LandstingSM

Statistiskt meddelande

SMD

Svenska Marktäckedata

SSD

Sveriges statistiska databaser

ULF

Undersökningar av levnadsförhållanden

8

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

1

Geografin i statistiken

1.1

Rapportens syfte

Geografin i statistiken

SCB har sedan länge haft till uppgift att dokumentera och publicera uppgifter om Sveriges indelning i olika typer av regioner – såväl rent administrativa indelningar som mer renodlade statistiska indelningar. En av
anledningarna till detta är att SCB ansvarar för de numeriska koder som,
vid sidan av namnen, identifierar regionerna. SCB har nyligen beslutat att
begränsa detta sitt dokumentationsansvar till enbart sådana geografiska
indelningar som används mer generellt i just produktion och redovisning
av statistik.
Information om de regionala indelningarna sprider SCB inom ramen för
rapportserien Meddelanden i samordningsfrågor för Sveriges officiella statistik (MIS) – i en delserie som rubriceras Regionala indelningar. Denna information nås också via webbplatsen www.scb.se – Specialingångar –Regioner och kommuner – Regionala indelningar (www.scb.se/regionalt).
MIS-serien Regionala indelningar har hittills främst innehållit förteckningaröver regioner av olika typer – t.ex. län och kommuner – samt sambanden
dem emellan. Avsikten med denna nya MIS-del är att ge en fylligare ochsamlad beskrivning av de olika indelningarna – bl.a. vad gäller deras definition eller konstruktion, användning i statistiken och historia. Varje indelning beskrivs enligt en ensartad disposition och detta stoff utgör huvuddelen av rapporten. Här i det inledande avsnittet ges en bakgrund om regionbegrepp, regionalstatistik, rumsdimensionen i statistiken samt en
grafisk översikt.
Rapporten behandlar de indelningar som används mer allmänt – såväl iden anslagsfinansierade och officiella, som i den uppdragsfinansierade statistiken. Därutöver finns en rad områdesindelningar som tillämpas inom
speciella sakområden och som inte tas upp här. Som exempel har lantbruksstatistiken produktions- och skördeområden, den nationella respektive EU-stödda regionalpolitiken använder stöd- och målområden, brottsstatistik redovisas ibland per polisdistrikt.
De uppgifter om antal, folkmängd etc. som redovisas avser förhållandena
per 2005-01-01 om inget annat sägs.

1.2

Begreppen region, regionala indelningar och
regionalstatistik

Regionbegreppet är neutralt i förhållande till områdesstorlek och skala. Regioner kan således vara geografiskt små enheter, som tätorter eller kommundelar, eller mycket stora, som aggregat av länder i internationella sammanhang. I konsekvens med detta är ”regionala indelningar” och ”regional
statistik” indelningar och statistik på alla förekommande geografiska nivåer. (I detta sammanhang är det en aning olyckligt att ”regional nivå” och”regional planering” kommit att betyda något mer precist; något som ligger mellan kommun- och riksnivå, vanligen på länsnivå.)Statistiska centralbyrån

9

Geografin i statistiken

Geografin i statistiken

Inom de geografiska disciplinerna är en ”region” något mer precist än ett”område”. Man skiljer mellan homogena regioner och funktionella eller
centrerade regioner. De förra betecknar områden som i ett eller flera avseenden visar stor inre likformighet, men samtidigt klart skiljer sig frånomgivande områden – t.ex. en tätort eller vegetationszon. De senare är regioner som hålls samman genom starka inre samband – t.ex. en lokal arbetsmarknad eller ett kommersiellt centrum med kundomland. (Se t.ex:
International Encyclopedia of the Social Sciences (1972), Vol. 13, sökord
Region).
Det är närmast en smaksak om förvaltningsregioner eller administrativa
områden som kommuner och län skall vara en egen regiontyp eller en kategori av funktionella regioner. Sextio- och sjuttiotalets kommunindelningsreform grundades på kulturgeografisk centralortsteori och empirisktmaterial kring pendling, flyttningar och serviceomland, med avsikt att denya kommunerna skulle bli funktionella regioner. En hel del av länen har
en kulturell identitet och gemenskap, några av dem fungerar som centrerade regioner, men flertalet är stora och flerkärniga med ett antal funktionella
regioner.

1.3

Regionalstatistikens producenter och användare

Stora delar av den svenska statistiken redovisas med någon rumslig fördelning. Av SCB:s 35 ämnesenheter producerar 25 stycken regional statistik.
Liknande gäller för andra statistikansvariga myndigheter (SAM). Om man
söker i Sveriges statistiska databaser (SSD) efter ”län” eller ”kommun”
hittar man 270 resp. 230 tabeller.
Användare av regionalstatistik finns inom alla kategorier och på alla nivåer
i samhället – från regering, statliga myndigheter, intresseorganisationer,
län, landsting, kommuner, privata företag, media, forskare och t.o.m. privatpersoner. Det successivt ökade behovet och den bredare användningenav geografiskt fördelad statistik förklaras till stor del av den decentralisering och utbyggnad av samhällstjänster som ägt rum under senare delen av
1900-talet. Kommunerna har primärt ansvar för bl.a. samhällsplanering,
grund- och gymnasieskola, social omsorg, kultur- och fritidsverksamhet,
trafik, miljö och hälsa. För dimensionering, lokalisering och drift av dessa
verksamheter inom kommunen behövs bra informationsunderlag, inte
minst statistik. Detta ledde till att SCB under slutet av 1960-talet utvecklade
nyckelkodsystemet, som gav kommunerna möjlighet att beställa statistik
med en inomkommunal områdesindelning som man själva hade utformat.
Decentraliseringen innebär också att riksdag, regering och myndigheter
behöver information om kommunerna, vad gäller t.ex. deras tjänster,skatter och ekonomi.
Inom privat sektor har utvecklingen snarast gått åt motsatt håll – mot koncentration och produktion i större enheter och system – men ändå lett till
ett markant ökat intresse för regional statistik. Det beror på att man behöver underlag för att t.ex. bygga upp effektiva distributions- och kommunikationsnät eller bedöma marknadspotentialer i olika delar av landet.

10

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

1.4

Geografin i statistiken

Stor variation inom och mellan regiontyper

I de nordiska länderna, förutom Danmark, har vi små folkmängder och
stora ytor. Av naturgeografiska och ekonomiska skäl är befolkning och företag dessutom mycket ojämnt fördelade över ytan. Ett mått på det är att
tätorterna, som innehåller 84 procent av Sveriges befolkning, endast upptar
1,3 procent av landarealen. Denna geografiska snedfördelning leder till ett
par förhållanden som man bör vara varse när man hanterar regionalstatistik:− att variationen i data ökar när man går till större ”skala”− att regioner som är ensartade i administrativ mening, t.ex. län och kommuner, varierar mycket i ytstorlek och folkmängd
Som exempel på det första kan vi välja uppgifter om befolkningstäthet för
olika regiontyper.
Figur 1
Befolkningstäthet (invånare/km2), min- och maxvärdenPopulation density (inhabitant/km2), min- and max values
Riket
Län
KommunKilometerruta

22
3 - - - - - - - 287
0,25 - - - - - - - - - - - - - 4 058
1 - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -23 543

Särskilt när man hanterar medelvärden bör man ha populationens storlek ibakhuvudet. Ett värde för Stockholms stad representerar då dryga 760 tusen invånare, medan värdet för Bjurholms kommun avser 2,6 tusen.

1.5

Regionalstatistikens källor och förutsättningar

Den regionalt fördelade statistiken bygger på samma källor som den nationella statistiken. Om en statistik över huvud kan regionaliseras och hur
detaljerat den kan redovisas, beror på vilka förutsättningar som ligger igrundmaterialet – främst vilka objekt som data avser, vilken insamlingsmetod som använts och vilken täckningsgrad materialet har. Följandekategoriindelning av datakällor illustrerar de skilda förutsättningarna:a) Registerb) Totalräkningarc) Speciella undersökningar/administrativa rapporterd) Kartor, flygbilder, satellitdatae) Urvalsundersökningara) Register
Statistikproduktionen har fått helt nya förutsättningar allteftersom det
byggts upp administrativa och statistiska register över olika populationer.
Denna utveckling har haft särskilt stor betydelse för den rumsligt fördeladestatistiken därför att registren, idealt, omfattar alla individer/objekt i sin
kategori och för att kopplingen till geografin kan ske på objektsnivå. Redan
under 1960-talet kom befolknings- och inkomstregistren som ett resultat av
Riksskatteverkets datorisering av folkbokföring och beskattning. Fastighets- och byggnadsregistren (Lantmäteriverket) samt företags- och arbetsställeregistret (SCB) gav ytterligare två hörnstenar för den registerbaserade

Statistiska centralbyrån

11

Geografin i statistiken

Geografin i statistiken

statistiken. Vid FoB 85 användes för första gången ytterligare ett basregister, innehållande förvärvsarbetande och baserat på skatteadministrationens
kontrolluppgifter.
Vid sidan av dessa basregister finns ett antal kompletterande register som
fogar ytterligare populationer och variabler till regionalstatistikens primärmaterial – som utbildning, inkomster, yrke, socialförsäkring, bilinnehav,
arbetssökande. Registerbaserad statistik ger de mest flexibla möjligheterna
för finfördelade geografiska fördelningar.
Följande översikt ger en bild över basregistren, deras samband och anknytning till rumsdimensionen.
Figur 2De statistiska basregistren, deras samband och anknytning tillrumsdimensionen
The statistical base registers, their relations and links to the spatial dimension

Sysselsatta

Företagsarbetsställenummer

Personnummer

Företag
Arbetsställen

Befolkning

Fastighetsbeteckning

AdressFastigheter

Regionala indelningar
Koordinater

12

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Geografin i statistikenb) Totalräkningar
Traditionellt var folk- och bostads- (FoB), jordbruks- och företagsräkningar
de källor som gav de bästa förutsättningarna för geografiskt fördelad statistik. Redan vid 1960 års FoB kunde de större kommunerna få data för kommundelar. Den senaste räkningen var FoB 90. Därefter har stora delar av
räkningarna kunnat ersättas med registerbaserad statistik. Dock saknas
fortfarande möjligheter att denna väg åstadkomma statistik över bostäderoch boendeförhållanden.
c) Speciella undersökningar/administrativa rapporter
Här avses främst den typ av statistik som bygger på rapporter från administrativa enheter som kommuner och landsting – det kan t.ex. vara kommunala bokslut eller verksamhetsstatistik för barnomsorg, skola och sjukvård. Statistiken kan självklart inte redovisas för mindre geografiska enheter än de den avser.
d) Kartor, flygbilder och satellitdata
Kartor och flygbilder har använts vid tätortsavgränsningarna ända sedan
1960. Lantmäteriverkets omläggning till digitala kartdatabaser har på senare år öppnat nya möjligheter och teman också för statistikproduktionen.
Digitala deloriginal till de allmänna kartorna har t.ex. gett underlag till
rikstäckande beskrivningar av bebyggelsetrycket längs kuster och stränder,
till en mer noggrann beräkning och redovisning av arealer för administrativa områden samt till statistik över landets öar. Svenska Marktäckedata(SMD) är en databas som kombinerar data från satelliter, digitala kartor
och register. Den har använts för grundläggande kommunfördelad statistiköver markanvändning, markslag och vegetation (se MI 67 SM 0401).
e) Urvalsundersökningar
Förutsättningarna för geografisk upplösning bestäms här främst av urvalets storlek och vilka fördelningsvariabler man vill redovisa samtidigt. Två
exempel: Arbetskraftsundersökningarna (AKU) bygger på stora urval om
dryga 20 000 individer per månad, urvalen är dessutom stratifierade så att
man skall kunna ge resultat för län. Därmed klarar man att på kvartals- ochårsbasis redovisa centrala sysselsättningsmått per kön, ålder och län. I undersökningarna av levnadsförhållanden (ULF) är urvalet 7 500 individer
per år och möjligheterna därmed mer begränsade. För enstaka år kan man
redovisa resultat enbart för stora kommungrupper, slår man samman tre år
kan man ge uppgifter på länsnivå.

1.6

Geokodning

Geokodning kallas det arbetsmoment där man skapar förutsättningar för
en rumslig fördelning av statistiska eller andra data. Till de statistiska objekten knyts då en lägesuppgift. Ju mer precis den är, desto bättre förutsättningar får man för flexibel geografisk redovisning. Det är mycket arbetskrävande att lägesbestämma stora mängder data manuellt, därför används som regel indirekta metoder.
Ett kommunnamn eller en kommunkod är en så direkt och självklar form
av geokodning att man knappast observerar den. För att placera kommunuppgifterna i geografin fick man förr läsa tabell och karta parallellt, med en
koordinatfil över kommungränser kan man idag göra tematiska kartor di-Statistiska centralbyrån

13

Geografin i statistiken

Geografin i statistiken

rekt. En avgörande förutsättning för geokodning av statistikdata är att vi
numera har tillgång till fastighetsregister med koordinater. Data som direkteller indirekt kan knytas till fastighet blir således ”automatiskt” geokodade.
En andra viktig förutsättning är att vi i Sverige är folkbokförda på fastighet.
Därmed kan individuppgifter koordinatsättas. En något mer komplicerad
väg används för att lokalisera företag och arbetsställen mer precist. Här
finns belägenhetsadress som primär geokod. För att nå koordinatuppgifteranvänds ett korsregister mellan adresser och fastigheter.

1.7

Sekretess och integritet

För att skydda enskilda personer och företag är data i statistikproduktionen
sekretessbelagda. Vid publicering av tabeller behöver man vara medveten
om riskerna för s.k. bakvägsidentifiering – att någon, med tillägg av egenkunskap, kan urskilja uppgifter om enskild. Den regionalt fördelade statistiken kräver särskild uppmärksamhet på denna punkt; för att den kan avse
små områden med små populationer och för att just lägesangivelsen – t.ex.
ett visst bostadsområde – kan bidra till identifiering. Det senare är särskilt
uttalat när man använder kartor för statistikredovisning. Ibland blir det då
nödvändigt att tillgripa metoder som inte är populära bland statistikens
användare – som att undertrycka låga frekvenser eller att aggregera områden till större enheter. (Se också: Statistisk röjandekontroll, SCB, 2001.
www.scb.se – Specialingångar – Metodinformation – Handböcker, rapporter och riktlinjer).

1.8

Lagring och spridning av regionalstatistik

Publiceringen av regionalt fördelad statistik har historiskt hämmats av den
utrymmesbrist som alltid råder i tryckta publikationer. Vill man t.ex. redovisa en tabell över landets alla kommuner måste den hållas enkel, med fåvariabler och klasser. Detta ledde till att SCB förfinade resultatredovisningen från främst folk- och bostadsräkningar med särskilda paket av s.k.
råtabeller som skulle tillgodose kommunernas och länsstyrelsernas behov.
För att öka tillgängligheten och flexibiliteten började SCB redan under
1970-talet att utveckla en regionalstatistisk databas, RSDB. Dåtidens teknik,
med stordatorer och enkla skrivmaskinsterminaler, ställde dock ganska
höga krav på användarna. Det stora tekniska genombrottet för statistikspridning kom med Internet. Några år senare försvann en annan tillgänglighetströskel, Sveriges statistiska databaser (SSD) befriades från användaravgifter. Några märkesår:• 1997 – SSD nås via Internet• 2003 – Avgifterna för uttag ur SSD tas bort. All SCB-statistik skall
publiceras via hemsida och Internet.
• 2004 – Eurostat avgiftsbefriar sina databaser, bl.a. regions
Utvecklingen har varit dramatisk, under perioden 1998–2003 steg antalet
uttag ur SSD från 50 till 500 tusen per år. År 2004 tog SCB ännu ett steg för
att underlätta åtkomsten till just rumsligt fördelad statistik då den ”regionala portalen” murades upp. Via www.scb.se – Specialingångar – Regioner
och kommuner (www.scb.se/regionalt) kan man nu nå tabeller med regionalstatistik från SCB och nitton andra statistikansvariga myndigheter.

14

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Geografin i statistiken

En stor del av den regionalt fördelade tabellvolymen produceras på uppdrag. Det är främst kommunernas delområdesstatistik, som totalt omfattar
ca 95 tusen områden, som ger stora tabellmängder. Även här går man
successivt över från papperstabeller till databas- och internetlösningar. Det
är beställarna/kommunerna som har primärt ansvar för att lagra och sprida denna typ av statistik. Viss basstatistik samt länkar till kommunernas
statistiksidor kan dock hämtas från SCB:s hemsida.

1.9

Beskrivning av indelningar

I den följande delen av denna rapport beskrivs de mest vanliga regionala
indelningarna i statistiken – grovt uppdelade på administrativa och statistiska indelningar. För detaljerad information om en aktuell indelning – med
fullständiga förteckningar, områdesbenämningar och koder – hänvisas i deflesta fall till SCB:s webbplats, www.scb.se/regionalt.
Indelningar av tidigare aktualitet finns dokumenterade i MIS, Regionala
koder. De senast utgivna finns även på webbplatsen, www.scb.se/mis.
Nedanstående graf är en översiktkarta, den visar på sambanden mellan indelningarna och på vilken geografisk nivå en indelning ligger.
Figur 3Översikt över regionala indelningar och deras samband
Overview of the regional divisions and their relations
Riket
NUTS 1
Vattendistrikt

NUTS 2

NUTS 3

Län
LAregion

Avrinningsområde

Lokal
arbetsmarknad

Storstadsområde
KommunFörsamling

KoordinatbestämtområdeNyckelkodområde

TätortSAMS

Postnummerområde

Fastighet

Statistiska centralbyrån

15

Administrativa indelningar

Geografin i statistiken

2Administrativa indelningar

2.1

Län

Länen är enheter för den statliga regionala administrationen – främst genom länsstyrelserna. Verksamhetsområdena för landstingen, Region Skåne
och Västra Götalandsregionen överensstämmer med länen. ”Län” betecknar både den administrativa nivån och motsvarande geografiska nivå i
statistiken. Sverige har 21 län år 2005.
Engelsk term
CountyAnsvarig myndighet/organisation
Länsindelningen, eller formerna för att ändra den, är inte författningsreglerade. Praxis är att regeringen kan besluta om mindre ändringar i indelningen, medan mer omfattande justeringar eller namnändringar bör underställas riksdagen. En utredning (SOU 2004:128) har lagt förslag om att
Sveriges indelning i län och landsting skall bestämmas genom en ny lag.
SCB fastställer de numeriska länskoderna.
Användning i statistiken
Län är den vanligaste regionala indelningen i den officiella statistiken. Den
används inom många statistikgrenar på SCB och hos andra statistikansvariga myndigheter. I Sveriges Statistiska databaser (SSD) t.ex. kan man finnanärmare 300 tabeller med länsfördelning.
Samband med andra indelningar
Län är en del i den geografiska hierarkin fastighet–församling–kommun–
län–riket. Län är också en nivå – kallad NUTS 3 – i den indelning som EU
använder för statistikredovisning. Aggregat av län bildar den gamla indelningen i åtta riksområden – idag mest intressanta för att de bildar NUTS 2.
Landstingens verksamhetsområden överensstämmer med länen.
Kodsättning
Numeriska koder för länen infördes 1952. Länskoden är tvåställig – från 01
till 25. Den löper i länens traditionella ordning – från Stockholms län, medurs över södra Sverige, därefter norrut för att sluta med Norrbottens län.
Kodserien har luckor, främst p.g.a. de sammanslagningar som genomfördes vid början av 1997 och 1998.
Historik
Begreppet län härstammar från slutet av 1200-talet, men fick dagens innebörd ungefär hundra år senare, då det kom att avse det geografiska förvaltningsområdet. Med 1634 års regeringsform utvecklades samhällsförvaltningen radikalt. Bland annat stadfästes då indelningen i 23 län (hövdingedömen). Länens antal ändrades därefter beroende på rikets utbredning och
befolkningens bosättning. Jämtlands och Norrbottens län kom till 1810.
Bortsett från mindre gränsjusteringar var indelningen oförändrad fråndetta år till 1997. Då slogs Kristianstads och Malmöhus län samman till
16

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Administrativa indelningarSkåne län. Vid ingången av 1998 skapades Västra Götalands län genom sammanslagning av Göteborgs och Bohus, Älvsborgs och Skaraborgs län – medundantag för Habo och Mullsjö kommuner som fördes till Jönköpings län.
Egenskaper
Länens folkmängd (tusental invånare per 2004-12-31) varierar mellan 58 för
Gotland till storstadslänen Skåne med 1 161, Västra Götaland med 1 522 och
Stockholms län med 1 873. En grupp om hela elva län ligger inom intervallet 200–300. Medianvärdet är cirka 275, kring detta ligger län som Gävleborg, Dalarna, Örebro och Värmland.
Variationsvidden för ytstorlek (tusental kvadratkilometer land och inlandsvatten) är ungefär densamma som för folkmängd – från Blekinge och Gotland med drygt 3 till Norrbottens 106 (nästan en fjärdedel av landet). Medianvärdet är cirka 11, där ligger Jönköpings och Skåne län.
Dokumentation− SCB-publikationer: MIS delserie Regionala indelningar, årsboken Rikets
indelningar− SCB:s webbplats: ”Län och kommuner” (www.scb.se/rg0101)− Lantmäteriverket redovisar länens gränser på de allmänna kartorna iolika skalor. Därifrån kan man också hämta digitala filer över indelningen.

2.2

KommunEn administrativ indelning som konstituerar den kommunala självstyrelsen.
”Kommun” betecknar såväl de politiskt–administrativa enheterna som motsvarande geografiska nivå i statistiken. Sverige har 290 kommuner år 2005.
Engelsk term
Municipality
Ansvarig myndighet/organisationÄndringar i kommunindelningen beslutas av regeringen, Kammarkollegiet
eller länsstyrelse – beroende på frågans komplexitet. Kammarkollegiet dokumenterar gällande indelning och kommunernas namn. SCB, enheten för
regional planering och naturresursstatistik, fastställer numeriska kommunkoder.
Användning i statistiken
Kommun är den näst vanligaste och kanske viktigaste regionala indelningen i statistiken. Den används inom många statistikgrenar på SCB och
hos andra statistikansvariga myndigheter. I SSD hittar man 230 tabeller
med kommunfördelning.
Samband med andra indelningar
Kommun är en nivå i den geografiska hierarkin fastighet–församling–kommun–län–riket. Kommunerna används också som byggstenar vid andra regionbildningar – som t.ex. lokala arbetsmarknader (LA) och storstadsområden. I EU-sammanhang kallas svenska kommuner för Local Area Unit 2(LAU 2).

Statistiska centralbyrån

17

Administrativa indelningar

Geografin i statistiken

För sin planering och administration använder nästan alla kommuner enintern, finmaskig områdesindelning som främst SCB levererar statistik till.
Benämningen på indelningen och områdena varierar – t.ex. nyckelkod-,del- eller basområden.
Kodsättning
Kommunkoden är numerisk med fyra positioner. De två första siffrornaanger länet, de två senare identifierar den enskilda kommunen inom länet.
Kodsättningen infördes 1952. Då fanns tre typer av kommuner; landskommuner, köpingar och städer. De placerades i varsitt intervall i nummerserien; inom 01–59, 60–79 resp. 80–99. Residensstaden i länet fick bli ”80”,
som t.ex. Stockholm, ”0180”. Den kommunindelningsreform som fullbordades i början på sjuttiotalet innebar att vi fick endast en sorts primärkommun. I och med detta innehåller koden inte längre någon kategorisering av
kommuner. Reformen medförde också att flertalet av de gamla kommunerna upphörde. Kodserien har därför många luckor.
Historik
Kommunalreformen 1862 innebar det första och stora steget mot dagens
kommun. Då fördelades den tidigare socknens ansvar mellan en kyrklig
församling och en borgerlig kommun. De drygt nittio städerna fick en enhetlig organisation med fullmäktige och magistrat. Mellan städer och
landskommuner fanns kommuntyperna köpingar och municipalsamhällen,
med sina särskilt reglerade rättigheter och skyldigheter. I allt fanns fram till
1950-talet cirka 2 500 kommuner i landet.
Nästa stora förändring genomfördes 1952. Befolkningsunderlaget hadesviktat i många kommuner och man behövde större enheter för att klarasina åtaganden. Antalet kom att reduceras till 1 037. Men inte heller detta
var tillräckligt när kommunerna allteftersom fick ansvar för bl.a. undervisning, åldringsvård och samhällsplanering. I ”Principer för en ny kommunindelning” från 1961 satte indelningssakkunniga 8 000 invånare som riktvärde för lägsta befolkningstal. Man använde sig av kulturgeografisk teori
och empiriska undersökningar för att forma en ny kommunindelning
byggd på centralorter och deras omland.
Genomförandet drog ut på tiden. Frivilliglinjen i samgåendet fick överges
för att man skulle komma till avslut 1974 – med 278 nya kommuner. ”Kommunblock” var en samarbetsorganisation under en etapp av ombildningen.
1971 försvann ”stad” och ”köping” som administrativa begrepp, alla blev
”kommuner” med ett enhetligt regelverk. På senare år har tretton kommuner återgått till benämningen ”stad”. Genom delningar har antalet kommuner ökat till 290.
Egenskaper
Vi har bara en sorts administrativ kommun, men man bör komma ihåg att
kommunerna har högst skiftande egenskaper och förutsättningar – främst
vad gäller befolkningstal och yta. Vid årsskiftet 2004/05 var maxvärdet förinvånare 765 000 (Stockholm), övre kvartilen 32 000 (t.ex. Katrineholm),
medianen 15 200 (mellan Burlöv och Orust), undre kvartilen 9 900 (t.ex.
Gnosjö) och lägsta värde 2 600 (Bjurholm). 47 kommuner låg under riktvärdet om 8 000 invånare från 1961. Störst yta har Kiruna med närmare2
21 000 km (som halva Danmark), minst har Sundbyberg med 9.

18

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Administrativa indelningar

Dokumentation− SCB-publikationer: MIS delserie Regionala indelningar, årsboken Rikets
indelningar− SCB:s webbplats: ”Län och kommuner” (www.scb.se/rg0101)− Lantmäteriverket redovisar kommunernas gränser på de allmänna kartorna i olika skalor. Därifrån kan man också hämta digitala filer överkommunindelningen.

2.3

Församling

Den grundläggande förvaltningsenheten inom Svenska kyrkan. I statistiksammanhang avses den gränsbestämda territoriella församlingen. År 2005
fanns 2 212 församlingar.
Engelsk term
ParishAnsvarig
Svenska kyrkan.
SCB, Enheten för regional planering och naturresursstatistik, dokumenterar
församlingskoder.
Användning i statistiken
I den officiella statistiken redovisas församlingsuppgifter enbart avseende
folkmängd och resultat i kyrkoval. Indelningen används dock relativt ofta i
statistikuppdrag – till kommuner, statliga myndigheter, forskare och privata företag. I flera sammanhang används församlingar som byggstenar när
man vill skapa en speciell geografisk indelning.
Församlingsindelningen var länge stabil, vilket var en fördel när man villestudera en utveckling över tiden. Detta gäller dock inte längre och indelningen har därmed blivit mindre användbar i statistiken. För att bevara
möjligheterna till tidsjämförelser har SCB lagrat digitala församlingsgränser per 2000-01-01.
Samband med andra indelningar
Församling är en nivå i den geografiska hierarkin fastighet–församling–
kommun–län–riket. Församling används som beståndsdel för aggregeringtill andra regionbildningar, t.ex. skörde- och stödområden i lantbruksstatistiken.
Kodsättning
Församlingskoden är sexsiffrig; två för län, två för kommun och två för den
enskilda församlingen.
Historik
Vid kommunalreformen 1862 försvann socknen och ersattes med kyrkliga
församlingar och borgerliga kommuner. Då folkbokföringen sköttes av församlingarna och då den geografiska indelningen förblev förvånansvärt stabil över åren, kom församlingen att bli mycket betydelsefull i statistiken.
Ända fram till mitten av 1960-talet var församling den mest detaljerade
geografiska uppdelning som kunde åstadkommas i löpande statistik. Den
utveckling av datorbaserade register över befolkning och fastigheter som
Statistiska centralbyrån

19

Administrativa indelningar

Geografin i statistiken

följde därefter gav helt nya möjligheter för statistiken, inte minst vad gäller
geografisk fördelning av informationen. Församlingsindelningen minskade
i betydelse.
Vid ingången av år 2000 skildes kyrkan från staten och Svenska kyrkan fickrätten att besluta över indelningen. Efter det har man lagt ner många församlingar och fogat dem till större enheter – antalet har sjunkit från 2 517
år 2001 till 2 212 vid ingången av 2005, fler sammanslagningar lär komma.
Denna utveckling medför nackdelar för församlingsindelningen i statistiken.
Dokumentation− Svenska kyrkan, www.svenskakyrkan.se− SCB-publikationer: MIS delserie Regionala indelningar, årsboken Rikets
indelningar− SCB:s webbplats: ”Församlingar” (www.scb.se/rg0102)

2.4

Fastighet

Den mest detaljerade administrativa uppdelningen av landets yta. Fastigheten är mycket väsentlig i statistikproduktionen, dels för att en mängd
registerdata kan knytas till rumsdimensionen via fastigheten, dels därför
att geografiska koordinater för fastigheterna ger möjligheter att hantera
statistikdata med geografiska informationssystem – GIS. I Sverige finns 3,1
miljoner fastigheter, därav är 1,8 miljoner bebodda.
Engelsk term
Real estate
Ansvarig
Lantmäteriverket
Användning i statistiken
I enstaka fall och på uppdrag redovisas befolkningstal för enskilda fastigheter. Fastighetsindelningen har däremot stor indirekt betydelse för statistiken då den ger en länk mellan rumsdimensionen och en rad basregister.
I Sverige är vi folkbokförda på fastighet, vilket ger en koppling mellan personnummer och fastighetsbeteckning. Personanknutna data kan därmed
grupperas till en fastighetsvis organiserad databas, som i sin tur ger utgångspunkt för olika geografiska aggregeringar. Via ett korsregister mellanadresser och fastigheter kan också en hel del information om företag och
deras lokala arbetsställen hanteras på samma sätt.
Med koordinater för fastigheterna fick vi i början av nittiotalet en rikstäckande numerisk lägesbestämning av en mängd data. Detta innebar att statistiken kunde fördelas i rummet på ett mycket mer flexibelt och problemorienterat sätt än tidigare, samt att den kunde integreras med geografiska
informationssystem.
Samband med andra indelningar
Fastighet är den lägsta nivån i hierarkin fastighet–församling–kommun–
län–riket. Kommunernas nyckelkodområden och SAMS definieras som
aggregat av fastigheter. Fastigheternas koordinater och befolkningstal samt
koordinater för byggnader på fastigheterna är viktiga utgångsdata när man
avgränsar tätorter, småorter och fritidshusområden. Statistik för olika typer
20

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Administrativa indelningar

av koordinatbestämda områden skapas också via fastighetsindelningen. Det
kan vara regelbundna och återkommande indelningar som kilometerrutor
eller tillfälliga avgränsningar för analysändamål – som avståndszoner kring
bestämda punkter, upptagningsområden för vägnät eller ”fritt valda” områden med koordinatdefinierade gränser.
Dokumentation
LMV:s fastighetsregister, www.lantmateriet.se

2.5

NUTS

Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques – EU:s geografiska indelning för regionalstatistik. NUTS är en hierarkisk indelning med trenivåer – NUTS 1–3 – som utgår från den administrativa indelningen i respektive land. År 2004 fanns inom ”EU 15” 78 områden på nivå 1, 211 pånivå 2 och 1 093 på nivå 3.
Ansvarig
EU/Eurostat
SCB: Enheten för regional planering och naturresursstatistik
Användning i statistiken
EU:s medlemsländer rapporterar mycket statistik med NUTS-indelning tillEurostat. Den sammanställs och sprids främst via Eurostats databas regions
och publikationen Regions. Statistik med NUTS-indelning är särskilt väsentlig för EU:s regionalpolitik.
Samband med andra indelningar
NUTS-indelningen i Sverige utgår från länen som är NUTS 3. Länen
aggregeras i två steg till nivåerna 2 och1:
NUTS 1Landsdelar – Norra, Östra och Södra Sverige (3)NUTS 2

Riksområden (8)NUTS 3Län (21)

Kodsättning
NUTS-koden är alfanumerisk. Den börjar med två bokstäver som betecknar
landet, t.ex. SE, som följs av en sifferposition för varje nivå. Gävleborgs län
t.ex. har koden SE163.
Historik
Under ett antal år hade EU fem möjliga nivåer i NUTS. I Sverige motsvarades då den lägsta nivå 5 av kommunerna. När indelningen skulle regleras iförordning valde man att stanna vid tre nivåer, vilket gäller från juli 2003.
Sveriges förslag om indelning i tre landsdelar på NUTS 1-nivån har ännuinte fastställts av Kommissionen. EU har aviserat att man inom något årkan återkomma till frågan om indelningar under NUTS 3. I EU-termer återfinns svenska kommuner nu som Local Area Unit 2 (LAU 2).
Dokumentation− Eurostat-publikation: Regions. Nomenclature of territorial units forstatistics. NUTS – 2003 / EU25

Statistiska centralbyrån

21

Administrativa indelningar

Geografin i statistiken− SCB-publikationer: MIS delserie Regionala indelningar, årsboken Rikets
indelningar− SCB:s webbplats: ”EU:s regioner – NUTS” (www.scb.se/rg0111)

2.6

Postnummerområden

Postens administrativa indelning för posthantering. Det finns cirka 9 000
postnummerområden.
Engelsk term
Postal code area
Ansvarig
PostenVid SCB: Enheten för regional uppdragsverksamhet
Användning i statistiken
Postnummerindelningen används inte i officiell statistik. Den är dock relativt vanligt förekommande i statistikuppdrag till företag som verkar på lokala och regionala marknader. Ett skäl till detta är att sådana företag ofta
har sina egna verksamhetsdata, t.ex. kundregister och försäljningsstatistik,
organiserade efter postnummerområden och att man vill relatera dessa
data till grundläggande statistik om ”hela marknaden” i termer av befolkning, hushåll och företag.
Samband med andra indelningarOckså i postnummerstatistiken används fastigheten för integration mellan
statistikregistren och den geografiska indelningen. När en fastighet hör till
flera postnummer måste SCB därför välja ett av dessa för statistikproduktionen och tar då det postnummer som har flest folkbokförda personer.
Postens och SCB:s områdesindelningar överensstämmer således inte exakt,
men använder samma femställiga kod för att identifiera områdena.
Dokumentation− För att användarna skall kunna lokalisera postnummerområdena och
som underlag för kartografiska presentationer skapar SCB varje år en fil
med digitala gränser för områdena. Gränserna genereras utifrån koordinater för fastigheter som hör till samma postnummerområden, gränserna blir därmed ungefärliga.
− SCB:s webbplats: “Marknadsprofiler” (www.scb.se/marknadsprofiler)

2.7

Vattendistrikt

Vattendistrikt är en ny administrativ indelning, med en regional förvaltningsorganisation. Indelningen grundas på avrinningsområden. Inom vartoch ett av de fem distrikten ligger förvaltningsansvaret på en länsstyrelse.
EU:s ramdirektiv för vatten från år 2000 ligger bakom uppbyggnaden av
vattenadministration med vattendistrikt.
Engelsk term
Water districts

22

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Administrativa indelningar

Ansvarig
Distriktsindelningen är bestämd i förordning 2004:660.
Konstruktion
Vattendistrikten ligger överst i en områdeshierarki med tre nivåer. På mellannivån finns 119 huvudavrinningsområden och på lägsta nivå ca 12 000delavrinningsområden. Distrikt och avrinningsområden avgränsas strikt
hydrologiskt och överensstämmer således inte med administrativa områden som län och kommuner.
Distrikt
Bottenviken
Bottenhavet
Norra Östersjön
Västerhavet
Södra Östersjön

Förvaltningsansvarig länsstyrelse
Norrbotten
Västerbotten
Västmanland
Västra Götaland
KalmarAnvändning i statistiken
Vattendistrikten är en helt ny indelning som dock förväntas få allt bredareanvändning framöver. För närvarande utreds vilken information som behövs och vilken statistik som skall produceras för vattenadministrationen.
Ett första statistiskt meddelande över vattenuttag och vattenanvändning
inom distrikt och huvudavrinningsområden har publicerats.
Dokumentation
Se www.vattenportalen.se

Statistiska centralbyrån

23

Statistiska indelningar

3

Statistiska indelningar

3.1

Storstadsområden

Geografin i statistiken

De tre storstadsområdena är en gruppering av kommuner runt Stockholm,
Göteborg och Malmö. Indelningen bygger på statistik över pendling och
flyttning mellan centralkommun och kranskommuner samt tar hänsyn till
existerande planeringssamverkan i de tre regionerna.
Engelsk term
Metropolitan areas
Ansvarig
SCB, Enheten för regional planering och naturresursstatistik
Användning i statistiken
I officiell statistik används indelningen vid redovisning av befolkning, boende, byggande och byggkostnader, partisympatier samt arbetskraftsundersökningar. Som regel används storstadsbegreppet också i internationella statistiköversikter, där man åtminstone för huvudstaden/-kommunen
anger folkmängd för såväl den administrativa centralkommunen som
denna ”med förorter”.
Samband med andra indelningar
Storstadsområdena bildas av kommuner som gränsar till varandra.
Kodsättning
Koden för storstadsområden är tvåställig, den andra siffran betecknar delar
av respektive storstadsområde.
Historik
Indelningen härstammar från mitten av 1960-talet. Den reviderades 1970,
främst för att stämma överens med den nya kommunindelning som då höllpå att genomföras. Efter samråd med intressenter i de tre regionerna och
med stöd av statistik över pendling och flyttningar beslöt SCB i januari
2005 att aktualisera indelningen. Till Stor-Stockholm lades då kommunerna
Norrtälje, Nykvarn, Södertälje och Nynäshamn. Stor-Stockholm kom därmed att överensstämma med Stockholms län. Stor-Göteborg utökades med
Alingsås och Lilla Edet, inalles tretton kommuner. Till Stor-Malmö fördes
Skurup, Eslöv och Höör som därmed omfattar tolv kommuner.
Dokumentation− MIS delserie Regionala indelningar− SCB:s webbplats: ”Storstadsområden” (www.scb.se/rg0105)

3.2

Lokala arbetsmarknader (LA)LA är funktionella regioner som avgränsas utifrån statistik över arbetspendling mellan kommuner. LA består av en eller flera kommuner. In-

24

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Statistiska indelningar

delningen förändras över tiden allteftersom pendlingsströmmarna ändrar
omfattning och riktning. För närvarande används 87 LA i statistiken.
Engelsk term
Local labour markets
Ansvarig
SCB, Enheten för företags- och registerbaserad sysselsättningsstatistik
Metod för att avgränsa lokala arbetsmarknader
LA-indelningen konstrueras med hjälp av data om arbetspendling mellan
kommuner från den registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS).
Avgränsningsmodellen arbetar i två steg:
1) I det första steget bestäms vilka kommuner som skall utgöra s.k. lokala
centra. Två villkor skall vara uppfyllda för detta; andelen utpendlarefrån ett lokalt centrum skall vara mindre än 20 procent av det totala antalet förvärvsarbetande och den största pendlingsströmmen till annan
kommun skall vara mindre än 7,5 procent.
2) I det andra steget bestäms till vilket lokalt centrum de återstående, ”osjälvständiga” kommunerna ska föras. Huvudregeln är att den osjälvständiga kommunen förs till den kommun till vilken den största pendlingsströmmen är riktad. I detta moment kan uppstå kedjor av länkningar, iså fall bryts kedjan vid den tredje länken.
För en mer detaljerad beskrivning se SCB:s webbplats: ”Lokala arbetsmarknader…” – Mer om lokala arbetsmarknader, pdf (www.scb.se/rg0104)
Användning i statistiken
LA-indelningen används vid redovisning av befolkning, viss företagsstatistik samt registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. I uppdrag används den
bredare och i ökande utsträckning – av lokala och regionala aktörer, i utredningar och forskning.
Samband med andra indelningar
LA består av en eller flera kommuner. NUTEK använder en modifierad
version av LA som kallas Lokala arbetsmarknadsregioner (LA-regioner).
De grundas på LA, men aggregerar i vissa fall flera LA till en LA-region.
Därmed förväntas LA-regionerna bli stabila under en längre tidsperiod. För
närvarande finns 87 LA och förslag om 64 LA-regioner.
Kodsättning
LA-koden är femsiffrig, de två första anger länet (det län där den största
delen av LA ligger) och de tre följande är ett löpnummer.
Historik
Metoden för att avgränsa funktionella arbetsmarknadsregioner på basis av
pendlingsdata utvecklades av SCB och dåvarande Expertgruppen för forskning om regional utveckling, ERU. Den tillämpades första gången baseradpå statistik för 1988. LA-indelningen revideras varje år, men för att underlätta tidsjämförelser har SCB hittills valt att för den officiella statistikenhålla indelningen oförändrad i femårsperioder. Senare versioner av indelningen avser således 1993, 1998 och 2003. SCB har nyligen beslutat att denårliga revideringen av LA skall tillämpas i officiell statistik från 2005.

Statistiska centralbyrån

25

Statistiska indelningar

Geografin i statistiken

Egenskaper
De olika LA skiljer sig mycket i omfattning och innehåll. Störst är Stockholms LA med 36 ingående kommuner och närmare 1,1 miljon förvärvsarbetande dagbefolkning år 2003. De minsta LA, mätt i dessa mått, återfinns i Norrlands inland där kommunerna är stora till ytan men har lågabefolkningstal. LA består där i flera fall av en enda kommun med bara
dryga tusentalet förvärvsarbetande.
Arbetspendlingen över kommungräns har ökat under en lång tidsperiod.
Mellan 1985 och 2000 t.ex. steg andelen pendlare av det totala antalet förvärvsarbetande från 21 till 29 procent. Detta innebär att arbetsmarknadsregionerna förändras, LA blir successivt färre och ytmässigt större – se tabell.
Figur 4
Antalet LA under perioden 1970–2003
Number of LA during the period 1970–2003
1970

1980

1988

1993

1998

2003

187

139

111

109

100

87

LA avgränsas normalt med data för samtliga förvärvsarbetande. Man bör
dock vara medveten om att de geografiska arbetsmarknadsregionerna serolika ut för olika kategorier av sysselsatta; de är t.ex. flera och mindre för
kvinnor och lågutbildade än för män och högutbildade.
Dokumentation− SCB-publikationer: MIS delserie Regionala indelningar, årsboken Rikets
indelningar− SCB:s webbplats: ”Lokala arbetsmarknader…” (www.scb.se/rg0104)− ”Lokala arbetsmarknader och förvärvsregioner.” Information om
arbetsmarknaden 1991:7, SCB 1992

3.3

Lokala arbetsmarknadsregioner (LA-regioner)

För regionala analyser och prognoser använder NUTEK en indelning i LAregioner. De baseras på LA, men är också ”normativt framåtblickande”.
Det betyder att man tar hänsyn till tendenser i pendlingsutvecklingen för
att skapa en indelning som kan användas under en längre period. Ett förslag till ny indelning 2005 innefattar 64 LA-regioner.
Engelsk term
Local labour market regions
Ansvarig
NUTEK
Konstruktion
Kommuner är byggstenar för indelningen. Det empiriska underlaget är statistik över arbetskraftspendlingen mellan kommuner – som för LA. Vid
skapandet av LA-regioner tar man dessutom hänsyn till trender i pendlingsmönstret samt till påbörjade investeringar eller andra åtgärder som
förväntas komma att påverka pendlingsutbytet inom en tioårsperiod – denlivslängd som man avser att regionindelningen skall ha.

26

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Statistiska indelningar

Resultatet är en indelning med 64 LA-regioner. I fall där det finns fungerande delarbetsmarknader inom en LA-region ges möjlighet att använda
avgränsade s.k. delregioner. Därmed ökar antalet regioner till 83.
Användning i statistiken
LA-regionerna används ännu inte vid redovisning av officiell statistik. Däremot levererar SCB en bred uppsättning statistik med denna indelning till
NUTEK, för inläggning i den statistikbas som hör till analys- och prognossystemet rAps. Därmed är indelningen och statistiken tillgänglig för länsstyrelser och andra användare av rAps.
Kodsättning
LA-regionerna har ett tvåsiffrigt nummer som ungefär löper i gängse länsordning.
Historik
LA-regionerna skapades i samband med utvecklingen av rAps. Målet var
att åstadkomma regioner som dels innefattade populationer som var tillräckligt stora för uppdelning på variabler som ålder, kön och utbildningsnivå och dels kunde vara stabila över ett antal år. Den första indelningen
byggde på LA och andra faktorer avseende 1998 och kom att omfatta 81
LA-regioner. Revideringen 2005 innebar att antalet sjönk till 64.
Dokumentation
NUTEK:s webbplats www.nutek.se – Faktabanken

3.4

Kommungrupper

Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) har utvecklat en indelning i nio
kommungrupper. Där klassificeras kommunerna efter egenskaper som invånarantal, näringslivsstruktur och pendlingsmönster. Grupperingen är
inte en regionindelning. Vid ingången av 2005 gjordes en markant förändring av klassificeringen.
Engelsk term
Types of municipalities
Ansvarig
Sveriges Kommuner och LandstingAnvändning i statistiken
Grupperingen används av SKL, SCB och andra statistikansvariga myndigheter i statistik som behandlar kommunal verksamhet – t.ex. kommunal
ekonomi, kommunala företag, socialtjänst och skola. Den är främst avsedd
för analyser och jämförelser – mellan grupper samt mellan enskild kommun och genomsnitt för den grupp den tillhör.
Dokumentation− SKL:s webbplats www.skl.se – Kommuner, landsting och regioner –Kommuner− SCB:s årsbok Rikets indelningar

Statistiska centralbyrån

27

Statistiska indelningar

3.5

Geografin i statistiken

TätortTätorter bestäms med hjälp av data om bebyggelsens struktur och befolkningens bosättning i en s.k. geomorfologisk avgränsning, oberoende av administrativa gränser. År 2000 fanns 1 936 tätorter som upptog 1,3 procent
av Sveriges landareal och innefattade 84 procent av befolkningen.
Engelsk term
Locality
Ansvarig
SCB (Enheten för regional planering och naturresursstatistik) gör tätortsavgränsning och tätortsbaserad statistik. Namn på tätorter beslutas av
Lantmäteriverket efter remiss till länsstyrelse samt Språk- och Folkminnesinstitutet.
Definition
SCB använder en gemensam nordisk definition som fastställdes 1960. Det
första avsnittet i definitionen lyder:”Som tätbebyggt område räknas alla hussamlingar med minst 200 invånare, såvida avståndet mellan husen normalt icke överstiger 200 meter. Avståndet kan dock tillåtas överstiga 200 meter, när det gäller hussamlingar
inom en större orts influensområde. Å andra sidan bör maximigränsen
mellan husen sättas lägre än 200 meter, där bebyggelsens karaktär så påkallar, nämligen då i små tätorter ingen tydlig tätortskärna (centrum, city)
framträder och i de fall, då gränsen mellan tätort och landsbygd är diffus,
med andra ord då bebyggelsen i tätorten icke framstår som avsevärt tätare
än inom övriga närliggande bebyggda områden.”Därpå följande avsnitt av definitionen ger mera utförliga regler för avgränsningen. Tillämpningen av definitionen har varierat något mellan de nordiska länderna, för Sveriges del har metoden varit enhetlig från 1960. Se vidare Historik och Dokumentation.
Användning i statistiken
I samband med avgränsningarna vart femte år redovisas officiell statistik
om tätortsarealer och folkmängd. För år 2000 rapporteras också statistiköver sysselsatta, arbetsställen och branschbredd (MI 38 SM 0301) samt statistik beträffande markanvändningen inom tätorter (MI 14 SM 0201). Tätortsindelningen används också i statistikuppdrag. Med hjälp av de digitala
gränserna är det t.ex. möjligt att ta fram aktuell registerbaserad statistik för
tätorter. I flera resursfördelningsmodeller används parametern tätortsandel
för kommuner, d.v.s. tätortsbefolkningens andel av totalbefolkningen.
Samband med andra indelningar
Tätorterna avgränsas med hjälp av koordinater för fastigheter och byggnader, flygbilder, stadskartor samt uppgifter om befolkning per fastighet.
Tätortsgränsen dras dock oberoende av fastighetsgränser.
För att avgränsa småorter – med 50–199 invånare – används motsvarande
underlag och metodik.
Glesbygdsverket använder ”tätort” med en betydelse som skiljer sig frånSCB – tätorter har där minst 3 000 invånare samt innefattar en zon inom
fem minuters bilresa från tätortsgränsen.
28

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Statistiska indelningar

SCB har ingen egen definition av ”glesbygd” eller ”landsbygd”, som t.ex.
Glesbygdsverket. Därför använder SCB numera benämningen ”utanför
tätort”.
Den nordiska tätortsdefinitionen tillåter mycket små orter som urbana områden. I Europa och Nordamerika används som regel en undre gräns om
ett eller ett par tusen invånare för att urskilja ”urban areas”.
Kodsättning
Tätorterna har en fyrsiffrig kod. Den har inte något samband med andra
regionala koder, som t.ex. län eller kommun. Koden är ett enkelt löpnummer som åsatts de enskilda tätorterna efter länens traditionella ordning och
inom länen i alfabetisk ordning efter tätortsnamnet.
HistorikFör 1800-talet går det hjälpligt att följa urbaniseringsförloppet med statistik
för städer och landskommuner. Från 1920 års folkräkning används en definition som liknar dagens tätorter – man talar om befolkningsagglomerationer med minst 250 invånare. Vid folkräkningen 1930 användes tätortsbegreppet för första gången. 1960 infördes flera nyheter som blivit bestående;vi fick en strikt definition, avgränsningen utfördes centralt på SCB av geografisk expertis och på basis av storskaliga kartor och flygbilder, tätortsgränserna dokumenterades också på kartor, därmed blev det möjligt att
mäta och redovisa tätortsarealer. Från 1980 finns tätortsgränserna lagrade i
digital form. Tillkomsten av koordinatsatta person- och fastighetsregistersamt nyttjandet av kraftfulla persondatorer med GIS-program skapade förutsättningar för ett datorbaserat avgränsningsarbete från 1990.
Figur 5
Folkmängd i tätorter och glesbygd
The locality and rural area population
Miljoner invånare
8

7

Tätorter

6
5
4
3
2
1

Glesby gd

0
1800

1840

1880

1920

1960

2000

Egenskaper
Tätorterna varierar kraftigt i folkmängd och areal, från de minsta med 200
invånare och runt 40 hektar till Stockholm, som är ojämförligt störst med en
befolkning på 1,148 miljoner invånare inom en landareal på över 37 tusen
hektar. Som exempel på mer normala värden väljer vi centralorterna i två
kommuner som ligger nära medianvärdet för kommuner om 15 200

Statistiska centralbyrån

29

Statistiska indelningar

Geografin i statistikeninvånare; Hallstahammars tätort med cirka 10 000 invånare på 955 hektarsamt Leksands tätort med 5 700 invånare inom 754 hektar.
De största antalen tätorter hittar vi i de lägre storleksklasserna, medan deövre klasserna dominerar vad gäller samlad folkmängd:Figur 6
Tätorter i storleksklasser; andelar av totalantalet tätorter och andelar av total
tätortsbefolkning år 2000
Localities in size categories; proportions of the total number of localities andproportions of the total population in localities in 2000
Andel av totalt antal tätorter(1 936 st)

Storlek
folkmängd

Andel av total tätortsfolkmängd(7 464 861 inv.)

100 00050 00099 999
20 00049 999
10 00019 999
5 0009 999
2 0004 999
1 0001 999
50099920049940
30
Procent

20

10

0

0

10

20

30

40

Dokumentation− Tätorter 2000, MI 38 SM 0101; förtecknar tätorterna år 2000 med koder
och data om folkmängd, areal och befolkningstäthet samt beskriver utförligt definitioner och historisk utveckling.
− Digitala gränser för tätorter 1980 – 2000, SCB, MR/REN− SCB:s webbplats: “Tätorter” (www.scb.se/mi0810)

3.6

Nyckelkodområde, NYKO (del-/bas-/statistikområde)En hierarkisk indelning som används i inomkommunal – ibland också regional – planering och administration. Indelningen utformas av den enskilda
kommunen och är således kommunspecifik och kommunägd. Den nyttjas
av nästan alla kommuner, på lägsta nivå finns totalt cirka 95 000 områden.
Engelsk term
Key code area / municipal subdivision

30

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Statistiska indelningar

Ansvarig
Respektive kommun, för basområden i Stockholms län ansvarar landstingets regionplane- och trafikkontor.
Vid SCB: Enheten för regional uppdragsverksamhet
Konstruktion
NYKO är en fastighetsbaserad indelning. Områdena identifieras med en
sexställig kod som är nyckeln till statistikregistren. Koden används hierarkiskt, större områden summeras från områden på en lägre nivå. Kommunerna kan använda upp till sex nivåer, men det vanliga är tre eller fyra.
Nivåernas innebörd och detaljeringsgrad varierar mellan kommuner. Det
händer att den hierarkiskt uppbyggda indelningen inte räcker till för planering och administration inom alla av kommunens verksamheter. Då kan
man definiera kompletterande indelningar genom att plocka samman områden från skilda nivåer.
Figur 7
Principskiss över NYKO-indelning i en kommun
Principal outline of the key code area subdivision in a municipality

En indelning med tre nivåer:1. Kommundelar

2. ”Tätorter” (T) och ”glesbygder” (G) separeras

G

T

T
G

G

T

T

G

T

Statistiska centralbyrån

G

31

Statistiska indelningar

Geografin i statistiken

3. Inom ”tätorter” en finindelning i stadsdelar/kvarter

G

G

G

G

G

Användning i statistiken
NYKO-indelningen förekommer inte i officiell statistik. Den är dock mycket
vanlig och betydelsefull i statistikuppdrag till kommuner. Den används av
alla utom fem kommuner och ger på årsbasis tillgång till rumsligt finfördelad statistik över bl.a. befolkning, inkomster, förvärvsarbetande, fastigheteroch bebyggelse. NYKO tillämpas främst vid uttag av standardiserade tabeller inom Statistikpaketen.
Samband med andra indelningar
Nyckelkodområdena delar upp en kommun. Områdena bildas som aggregat av fastigheter.
Historik
Nyckelkodsystemet utvecklades under slutet av 1960-talet för att tillgodose
de behov av geografiskt mer finfördelad statistik som uppkom när kommunerna fick allt större ansvar för de offentliga tjänsterna – till att börja
med grundskolans lokalisering och dimensionering. Förutsättningar för att
producera statistik för små områden hade då skapats genom datoriseringen av administrativa register över främst befolkning och fastigheter.
Det var från början givet att kommunerna själva skulle bestämma sin delområdesindelning, med utgångspunkt från sina statistikbehov och de lokala förutsättningarna för att skapa en områdesindelning. SCB gav råd ochdåd i uppbyggnadsskedet och tillhandahöll de tekniska rutiner som behövdes. Kommunerna har efter hand modifierat och utökat sina indelningar,
särskilt när man exploaterat nya områden.
Inom Stockholms län använder man en kommunövergripande indelning icirka 1 300 basområden (tidigare kallade FoB-områden). Ursprungligen
byggde denna indelning på kommunernas NYKO, men från 1995 är den
fristående och förvaltas av landstingets Regionplane- och trafikkontor.
Basområdena har koordinatbestämda gränser vilket gör att fastigheterna
kan kodas till område med s.k. point-in-polygon-program. Vad gäller
teknik och statistikinnehåll gäller samma förutsättningar för basområden
som för NYKO.
Innehållet i delområdesstatistiken var inledningsvis begränsat till folkmängds- och inkomstuppgifter. Allteftersom nya källregister blev tillgängliga kunde innehållet utökas med t.ex. befolkningsförändringar, bilinnehav
och sysselsättningsstatistik.

32

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Statistiska indelningar

Dokumentation− Respektive kommun; för kontakt med statistikansvariga, se SCB:s webbplats: ”Kontaktpersoner i statistikfrågor i kommuner, län och landsting”(www.scb.se/rg0210)− Se även SCB:s webbplats: ”NYKO” (www.scb.se/nyko)

3.7

SAMS – Small Areas for Market Statistics

En rikstäckande områdesindelning under kommunnivå för andra användare än kommuner. Det finns cirka 9 200 SAMS.
Engelsk term
SAMS
Ansvarig
SCB, Enheten för regional uppdragsverksamhet
Konstruktion
Indelningen skapades för att tillgodose efterfrågan på småområdesstatistikfrån andra användare än kommuner. Målet var att bilda någorlunda homogena bostadsområden med ungefär tusen invånare i varje. Flera underlag
användes för att skapa indelningen. I större kommuner grupperades NYKOområden till SAMS, inom Stockholms län blev SAMS lika med basområden,med undantag för Stockholms stad där flera basområden bildade ett SAMS,
i mindre kommuner grundades SAMS på valdistriktsindelningen. I samtliga dessa fall finns fastighetsindelningen i botten och utgör koppling tillden personbaserade statistiken.
Användning i statistiken
SAMS-indelningen används inte i officiell statistik men är relativt vanlig istora statistikuppdrag. Den har bl.a. nyttjats inom följande områden: urban
forskning, boendesegregation, medicinsk forskning och trafikplanering.
Statistikutbudet för SAMS baseras, som för NYKO, på de statistiska registren och lanseras under paraplybeteckningen SCB:s Marknadsprofiler.
Historik
SAMS har använts sedan 1994. Från början var tanken att SAMS-indelningen skulle aktualiseras i takt med förändringar i NYKO, basområden ochvaldistrikt. Detta visade sig vara väl resurskrävande, samtidigt som deåterkommande användarna ville ha indelningen oförändrad över tiden. Så
har också blivit fallet. Det innebär i sin tur att områdenas homogenitet har
minskat.
Dokumentation− Digitala SAMS-gränser finns att tillgå på SCB. Gränserna har genererats
i ett GIS-program utifrån koordinater för de fastigheter som ingår i varje
SAMS. Denna gränskarta kan användas för ungefärlig lokalisering av
områdena och som grund för tematiska kartor.
− Se även SCB:s webbplats: ”Gränser plus statistik för områden – SAMS”(www.scb.se/rg0410)

Statistiska centralbyrån

33

Statistiska indelningar

3.8

Geografin i statistiken

Koordinatbaserade områden

En mängd statistikdata kan placeras i geografin via fastigheten och dess
koordinater. Därmed är det möjligt att generera statistik för områden som
definieras med koordinatsatta gränser. Sådana områden kan vara fasta och
generella – som t.ex. ett rutnät – eller skapade för tillfället – som del i en
statistisk-rumslig analys.
Engelsk term
Coordinate-defined areas
Ansvarig
Lantmäteriverket för fastighets- och byggnadskoordinater, SCB för statistikinnehållet, användaren för områdesbestämning.
Konstruktion
För varje fastighet finns en centralpunktskoordinat som representerar den
areella mittpunkten samt koordinater för de byggnader som finns på fastigheten. Vid lägesbestämning av befolkningsanknuten information använder SCB en medianpunkt av byggnadskoordinaterna. Punkterna identifieras med de sjuställiga meterkoordinaterna från rikets nät i nord-syd och
väst-ost.
Om man t.ex. sorterar punkterna efter de fyra första siffrorna i koordinatparen får man direkt en placering i kilometerrutor. När punkterna skall föras till områden med oregelbunden form används punkt-i-polygon-teknik,
en algoritm i GIS-verktygslådan som avgör om en punkt ligger innanför
eller utanför det definierade området. Sådana problemställningar kan kategoriseras som ”har geografi, söker statistik”. Den rumsliga bestämningen
kan t.ex. vara ”inom 20 minuters körtid från räddningsstation R”.
Med koordinatsatta data och GIS-verktyg kan rumsdimensionen behandlassom – och samtidigt som – andra variabler. Problem kan då också formuleras i omvänd ordning – ”har statistik, söker geografi”. Man kan besvarafrågor som ”vilket är det minsta område runt punkten P som innehåller x
tusen sysselsatta inom tillverkningsindustri”.
De vanligaste typerna av koordinatbestämda områden är:
Rutor: Kvadrater i rikets nät. Vanligast är rutor med en kilometers sida,men 250 och 500 meter förekommer liksom 5 och 10 kilometer.
Omland: Områden inom visst avstånd från definierade punkter.
Zoner: Områden inom visst avstånd från linjesträckningar som vägar/järnvägar eller stränder.
Valfria områden: Statistikanvändaren definierar själv sina områdesgränser –på karta eller med koordinater för polygoner.
Användning i statistiken
I officiell statistik har koordinatbaserad teknik använts främst inom markanvändningsstatistiken och vid tätortsavgränsning – se t.ex. Bebyggelseutvecklingen längs kust och strand, MI 50 SM 0301. De nordiska centralbyråerna, exkl. Island, har framställt en gemensam kilometerrutkarta över folkmängden vid årsskiftet 2001/2002.

34

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

Statistiska indelningar

Redovisning för koordinatbestämda områden är vanligare inom uppdragsverksamheten, där användningen också ökat påtagligt under senare år.
Några exempel: Glesbygdsverket har rutstatistik för att avgränsa och beskriva sina ”tätorter, tätortsnära landsbygder och glesbygder”, RegionSkåne och kulturgeografiska institutionen i Umeå har stora rutbaserade
statistikbaser. Mobilteleföretag har nyttjat rikstäckande rutstatistik för att
lokalisera och dimensionera sina kommunikationsnät. Företag inom andra
tjänstebranscher har kartlagt marknaden med hjälp av statistik för omlanden kring sina serviceinrättningar. Statistik över befolkning och förvärvsarbetande inom zoner längs tänkta linjesträckningar för väg och järnväg har
tjänat som underlag vid alternativstudier.
Historik
Den främste inspiratören till ”koordinatmetoden” var Torsten Hägerstrand,sedermera kulturgeografiprofessor i Lund. Han demonstrerade fördelarna
med koordinatsatta data när han framställde rutstatistik för en del av Småland, med en enkel hålkortssorterare och data från folk- och bostadsräkningen 1940. Rapporten ”Statistiska primäruppgifter, flygkartering och
dataprocessingmaskiner” finns i Svensk Geografisk årsbok 1955.
Genom främst Hägerstrands påverkan kom koordinatsättning av fastigheter att bli en del av den fastighetsdatareform som kom igång 1970. Detta
var ett gigantiskt företag som tog cirka 25 år att genomföra. För användning i statistikproduktion fanns rikstäckande fastighetskoordinater att tillgå 1993. Den första koordinat- och datorbaserade befolkningsrutkartanöver Sverige framställdes 1995 av dåvarande centralnämnden för fastighetsdata (CFD) och SCB (www.scb.se/rg0416).
För delar av landet fanns dock fastighetskoordinater långt tidigare och försöksverksamhet och lokala tillämpningar kom igång. Redan 1974 höll
Lunds tekniska högskola en kurs kring Koordinatdata inom samhällsplanering. Under senare halvan av 1970-talet hade CFD och SCB en bred försöksverksamhet som avkastade rapporterna Grafisk presentation av statistik,del I–IV.
Möjligheterna att hantera koordinatsatta data i produktion och användning
av statistik förbättrades radikalt under 1990-talet. Persondatorer infördes
på bred front och GIS-programvaror blev ekonomiskt och kompetensmässigt tillgängliga också för icke-specialister.

Statistiska centralbyrån

35

Äldre indelningar

Geografin i statistiken

4. Äldre indelningar
4.1

A-regioner

En regionindelning som härstammar från början av 1960-talet. En A-regionbestår av en eller vanligen flera kommuner. Det finns 70 A-regioner.
Användning i statistiken
I den officiella statistiken har A-regionerna sedan länge endast förekommit
i folkmängdsredovisningen. I uppdrag har de främst använts inom privat
sektor, där vissa företag har försäljningsdistrikt eller liknande som byggerpå A-regioner. Fördelarna med A-regioner har varit det hanterliga antalet
och stabiliteten över tiden.
A-regionindelningen kan idag inte beskrivas eller motiveras utifrån empiriska grunder. Därför beslutade SCB att från 2005 inte längre sanktionera
A-regionerna som en officiell regional indelning. Den som vill ha statistik
med denna fördelning kan dock fortfarande beställa den.
Kodsättning
A-regionerna har koder i intervallet 01–70. Koden löper i gängse länsordning genom landet.
HistorikA-regionerna skapades av Arbetsmarknadsstyrelsen i början av sextiotalet.
Man utgick från en klassning av tätorter efter befolkningsunderlag och serviceutbud och avgränsade därefter 101 regioner runt större tätorter med
hjälp av såväl församlings- som kommunindelningen. På förslag av dåvarande ERU reviderades indelningen 1966, främst för att anpassa A-regionerna till den nya kommunindelning som var på gång. Resultatet blev 70 regioner som bestod av hela kommuner. Indelningen har inte förändrats
sedan dess.
Dokumentation− SCB:s webbplats: ”Lokala arbetsmarknader, A-regioner, H-regioner”(www.scb.se/rg0104)− SCB:s årsbok ”Rikets indelningar”

4.2

H-regioner

H(omogena)-regioner är inte en regionbildning i gängse mening utan en
klassificering av kommuner efter folkmängd inom 3 och 10 mil från kommuncentrum. H-regionerna skapades av ERU under 1960-talet.
Konstruktion och kodsättning
H1 Stockholm/Södertälje A-region
H2

Göteborgs samt Malmö/Lund/Trelleborgs A-regioner

H3

Kommuner med mer än 90 000 invånare inom 3 mil från kommuncentrum

36

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistikenÄldre indelningar

H4

Kommuner med mer än 27 000 och mindre än 90 000 invånare inom 3
mil från kommuncentrum samt med mer än 300 000 inom 10 mil.

H5

Kommuner med mer än 27 000 och mindre än 90 000 invånare inom 3
mil från kommuncentrum samt med mindre än 300 000 invånare
inom 10 mil.

H6

Kommuner med mindre än 27 000 invånare inom 3 mil från kommuncentrum.

Ibland särredovisas Göteborgs och Malmö/Lund/Trelleborgs A-regioner
och kallas då H8 resp. H9. Förändringar över tiden av folkmängden inom
distansomlanden har medfört att enskilda kommuner har förts från en Hregion till en annan.
Användning i statistiken
I officiell statistik har H-regionerna använts vid redovisning av folkmängd
samt i några urvalsundersökningar där underlaget inte är tillräckligt för en
genomgående länsredovisning.
H-regionindelningen tillämpas numera sällan i statistikproduktionen och
den används knappast alls av kommunala eller regionala aktörer. Därför
har SCB beslutat att från år 2005 att inte längre sanktionera den som en officiell indelning. Som alternativ förordar SCB den kommungruppering som
Sveriges kommuner och landsting tagit fram.
Dokumentation− SCB:s webbplats: ”Lokala arbetsmarknader, A-regioner, H-regioner”(www.scb.se/rg0104)− SCB:s årsbok ”Rikets indelningar”

Statistiska centralbyrån

37

In English

Geografin i statistiken

In English
Summary
For many years now, Statistics Sweden has had the task to document Swedish divisions in different types of regions. One reason for this is that
Statistics Sweden is responsible for the numerical codes that identify
regions. Statistics Sweden recently decided to limit this responsibility togeographic divisions that are more generally used in production anddissemination of statistics.
Information about regional divisions is spread in Reports on Statistical Coordination for the Official Statistics of Sweden (MIS), in a sub-series called
Regional Divisions. The same information can be found at the website
www.scb.se/eng – Special topics – Regional statistics –Regional divisions.
The purpose of this MIS is to describe the divisions in a standardised andcomprehensive manner, while detailed lists on different divisions are given
in other reports. This MIS contains general divisions; they are either used in
official statistics or produced on assignment – e.g. important intra-municipal divisions. In addition, there are other special regional divisions thatare not treated – like those for agricultural statistics or regional development policies.
The first chapter contains some general remarks on regional divisions andregional statistics – especially about the conditions for statistics production
and use. The concept of regions is neutral in relation to size of area. Consequently, “regional divisions” and “regional statistics” include divisions andstatistics on all geographical levels – in spite of the unfortunate fact that“regional level“ has come to mean a level between municipality and nation,
normally county level. Most Swedish statistics has some spatial distribution, and users of these statistics are found within all sectors and levels ofsociety.
Sweden has a relatively small population but a big area. Settlements andemployment are also very unevenly spread over the surface – one measureis that 84 percent of the population are living in localities, which occupy
only 1.3 percent of the land area. When handling regional statistics one
should be aware of the fact that variation in data increases when you shift
to a bigger “scale” – e.g. from county to municipality level – and that
average values, e.g. for municipalities, represent regions with very big
differences in size and population.
If statistics can be regionalized and the level of detail of these statistics depends mostly on the conditions given in the basic material, especially thedata collection method and the coverage. The Swedish development ofbasic registers on population, employment, enterprises and real estate has
had an especially important impact for spatial statistics, since the registers
ideally contain all categorical objects, and the connection to geography canbe done on object level. Map databases and satellite data are other sourcesthat have become vital for statistics on settlements, environment and landuse.

38

Statistiska centralbyrån

Geografin i statistiken

In English

Geo-coding is the stage when prerequisites of spatial distributions ofstatistics or other data are created. Then, location data are connected to thestatistical objects – the more precise the location, the better possibilities forflexible handling of geography. In Sweden, an important method for geocoding is the access to a real estate register with coordinates. Data that canbe connected to real estate become geo-coded “automatically”. This is e.g.
the case for population, since persons are registered on real estate.
Special attention to matters of secrecy and privacy is needed concerning
regional statistics. The risk for so called “backwards-identification” intables – and especially in charts – must be considered when handling small
groups and where data that defines location can identify individuals or
enterprises.
The publishing and dissemination of regional statistics have historically
been restricted due to lack of space in printed publications. The technicalbreakthrough came with databases connected to the Internet. Another obstacle disappeared when Sweden’s Statistical Databases became accessible
free of charge in 2003. In 2004 a second user-friendly step was taken, when
Statistics Sweden opened a “regional gateway” via www.scb.se – Specialingångar – Regioner och kommuner – (www.scb.se/regionalt) linking toregional statistics at Statistics Sweden and nineteen other authorities.
Fig. 8 is an overview of the regional divisions in this report.

Statistiska centralbyrån

39

In English

Geografin i statistiken

Figure 8
Overview of the regional divisions and their relations
SwedenNUTS 1
Water
district

NUTS 2

NUTS 3

CountyLocal labour
market region

Watercatchment
area

Local
labour market

Metropoitan
area
Municipality

ParishCoordinatedefinedarea

Key codearea

Locality

SAMS

Real estate40

Statistiska centralbyrån

Postal codearea

Geografin i statistiken

In English

Contents
Preface ......................................................................................................... 3
Summary ..................................................................................................... 7
Explanatory symbols and abbreviations ..........................................................8
1
1.1
1.2
1.3
1.4
1.5
1.6
1.7
1.8
1.9

Geography in statistics .................................................................. 9
The purpose of the report ................................................................. 9
The concepts of region, regional divisions and regional statistics ... 9
Producers and users of regional statistics ...................................... 10
Great variation within and between types of regions ...................... 11
The sources of the regional statistics and their prerequisites......... 11
Geo-coding ..................................................................................... 13
Secrecy and integrity ...................................................................... 14
Storing and dissemination of regional statistics.............................. 14
Description of divisions ................................................................... 15

2
2.1
2.2
2.3
2.4
2.5
2.6
2.7

Administrative divisions .............................................................. 16
County ............................................................................................ 16
Municipality ..................................................................................... 17
Parish.............................................................................................. 19
Real estate...................................................................................... 20
NUTS .............................................................................................. 21
Postal code areas ........................................................................... 22
Water districts ................................................................................. 22

3
3.1
3.2
3.3
3.4
3.5
3.6
3.7
3.8

Statistical divisions ...................................................................... 24
Metropolitan areas .......................................................................... 24
Local labour markets (LA)............................................................... 24
Local labour market regions (LA-R)................................................ 26
Types of municipalities ................................................................... 27
Locality............................................................................................ 28
Key code area, NYKO (municipal subdivision) ............................... 30
SAMS – Small Areas for Market Statistics...................................... 33
Coordinate-defined areas ............................................................... 34

4.
4.1
4.2

Older divisions.............................................................................. 36
A regions......................................................................................... 36
H regions ........................................................................................ 36

In English .................................................................................................. 38
Summary .................................................................................................... 38
Contents ..................................................................................................... 41
List of terms ................................................................................................ 42

Statistiska centralbyrån

41

In English

Geografin i statistiken

List of terms
Administrativ indelningAvstånd
A-region
Fastighet
Förkortning
Församling
Glesbygd
H-region
Kod
KommunKommungrupper
Koordinatbaserade områden
Lokal arbetsmarknad
Lokal arbetsmarknadsregion
Län
Nyckelkodområde (NYKO)
Postnummerområde
Riksområde
SAMS
SSD
SmåortStatistisk indelning
Storstadsområde
Tätort42

Administrative subdivision
Distance
A region (aggregate of municipalities)
Real estate
Abbreviation
ParishRural area
H region (H: for regions with a homogeneous
population size within 30/100 km)
Code
Municipality
Types of municipalities
Coordinate-defined areas
Local labour market
Local labour market region
CountyKey code area
Postal code area
National district
Small Areas for Market Statistics
Sweden’s Statistical Database
Smaller locality
Statistical division
Metropolitan area
Locality

Statistiska centralbyrån

Meddelanden i samordningsfrågor för Sveriges officiella statistik

mis 2005•2
Geografin i statistiken– regionala indelningar i Sverige
Geography in statistics– regional divisions in Sweden

ISSN 1402-0807

Statistikpublikationer kan beställas från SCB, Publikationstjänsten, 701 89 ÖREBRO, e-post: publ@scb.se,
telefon: 019-17 68 00, fax: 019-17 64 44. De kan också köpas genom bokhandeln eller direkt hos SCB,
Karlavägen 100 i Stockholm. Aktuell publicering redovisas på vår webbplats (www.scb.se). Ytterligare hjälp
ges av Information och bibliotek, e-post: information@scb.se, telefon: 08-506 948 01, fax: 08-506 948 99.
Statistical publications can be ordered from Statistics Sweden, Publication Services, SE-701 89 ÖREBRO,
Sweden (phone: +46 19 17 68 00, fax: +46 19 17 64 44, e-mail: publ@scb.se). If you do not find the data
you need in the publications, please contact Statistics Sweden, Information and Library, Box 24300, SE-104 51
STOCKHOLM, Sweden (e-mail: information@scb.se, phone: +46 8 506 948 01, fax: +46 8 506 948 99).

www.scb.se