УЧЕНИЕТО
НАБУДАКОЛЕЛОТО НА ДАРМА

Колело на Дарма е превод на санскритската дума “Дармачакра”.
Подобно на колелото на кола, което се върти неспирно, то символизира
учението на Буда, което продължава да се разпространява широко и без
край. Осемте спици на колелото представят Благородния осемстепенен пътна будизма, най-важната част от доктрината – пътят на практиката.
Благородният осемстепенен път включва: правилен възглед, правилно
мислене, правилна реч, правилно поведение, правилно препитание,правилно усилие, правилна памет, правилна медитация. В древни времена,преди да са били изработени статуи и други изображения на Буда, колелотона Дарма служело като обект на преклонение. В наши дни колелото сеизползва като общоприет символ на Будизма.

Copyright © 1966 by BUKKYŌ DENDŌ KYŌKAI
Всяка част от тази книга може да бъде цитирана безразрешение на издателя. Молим единствено дружествоBUKKYŌ DENDŌ KYŌKAI да бъде уважено и нибъде изпратено копие от публикацията. Благодарим Ви.

BUKKYŌ DENDŌ KYŌKAI
(Society for the Promotion of Buddhism)
3-14, Shiba 4-chome,
Minato-ku, Tokyo, Japan, 108-0014
Phone: (03)3455-5851
FAX: (03)3798-2758
E-mail: bdk@bdk.or.jp http://www.bdk.or.jpПърво издание, 2009

Printed by
Kosaido Printing Co., Ltd.
Tokyo, JapanМъдростта на Буда е необятна като океана, а умътму е изпълнен с огромно състрадание.
Буда няма форма. Той се проявява чрезсъвършенството и ни води с изпълненото си съссъстрадание сърце.
Тази безценна книга съдържа есенцията научението на Буда, което е записано в над пет хиляди
тома. Съхранено и препредавано повече от две хилядии петстотин години, това учение се разпространява
отвъд границите и расовите бариери в света.
Думите на Буда, съдържащи се в тази книга,докосват всички аспекти на човешкия живот и мупридават смисъл.

ДАММАПАДА

Омразата не може да бъде спряна с омраза. Може дабъде спряна с любов. Това е древният закон.
(5)Глупавият, който осъзнава, че е глупав, е по тазипричина мъдър човек. Глупавият, който се мисли замъдрец, е наистина глупав.
(63)Дори да е победил хиляди мъже на бойното полехиляди пъти, само който е победил себе си, е великият
победител.
(103)Един ден живот на онзи, който вижда върховната
истина, е по-добър от сто години живот на онзи, който нея вижда.
(115)Трудно е да се родиш човек, труден е животът насмъртните, трудно е да чуеш за върховната истина; трудносе появява един Буда.
(182)
Да не причиняваш никакво зло, да култивираш доброто,да пречистваш ума си – това е съветът на Будите.
(183)
Синовете ти не могат да те защитят от смъртта, нитобаща ти, нито роднините. Този, който е подвластен насмъртта, не може да получи защита дори от близките си.
(288)СЪДЪРЖАНИЕ
БУДАГлава първа.
Буда Шакямуни ................................... 2І.
Животът на Буда .............................................. 2ІІ.
Последната проповед на Буда ....................... 10Глава втора.
Вечният прославен Буда ................... 15І.
Неговото състрадание и обет ........................ 15ІІ.
Освобождението на Буда и спасението,което Буда ни донесе ..................................... 19ІІІ.
Вечният Буда .................................................. 22Глава трета.
Формата на Буда и неговите
Добродетели...................................... 25І.
Трите аспекта на тялото на Буда ................... 25ІІ.
Появата на Буда.............................................. 29ІІІ.
Добродетелта на Буда .................................... 32ДАРМАГлава първа.
Причинност....................................... 38І.
Четирите благородни истини ........................ 38ІІ.
Причинност .................................................... 41ІІІ.
Зависимото пораждане .................................. 42Глава втора.
Теория за ума и истинското
състояние на нещата ......................... 46І.
Непостоянство и илюзорност на егото ......... 46ІІ.
Теория за ума ................................................. 49ІІІ.
Истинското състояние на нещата .................. 52ІV.
Средният път .................................................. 57Глава трета.
Буда-природа..................................... 65І.
Чистият ум ..................................................... 65ІІ.
Буда-природа .................................................. 71ІІІ.
Не-субстанциалност на егото ........................ 75Глава четвърта. Замърсеностите................................. 81І.
Човешките заблуди ........................................ 81ІІ.
Човешката природа ........................................ 88ІІІ.
Човешкият живот ........................................... 90ІV.
Човешката реалност....................................... 95Глава пета.
Освобождението предложено отБуда ..................................................102І.
Обетите на Буда Амида.................................102ІІ.
Чистата земя на Буда Амида.........................110ПЪТЯТ НА ПРАКТИКАТА
Глава първа.
Пътят на пречистването ..................116І.
Пречистване на ума ......................................116ІІ.
Доброто поведение .......................................123ІІІ.
Ученията на древните притчи ......................135Глава втора.
Пътят на постигането ......................150І.
Търсене на истината .....................................150ІІ.
Пътят на практиката .....................................163ІІІ.
Пътят на вярата .............................................177
ІV.
Свещени сентенции ......................................184ОБЩНОСТТА
Глава първа.
Задълженията на общността ...........194І.
Монаси ..........................................................194

II.
ІІІ.

Миряни ..........................................................200Практическо ръководство за правилен
начин на живот..............................................212Глава втора.
Изграждане Земята на Буда .............225І.
Хармонията в общността..............................225ІІ.
Земята на Буда...............................................233ІІІ.
Удостоените със слава в Земята на Буда ......238
Библиография към “Учението на Буда” .......245

І.
ІІ.
ІІІ.
IV.
V.

Приложения
Кратка история на Будизма...........................256Предаване на Будисткото учение .................266
История на “Учението на Буда” ...................269
Индекси към “Учението на Буда” ................271
Речник на санскритските термини ...............279
Общество за популяризиране наБудизма и разпространение накнигата “Учението на Буда” .........................286БУДА

ГЛАВА ПЪРВА

БУДА ШАКЯМУНИ
IЖИВОТЪТ НА БУДА1. Кланът Шакя обитавал поречието на река Рохини,която течала край южното подножие на Хималаите.
Техният цар, Шудодана Гаутама, установил столицатаси в Капилавасту, където издигнал голям дворец иуправлявал мъдро, спечелвайки си любовта на своите
поданици.

Царицата се казвала Мая. Тя била дъщеря начичото на царя, който бил също от клана Шакя ивладетел съседното царство.

Двадесет години царят и царицата нямали деца.
Една нощ царица Мая имала странен сън, в който
видяла бял слон да влиза в утробата ѝ през десният ѝхълбок. Не след дълго разбрала, че е бременна. Царят иподаниците му очаквали с нетърпение раждането намалкия принц. Съгласно техния обичай, за ражданетона детето си царицата тръгнала към дома на своите
родители. По пътя тя спряла за почивка в градината
Лумбини, огряна от сияещото пролетно слънце.
–2–Буда ШакямуниВ градината цъфтели дървета ашока. Очарована,царицата протегнала ръка да откъсне едно клонче, и втози момент принцът се родил. Свитата на Царица Маяизразила от цяло сърце възхищението си от малкия
принц. Небето и земята ликували. Този паметен ден билосмият ден на април.
Радостта на царя била изключителна и тойнарекъл детето Сидарта, което означава “всяко желание
изпълнено”.
2. Но радостта в двореца скоро била помрачена отскръб. Няколко дни по-късно прелестната царица Маявнезапно починала. Малкия принц Сидарта билотгледан с много любов и грижа от по-малката ѝ сестра
– Махапраджапати.
В планината близо до двореца живеел отшелникът
Асита, когото всички почитали като свят човек. Тойзабелязал светлина около двореца и изтълкувал товакато изключително предзнаменование. Отшелникът
слязъл от планината, за да види новородения принц, иизрекъл следното предсказание: “Ако остане в двореца,този принц ще стане велик цар и ще покори целия сват.
Но ако се откаже от дворцовия живот, за да прегърне
живота на религиозен подвижник, той ще стане Буда,Спасителят на света.”Отначало на царя му било приятно да чуе товапророчество, но по-късно започнал да се безпокои завъзможността единственият му син да стане бездомен
–3–Буда Шакямуни

отшелник.
Когато станал на седем години, принцът започналда изучава изкуството да управлява и да воюва, номислите му естествено клонели в друга посока. Единпролетен ден той излязъл от двореца с баща си.
Разхождайки се, те видели фермер, който орял нивата
си. Принцът забелязал как една птица се спуснала иотнесла в човката си малък червей, изринат от плуга нафермера. Той седнал в сянката на едно дърво и сезамислил за това, шепнейки си: “Уви! Нима всички
живи същества се убиват едно друго?”Принцът, който бил загубил майка си толкова
скоро след своето раждане, бил дълбоко развълнуван оттрагедията на тези малки създания.
Тази болка се задълбочавала в него ден след ден,докато растял, като драскотина върху младо дърво.
Мисълта за страданието в живота все по-дълбоко и
по-дълбоко се вкоренявала в съзнанието му.
А безпокойството на царя растяло, колкото пъти сиприпомнял предсказанието на отшелника. По всякакъв
начин той се опитвал да ободри принца и да отклони
мислите му в друга посока. Когато принцът бил надеветнадесет години, царят го оженил за красивата
принцеса Яшодара. Тя била дъщеря на Супрабуда,владетелят на двореца Девадата и брат на покойната
царица Мая.
–4–Буда Шакямуни

3. Десет години принцът живял обграден от музика,танци и удоволствия в павилионите на двореца, номислите му винаги се връщали към въпроса застраданието, защото той не преставал да се пита заистинския смисъл на човешкия живот.
“Луксът на палата, здравото тяло, тази ликуваща
младост! Какво значение имат те за мен?” мислел той.
“Някой ден можем да се разболеем, ще остареем, нямада избегнем смъртта. Възгордяването от младостта,възгордяването от здравето, възгордяването отсъществуването – всеки здравомислещ човек биотхвърлил това настрана.”“Човек, който се бори за съществуването си,естествено би търсил нещо с истинска стойност. Имадва пътя на търсене – правилен и погрешен. Ако поемев грешната посока, човек ще признае, че болестта,старостта и смъртта са неизбежни, но ще се стреми даполучи обратното: вечно здраве, младост и безсмъртие,които са невъзможни.”“Ако поеме по правилния път, той ще познае
истинската природа на болестта, старостта и смъртта ище потърси онова, което стои отвъд пределите начовешкото страдание. С моя живот на удоволствия
изглежда съм поел в грешната посока.”4.

Такава душевна битка се водела в ума на принца
–5–Буда Шакямунидо момента в който, когато бил на двадесет и девет
години, се родил единственият му син, Рахула. Товабило повратна точка в живота му. След като билосигурил наследник на трона, той решил да търси
разрешение на своето душевно безпокойство вбездомния живот на просяк. Една нощ той напуснал
двореца, придружен единствено от своя кочияш
Чандака и от любимия си кон, снежнобелия Кантака.

Терзанието му не преставало. Много демони госъблазнявали с думите: “По-добре се върни в двореца,защото целият свят скоро ще бъде твой.” Но той имотвърнал, че не иска да притежава целия свят. И така,той обръснал главата си и се отправил на юг, носейки връка своята просешка купичка за подаяния.

Най-напред принцът посетил отшелникът Багава исе запознал с неговата аскетична практика. След това сеприсъединил към учителите Арада Калама и Удрака
Рамапутра, за да изучава техните методи за постиганена просветление чрез медитация. Но след като прилагал
преподаваната от тях практика известно време, той сеубедил, че тя няма да го доведе до просветление.
Накрая той отишъл в страната Магада и се подложил нааскетична практика в гората Урувела на бреговете нарека Найранджана, която течала през селцето Гайа.
–6–Буда Шакямуни

5. Неговата практика била невероятно сурова. Той сеподтиквал с мисълта: “Никой аскет в миналото, никой внастоящето и никой в бъдещето никога не епрактикувал, нито някога ще практикува по-ревностноот мен.”Но въпреки всички усилия принцът не могъл дапостигне целта си. След шестгодишна практика вгората, той разбрал, че трябва да изостави аскетизма,изкъпал се в реката и приел купичка мляко от девойката
Суджата, която живеела в близкото село. Петимата
негови сподвижници, които споделяли аскетичния муживот в продължение на шест години, били потресениот това. Те решили, че отшелникът от клана Шакя се епокварил и го напуснали.

Така принцът останал сам. Той бил още слаб, но сриск да загуби живота си, се заловил отново смедитация, казвайки си: “Дори кръвта ми да изтече,плътта ми да изгние и костите ми да се отделят, няма данапусна това място, докато не намеря пътя къмпросветлението.”Била напрегната, несравнима битка. Принцът билотчаян, с объркани мисли. Тъмни сенки се опитвали дазавладеят ума му и демони го съблазнявали.
–7–Буда Шакямуни

Внимателно и търпеливо той изследвал пречките еднапо една и ги отблъснал всичките. Била наистина трудна
борба, която карала кръвта му да спира и костите му дапращят.
Но когато призори Венера изгряла на изток,битката свършила и той бил осенен от просветление.
Умът му станал ясен и сияен като пукващия се ден. Тойбил намерил пътя към спасението. Бил осмият ден надекември, когато на тридесет и пет годишна възраст,принцът станал Буда.
6. Оттогава насам принцът е наричан с различни
имена:
някоигонаричат
Буда,Съвършено
Просветленият, Татагата; други говорят за него като заШакямуни, Мъдреца от клана Шакя; трети го наричат
Почитаният от целия свят.
Първо той се отправил към Мригадава въвВаранаси, където живеели петимата просяци,споделяли с него шестте години аскетичен живот.
Отначало те го избягвали, смятайки го за отстъпник. Нокогато поговорили с него се убедили, че е постигнал
просветление и станали първите му последователи.
След това Буда отишъл в замъка Раджагриха при своястар приятел цар Бимбисара, когото спечелил заучението си. Оттам нататък той тръгнал да обикаля
страната, живеейки от подаяния и учейки хората.
Те приемали думите му, както жадният приема
–8–Буда Шакямуни

вода, а гладният – храна. Към него се присъединили
двама велики адепти – Шарипутра и Мудгаляяна,заедно със своите две хиляди последователи.
В началото бащата на Буда, цар Шудодана, останал
сдържан. Той все още страдал от решението на сина сида напусне двореца. По-късно приел учението му истанал негов верен последовател. Махапраджапати,втората майка на Буда, и принцеса Яшодара, неговата
съпруга, както и всички членове на клана Шакя, гопоследвали. Много други хора станали също негови
предани и ревностни последователи.
7. Четиридесет и пет години Буда обикалял страната,проповядвайки и убеждавайки хората да последват
неговия начин на живот. Но когато бил на осемдесет
години, край Вайсали, на път от Раджагриха заШравасти, той се разболял и предсказал, че след тримесеца ще се оттегли в паринирвана. Продължавайки
пътя си, той достигнал Пава. Там легнал сериозно
болен от развалена храна, подарена му от ковача Чунда.
Накрая, въпреки болката и слабостта, той достигнал
гората при границата с Кушинагара.
Лежейки
междудведървета
сала,тойпродължавал да поучава учениците си до последниямиг от живота си. Така той навлязъл в съвършеното
спокойствие, след като бил завършил своята работа
като най-великия учител на света.
–9–Буда Шакямуни

8. В Кушинагара тялото му било кремирано отнеговите приятели под ръководството на Ананда,любимият му ученик.
Седем съседни владетели, както и царАджатасатру, пожелали да си разделят реликвите,останали от него. Жителите на Кушинагара първо
отказали да ги предадат и спорът заплашвал да свършис война. Кризата била преодоляна благодарение
съветите на мъдреца Дрона и реликвите били поделени
между осемте държави. Пепелта от погребалната кладаи глинената урна, която пазела реликвите, били даденина двама други владетели, за да бъдат почетени и те.
Тогава били построени десет възпоменателни кули наБуда, за да съхранят неговите реликви и прах.
IIПОСЛЕДНАТА ПРОПОВЕД НА БУДА1. Под саловите дървета на Кушинагара Буда изрекъл
последните си думи към своите ученици:“Направете светлина от самите себе си. Разчитайте
единствено на себе си, не допускайте да сте зависимиот други. Направете учението свой светилник.
Разчитайте на него, не се осланяйте на никое друго
учение.
Размислете за вашето тяло, за неговата склонносткъм поквара. Знаейки, че и болката и насладата са– 10 –

Буда Шакямуни

еднакво причина за страданието, което изпитвате илипричинявате, как можете да се отдавате на желаниятана тялото?
Размислете за вашето его, за неговата илюзорност.
Как можете да се заблуждавате за истинската мусъщност и да храните гордост и егоизъм, знаейки, чевсичко това свършва с неизбежно страдание?
Размислете за всички субстанции. Можете ли средтях да намерите някаква трайна същност? Не са ли тесъвкупности, които рано или късно се разпадат иразпиляват? Не се оставяйте да ви смути
всеобхватността на страданието, но следвайте учениетоми дори след моята смърт, и ще се избавите от болката.
Правете това и наистина ще бъдете мои ученици.”2. “Ученици мои, никога не забравяйте и неизоставяйте учението, което ви дадох. Винаги го ценете,размишлявайте върху него и го практикувайте. Ако госледвате, ще бъдете винаги щастливи.
Същността на учението е да контролирате своясобствен ум. Пазете ума си от ненаситност, и щеподдържате поведението си правилно, ума си – чист идумите си – правдиви. Ако не забравяте колко преходене животът ви, ще можете да устоявате на алчността игнева и да избягвате всички злини.
Ако усетите ума си съблазнен и по този начин
впримчен от алчността, трябва да подтиснете иовладеете
изкушението.
Бъдете
господари
на– 11 –

Буда Шакямуни

собствения си ум.
Умът на човека може да го направи Буда, но можеда го направи и демон. Въведеният в заблуждение става
демон, просветеният става Буда. Затова, контролирайтеума си и не му позволявайте да се отклонява отправилния път.”3. “Трябва да се уважавате едни други, да следвате
учението и да се въздържате от диспути. Не трябва дасе делите, както водата и маслото, а да се приемате иживеете заедно, както се смесват водата и млякото.
Изследвайте света заедно, обучавайте се всъвършенството заедно, практикувайте моето учение
заедно. Не прахосвайте ума и времето си в безделие икавги. Насладете се на цветовете на просветлението,когато дойде сезонът им, и съберете плодовете направилния път.
Придобих знанията, които ви предавам, следвайки
същия този път. Следвайте го и се съобразявайте снеговия дух при всякакви обстоятелства.
Ако го пренебрегнете, това значи, че никога не стеме срещнали. Това значи, че сте далече от мен, дорикогато сте в действителност с мен. Но ако приемете иследвате моето учение, тогава ще сте много близо домен, дори ако сте далече.”– 12 –

Буда Шакямуни

4. “Ученици мои, краят ми наближава, раздялата ни еблизо, но не скърбете. Животът е вечна промяна, никойне може да избегне разпада на тялото. Това ще покажа
сега чрез моята собствена смърт, чрез разпадането намоето тяло като разнебитена каруца.
Не ридайте напразно, а осъзнайте, че нищо не епостоянно и проумейте чрез това събитие празнотата начовешкия живот. Не подхранвайте недостойното
желание непостоянното да се превърне в неизменно.
Демонът на земните желания винаги търси шансда измами ума. Ако усойница живее в стаята ви, аискате да имате здрав сън, трябва първо да я изгоните
навън.
Трябва да строшите костите на земните страсти ида ги прогоните надалече, както бихте направили сусойницата. Трябва да предпазвате ума си от светските
съблазни.”5. “Ученици мои, дойде последният ми час, но незабравяйте, че смъртта е само край на физическото тяло.
Тялото е дошло чрез родителите ни и е билоподдържано с храна. Точно така неизбежни са болесттаи смъртта.
Но истинският Буда не е просто едно човешко тяло– той е просветлението. Човешкото тяло трябва да умре,– 13 –

Буда Шакямунино мъдростта на просветлението ще съществува винагив истината на Дарма и в практиката на Дарма. Този,който вижда единствено моето тяло, в действителностне ме вижда. Само който приема учението ми, тойнаистина ме вижда.
След смъртта ми, Дарма ще бъде вашият учител.
Следвайте Дарма и ще ми бъдете верни.
През всичките тридесет и пет години, не скрих
нищо от моето учение. Няма тайно учение, нито скрит
смисъл. Всичко преподадох открито и ясно. Мои скъпи
ученици, това е краят ми. След миг ще премина внирвана. Това бяха последните ми напътствия.”– 14 –

ГЛАВА ВТОРА

ВЕЧНИЯТ ПРОСЛАВЕН БУДАIНЕГОВОТО СЪСТРАДАНИЕ И ОБЕТ1. Духът на Буда е дух на любяща благост исъстрадание. Голямата любов го мотивира да спаси
всички хора с всевъзможни средства. Голямото
състрадание го подтиква да боледува с болестите нахората, да страда с тяхното страдание.

“Вашето страдание е мое страдание и вашето
щастие е мое щастие” казвал Буда, и точно както
майката винаги обича своето дете, той не изоставял
този дух на любов и състрадание дори за единединствен миг, защото в неговата природа е да бъдесъстрадателен.

Състраданието на Буда е отговор на човешката
нужда от подкрепа и защита. Тяхното доверие вискреността на неговото състрадание ги води къмпросветлението. Както майката, която осъществява
своето майчинство чрез любовта към детето си, адетето, в отговор на любовта ѝ, се чувства защитено испокойно.
– 15 –

Вечният прославен БудаНо много хора нe разбират духа на Буда ипродължават да страдат заради илюзиите и желанията,които възникват от тяхното невежество. Те страдат
вследствие собствените си деяния, натрупани в отговорна земните страсти, и странстват сред планини отзаблуда с тежкия товар на злите си постъпки.
2. Не мислете, че състраданието на Буда еограничено във времето на живота му. То е проявлениена неограниченото от времето състрадание на вечния
Буда, което е действено от незнайни времена, когато
човечеството се отклонило от правилния път, поради
невежеството.
Вечният Буда винаги се появява пред хората в
най-благоприятни форми и им поднася най-мъдро
подбраната помощ.
За последен път той се появил на земята като БудаШакямуни, който бил роден принц, но изоставил
комфорта на дома си, за да живее живота на аскет.
Практикувайки безмълвна медитация, той осъществил
просветлението. Той проповядвал своето учение, Дарма,пред последователите си, и накрая показал
преходността на всичко съществуващо чрез смъртта наземното си тяло.
Действието на пробуждането, на постигането напросветление, е извечно и безкрайно, така както идълбините на човешкото невежество са бездънни.
Затова и състраданието на Буда е безгранично.
– 16 –

Вечният прославен БудаКогато Буда решил да скъса с живота на мирянин,той дал четири велики обета: 1) Да спаси всички хора;2) Да изостави всички земни желания; 3) Да изучи
всички
учения;4)Дапостигне
съвършено
просветление. Тези обети били проява на любов исъстрадание, които са в основата на неговата природа.
3. Най-напред Буда се научил да избягва греха даубива каквито и да е живи същества. Той искал всички
същества да познаят блаженството на дългия живот.
Буда възпитал себе си да избягва греха накражбата. Той искал всички хора да могат да иматвсичко, от което се нуждаят.
Буда възпитал себе си винаги да избягва
прелюбодеянието. Той искал всички хора да могат дапознаят блаженството на почтения живот и да нестрадат от неутолими желания.
Следвайки идеала си, Буда се приучил да избягва
всяка лъжа. Той искал всички хора да познаят
спокойствието на ума, което е следствие от говоренето
винаги на истината.
Той се приучил да избягва неискрените думи,защото искал всички хора да могат да познаят радосттана приятелството.
– 17 –

Вечният прославен БудаТой приучил себе си да не злоупотребява с хората,защото желаел всички да могат да имат спокоен ум,който е следствие от живот в мир с другите.
Той пазел себе си от празнодумство, защото искал
всички да могат да познаят благословията насъчувстващото изслушване и разбиране.
Следвайки идеала си, Буда се приучил да есвободен от алчност и чрез това добродетелно
поведение искал всички хора да могат да познаят
спокойствието, характерно за ума освободен отжеланието за притежание.
Той приучил себе си да избягва гнева, защото
искал всички хора да могат да се обичат един друг.
Той приучил себе си да избягва невежеството,защото искал всички хора да могат да разберат и да непренебрегват закона за причинно-следствените връзкина съществуването.
Така състраданието на Буда обхваща всички хора внеговата непрекъсната грижа за тяхното щастие. Тойобича хората, както родителите обичат своите деца ижелае най-висша благодат за тях, а именно, да могат дапреминат отвъд океана на раждането и смъртта.
– 18 –

Вечният прославен БудаIIОСВОБОЖДАНИЕТО НА БУДАИ СПАСЕНИЕТО, КОЕТО БУДА НИ ДОНЕСЕ
1. Трудно е думите на Буда, изречени от висотата наедин просветлен ум, да достигнат до хората, все ощеборещи се в нашия свят на илюзии. Затова Буда севръща в този свят и използва подходящи и достъпни
методи за тяхното спасение.

“Сега ще ви разкажа една притча” казал Буда.
“Живял някога един богат човек, чиято къща билаобхваната от пламъци. Мъжът бил далече от дома си,но щом се върнал, заварил децата си да стоят още вкъщата, погълнати от игра и не забелязвайки огъня.
Бащата се разкрещял: “Излезте деца! Излезте вън от
къщи! Бързо!”, но децата не му обърнали внимание.
Тогава разтревоженият баща извикал: “Деца, носяви чудесни играчки. Излезте да ги вземете!” Този пътдецата го чули и изтичали от горящата къща.”Този свят е горяща къща. Хората, които незабелязват, че къщата е в пламъци, могат да изгорят.
Затова в своето състраданието Буда създава подходящи
начини да ги спаси.
– 19 –

Вечният прославен Буда2. Буда казал: “Сега ще ви разкажа друга притча.
Някога единственият син на едно богато семейство
напуснал дома си и изпаднал в крайна бедност.
Бащата пропътувал много път далече от дома втърсене на сина си, но загубил следите му. Направил
всичко по силите си, за да го намери, но напразно.
Десет години по-късно синът, който бил достигнал
пълна мизерия, се скитал близо до мястото, където
живеел баща му.
Бащата веднага познал в скитника своя син иизпратил слугите си да го доведат. Синът не разбрал, чечовекът който го кани в дома си, е неговият баща. Тойбил замаян от величествения вид на голямата къща и сеуплашил, че хората, които го канят в нея, искат да гоизмамят. Затова отказал да тръгне с тях.
Старият човек отново изпратил слугите си, за дапредложат на сина работата на прислужник в дома натехния богат господар. Този път синът приел и севърнал със слугите в бащиния си дом, за да работи катоприслужник.
Бащата постепенно издигнал новия прислужник,като накрая му поверил отговорността за цялото
имущество и ценности в дома. Но все още синът неможел да познае в господаря собствения си баща.
Бащата бил доволен от предаността на своя син и– 20 –

Вечният прославен Будакогато наближил краят на дните му, той извикал
всичките си роднини и приятели и им казал: “Приятели,това е единственият ми син, синът, когото търсих много
години. Отсега нататък цялото ми имущество и всичкимои ценности му принадлежат.”Синът бил смаян от признанието на баща си ивъзкликнал: “Аз не само намерих своя баща, нополучих от него цялото това богатство!”Богатият човек в тази притча олицетворява Буда, астранстващият син – всеки един от нас. Съчувствиетона Буда обгръща всички с любовта на баща къмединствения му син. В своята любов той измисля
най-мъдрите начини да ни води, учи и обогатява съссъкровището на просветлението.
3. Както дъждът напоява цялата растителност, така исъстраданието на Буда се простира еднакво над всички
хора. Но както различните растения извличат
специфична полза от падналия дъжд, така хората сразлична природа и попаднали при различни
обстоятелства, са благословени да получат помощ поразличен начин.
4. Родителите обичат всичките си деца, но изразяват
любовта си с особена нежност към болното дете.
Състраданието на Буда е еднакво към всички хора,но се проявява с особена сила към тези, които заради
– 21 –

Вечният прославен Будасвоето невежество трябва да носят най-тежкия товар назлото.
Слънцето изгрява на изток и прогонва тъмнината всвета без предубеждение или предпочитание къмопределено място. Така и съчувствието на Будаобгръща всички хора, окуражава ги в правилния път иги води против злото. Така той разчиства тъмнината наневежеството и води хората към просветление.
Буда въплъщава помощта на баща и любяща
благост на майка. В своето невежество и привързаносткъм светските желания, хората често действат сизключително усърдие да ги задоволяват. Буда е същотака усърден в действията си да им помага. Те сабезпомощни без неговото състрадание и като негови
деца трябва да приемат неговите методи за спасение.
IIIВЕЧНИЯТ БУДА1. Обикновено казваме, че Буда бил роден като принци открил пътя към просветлението като просяк. Вдействителност Буда винаги е съществувал в света,който е без начало и без край.
Като Вечният Буда той познава всички хора иприлага подходящи методи, за да ги освободи отпорочния кръг на преражданията.
– 22 –

Вечният прославен БудаВъв вечната Дарма, на която Буда учи, нямагрешка, защото той познава нещата в света, такива,каквито са, и предава на хората именно това истинско
знание.
За обикновения ум е наистина много трудно даразбере света такъв, какъвто е. Въпреки, че изглежда
истински, той не е, и въпреки, че изглежда фалшив, тойне е. Хората имат ограничено мислене и не могат даузнаят истинската природа на света.
Само един Пробуден наистина и напълно опознава
света такъв, какъвто е и никога не казва, че той еистински или фалшив, добър или лош. Той просто
представя светът такъв, какъвто е.
Това, което Буда учи, е че всички хора трябва дакултивират своите добродетели, съгласно своята
природа, начина си на живот и своите вярвания. Товаучение надхвърля всяко утвърждаване и отричане.
2. Буда ни учи не само с думите си, но и чрез свояживот. Въпреки, че по природа е вечен, той се появява ив човешко тяло, за да помага чрез знанията си на хората,обсебени от земните желания.
“Докато един известен лекар бил далече от дома си,децата му случайно изпили отрова. Когато той се– 23 –

Вечният прославен Будавърнал,установил
причината
затяхното
неразположение и им приготвил противоотрова. Децата,които не били сериозно натровени, приели лекарствотои били спасени. Но някои от децата били така сериозно
поразени, че отказали да приемат лекарството.
Подтикнат от бащината си любов, лекарят серешил на една крайна мярка, за да принуди децата си дасе лекуват. Той им казал: “Трябва да предприема дълго
пътуване. Но вече съм стар и може да умра по пътя.
Когато съм с вас, аз мога да се грижа за здравето ви, ноако умра, вашето състояние ще се влошава все повече иповече. Ако ви донесат вест за смъртта ми, моля ви давземете това лекарство, за да се излекувате отковарната болест.” И той тръгнал на дългото пътуване.
След известно време изпратил на децата си съобщение,уведомяващо ги за неговата смърт.
Децата били дълбоко разтърсени от съобщениетоза смъртта на баща си и от осъзнаването, че вече нямада могат да се облагодетелстват от неговите
доброжелателни грижи. Припомняйки си неговата
молба на раздяла, с чувство на скръб и безпомощностте взели противоотровата и се възстановили.”Не трябва да осъждаме измамата на бащата лекар.
Буда е като този баща. Той също използва разказа зараждането и смъртта, за да спасява хората, които савпримчени в робството на желанията.
– 24 –

ГЛАВА ТРЕТА

ФОРМАТА НА БУДАИ НЕГОВИТЕ ДОБРОДЕТЕЛИ
IТРИТЕ АСПЕКТА НА ТЯЛОТО НА БУДА1. Не се опитвайте да опознаете Буда чрез неговата
форма или качества, защото нито формата, нитокачествата са истинския Буда. Истинският Буда есамото просветление. Истинският начин да опознаеш
Буда, е да осъществиш просветлението.
Ако някой, виждайки изключителните черти наБуда, мисли че го познава, това е грешка на невежия
поглед. Защото истинският Буда не може да бъдевъплътен във форма и видян с човешко око. Нито някой
може да опознае Буда чрез безупречното описване нанеговите качества. Качествата на Пробудения не могатда бъдат описани с думи.

Въпреки, че говорим за неговата форма, вечният
Буда не притежава конкретна форма, но може да сепредстави под всяка форма. Въпреки, че описваме
неговите качества, вечният Буда няма конкретни
качества, но може да се прояви чрез всякакви
прекрасни качества.
– 25 –

Формата на Буда и неговите добродетели

Така, ако някой види ясно формата на Буда илиясно долови неговите качества, но все пак не сепривърже към тях, той притежава способността дасрещне и познае Буда.
2. Тялото на Буда е самото просветление.
Непритежавайки форма и субстанция, то винаги е билои винаги ще бъде. То не е физическо тяло, което трябвада бъде поддържано с храна. То е вечно тяло, чиято
субстанция е мъдростта. Затова Буда не изпитва нитострах, нито болка. Той е вечно съществуващ.

Затова Буда няма да изчезне, докато съществува
просветлението. Просветлението се проявява катосветлината на мъдростта и събужда хората за нов живот
– живот в света на Буда.
Тези, които осъзнаят това, са деца на Буда. Тесъхраняват неговото учение, почитат го и го предаватна поколенията. Нищо не е по-чудотворно от силата наБуда.

3. Буда притежава тяло с три проявления. Проявявасе чрез аспекта на същността или Дарма-кая, чрезаспекта на потенцията, или Самбога-кая и чрез аспектана проявлението или Нирмана-кая.
– 26 –

Формата на Буда и неговите добродетели

Дарма-кая е субстанцията на Дарма, което ще рече,че е субстанцията на самата истина. В аспекта насъщността, Буда няма нито форма, нито цвят. Той неидва от никъде и не отива наникъде. Като чистото небетой обгръща всичко и тъй като е всичко, не му липсва
нищо.
Той не съществува, защото хората мислят, чесъществува; нито изчезва, защото хората го забравят.
Той не е принуден да се появява, когато хората сащастливи и спокойни, нито му е необходимо да изчезва,когато хората са невнимателни и лениви. Буданадхвърля всички възможни насоки на човешката
мисъл.
Тялото на Буда в този свой аспект изпълва всяко
кътче на Универсума. То достига навсякъде, тосъществува винаги, независимо дали хората вярват внего или се съмняват в неговото съществуване.

4. Самбога-кая изразява онзи аспект от природата наБуда, където смесването на състрадание и мъдрост,което е духовна същност без образ, се проявява чрезсимволите на раждането и смъртта, чрез символите наобета, обучението и разкриването на неговото свято
име, за да води хората към спасение.
– 27 –

Формата на Буда и неговите добродетели

Състраданието е същността на това тяло. В духана това проявление Буда използва всички средства, зада освободи тези, които са готови. Подобно на огън,който веднъж запален не угасва, докато има какво да гоподдържа, така състраданието на Буда няма да изтлее,докато всички земни страсти не бъдат изразходени.
Както вятърът отвява праха, така състраданието на Буда,проявено чрез това тяло, разпръсква праха начовешкото страдание.
Нирмана-кая изразява аспекта, в който, за даизвърши освобождението, което носи като потенциална
възможност, Буда се появява в света в човешко тяло.
Той показва на хората, съгласно тяхната природа испособности, аспектите на раждането, отказването отстрастите и постигането на просветление. За да водихората, в това свое тяло Буда използва различни
средства,включително
катоакцентира
върхунегативните страни на човешкото съществуване –болестите и смъртта.
Оригиналната форма на Буда е Дарма-кая, но тъйкато хората са различни по природа, формата на Буда сепроявява за тях различно. Тя се възприема различно взависимост от различията в техните желания, дела ивъзможности, но Буда може да бъде отнесен единственокъм истината на Дарма-кая.
Въпреки, че тялото на Буда се проявява в тези триаспекта, неговото предназначение и цел е една – даспаси всички хора от кръга на раждането и смъртта.
– 28 –

Формата на Буда и неговите добродетели

Буда не е форма. Будността изпълва всичко. Тяправи от просветлението свое тяло и, както
просветлението, тя се появява преди всички форми,преди да са се появили онези, които са способни даосъзнаят истината.

IIПОЯВАТА НА БУДА1. В този свят рядко се появява Буда. Но ние знаем,че се появява, постига просветление, представя Дарма,разкъсва мрежата на съмнението, изтръгва от корен
отровния плод на желанието, заприщва източника назлото. Напълно невъзпрепятстван той върви през света.
Няма нищо по-велико от това да почиташ Пробудения.
Буда се появява в този свят на страдание, защотоне може да изостави страдащите. Единствената му целе да разпространи Дарма и да благослови всички хора сИстината.
Трудно е да въведеш Дарма в свят, пълен снесправедливост и фалшиви стандарти, свят, който
безрезултатно се бори с ненаситни желания ибезпокойство. Буда се изправил срещу тези трудности
поради голямата си любов и съчувствие.
2.

Буда е добър приятел на всички хора. Ако намери
– 29 –

Формата на Буда и неговите добродетели

човек, страдащ от тежкото бреме на светските страсти,той изпитва съчувствие и се стреми да отнеме от товара
му. Ако срещне човек, страдащ от заблуда, тойразпръсква заблудата му с чистата светлина на своята
мъдрост.
Тези, които са чули учението на Буда, не гоизоставят, защото то им показва пътя към щастието.
3. Когато луната залезе, хората казват, че е изчезнала.
Когато луната изгрее, те казват, че се е появила.
Всъщност луната нито идва, нито си отива, а сияенепрестанно на небето. Буда е точно както луната: тойнито се появява, нито изчезва. Той само привидно искада изглежда така, за да може от любов към хората даидва в света в човешко тяло, за да им предава учението
си.
Хората наричат една от фазите на луната
пълнолуние,
друга
фаза
наричат
полумесец.
Вдействителност луната е винаги съвършено кръгла –нито нараства, нито намалява. Буда е точно като луната.
В човешките очи може да изглежда, че той променя
своя вид, но реално той не се променя.
Луната огрява всичко – стълпения град, спящото
село, планината и реката. Можем да я видим вдълбините на езеро, в каната с вода, в капката роса,– 30 –

Формата на Буда и неговите добродетели

висяща от листото. Ако човек върви хиляди мили,луната върви с него. На него му се струва, че луната сепроменя, но тя никога не се мени. Буда е като луната,следвайки хората в този свят при всички обрати вживота им, проявявайки се в различен вид. Но в своята
същност той остава непроменен.
4. Фактът, че Буда се появява и изчезва може да бъдеобяснен с причинността, а именно: когато причините иусловията са подходящи, Буда се появява, когато
причините и условията се неподходящи, изглежда, четой е изчезнал от света.
Независимо дали изглажда, че се появява илиизчезва, Буда винаги остава един и същ. Знаейки тозипринцип, човек трябва да следва пътя водещ къмпросветлението и да придобие абсолютната мъдрост,необезпокояван от привидните промени във вида наБуда, от състоянието на света или от нестабилността начовешката мисъл.
Вече беше обяснено, че Буда не е просто
физическо тяло. Той е изразител на самото
просветление. Тялото може да бъде прието като съд.
Ако този съд е пълен с просветление, той може да сенарече Буда. Затова, ако някой е привързан къмфизическото тяло на Буда и скърби за неговото
изчезване, той ще е неспособен да види истинския
Буда.
– 31 –

Формата на Буда и неговите добродетелиВ действителност, истинската природа на всички
неща надхвърля разграничаването между появяване иизчезване, между идване и отиване, между добро и зло.
Всички неща са без субстанция, съвършено
хармонични и хомогенни.
Разграничаването между тях е резултат отпогрешното отсъждане от страна на човека, който
вижда тези феномени. Разграничаването е резултат отнесъвършенството на човешкото мислене. Истинската
форма на Буда нито се появява, нито изчезва.
IIIДОБРОДЕТЕЛИТЕ НА БУДА1. Буда бил удостоен с почитта на хората заради петсвои добродетели: превъзходно поведение, разумен
поглед върху нещата, съвършена мъдрост, превъзходни
проповеднически умения и силата да води хората къмпрактическо приложение на своето учение.
В добавка, още осем добродетели позволяват наБуда да даде благодат и щастие на хората: способносттада допринася незабавна полза чрез практикуване нанеговото учение; способността да отсъжда точно
доброто и злото, правилното и неправилното;способността да води хората към просветление чрезпреподаване на правилния път; способността да есправедлив водач, като приема всички еднакво;способността да избягва гордостта и самохвалството;– 32 –

Формата на Буда и неговите добродетели

способността да прави това, което е казал;способността да казва, какво е направил и чрез всички
тези добродетели – да изпълни обетите на своето
състрадателно сърце.
Чрез медитация Буда запазва ума си тих и спокоен,излъчващ
милост,състрадание,щастие
ибезпристрастност. Той се отнася еднакво към всички
хора, пречиствайки умовете им от замърсяване идарявайки им щастие със съвършена всеотдайност.
2. Буда е като майка и баща за хората по света. Презпървите години след раждането на детето родителитему говорят на детски език. След това постепенно гонаучават да говори като възрастен. Както родителите,Буда първо се грижи за хората, като им предава знание.
След това ги оставя сами да се грижат за себе си. Първо,той прави нещата да се развиват така, че да сасъобразени с техните желания. След това чрезпрактикуване на неговото учение ги довежда доспокоен и безопасен подслон.
Това, което Буда проповядва на своя език, хората
приемат и разбират на техния собствен език и сякаш тое било предназначено единствено за тях.
Състоянието на ума на Буда надвишава човешкия
начин на мислене. Просветленият ум не може да бъдеобяснен с думи, той може да бъде загатнат донякъде
единствено чрез притчи.
– 33 –

Формата на Буда и неговите добродетели

Водите на река Ганг се раздвижват отпреминаващите през нея коне и слонове и сенабраздяват от движещите се в нея риби и констенурки.
Но реката продължава да тече чиста и несмущавана оттолкова незначителни събития. Буда е като великата
река. Рибите и костенурките на други учения плуват внейните дълбини и напразно се противопоставят натечението. Учението на Буда продължава да тече, чистои несмущавано.
3. Бидейки съвършена, мъдростта на Буда е чужда накрайности и предразсъдъци и се придържа къмумереност, която е неописуема с думи. Бидейки
всемъдър, Буда знае мислите и чувствата на всяко
човешко същество и разбира всичко ставащо.
Както звездите в небето се отразяват в спокойното
море, така и мислите, чувствата и състоянието нахората са отразени в дълбините на мъдростта на Буда.
Затова Буда е наречен Съвършено просветленият,Всезнаещият.
Мъдростта на Буда обновява жадните умове нахората, просветлява ги и им обяснява значимостта натози свят, причините и следствията на съществуването
му, на появяването и изчезването. Наистина, безмъдростта на Буда, кой от аспектите на света би билвъобще разбираем за хората?
4.

Едно пробудено съзнание не се появява винаги
– 34 –

Формата на Буда и неговите добродетели

като Буда. Понякога то се проявява като инкарнация надеструктивното, което разрушава старото, за да дадепът на новото и позитивното. Понякога се проявява втялото на жена, бог, крал или държавник. Понякога сепоявява в бордея или в игралния дом.
По време на епидемия се появява като лечител. Повреме на война проповядва въздържаност от насилие имилост към страдащите. Тези, които вярват, че нещатаса вечни, той учи на преходност и несигурност. Тези,които са горди и самовлюбени, той учи на скромност исаможертва. На тези, които са оплетени в мрежата насветските удоволствия, той разкрива нищетата насъществуването.
Целта на Буда е да покаже във всички дейности ивсички събития чистата същност на Дарма-кая(абсолютната природа на Буда-съзнанието). Такалюбовта и състраданието на Буда струят от Дарма-кая,като даряват безкраен живот и безгранична светлина, иносят спасение на човечеството.
5. Светът е като горяща къща, която постоянно серазрушава до основи и бива издигана отново. Объркани,в тъмнината на невежеството си, хората, занемаряват
умовете си с гняв, недоволство, ревност, предразсъдъции светски страсти. Те са като деца, които се нуждаят отмайка си. За да развият съзнанието си, трябва даразчитат на любовта и състраданието на Буда.
Буда е бащата на света. Всички човешки същества
– 35 –

Формата на Буда и неговите добродетелиса негови деца. Той е най-светият между светите.
Светът гори в разрушения и смърт, страданието енавсякъде. Но, погълнати от напразно търсене насветски удоволствия, хората не са достатъчно мъдри даосъзнаят това.
Буда видял, че този свят на заблуди е наистина
една горяща къща. Затова потърсил убежище вспокойствието на тихата гора. Съчувствайки на хората,той казал: “Аз принадлежа на този свят на непрестанни
промени и страдание. Всички тези невежи хора, коитоне умеят да се грижат за себе си, са мои деца. Аз съмединственият, който може да ги предпази от техните
заблуди и нищета.”Буда е великият владетел на Дарма и учи хората намъдрост. Той се появява в света, за да благослови
хората със знанието си. Той проповядва Дарма, за да гиспаси от страданието, но техният слух е притъпен оталчността и те са глухи за думите му.
Но тези, които приемат учението му, са свободниот заблудата и мизерията на живота. “Хората не могатда се спасят, разчитайки на собствения си непросветлен
ум” казал той, “но ако ми се доверят, ще влязъл в светана мъдростта.” Затова трябва да чуем учението на Будаи да го приложим на практика.
– 36 –

ДАРМА

ГЛАВА ПЪРВА

ПРИЧИННОСТ
IЧЕТИРИТЕ БЛАГОРОДНИ ИСТИНИ
1. Светът е пълен със страдание. Раждането
причинява страдание, старостта причинява страдание,болестите и смъртта причиняват страдание. Дасрещнеш човек, когото мразиш, е страдание; да теразделят от любим човек е страдание; да се бориш зазадоволяване на ежедневните си нужди, е страдание.
Фактически, който не е свободен от желания и страсти,е винаги въвлечен в неприятности. Това е истината застраданието.
Несъмнено причината за човешкото страдание
може да бъде открита в нуждите на физическото тяло ив желанието да бъдат задоволени земните страсти. Аконуждите и желанието бъдат проследени до техния
източник, ще открием, че те се коренят в инстинкта.
Така, следвайки желанието, което има за своя основа
силната воля за живот, човек се стреми да притежава
желания обект така страстно, че може да причини
смърт или да намери смъртта си. Това е Истината запричината на страданието.
Ако желанието, което лежи в основата начовешките страсти, бъде отстранено, тогава страстите
– 38 –

Причинностще умрат и на човешкото страдание ще бъде сложен
край. Това е Истината за начина за прекратяването настраданието.
За да постигне това състояние на ума, в което няманито желания, нито страдание, човек трябва да следва
определен път. Стадиите на Благородния осемстепененпът са: правилен възглед, правилно мислене, правилна
реч, правилно поведение, правилно препитание,правилно усилие, правилна памет, правилна медитация.
Това е истината за Благородния път за прекратяване настраданието.
Хората трябва да поддържат живи в ума си тезиистини. Защото светът е място на страдание и ако някой
иска да избяга от него, той трябва да скъса
обвързаността си със земните страсти, които саединствената причина за страданието. Състоянието наума, който е освободен от всички земни страсти и отстраданието, е познато като просветление, апросветлението може да бъде постигнато чрезпрактикуването на Благородния осемстепенен път.
2.
Всички, които се стремят към просветление,трябва да се придържат към Четирите благородни
истини. Ако не разберат това, те ще странстват
безкрайно в объркания лабиринт на житейските илюзии.
Тези, които го разберат, могат да бъдат наречени “хора,придобили очи за просветлението”.
Затова, онези, които желаят да следват учението на– 39 –

Причинност

Буда, трябва да се съсредоточат върху Четирите
благородни истини и да се постараят да си изяснят
тяхното значение. Във всички времена за истински святчовек е бил считан този, който ги разбира и преподавана другите.
Когато човек ясно разбере Четирите благородни
истини, Благородният осемстепенен път ще го отведе
далече от алчността. А когато е свободен от алчност,той ще живее в мир със света: няма да убива, нито щекраде, нито ще прелюбодейства; не ще мами, нито щеругае, не ще ласкае и няма да изпитва завист; няма дасе гневи, нито ще забравя преходността на всичко вживота и няма да бъде несправедлив.
3.
Да следваш Благородния път е като да влезеш втъмна стая със светилник в ръка: тъмнината еотстранена и стаята се изпълни със светлина.
Хората, които разберат смисъла на Благородната
истина и се научат да следват Благородния път,придобиват светлината на мъдростта, която щеотстрани тъмнината на невежеството.
Буда води хората, като им посочва Четирите
благородни истини. Тези, които ги разберат правилно,ще достигнат просветлението. Те ще могат да водят иподкрепят другите в този объркан свят и ще бъдат
достойни за доверието им. Когато Четирите благородни
истини бъдат ясно разбрани, ще пресъхне изворът на– 40 –

Причинност

всички земни страсти.
Напредвайки
по
пътя
на
учението,последователите на Буда ще постигнат всички други
безценни истини. Те ще придобият мъдростта ипрозрението да разбират значението на всичко и щемогат да проповядват Дарма на всички хора по света.
IIПРИЧИННОСТ
1. Има причини за всички човешки страдания и иманачин, по който те да бъдат прекратени. Защото всичков този свят е резултат от необхватно преплитане напричини и обстоятелства и всичко изчезва, когато тезипричини и обстоятелства се променят и отмрат.
Дъждът вали, вятърът духа, листата пожълтяват ибиват отнесени от вятъра. Тези явления савзаимообвързани с причини и обстоятелства и сапредизвикани от тях. Те ще изчезнат, когато причинитеи обстоятелствата се променят.
Човек се ражда чрез своите родители. Тялото му сеподдържа от храна, духът му се развива чрез ученето иопита.
Следователно, и двете неща – плътта и духът, сасвързани с породилите ги обстоятелства и се променят,щом се променят обстоятелствата.
– 41 –

Причинност

Както мрежата е изплетена от снопове нишки, такавсичко в този свят е свързано с всичко друго чрезснопове от нишки. Ако някой мисли, че една брънка отмрежата е независима и изолирана, той греши.
Нарича се мрежа, защото е направена от серия
взаимосвързани нишки и всяка нишка има своето мястои значимост по отношение на другите.
2. Цветята се появяват поради серия от условия,които водят до тяхното разцъфтяване. Вятърът издухва
есенните листа, поради съвкупност от условия. Цветятане се появяват независимо, нито листата падат отсамосебе си, в неподходящ сезон. Така всяко нещо имасвоето идване на света и умиране. Нищо не енезависимо, вън от промените.
Вечно и непреходно правило на този свят е, чевсичко се създава по силата на серия от причини иусловия и всичко изчезва по силата на същото. Всичкосе променя, нищо на остава постоянно.

IIIЗАВИСИМОТО ПОРАЖДАНЕ
1. Къде е изворът на човешката скръб, окайване,болка и агония? Не трябва ли да се търси във факта, че– 42 –

Причинност

хората са винаги изпълнени с желания?
Те упорито се стремят да живеят в богатство ипочит, в комфорт и удоволствие, във възбуда изадоволеност; невежи за факта, че желаенето на точно
тези неща е извор на човешко страдание.
От самото начало светът е бил подвластен напоредица от бедствия, като над всички са неизбежните:болест, старост и смърт.
Но ако човек внимателно прецени всички факти,ще се убеди, че в основата на всяко страдание лежипринципът на страстното желание. Ако алчността бъдеотстранена, на страданието ще бъде сложен край.
Невежеството се проявява чрез алчността, която
завладява човешкия ум. То се появява, защото хората неосъзнават истинската причина за последиците отсвоите действията. От невежество и алчност възникват
нечисти желания за притежаване на неща, които сафактически недостижими, но които хората непрестаннои сляпо жадуват да имат.
Поради невежество и алчност хората сипредставят различия там, където в действителност ги
няма. Разгледано в дълбочина, човешкото поведение неможе да бъде разграничено на правилно и неправилно,но в своето невежество хората измислят правила, за да– 43 –

Причинностго разграничават
погрешно.

иосъждат

катоправилно

илиПоради невежеството си хората са впримчени вмрежите на егото и мислят субективно и погрешно,губейки обективната вярна гледна точка. Подведени отзаблудения си ум, те предприемат погрешни действия,в резултат на което са въвлечени в илюзорното
съществуване – в кръговрата на преражданията.
Правейки делата си поле за изява на своето его;използвайки разграничаването, към което се придържа
техният малък ум, като семена; закривайки съзнаниетоси с облаците на невежество, подхранвайки го с дъждана копнежите, оросявайки го със своеволието наегоизма си, те сътворяват зло, което носят на гърба сиот инкарнация в инкарнация.

2. В действителност, техният собствен ум е този,който поражда заблудата за реалността на скръбта,самосъжалението, болката и агонията.
Целият този свят на заблуда не е нищо друго,освен сянка, сътворена от дейността на ума. Но все пак,чрез същия този ум става явен и света напросветлението.
– 44 –

Причинност

3. В света има три погрешни гледни точки. Ако човексе придържа към тях, тогава всяко човешко усилие
трябва да се отрече.
Първо, някои смятат, че всяко събитие в човешкия
живот се основава на съдбата. Второ, други поддържат
тезата, че всичко е сътворено от Господ Бог иконтролирано от Неговата воля. Трето, някои твърдят,че всичко става по случайност без да е свързано скаквито и да е причини и условия.
Ако всичко в човешкия живот е билопредварително решено от съдбата, тогава даровете набоговете и вредите от демоните ще бъдат
предопределени, благополучието и неволята ще сапредрешени. Няма да съществува нищо, което да не ебило предварително дадено. Тогава всички човешки
планове и усилия за по-добър живот и просперитет щебъдат напразни и хората ще живеят без надежда.
Същото важи и за другите две гледни точки,защото, ако всичко в крайна сметка е в ръцете нанякакъв неведом Господ Бог или е подхвърлено насляпата случайност, какъв избор ще има човечеството,освен да се примири? Не е учудващо, че хората с такива
възгледи губят надежда и занемаряват усилието си дадействат мъдро и да избягват злото.
Всъщност, и трите посочени концепции илигледни
точки,
саизцяло
погрешни.
Всичко
съществуващо е последователност от проявления,чийто източник е струпването на причини и условия.
– 45 –

ГЛАВА ВТОРА

ТЕОРИЯ ЗА УМАИ ИСТИНСКОТО СЪСТОЯНИЕ НАНЕЩАТА
IНЕПОСТОЯНСТВО И ИЛЮЗОРНОСТНА ЕГОТО
1.
Въпреки че тялото и умът на човека, с които
отъждествяваме
егото,
сепоявяват
поради
едновременното действие на различни причини, от товане следва изводът, че егото притежава реално
съществуваща субстанциалност.
Тъй като плътта е съвкупност от елементи, тя еследователно
временна.
Акотялото
бешеего-субстанция, то би могло да прави, каквото поиска,защото на егото е присъща воля.
Един цар има власт да награждава и наказва, както
пожелае, но и той се разболява, въпреки своите
намерения и желания. И той неохотно остарява ицялото му богатство и царската му воля не могат дапредотвратят това.
Умът също не е его-субстанция. Човешкият ум есъщо струпване на причини и условия и непрекъснатосе променя.
Ако умът беше его-субстанция, той би могъл даправи каквото пожелае. Но умът често пренебрегва това,– 46 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

което знае, че е правилно, и с охота преследва
неправилното. И все пак, нищо не изглежда да сеслучва, точно както егото желае.
2. Ако попитат някого, дали тялото е постоянно илинепостоянно в своето съществуване, ще трябва даотговори, че е непостоянно.
Ако попитат някого, дали непостоянното
съществуване, подвластно от смъртта, е щастие илистрадание, той определено ще трябва да отговори, че естрадание.
Ако някой вярва, че нещо толкова непостоянно,променливо и пълно със страдание е его-субстанция,това е сериозна грешка.
Човешкият ум е също непостоянен и подвластенна страданието. Няма нищо, което да може да се нарече
вечно съществуваща его-субстанция.
Нашите истински тяло и ум, които оформят
индивидуалния живот и външния заобикалящ го свят садалече от схващания като “аз” и “мое”.
Просто умът, заслепен от егоистични желания инепроницаем за мъдростта, упорито настоява да мислив категории като “аз” и “мое”.
От момента, в който тялото и обкръжаващия госвят, са създадени по силата на действащи заедно
– 47 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

причини и условия, и то и обкръжението
непрекъснато се променят и това няма край.

муВ своята безкрайна променливост човешкият ум екато течащите води на река или като горящият пламъкна светилник. Той подскача като маймуна, без да спира
нито миг.
Разбирайки това, мъдрецът се освобождава отвсяка обвързаност на тялото и ума, за да постигне
просветление.
3. Има пет неща, които никой не може да извърши втози свят: първо, да задържи идването на старостта;второ, да спре идването на болестта; трето, да избегне
смъртта; четвърто, да отмени тленността; пето, дапреодолее изтощението.
Хората неминуемо се натъкват на тези факти иповечето от тях страдат неимоверно. Но тези, които сачули учението на Буда, не страдат, защото разбират, четова са неизбежни събития и че егото, което страда не еистинската им същност.
Има четири истини, на които можем да се опрем:първо, всички живи същества възприемат и преживяват
света на феномените, поради невежество; второ, всички
обекти на желания са непостоянни и несигурни; трето,всичко съществуващо е също непостоянно и несигурно;четвърто, няма субстанция, която може да се нарече
– 48 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

“его”, няма нещо, което да наречем “мое” в целия свят.
Тези истини, че всичко е непостоянно,отминаващо и без его, нямат връзка с факта, че Буда сепоявява и си отива от този свят. Тези истини са сигурни.
Буда знае това и по тази причина проповядва Дарма навсички хора.

IIТЕОРИЯ ЗА УМА
1. И илюзорният свят на феномените и светът напросветлението произлизат от ума. Всяко съществуванеи феномени възникват от функциите на ума, точно
както най-различни предмети се появяват от ръкава нафокусника.
Дейностите на ума нямат граница, те оформят
заобикалящия ни свят. Нечистият ум се обгражда снечисти неща; чистият ум се обгражда с чисти неща.
Следователно, обкръжението ни няма друга граница,освен дейностите на ума.
Точно както художникът създава картина,активността на ума създава обкръжаващия ни свят.
Докато светът, създаден от Буда е чист и свободен отзамърсяване, този, създаван от обикновените хора, не етакъв.
– 49 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

Умът сътворява многообразни форми, точно както
талантливият художник създава картини на различни
светове. Няма нищо в света, което да не е сътворено от
ума. Буда е точно като нас, чувстващите същества саточно като Будите. Следователно, няма никаква разлика
между ума на Буда и на човешките същества в тяхната
способност да сътворяват своя свят.
Буда има правилно разбиране за феномените,моделирани от ума на смъртните. Тези, които знаят
това, са в състояние да видят истинския Буда.

2. Но умът на хората, който създава обкръжението си,никога не е свободен от спомени, страхове и съжаленияв миналото, настоящето или бъдещето, защото еподвластен на невежеството и алчността.
Илюзорният свят на феномените е роден отневежеството и алчността и целия огромен комплекс откоординирани причини и следствия съществуват вума и никъде другаде.
И раждането, и смъртта произлизат от ума исъществуват в ума. Следователно, когато умът, който еобвързан с идеята за живота и смъртта си отиде, светътна живота и смъртта си отива с него.
– 50 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

Животът на непросветления се появява от неговия
объркан ум, който сътворява своя собствен свят назаблуди. Когато научим, че няма никакъв свят назаблуди извън ума, обърканият ни ум ще се проясни.
Тогава преставаме да създаваме своето нечисто
обкръжение и постигаме просветление.
Светът на живота и смъртта е сътворен от ума,пленен е от ума, управляван е от ума; умът владее всяка
ситуация. Светът на страданието е причинен отзаблудения ум на смъртните.

3. И така, всички неща са първоначално сътворени отума, контролирани и управлявани са от него. Както
колелото следва вола, който тегли каруцата, такастраданието следва човека, който говори и действа снечист ум.
Но ако човек говори и действа с чист ум, щастиетоще го следва като сянката му. Тези, които вършат зло,ги преследва мисълта: “Аз постъпих грешно” испоменът за действието се складира, за да произведе
своето неизбежно възмездие в животите напред. А тези,които действат с добри подбуди са щастливи с мисълта:“Аз извърших добро” и ще бъдат още по-щастливи,защото мисълта за извършеното добро ще им донесе
щастие в животите напред.
– 51 –

Теория за ума и истинското състояние на нещатаАко умът е нечист, той ще кара краката да сепрепъват по суров и труден път, ще има много паданияи много болка. Но ако умът е чист, пътят ще е гладък ипътуването - спокойно.
Този, който се наслаждава на чистотата на тялото иума, върви по пътя към будността, скъсвайки мрежатана егоистичните нечисти мисли и желания. Този, чийтоум е спокоен, може да живее в мир и с прилежност дакултивира мислите си ден и нощ.

IIIИСТИНСКОТО СЪСТОЯНИЕ НА НЕЩАТА
1. Тъй като всичко в този свят е предизвикано отсложното взаимодействие на причини и условия, между
нещата
нямасъществени
различия,коитофундаментално да ги отличават едно от друго.
Очевидни разлики и абсурдни разделения съществуват
само в хорските мисли.
Няма реално делене на изток и запад. Хората
създават различията със собствения си ум и след товавярват, че различията са реалност.
Всяко от математическите числа от едно добезкрайност е цялостно, завършено число и само посебе си не се отличава от другите по количество. Нохората разграничават числата за свое собствено
– 52 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

удобство, за да могат да означат различни количества.
Всъщност няма разлика между процеса насъздаване и процеса на разпадане. Хората правят
разграничение и наричат едното раждане, а другото –смърт. В действителност няма разграничителна линия
между правилно и неправилно, но хората правят
разлика за свое удобство.
Буда се дистанцира от тези разграничавания игледа на света като на променящ очертанията си облак.
За Буда всяко безусловно определено нещо е илюзия.
Той знае, че всяко нещо, което умът сграбчи илизахвърли, е лишено от субстанция. Така той преодолява
клопките на представите и разграничаващото мислене.
2. Хората се вкопчват в нещата за свое собствено
въображаемо удобство. Вкопчват се в богатството ичестта, отчаяно се вкопчват в тленния живот.
Те произволно отграничават съществуване отнесъществуване, добро от зло, правилно от неправилно.
За хората животът е поредица от вкопчвания иобвързаности. Поради това те трябва да приемат иболката и страданието.
Веднъж един човек предприел дълго пътуване истигнал до една река. Казал си: “Този бряг е труден и– 53 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

опасен, а другият изглежда по-лесен и безопасен.
Трябва да пресека оттатък.” Тогава си построил сал отклони и тръстика и благополучно пресякъл реката.
Помислил си: “Този сал ми помогна да пресека реката.
Няма да го оставя да гние на брега, а ще го взема съссебе си.” И така той доброволно приел един ненужен
товар. Може ли той да бъде наречен мъдър човек?

Тази притча ни учи, че когато станат ненужен
товар, дори добрите неща трябва да бъдат изхвърлени.
Дори по-бързо от лошите. Буда приел за правило в свояживот да избягва като ненужен товар безполезните
дискусии.

3. Нещата не идват и не си отива; нито се появяват иизчезват. Затова човек не може да придобие или загуби
нещо.
Буда учи, че нещата нито се появяват, нитоизчезват, и че са извън потвърждението и отрицаниетона съществуването. Представлявайки следствие отсъгласуваното и последователно действие на причини иобстоятелства, едно конкретно, застинало във времето
нещо само по себе си не съществува. Може да се каже,че е не-съществуващо. В същото време, тъй като имаотносителна връзка с причини и условия, може да се– 54 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

каже, че не е не-съществуващо.
Привързването към нещо заради неговата форма еизточник на изкривено мислене. Ако не се вкопчим ипривържем към формата, фалшивата ни представа заценността на това нещо и привързаността ни към негоняма да се появят. Просветлението се състои вразбирането на тази истина и освобождаването на умаот заблудата на субективизма.
Светът е наистина като сън, а съкровищата му сапримамливи миражи. Когато го видим като картина, отразстояние, разбираме, че нещата сами по себе си непритежават реалност.
4. Да вярваме, че нещата, създадени от неизброима
поредица
причини, ще траят винаги, е сериозна
грешка, позната като теория на постоянството. Но същотолкова голяма грешка е да вярваме, че нещата изчезват
напълно. Това е така наречената теория на
не-съществуването.
Тези категории за вечен живот и смърт, засъществуване и не-съществуване, не се отнасят добазисната природа на нещата, а само до начина, покойто ги възприема заблуденият човешки ум. Поради
своите желания хората имат отношение към нещата исе чувстват привързани към тях, но сами по себе синещата са независими от разграничаване
ипривързаност.
– 55 –

Теория за ума и истинското състояние на нещатаТъй като всичко възниква по силата на съвкупностот причини и условия, видът на нещата непрекъснатосе променя. В него няма никаква устойчивост, какватоби трябвало да съществува при една автентична
субстанция. Поради непрекъснатата променливост всвоето проявяване, ние оприличаваме нещата на миражили сън. Но тази променливост засяга единствено
външния вид. В своята базисна духовна същност
нещата са постоянни и непреходни.
На човек реката изглежда като река. Но на единдемон, който вижда пламъци във водата, реката може даизглежда като огън. Затова, да говориш на човек зареката, би имало смисъл, но да говориш на демона, ебезсмислено.
По същият начин, можем да кажем, че нещата саилюзорни. Можем да кажем за тях, че са нитосъществуващи,нитоне-съществуващи,чесаотносително реални.
Все пак, не можем да твърдим, че освен този святна променящи се проявления, съществува друг свят напостоянство и истински същности. Грешка е даразглеждаме универсума както като временен иилюзорен, така и като истински.
Невежите хора в този свят приемат, че той е реалени действат от позицията на това абсурдно допускане.
Но тъй като той е само една илюзия, те действат от– 56 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

позицията на грешна гледна точка, което им причинява
вреда и страдание.
Разпознавайки света като илюзия, мъдрецът
действа в него, съобразявайки се с неговата нереалност,и така избягва страданието.

IVСРЕДНИЯТ ПЪТ
1. Тези, които поемат пътя към просветлението,трябва да избягват две крайности. Първо, прекаленото
отдаване
наплътски
желания.
Второ,
противоположната
аскетична
практика,коятобезсмислено изтезава тялото и ума.
Благородният път, който се поставя над тези двекрайности и води до просветление, мъдрост и покой,може да бъде наречен Средният път. Какво
представлява Средният път? Той се състои вОсемстепенният благороден път: правилен възглед,правилно мислене, правилна реч, правилно поведение,правилно препитание, правилно усилие, правилна
памет, правилна медитация.
Както вече казахме, всички неща се появяват иизчезват по силата на безкрайно множество причини.
– 57 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

Невежите хора виждат живота или като съществуванеили като не-съществуване. Но мъдрият човек вижда
отвъд съществуването и не-съществуването това, коетое отвъд тях и заличава разликата между тях. Това е даприложиш на практика Средния път.
2. Представете си дънер, плаващ в реката. Ако незаседне в плитчина и не потъне, или ако не го извади
човек, или ако не изгние, накрая дънерът ще достигне
морето. Животът е като този дънер, уловен оттечението на голяма река. Ако човек не е привързанкъм живот на себеугаждане или, отказвайки се отживота, не се придържа към практика на себеизтезание;ако човек не се възгордее от добродетелите си и не сеобвърже с лоши постъпки; ако в търсене напросветлението той не подценява заблудите, но и не сестрахува от тях, този човек следва Средния път и щедостигне морето на будността.
Следвайки пътя към просветлението е важно давнимаваме да не бъдем хванати и оплетени от всяка
крайност. В това се състои следването на Средния път.
Знаейки, че нещата нито съществуват, нито несъществуват, помнейки, че природата на всички
феномени е като сън, човек трябва да избягва гордосттаи желанието за награда за добрите му дела и да непозволява да бъде впримчен от всякакви други
– 58 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

съблазни.
Ако човек иска да не бъде повлечен от течениетона своите желания, той трябва да се научи от самото
начало да не се вкопчва в нещата, а още по-малко – дасе обвързва с тях. Той не трябва да е привързан къмсъществуване или не-съществуване, към нищо вътреили извън него, нито към добрите неща или лошите
неща, нито към идеи за правилно или неправилно.
Ако той се привърже към нещата, в този момент занего започва животът на заблудения. Този, който следва
Благородния път към просветлението, няма даподклажда съжаления, нито ще храни очаквания, а сбезпристрастен и спокоен ум ще посреща идващото.

3. Просветлението няма определена форма илиприрода, чрез които да се проявява. Така че в самото
просветление няма какво да бъде осветлено.
Просветлението съществува единствено катопротивовес на заблудата и невежеството. Ако теизчезнат, то ще изчезне също. Обратното е също вярно.
Няма заблуда и невежество без просветление. Тевзаимно се пораждат едно друго.
Затова, внимавайте да не се вкопчите в идеята запостигане на просветление. Това също е пречка по пътя.
– 59 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

Когато умът, пребивавал в тъмнина, стане просветлен,тъмнината си отива, а с нея си отива и това, което
наричаме просветление.
Докато хората желаят просветление и се вкопчватв това желание, заблудата е все още с тях. Затова, тези,които следват пътя към просветлението, не трябва да севкопчват в него, а когато постигнат просветление,трябва да изоставят идеята за постижение.

4. Понятието за универсално единство, означаващо,че нещата в своята същност не притежават никакви
разграничителни белези, е “шунята”. Шунята означава
празнота,не-субстанциалност,неродено,непритежаващо собствена природа, не-дуалност. Тъйкато сами по себеси нещата не притежават форма ихарактеристики, не можем да кажем нито че се раждат,нито че се разпадат. В истинската природа на нещата
няма нищо, което да може да бъде описано с различия.
Те са празни като субстанция. Можем да ги наречем
не-субстанциални.

Както вече посочихме, всички неща се появяват иизчезват в резултат на причини и условия. Нищо несъществува изцяло самостоятелно. Всяко нещо есвързано с всичко останало.
– 60 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

Където има светлина, там има и сянка; където имадължина, там има и ширина, където има бяло, там имаи черно. По същият начин, като противовес наиндивидуалната природа на нещата, с конкретните имхарактеристики, се проявява не-субстанциалността,празнотата.
По същата причина просветлението не може дасъществува без невежество, нито невежеството – безпросветление. Но тъй като в своята същност нещата,като лишени от субстанция, не се различават, несъществуват никакви двойки противоположности.
5.
Хората имат навика да мислят за себе си като засъщества, които се раждат и умират, но вдействителност това не е така. Когато са в състояние даосъзнаят тази истина, те ще разберат не-дуалността, щеса наясно, че не съществува такава двойка
противоположности като раждане – смърт.
Поради това, че хората се придържат къмразбирането за съществуване на индивидуално его, тесе привързват към идеята за притежание. Но тъй катоне съществува такова нещо като его, не може дасъществува и притежание. Когато хората са в състояниеда осъзнаят тази истина, ще могат да разберат
не-дуалността, ще са наясно, че не съществуват нещакато “аз” и “мое”.
– 61 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

Хората харесват разграничаването между чисто инечисто. Но в природата на нещата не съществува
такова различие. То израстват от фалшивите и абсурдни
представи в човешкия ум.
По същият начин, хората правят разлика между
добро и зло, но ги преценяват субективно. Тези, които
следват пътя на просветлението, не се придържат къмдвойни стандарти. Те не ценят това, което еблагоприятно за тях и не се отвръщат от онова, което енеблагоприятно, не се привързват към доброто и не сеоставят да ги срази злото.
Хората естествено се боят от лоша съдба и копнеятза добра. Но ако изследваме внимателно резултатите,лошата съдба често се оказва добра, а добрата – лоша.
Мъдрият човек се научава да посреща променящите сеобстоятелства на своя живот еднакво, без да се чувства
нито възгордян от успеха, нито съсипан от провала.
Защото разбира истината за не-дуалността.
Затова всички думи, които описват двойки
противоположности,катосъществуване
ине-съществуване, чистота и замърсеност, земни страстии истинско знание, добро и зло, са само контрастни
понятия в човешкия ум, които не изразяват и не зачитат
истинската природа на нещата. Когато хората съумеятда се дистанцират от смисъла на такива термини иемоционална ангажираност към тях, те са разбрали
универсалната истина на шунята.
– 62 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

6. Както чистият и благоуханен цвят на лотоса
израства от калта на блатото, така от нечистотата насветските страсти изникват просветлението ибудността. Дори погрешните идеи на неверни учения изаблудите на светските страсти могат да бъдат семенана пробуждането.
Ако гмуркачът иска да се сдобие с перла, трябва дасе спусне до дъното на морето, без да се бои отназъбени корали и хищни акули. Така човек трябва дасе изправи срещу предизвикателствата на светските
страсти, ако иска да се сдобие с безценната перла напросветлението. Но за да се пробуди у него желаниетода намери пътя, който да го поведе към просветлението,той трябва първо да се загуби сред планини от егоизъми себичност.
Има легенда за един отшелник, който толкова
много искал да намери истинския път, че изкачил
планина от мечове и се хвърлил в огъня, за да постигне
мечтата си. Този, който е готов да поеме риска ипосрещне опасностите на пътя, ще почувства свежия
бриз, духащ от планината със стърчащите мечове наегоизма. И сред огъня на омразата ще разбере накрая,че егоизмът и светските страсти, срещу които се еборил и е страдал, са просветление сами по себе си.
“Просветлението е не-просветление”, казва Буда. “Няманито просветление, нито не-просветление. Те само сенаричат така.”– 63 –

Теория за ума и истинското състояние на нещата

7. Учението на Буда ни повежда към не-дуалността,която е над разграничаващото разбиране на двеконфликтни позиции. Грешка е да се търси нещо, което
приемаме за добро и правилно и да се избягва друго,което смятаме, че е зло или неправилно.
Да настояваме, че нещата са празни и преходни, еточно толкова голяма грешка, колкото ако поддържаме,че са реални и не се променят. Ако някой е привързанкъм своето индивидуално его, това е грешка, защото
такова разбиране не може да го предпази отнеудовлетвореност и страдание. Ако вярва, че егото несъществува като явление, това е също грешка и тогаваза него ще е безполезно да практикува Пътя наистината. Ако хората твърдят, че всичко е страдание, тегрешат; ако твърдят, че всичко е щастие, те същогрешат. Буда учи на Средния път, който е над тезиизмислени от човека дуалности, където те се сливат вединство.

– 64 –

ГЛАВА ТРЕТА

БУДА-ПРИРОДА
IЧИСТИЯТ УМ
1. Сред хората има много видове характери и степенина менталност. Някои хора са мъдри, други са глупави;някои са добри по природа, други имат зъл нрав; някои
лесно се влияят, други трудно приемат чуждо мнение;някои са с чист ум, а умът на други лесно се покварява.
Но тези различия са незначителни, когато умът сеприближи до просветлението.
Светът е като езеро с лотоси, в което растенията
притежават различна форма и цвят. Някои са бели,други – розови, някои са сини, други – жълти. Някои
растат под водата, други простират листата си върху
нея, а някои издигат листа над водата. За човечествотоса характерни много повече различия. Хората серазличават по своя пол, но това не е базисно различие,защото при подходящо обучение и мъжете и жените
могат да достигнат просветление.

За да дресира слонове, човек трябва да има петкачества: добро здраве, самоувереност, прилежност,откритост и мъдрост. За да следва Благородния път къмпросветлението на Буда, човек трябва да притежава
– 65 –

Буда-природа

същите качества. Ако ги притежава, тогава той щепостигне просветление, без значение от какъв пол е. Нее нужно дълго да изучаваш словата на Буда, защото
човешката природа притежава естествена склонносткъм просветление.
2. Когато поемат по пътя към просветлението, хората
разбират Буда със собствения си ум и вярват в Буда съссобственото си сърце. Това са същите умове и сърца,които допреди да поемат пътя, са странствали в светана раждането и смъртта.
Ако един цар е притесняван от бандити, тойтрябва първо да установи къде е лагерът им, за да гипрогони. Така, ако човек е нападнат от светските
страсти, трябва първо да установи произхода им.
Когато човек се събуди и отвори очи, тойвъзприема първо интериора на стаята, и едва по-късно
вижда през прозореца гледката навън. По същия начин,ние няма да имаме правилен поглед върху външните
неща, докато не опознаем това, което е в нас.
Ако умът е в тяло, той трябва да опознае първо
това, което става в тялото. Общо взето, хората сеинтересуват от външните неща и изглежда малко ги егрижа какво става вътре в тях.
– 66 –

Буда-природаАко умът е вън от тялото, той не е в контакт снуждите му. Фактически тялото чувства онова, което
умът знае, и умът знае онова, което тялото чувства.
Следователно, не може да се каже, че човешкият ум евън от тялото. Къде тогава е умът?

3. От незнайни времена хората странстват в света наневежеството, зависими от предишните си постъпки изаблудени от две фундаментално грешни концепции.
Първо, те вярват, че разграничаващият ум, който екоренът на този свят на раждане и смърт, е тяхната
истинска природа. Второ, те не знаят, че притежават
чистия ум на просветлението, който в действителност еистинската им природа.
Когато човек затвори длан и вдигне ръка, очите явиждат и умът я отделя, но умът, който отделя, не еистинският ум.
Умът, който разграничава, схваща въображаеми
различия, които жаждата и другите желания, свързани сегото, създават. Разграничаващият ум е зависим отпричини и условия; той непрекъснато се променя, но всвоята същност е празен от субстанция. Но тъй катохората вярват, че това е истинският им ум, заблудата гикара да преживяват като реалност света на причините и– 67 –

Буда-природа

условията, което причинява страдание.
Човек отваря длан и умът я възприема, но какво седвижи? Умът или ръката? Или нито едното, нитодругото? Когато ръката се движи и умът се движи, иобратно. Но движещият се ум е само повърхностното
проявление на ума, той не е истинският фундаментален
ум.

4. Всяко човешко същество притежава чистия и ясенум на просветлението, но обикновено той е покрит отзамърсяванията на светските желания. Този замърсенум не е същността на нашата природа. Някога е билдобавен, като натрапник или гост, но той не естопанинът.
Луната често е скрита зад облаци, но те не ятрогват и не опетняват чистотата ѝ. Хората не трябва дасе заблуждават, че този замърсен ум е тяхната истинска
същност.
Те трябва непрекъснато да си напомнят този факти да се стремят да пробудят в себе си чистия,непроменлив и фундаментален ум на просветлението.
Подвластни на променливия, замърсен ум и заблудениот собствените си изопачени идеи, те странстват в светана заблудите.
– 68 –

Буда-природа

Безпокойството и замърсеността на човешкия умвъзникват от алчността и като реакция на променящитесе условия. Ръководещ трябва да бъде умът, който не севълнува от нещата такива, каквито се явяват, и остава
чист и спокоен при всякакви обстоятелства.
Не можем да кажем, че една странноприемница
престава да е такава, ако не виждаме гости в нея. Нитоможем да кажем, че истинският ни аз е изчезнал, когато
изчезне занемареният ум, възникнал от променените
обстоятелства на живота. Това, което се променя спроменящите се обстоятелства, не е истинската
природа на ума.

5. Нека си представим една лекционна зала, която еярко осветена, докато слънцето грее, и тъмна, след катото залезе. Можем да мислим, че светлината в нея идвасъс слънцето, а тъмнината идва с нощта. Но не можемда мислим по същия начин за ума - че получава
светлина или остава в мрак. Умът, който възприема
светлината и тъмнината, не може да се върне обратнона никого. Умът може само да се върне в своята
истинска, фундаментална природа.

“Временният” ум е този, който мигновено
забелязва промените в тъмнината и светлината, щом– 69 –

Буда-природа

слънцето изгрее или залезе. Само “временният” ум етози, който има различни усещания от момент къммомент, заради променящите се обстоятелства, но не иистинският ум. Фундаменталният истински ум, който
осъществява светлината и тъмнината, е истинската
природа на човека.
Временните възприятия за добро и зло, любов иомраза, породени от обкръжаващите и променящи севъншни обстоятелства, са само моментни реакции,причинени от натрупаните замърсявания в човешкия
ум.
Зад желанията и светските страсти, с които
индивидуалният ум се забавлява, обитава чиста инеопетнена фундаменталната истинска същност на ума.
Дали има цилиндрична форма в съд с кръгло дъноили призматична форма в съд с квадратно дъно, сама посебе си водата няма никаква определена форма. Хората
често забравят този факт.
Хората виждат това като добро, а онова като лошо,те харесват това и не харесват онова и разграничават
съществуване от не-съществуване. И страдат, хванати вмрежата на желанието за притежание, чувствайки сепривързани към нещата.
– 70 –

Буда-природаАко хората можеха да се откажат от своята
привързаност
къмвъображаемото
ифалшиво
разграничаване, и да възстановят чистотата на свояизначален ум, и тялото и умът им биха били свободниот замърсеност и страдание. Тогава биха познали
спокойствието, което освобождението дарява.
II
БУДА-ПРИРОДА
1. Вече говорихме, че чистият истински ум ефундаментален. Това е Буда-природата, семето набудността.
Човек може да добие огън, поставяйки лещамежду слънцето и шепа суха трева, но откъде идваогънят? Лещата е на огромно разстояние от слънцето,ноогънят
запалва
тревата
благодарение
посредничеството на лещата. От друга страна, нямашеда има огън, ако сухата трева не притежаваше
способността да се възпламенява.
По подобен начин, ако светлината на мъдростта наБуда е концентрирана над умовете на хората,истинската природа на ума им - будността, ще севъзпламени, ще просветли съзнанието им със своето
сияние и ще събуди вярата в Буда. Неговото учение елещата на мъдростта, която ускорява пробуждането начовешкия ум.
– 71 –

Буда-природа

2. Обикновено хората пренебрегват афинитета на умаим към просветление и мъдрост. По тази причина сеоставят да бъдат хванати и уплетени в мрежата насветските страсти и желания. Привързвайки се къмразбирането за реално съществуващи добро и зло, тезапочват да се оплакват от ограничения и страдание.
Защо става така, че хората, притежавайки
фундаментално чист ум, се придържат към изопачено
мислене и се обричат на странстване в свят на илюзиии страдание, като закриват собствената си Буда-природа,въпреки че Буда им е дал светлината на своята
мъдрост?
Веднъж един човек се огледал в обратната странана огледало и не виждайки лицето си, изгубил ума си.
Колко ненужно човекът загубил ума си, само заради
своята глупост да се погледне в обратната страна наогледалото!
Точно така глупаво и неразумно е човек да страда,задето не е постигнал просветлението, което е очаквал.
Грешката не е в просветлението. Грешката е в човека,който търси просветлението в своя разграничаващ ум,неосъзнавайки, че този ум е въображаем, резултат отнатрупването на алчност и илюзии, които скриват
истинския ум. Просветленият ум не се постига, тойвинаги е на разположение.
– 72 –

Буда-природаАко натрупаните изопачени представи сеотстранят, просветлението ще се прояви. Когато
постигнат просветление, хората разбират, че безизопачени представи не може да има и просветление.
3. Буда-природата не е нещо, което може да свърши.
Въпреки, че злите хора трябва да се преродят в зверове,гладни демони, или да пропаднат в ада, те никога негубят своята Буда-природа.
Въпреки, че е заровена в нечистотията на плътта,покрита от светските страсти и забравена, естествената
човешка склонност към пробуждане никога не сеизчерпва напълно.
4. Една стара история разказва за човек, който сенапил до безсъзнание. Приятелят му постоял до него,но трябвало да върви по своите си дела. Боейки се, чепияницата ще изпадне в бедност, той скрил
скъпоценност в дрехата му. Пияницата се събудил инезнаейки, че притежава скъпоценност, продължил
живота си в бедност и глад. След време мъжете сесрещнали отново, приятелят казал на бедняка заскритата в дрехата му скъпоценност и така го спасил отнищетата.

иКакто пияницата от тази история, хората се скитат
страдат в този живот на раждане и смърт,– 73 –

Буда-природа

несъзнавайки какво е скрито в тях чисто и неопетнено –безценното съкровище на тяхната собствена изначална
Буда-природа.
Колкото и да не осъзнават факта, че притежават всебе си тази съвършена природа, колкото и деградиралии невежи да са хората, Буда никога не ги изоставя,защото знае, че и последният от тях потенциално
притежава способността да се пробуди.
Буда събужда вярата в тези, които са подлъгани отневежество и не могат да видят собствената сиБуда-природа, води ги далече от илюзиите им и ги учи,че няма основна разлика между тях и Будите.

5. Буда е човек, който вече е постигнал просветление,а хората са способни да постигнат просветление вбъдеще; това е единствената разлика между тях.
Но ако човек мисли, че е постигнал просветление,той се заблуждава. Макар и да се движи в тази посока,той още не е достигнал будността.
Буда-природата не се проявява без ревностно
усилие, нито е задача, приключваща с постигането набудността.
– 74 –

Буда-природа

6. Веднъж един цар събрал незрящи хора около слони ги накарал да му опишат как изглежда слона. Първият
човек хванал бивника и казал, че слонът прилича наморков. Друг докоснал ухото и казал, че той е катоголямо ветрило. Трети го хванал за хобота и казал, чеслонът е като чукало на хаван. Четвърти, който седържал за крака, твърдял, че слонът е като човек.
Последният, който сграбчил опашката, казал, че слонът
прилича на въже. Никой от тях не могъл да опише
истинската форма на слона.
По същият начин, можем да почувстваме иопишем частично човешката природа, но не сме всъстояние да опишем истинската природа на човешките
същества, тяхната Буда-природа.
Има само един възможен начин, по който вечната
природа на човека, неговата Буда-природа, която не еобезпокоявана от светски желания и не подлежи наунищожаване от смъртта, може да бъде осъществена –благодарение на постигнато от Буда просветление иБлагородно учение, което ни е предал.

III
НЕ-СУБСТАНЦИАЛНОСТ НА ЕГОТО
1. Ние говорим за Буда-природата, сякаш е нещо,което може да бъде описано, сякаш е подобна напонятието “душа”, прието от други учения, но това не е
– 75 –

Буда-природа

така.

Идеята за индивидуално его е плод навъображението на разграничаващия ум. Той първо ясъздава, после се чувства обвързан от нея. Обратно натова, Буда-природата е нещо, което не може да сеопише с понятия и което трябва да открием. В някакъв
смисъл тя прилича на индивидуалното его, но тя не еего в смисъла на “аз съм” или “мое”.
Да вярваме, че егото съществува е погрешно
разбиране.
Товапредполага
наличието
нане-съществуване. Да отречем Буда-природата епогрешно, защото това предполага, че съществуванетое не-съществуване.
Това може да се обясни чрез притча. Една майка
занесла болното си бебе на лекар. Той му дал лекарствои инструктирал майката да не го храни известно време,за да може лекарството да се усвои от организма му.
Майката намазала гърдите си с горчива отвара, така чебебето само да страни от хранене. След като минало
необходимото време, майката измила гърдите си и далана детето да суче. Така майката лишила временно
детето си от храна от любов към него.

– 76 –

Буда-природа

Както майката от тази притча, Буда отрича
съществуването на индивидуално его, за да отстрани
неправилното разбиране и привързаността ни към него.
Когато те са отстранени, той ни разкрива реалността наистинската ни същност, нашата Буда-природа.
Привързаността към индивидуалното его водихората към изопачено мислене, а вярата в тяхната
присъща Буда-природа ги води към просветление.
Подобна е историята за една жена, която получилав наследство скрин, пълен със злато. Като не сезаинтересувала от съдържанието му, тя продължила даживее в бедност, докато неин роднина, който знаел зазлатото, не отворил скрина и не ѝ го показал.
2. Ако всеки притежава Буда-природа, защо хоратаси причиняват толкова много страдание, като се лъжати убиват едни други? Защо има толкова големи
различия между тях по отношение на обществено
положение и богатство?
Има една история за един борец, който носел
украшение със скъпоценен камък на челото си. Когато
веднъж се борел, противникът му забил с един ударкамъка в челото му. Борецът решил, че по време наборбата е загубил украшението и отишъл при единлекар да превърже раната му. Лекарят намерил камъка
– 77 –

Буда-природа

забит в плътта му, покрит с кръв и прах. С помощта наогледало, той показал на бореца къде се бил скрил
скъпоценният му камък.
Буда-природата е като скъпоценния камък от тазиистория. Тя е покрита с праха и калта на личните
интереси и хората мислят, че са я загубили. Но единдобър учител може да им помогне да си я върнат.

Буда-природата съществува във всеки човек, беззначение колко дълбоко може да е покрита с алчност,гняв и глупост или затрупана от собствените му лошипостъпки и раздадени отмъщения. Буда-природата неможе да бъде загубена или унищожена и се проявява
рано или късно, когато всички наслоявания върху неябъдат отстранени.
Както борецът в разказаната история видял спомощта на огледалото скъпоценността, забита вплътта му, и отново я намерил, така с помощта научението на Буда, хората могат да видят своята
истинска Буда-природа, затрупана от светските страсти,и да си я възвърнат.
3. Буда-природата е винаги чиста и спокойна, беззначение колко драматични могат да бъдат условията иобкръжението на един човек. Както млякото е винаги
– 78 –

Буда-природа

бяло, без значение какъв е цветът на кравата, която го епроизвела. Така няма значение по какъв начин делатана хората могат да засегнат живота на човека и какъв
ефект могат да произведат техните действия и мисли.
Има една индийска приказка за мистериозна
лековита билка, която растяла скрита сред високите
треви на Хималаите. Един човек напразно я търсил
дълго време. Същевременно, един мъдрец я открил
край малък извор и я разпознал по сладкия ѝ вкус. Тойдал от нея на мъжа, а мъжът я сложил в една каца. Докрая на живота си мъдрецът събирал от тази билка крайизвора, а когато умрял, сладкият лековит елексир набилката останала скрит край далечния извор впланината. А елексирът в кацата на мъжа станал горчиви зловреден.
По подобен начин Буда-природата е скрита поддивата растителност на светските страсти и рядко можеда бъде намерена. Буда я е намерил и е разкрил
съществуването ѝ на хората, но поради различните имнаклонности, тя има за всеки различен вкус.
4. Диамантът, най-твърдото от познатите нивещества, не може да бъде натрошен. Пясък и камъни
могат да бъдат смлени на прах, но диамантът остава
невредим. Буда-природата е като диаманта и като негоне може да бъде разрушена.
– 79 –

Буда-природа

Човешката природа - човешкото тяло и ум, сеизносват, но природата на будността не може да бъдеизчерпана.
Буда-природата е наистина най-дълбоката основана човешката природа. Буда учи, че въпреки
безкрайното разнообразие, характерно за човешката
природа, основаващо се на пол и форма, по отношениена Буда-природата няма никакво разграничаване.
Чистото злато се получава чрез стопяването нарудата и отстраняване на примесите. Ако хората
можеха да стопят рудата на своя ум и да отстранят
замърсяванията на светските страсти и егоизма си, бихаоткрили по този начин своята чиста Буда-природа.

– 80 –

ГЛАВА ЧЕТВЪРТА

ЗАМЪРСЕНОСТИТЕ
IЧОВЕШКИТЕ ЗАБЛУДИ

1. Има два вида светски страсти, които замърсяват искриват чистотата на Буда-природата.
Първата е страстта към анализиране и дискусии,които объркват здравомислието на хората. Втората естрастта към емоционални преживявания, които
объркват ценностите на хората.

Изопаченото мислене и неправилните действия
могат да бъдат приети като база за класифициране навсички човешки замърсявания. Но те самите имат заоснова двата главни недостатъка – първо, невежествотои второ, желанието.
Изопаченото мислене има за основа невежеството.
Неправилните действия имат за основа желанието.
Двете са извора на цялото нещастие в света.
Ако хората са невежи, те не могат да разсъждават
правилно. Тъй като се поддават на желанието за– 81 –

Замърсеностите

съществуване, от това неизбежно следват прилепванетои привързването към нещата. Този непрекъснат глад запритежаване на всичко приятно, видяно и чуто, водихората в клопката на навика. Някои хора се отдават нажеланието до смърт.

От този първоначален извор се раждат всички
злини: алчност, гняв, глупост, завист, злоба, ревност,ласкателство, измама, гордост, презрение, наглост иегоизъм.

2. Алчността израства от изопаченото разбиране зазадоволеност. Гневът е резултат от изопаченото
разбиране на резултатите от дейността, съотнесени къмочакванията. Глупостта се изразява в неспособносттада се прецени и следва подходящо за случая поведение.
Алчността, гневът и глупостта са наречени трите
пожара, които поглъщат света. Пожарът на алчността
поглъща този, който е загубил истинския си ум вненаситна жажда за притежание. Пожарът на гнева
поглъща този, който е загубил истинския си ум внеспособност да приеме нещата, които не се получават
според исканията му. Пожарът на глупостта поглъща
този, който е загубил истинския си ум в неспособностда разбере и следва учението на Буда.
– 82 –

Замърсеностите

Този свят наистина гори в пламъци. Съществуватоще пожари: на увлеченията, на егоизма, на смъртта, наскръбта, на самосъжалението, на страданието иагонията. Тези пожари карат хората да правят грешки
чрез тялото, речта и ума си.

3. Алчността възниква от желание за задоволеност,гневът възниква от неудовлетвореност, а глупостта
възниква от объркани мисли. Злото на алчността носималко поквара, но е трудно да се изкорени; злото нагнева носи повече поквара, но е лесно да се отстрани;злото на глупостта носи най-много поквара и е много
трудно да бъде преодоляно.

Затова хората трябва да потушат тези пожари,когато се появят, с правилно отсъждане какво може дададе истинско удовлетворение, със строг контрол надума пред лицето на неудовлетворяващите събития вживота, с непрестанно връщане към учението на Буда сдобронамереност и любов. Ако умът е изпълнен смъдри, чисти и неегоистични мисли, няма да има къдеда се вкоренят светските страсти.

4.

Алчността, гневът и глупостта са като треска. Ако– 83 –

Замърсеностите

човек я прихване, даже и в удобното легло ще страда ище бъде измъчван от безсъние.
Тези, които нямат треска, нямат трудности съсспокойния сън, даже в студена зимна нощ на земята,покрити единствено с тънка покривка от листа, или вгореща лятна нощ в малка задушна стая.
Алчността, гневът и глупостта са извора на всички
човешки неволи. За да се отърве от тях, човек трябва даспазва предписанията, да практикува концентрация наума и да култивира мъдростта. Спазването напредписанията ще отстрани покварата на алчността;правилната концентрация на ума ще отстрани
покварата на гнева; култивирането на мъдрост щеотстрани покварата на глупостта.
5. Човешките желания нямат край. Те са катожаждата на човек, който пие солена вода – той неутолява жаждата си, жаждата му нараства.
Така е и с човека, който търси да задоволи
желанията си. Той постига единствено нарастващо
неудовлетворение и проблемите му се умножават.
Задоволяването на желанията никога не носиудовлетвореност. То винаги оставя зад себе сибезпокойство и раздразнение, които никога не изчезват.
Ако човек продължи да търси задоволяване нажеланията си, този порочен кръг често довежда долудост.
– 84 –

ЗамърсеноститеЗа да задоволят желанията си, хората се борят ивоюват едни с други: владетел срещу владетел, васал
срещу васал, родител срещу дете, брат срещу брат,сестра срещу сестра, приятел срещу приятел. Те себорят и дори се убиват едни други.
Хората често съсипват живота си в своите опитида задоволят желанията си. Те крадат, лъжат ипрелюбодействат. След това страдат от позора инаказанието.
Желанието е толкова властно, че те прегрешават стелата и думите си, извращават дори ума си, знаейки
прекрасно, че доставянето на удоволствия носи вкрайна сметка нещастие и страдание. А после
страданията и агонията ги следват и в другия свят.

6. От всички земни страсти, похотта е най-силна.
Всички други светски страсти изглежда следват
отъпкания от нея път.
Изглежда похотта осигурява почвата върху която
процъфтяват всички други страсти. Тя е като демон,който поглъща всички добри дела. Тя е като усойница,скрита в цветна градина и поразява с отровата си тези,които търсят единствено красотата. Похотта е като лоза,– 85 –

Замърсеностите

която се увива около дървото и се простира върху
клоните му, докато го задуши. Тя провира пипалата си вчовешките чувства и изсмуква здравия разум, докато
умът на хората залинее. Тя е стръвта, която злият демон
подхвърля на глупавите хора, за да ги завлече в ада.
Ако нацапаме един кокал с кръв и го хвърлим накучето, то ще го глозга до изнемога. За човека похотта еточно каквото е кокалът за кучето. Той ще ѝ се отдавадо пълно изтощение.
Ако подхвърлим парче месо на два звяра, те ще себият и дерат, за да го вземат. Който е достатъчно глупавда носи факел срещу вятъра, вероятно ще се подпали.
Както тези зверове и глупавия човек хората сенараняват и изгарят в задоволяване на светските сижелания.

7. Лесно е да предпазиш тялото си от отровни стрели,но е невъзможно да предпазиш ума си от отровното
жило, зародило се в самия него. Алчността, гневът,глупостта и слепият егоизъм са отровното жило, коетосе заражда в самия ум и го отравя със смъртоносна
отрова.
Ако хората са заразени с алчност, гняв и глупост,– 86 –

Замърсеноститете ще лъжат, мамят, хулят и лицемерничат; а след товаще претворят думите си в дела като убиват, крадат ипрелюбодействат.
Посочените горе три неблагоприятни състояния наума, четирите грешки на речта и трите погрешни
действия, събрани заедно, са десетте големи злини.
Ако хората привикнат да лъжат, те несъзнателноще извършат всяка възможна грешна постъпка. Предида постъпят безнравствено, те трябва да излъжат, ноизлъжат ли веднъж, ще действат безнравствено беззадръжки.
Алчност, похот, страх, гняв, зла съдба и нещастие
– всички те произлизат от глупостта. Глупостта е
най-опасната от всички отрови.

8. Действието следва желанието. Страданието следва
действието. Желание, действие и страдание са катоколело, което се върти непрестанно.
В това колело хората се въртят безкрай, без дамогат да избегнат преражданията. Един живот следва
друг с неумолима повторяемост в това обсебило николело на преражданията.
– 87 –

ЗамърсеноститеАко човек може да струпа пепелта и костите отпогребалните си клади в тази предълга трансмиграция,купчината ще е висока като планина. Ако може дасъбере майчиното мляко, което е изсукал, то ще едълбоко като морето.
Въпреки че природата на будността е присъща навсички хора, тя е затрупана така дълбоко в светски
страсти, че за дълго остава непозната. Затова
страданието е така универсално, и така безкрайна –повторяемостта на злочестите човешки животи.

IIЧОВЕШКАТА ПРИРОДА
1. Човешката природа е като плътен гъсталак, вкойто трудно се прониква. В сравнение с нея природатана едно животно е много по-лесна за разбиране. Всепак, в общи линии можем да я класифицираме почетири видими различия.

Първо, има хора, които от погрешни учения
причиняват страдание на самите себе си, следвайки
сурова практика. Второ, има хора, които причиняват
страдание на другите с жестокост, кражби, убийства идруги зли действия. Трето, има хора, които карат
– 88 –

Замърсеностите

другите да страдат заедно с тях. Четвърто, има хора,които не страдат и предпазват и другите от страдание.
Следвайки учението на Буда, хората от последната
категория не дават път на алчността, гнева и глупостта,а живеят спокоен живот на благост и мъдрост.

2. Ако използваме за критерий гнева, ще разделим
хората на три вида. Първият вид са тези, които
приличат на букви изсечени в скала. Те лесно дават пътна гнева и запазват гневни мисли за дълго време.
Вторият вид са тези, които приличат на букви,написани върху пясък. Те също лесно дават път нагнева, но бързо забравят гневните мисли. Третият видса тези, които приличат на букви, изписани върху
течаща вода. Те не задържат мисли в главата си,оставят хулите и клюките да минават край тяхнезабелязани, умът им е винаги чист и необезпокояван.
Има и други три вида хора. Първия вид сагорделиви хора, които действат прибързано и никога неса удовлетворени. Природата им е лесна за разбиране.
Вторият вид хора са внимателни и винаги обмислят
действията си. Природата им е трудна за разбиране.
Третия вид са хора напълно овладели желанията си.
Тяхната природа е невъзможно да разбереш.
Хората могат да бъдат класифицирани по много
– 89 –

Замърсеностите

начини, но като цяло човешката природа не е лесна заразбиране. Само Буда я разбира и за различните хора едал различни практики.

IIIЧОВЕШКИЯТ ЖИВОТ
1. Една алегория описва човешкия живот по следния
начин: Веднъж един човек карал лодката си потечението на бърза река. Друг човек го предупредил отбрега: “Спри да гребеш така безгрижно. Надолу потечението има бързеи и опасни водовъртежи, имакрокодили и демони, скрити в пещери между скалите.
Ще загинеш ако продължиш.”Бързото течение в тази притча символизира
живота отдаден на похот; безгрижното гребане
означава да подхранваш страстта си; водовъртежът
символизира удоволствието; бързеите напред сапредстоящите болка и страдание; крокодилите идемоните са упадъка и смъртта, които следват живота,отдаден на похотливи желания. Човекът от брега е Буда.
А ето и друга алегория. Един мъж, който извършил
престъпление, бягал от преследвачите си. Двама
стражи го следвали по петите. За да се скрие, той сеспуснал в един кладенец, като се държал за надвиснала
– 90 –

Замърсеностите

лоза. Когато почти стигнал долу, той забелязал кълбо
змии в дъното на кладенеца и останал да виси, хванатза лозата. В това време две мишки, бяла и черна,започнали да прегризват стъблото на лозата. Акостъблото се скъсало, той щял да падне върху
усойниците и да загине. В този момент, поглеждайки
нагоре, той видял пчелно гнездо, от което се отронила
капка мед. Забравяйки за опасността, в която се намира,човекът отворил уста и я вкусил с наслада.
Мъжът в тази притча символизира човешкото
същество, което е родено да страда и да умре в самота.
Стражите и змиите символизират тялото с неговите
плътски желания. Лозата е кръга на преражданията, вкойто се вкопчваме. Двете мишки, бяла и черна,представляват времето, деня и нощта, и отминаващите
години. Медът, това са физическите удоволствия, които
залъгват тъгата от неумолимо идващия край.

2. Има и трета история. Един цар поставил четири
змии в кутия и дал кутията на слугата си да я пази.
Наредил на слугата да се грижи добре за тях и гопредупредил, че ако раздразни дори една от тях, щебъде наказан със смърт. Изплашен, слугата захвърлил
кутията и избягал.
Царят изпратил петима стражи да го заловят. Те се– 91 –

Замърсеностите

приближили до него приятелски с намерението да гохванат и върнат в двореца. Но слугата не се доверил натяхната дружелюбност и избягал в съседното село.
Тогава интуицията му подсказала, че в това селоняма да намери сигурен подслон, защото в него живеят
шестима разбойници, които могат да го нападнат.
Слугата продължил пътя си изплашен, докато стигнал
брега на буйна река, която препречила пътя му.
Мислейки за опасностите, които го следвали по петите,слугата си направил сал и успял да прекоси бързите
води, отвъд които той най-накрая намерил сигурност испокойствие.
Четирите змии в кутията са символ на четирите
елемента: земя, вода, огън и въздух, които съставят
физическото тяло. То е подхвърлено на похотливи
желания и става враг на разума. Затова умът се опиталда избяга от тялото.
Петимата стражи, които се приближили до негоприятелски, са петте съвкупности, които съставляват
тялото и ума на човека: форма, чувство, усещане,желание и съзнание.
Сигурният подслон са шестте сетива, които съвсемне са сигурен подслон, а шестимата разбойници сашестте вида обекти на шестте сетива. Така, виждайки
опасност в шестте сетива, човекът избягал отново идостигнал до бясното течение на светските желания.
Тогава той си направил сал от Благородното
– 92 –

Замърсеностите

учение на Буда и безопасно прекосил реката,достигайки брега на спокойствието и мъдростта.
3. Има три опасности, в които попадайки, синът епочти безпомощен да спаси майка си, а майката трудно
може да помогне на сина си: пожар, наводнение играбеж. Но и в тези опасни ситуации все паксъществува възможност те да се подкрепят един друг.
Но има други три опасности, от които майката еневъзможно да спаси сина си, а синът не и в състояниеда предпази майка си. Те са болестта, старостта исмъртта. Без значение колко се обичат и колко близкисе чувстват, никой от тях не може да помогне на другияпри такъв случай.

4. Веднъж Яма, царят на ада, попитал един човек,който бил попаднал в ада заради злите си дела, далинякога е срещал тримата небесни пратеници. “Не,господарю”, отговорил мъжът, “Никога не съм срещал
такива създания.”Тогава Яма го попитал дали някога е срещал старчовек, съсипан от годините, който върви подпирайки сена тояжка. Мъжът отговорил: “Да, господарю. Много
често съм срещал такива хора.” Яма казал: “Ти синаказан да страдаш сега, защото не си разпознал в този– 93 –

Замърсеностите

човек небесния пратеник, който ти е бил изпратен да тепредупреди, че трябва бързо да промениш начина си наживот, защото ти също ще остарееш.”Яма попитал отново, дали мъжът някога е срещал
беден, болен и изоставен от приятелите си човек.
Човекът отговорил” Да, господарю. Виждал съм много
такива хора.” Тогава Яма казал: “Ти попадна в ада,защото не си разпознал в този болен човек пратеника,изпратен ти от небето да те предупреди за твоето
собствено безсилие пред болестта.”Тогава Яма попитал още веднъж дали мъжът
някога е виждал мъртвец. Човекът отговорил: “Да,господарю. Виждал съм много хора да умират.” Ямаказал: “Ти си изпратен в това окаяно място, защото неси разпознал в тези хора небесните пратеници. Ако гибеше разпознал и беше взел под внимание техните
предупреждения, щеше да промениш посоката наживота си и нямаше да страдаш сега.”5. Някога живяла една млада жена, съпруга на богат
човек, наречена Кишаготами. Тя загубила ума си следсмъртта на своето дете и понесла мъртвото му тяло откъща на къща, молейки хората да го излекуват.

– 94 –

Замърсеностите

Разбира се, те не могли да ѝ помогнат с нищо, нонакрая един последовател на Буда я посъветвал даотиде при Блажения, който тогава живеел в Джетавана.
Майката занесла мъртвото си дете на Буда.
Блаженият я погледнал със съчувствие и казал: “Зада излекувам сина ти, ще ми трябват няколко макови
семена. Иди и вземи четири или пет макови семена откъща, в която смъртта никога не е влизала.”Побърканата от скръб жена напразно търсила
къща, в която смъртта никога не била влизала. Тя севърнала при Буда с празни ръце. Той не ѝ казал нищо,но в неговото благо мълчаливо присъствие умът ѝ сепрояснил и тя разбрала смисъла на думите му. Тя взела
тялото на детето и го кремирала. След това се върналапри Буда и станала негова ученичка.

IVЧОВЕШКАТА РЕАЛНОСТ
1. Хората в този свят са склонни да бъдат егоистичнии студени. Те не знаят как да се обичат и уважават
помежду си. Те спорят и се карат за дребни неща,причинявайки си само вреда и страдание, превръщайки
живота в порочен кръг от нещастия.
Без значение дали са богати или бедни, те вечно се– 95 –

Замърсеностите

тревожат за пари. Те страдат от бедността си и страдат
заради богатството си. Тъй като животът им еконтролиран от жаждата за притежание, те никога не садоволни от това, което имат, никога не се чувстват
удовлетворени от живота си.
Богатият човек се безпокои за имотите си – заголямата си къща и всички други ценни притежания.
Безпокои се да не го сполети бедствие: къщата му даизгори, разбойници да го ограбят, похитители да гоотвлекат. Безпокои се за съдбата на имуществото сислед неговата смърт. Пътят му към смъртта е самотен,никой не е до него в последния му час.
Бедният човек винаги страда от оскъдица и товасъбужда в него силен копнеж по земя и дом. Изгарящ отжелания, той преждевременно изхабява тялото и ума сии умира в разцвета на своя живот.
Сякаш целият свят няма милост към него и пътяткъм смъртта му изглежда самотен, дълъг път безприятели, които да му подадат ръка.
2. Има пет злини в света. Първата е жестокостта.
Всяко създание, дори насекомите, се нахвърлят едносрещу друго. Силното напада слабото, слабото сестреми да надхитри силното; навсякъде царят борба ижестокост.
– 96 –

Замърсеностите

Второ, няма ясно разграничение между правата набащата и сина, на по-стария брат и по-младия, насъпруга и съпругата, на по-възрастния роднина и
по-младия. При всички случаи всеки от тях иска да е
по-висшия и другия да зависи от неговото благоволение.
Те се използват един друг и в отношенията им нямаискреност.
Трето, няма ясно определени правила вотношенията между мъжа и жената. Всеки от тях храни
понякога егоистични и похотливи мисли и желания,които водят до съмнителни действия, предизвикващи
спорове, кавги, несправедливост и озлобление.
Четвърто, хората са склонни да не зачитат праватана другите и да преувеличават своята собствена
значимост за тяхна сметка. Те действат, изхождайки отсобствения си интерес, прилагат двойни стандарти,лъжат, клеветят и злоупотребяват с другите.
Пето, хората са склонни да пренебрегват
задълженията си към другите. Те мислят твърде многоза собствения си комфорт и желания; забравят
добрините, които са получили, и често отвръщат снесправедливо причиняване на неприятности.
3. Хората трябва да се отнасят с повече съчувствие
един към друг, да се приучават към уважение и да си– 97 –

Замърсеностите

помагат в трудни моменти. Вместо това, те саегоистични и твърдоглави; презират се един другзаради провалите си и се мразят заради предимствата
си. Съперничеството между тях расте, докато сепревърне в непоносимост.
Дори да не прерасне в насилие, тази непоносимост
отравя живота с ненавист и гняв и така дълбоко сезагнездва в ума, че хората дълго носят белезите ѝ вследващите прераждания.
В този свят на жажда за близост човек се раждасам и умира сам и никой не може да сподели
наказанията му отвъд.
Законът на причините и следствията е универсален.
Всеки сам носи товара на собствените си грехове итрябва сам да ги изплаща. За щастие, същия закон важии за добрите дела. Един живот в съчувствие и благостима за резултат добро бъдеще и щастие.

4. С напредването на годините, хората осъзнават
колко здраво са впримчени от алчността, порочните
навици и страданието, и се чувстват тъжни иобезкуражени. В своето отчаяние те често стават още
по-лоши, потъват още по-дълбоко в грешки и сеотказват от опитите си да вървят по правилния път.
– 98 –

Замърсеностите

Техния живот често свършва с преждевременен край всамата сърцевина на покварата и те страдат задълго.
Това пропадане в отчаянието, заради лошата съдбаи преживените страдания, противоречи на природата,на небесните и земните закони. Затова човекът щестрада в този свят и в световете след смъртта.
Наистина, всичко в този свят е преходно инесигурно и е жалко, че хората пренебрегват този факти продължават в своите опити да търсят наслада иудовлетворение в задоволяване на желанията си.
5.
Този свят хората разделят на Аз и всичко
останало. Естествено е да действат в него егоистично.
Точно толкова естествено е от това да следват
страдание и нещастие.
Хората превъзнасят себе си и подценяват другите.
Те оставят желанията им да ги доведат до алчност ипохот, което ги въвлича в безкрайния порочен кръг напричиняване и изпитване на страдание.
Времето, преживяно в лукс, не трае безкрай, асвършва много бързо. На нищо в този свят не можем дасе наслаждаваме завинаги.
6. Затова, докато са млади и здрави, хората трябва дазахвърлят алчността и жаждата за светски наслади и– 99 –

Замърсеностите

сериозно да потърсят пътя към просветлението, защотобез него няма трайна опора и щастие.
Повечето хора не вярват или пренебрегват законаза причината и следствието. Те продължават по навикда следват пътя на алчност и егоизъм, въпреки
очевидността на факта, че добрите дела носят щастие, алошите - нещастие. Те не вярват, че едно действие в
този
живот
обуславя
следващите
животи
ипредопределя наградите и наказанията, които щеполучат в тях.

Те се оплакват от страданията си, напълно невежиза факта, че страданията са резултат от действията им впредишните животи, и невежи за значението, което
настоящите им действия имат за следващите имживоти.
Нищо в този свят не е дълготрайно. Всичко сепроменя непредсказуемо. Но в своята заслепеност
хората се интересуват единствено от желанията истраданията в настоящия момент. Те не слушат добрите
учения и не се опитват да ги разберат. Те се отдават нанастоящите
сипотребности
заматериална
задоволеност.
7.

Отнезапомнени

времена
– 100 –

неизчислим

бройЗамърсеностите

човешки същества са били родени в този свят назаблуди и страдание. Голямо щастие е, че хората иматучението на Буда и, вярвайки в него, могат да получат
неговата помощ.
Затова хората трябва дълбоко да се замислят, дапазят телата и умовете си чисти, да странят оталчността и злото и да търсят доброто.
За щастие ние вече познаваме учението на Буда.
Трябва да го анализираме, да му повярваме и дапоискаме да се родим в Чистата земя на Буда. След катого познаваме, не трябва да следваме други грешни
учения, нито трябва да пазим знанията единствено засебе си, а да приложим учението на практика и да гопредадем на другите.

– 101 –

ГЛАВА ПЕТАОСВОБОЖДЕНИЕТО
ПРЕДЛОЖЕНО ОТ БУДАIОБЕТИТЕ НА БУДА АМИДА
1. Както вече беше обяснено, хората винаги сепредават на светските страсти, повтаряйки грешка следгрешка и носейки товара на неизвиними действия,неспособни на мъдра преценка и безсилни да скъсат снавиците на алчността и невежеството. Ако те санеспособни да преодолеят и отстранят светските
страсти, как биха очаквали да осъществят своята
истинска Буда-природа като пробудят ума си?

Напълно познавайки човешката природа иизпитвайки съчувствие към хората, Буда дал обет, чедори с цената на много трудности, ще направи всичко
възможно, за да освободи хората от техните страхове истрадания. За тази цел той се превъплътил в Бодисатва,който дал следните обети:а) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато всеки един в моята
земя не е сигурен в своята будност и не е придобил
просветлението.”– 102 –

Освобождението, предложено от Будаб) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато моята утвърждаваща
светлина не се разпростре над целия свят.”в) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато не спася цялото
безкрайно множество от човешки същества.”г) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато всички Буди от десетте
посоки не признаят безпогрешността на учението ми.”д) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато хората, стараещи се сискрена вяра да се преродят в моята земя чрезповтаряне на името ми десет пъти, не успеят наистинада се преродят в нея.”е) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато хората навсякъде посвета не решат да постигнат просветление, непрактикуват добродетелност и не поискат искрено да сепреродят в моята земя. Тогава, в момента на смъртта им,ще се появя, заедно с голямо множество Бодисатви, зада ги поканя в моята Чиста земя.”ж) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато хората навсякъде посвета, чувайки името ми, не пожелаят да се преродят вмоята земя. А дотогава искрено трябва да засаждат
семената на добродетелта и така да осъществят
– 103 –

Освобождението, предложено от Будасъкровената си мечта.”з) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато всички преродени вмоята Чиста земя, не достигнат такава степен насъзнанието, че да се преродят в Буди. С изключение натези, които по собствено желание не дадат обет даслужат на света като Бодисатви, като му носят
спокойствие, като поведат безброй хора къмпросветление и култивират в тях добродетелта насъстраданието.”и) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато хората по целия свят несе повлияят от моя дух на любов и състрадание и непречистят телата и умовете си, като ги поставят надсветските неща.”й) “Въпреки, че съм постигнал будността, няма дасъм завършил делото си, докато хората по целия свят,чувайки името ми, не приемат правилните идеи заживота и смъртта, и не придобият съвършената
мъдрост, която ще пази умовете им чисти и спокойни
сред алчността и страданията на света.”“Няма да съм завършил делото си, докато тези моиобети не се изпълнят. Нека стана извор на Безгранична
светлина, нека моята мъдрост и добродетел осветят
– 104 –

Освобождението, предложено от Будавсички земи и освободят всички страдащи същества.”2. Така, чрез натрупване на безброй добродетели втечение на много еони време, той станал Амида - Будана Безкрайната светлина и Безграничния живот.
Обитавайки своята Чиста земя, той дарява хората с мири просветление.
Неговата Чиста земя, която не познава страданието,е най-спокойното и щастливо място. Дрехите, храната ивсички необходими неща се появяват, когато
живеещите там ги поискат. Когато лекият бриз премине
през окичените със скъпоценности дървета, музикатана неговото свято учение изпълва въздуха и пречиства
умовете на тези, които я слушат.
Много благоуханни лотоси цъфтят в Чистата земяи всеки лотос има много скъпоценни листенца, а всяко
листенце блести с неописуема красота. Сиянието натези лотоси осветява пътя на мъдростта, а тези, които
чуят музиката на святото учение, постигат съвършено
спокойствие.
3. Всички Буди от десетте посоки сега прославят
името и добродетелите на този Буда на Безкрайната
светлина и Безграничния живот.
Който чуе името на Буда Амида, го възхвалява иприема с радост. Умът му става едно с този на Буда и– 105 –

Освобождението, предложено от Будатой ще се прероди в неговата Чиста земя.
Тези, които се преродят в Чистата земя, споделят сБуда Амида безграничния живот, сърцата им сеизпълват със съчувствие към всички страдащи и теуспешно прилагат неговите методи на спасение.
В духа на неговите обети, те отхвърлят всяка
светска привързаност и осъзнават непостоянството натози свят. Те посвещават съществуването си наосвобождението на всички чувстващи същества; теобединяват живота си с живота на всички други,споделяйки техните илюзии и страдание, но в същото
време оставайки свободни от привързаност към тозиживот.
Те познават пречките и трудностите на човешкия
живот, но познават също и безграничните възможностина състраданието на Буда. Те са свободни да идват и даси отиват, свободни са да напредват или да спрат посвое желание, но те пожелават да останат с тези, къмкоито Буда е насочил своето състрадание.
Затова, ако някой чуе името на Буда Амида и гопроизнесе с дълбока вяра, той ще получи неговото
състрадание. И така, всички хора трябва да чуятучението на Буда и да го следват, даже ако им изглежда,че трябва да вървят срещу пламъците, обвили този свят– 106 –

Освобождението, предложено от Будана живота на смъртта.
Ако хората твърдо и искрено искат да постигнат
просветление, те трябва да разчитат на силата на тозиБуда. Трудно е за обикновения човек да осъзнае своята
върховна Буда-природа без негова помощ.

4. Буда Амида не е далече от всички нас. Твърдят, ченеговата Чиста земя е далече на запад, но тя е също всърцето на този, който искрено иска да бъде с него.
Когато хората си представят Буда Амида, сияещ всвоето великолепие, картината се разделя на осемдесети четири хиляди фигури, всяка от които излъчва
осемдесет и четири хиляди лъча, осветяващи света иразпръскващи тъмнината около всеки един човек, който
произнася името на този Буда. Така Буда Амида помагана хората да напредват по пътя на спасението, коетотой им предлага.
Когато гледа изображението на този Буда, човек
придобива способността да осъществи Буда-ума.
Състраданието на Буда е насочено към всички, дорикъм онези, които го отричат и забравят за него. С още
по-голяма сила то е обърнато към тези, които го помняти вярват в него.
– 107 –

Освобождението, предложено от БудаНа тези, които вярват в него, той предлага
възможността да станат едно с него. Който мисли заБуда, Буда мисли за него и влиза свободно в неговия ум.

Това означава, че който мисли за Буда, той има умана Буда в цялото му чисто и спокойно съвършенство;неговия ум е Буда-ум.
Затова всеки с чиста и искрена вяра трябва да сипредставя своя ум като Буда-ум.

5. Буда има много форми и превъплъщения и може дасе прояви по много начини, в зависимост отспособностите на всяка личност.
Той може да прояви тялото си в огромен размер,така че да покрие цялото небе и да се простре вбезкрайното звездно пространство, но може също да сепрояви с размера на най-малките частици в природата.
Понякога се проявява като изображение, понякога катоенергия, понякога като аспект на ума, понякога католичност.
Но по един или друг начин той със сигурност щесе прояви пред тези, които произнасят името му с вяра.
На тези хора Амида винаги се появява съпроводен от– 108 –

Освобождението, предложено от Будадвама Бодисатви: Авалокитешвара, Бодисатва насъстраданието и Махащамапрапта, Бодисатва намъдростта. Неговото появяване изпълва света, така чевсеки да го види, но само тези, които имат вяра, гозабелязват.
Тези, когато са способни да видят временното мупроявление, чувстват удовлетворение и щастие. Тези,които са в състояние да видят истинския Буда,получават неизброими богатства от радост испокойствие.
6. Тъй като Буда Амида с целия си безкраен
потенциал от любов и мъдрост, е израз на самото
състрадание, той може да спаси всички.
Най-грешните хора, тези които вършат невероятни
престъпления, чиито умове са замърсени с алчност,гняв и плътски увлечения, които лъжат, сплетничат,ругаят и мамят, които убиват, крадат и прелюбодействат,след края на живота си, който е бил низ от години назли дела, са обречени на дълги години наказание.
Един добър приятел идва да ги защити впоследния им час и им казва: “Смъртта не е краят,предстои ти да изкупуваш греховете си. Не можеш дазаличиш порочния си живот, но можеш да получиш
убежище в състраданието на Буда на Безкрайната
– 109 –

Освобождението, предложено от Будасветлина, произнасяйки името му.”Ако този грешен човек произнесе святото име наБуда Амида, с любов и вяра от цялото си сърце,всичките му грехове, които са го обричали на живот вада, ще бъдат отстранени.
Ако обикновеното повтаряне на святото име можеда направи това, колко много повече би било възможно,ако човек концентрира ума си върху този Буда! Когато
настъпи краят му, повтаряйки святото име, той ще бъдепосрещнат от Буда Амида, съпроводен от Бодисатвитена състраданието и мъдростта. Те ще го отведат вЧистата земя, където той ще се прероди с чистотата набелия лотос.
Затова всеки трябва да носи в ума си думите
“Поклон Буда Амида” или от цялото си сърце да сеуповава на Буда на Безкрайната светлина иБезграничния живот.

IIЧИСТАТА ЗЕМЯ НА БУДА АМИДА
1. Буда на Безкрайната светлина и Безграничния
живот живее вечно и разпръсква истината. В неговата
Чиста земя няма страдание и мрак и всеки миг отживота там преминава в радост. Затова я наричат
– 110 –

Освобождението, предложено от БудаБлагословената земя.
В средата ѝ има езеро с бистра вода, свежа иискряща, чиито вълни се плискат леко в брегове отзлатен пясък. В езерото има огромни лотоси оцветени вразлични цветове и ароматът им изпълва въздуха.
На различни места в езерото има павилиони,украсени със злато и сребро, лазурит и кристали, смраморни стъпала, водещи към водата. На други местаима парапети и тераси, висящи над водата, закрити съсзавеси от скъпоценни камъни, а между тях – горички сцъфтящи благоуханни дървета и храсти.

Земята блести с невиждана красота, а въздухът
трепти в небесна хармония. Шест пъти през деня инощта нежни цветни венчелистчета падат от небето.
Хората ги събират в кошници и ги поднасят в дар намириадите Буди по всички Буда-земи.

2. В чудната земя има много птици. Има снежно белищъркели и лебеди, ярко оцветени пауни и райски птиции ята малки, нежно пеещи птички. Със сладките сипесни те прославят учението на Буда и възхваляват
неговите добродетели.
– 111 –

Освобождението, предложено от БудаКойто чуе тези песни, чува гласа на Буда и отваря
сърцето си за вярата, радостта и спокойствието, заеднос всички последователи на Буда навсякъде по света.
Лек зефир разлюлява клоните на дърветата вЧистата земя, раздвижва завесите на павилионите,носейки ритъма на сладка музика.
Чувайки небесното ехо от тази музика, хората
мислят за Буда, Дарма (учението на Буда) и Санга
(Общността на последователите на Буда). Всички тезичудесни неща се намират в Чистата земя.

3. Защо Буда, обитаващ тази земя се нарича Амида,което означава Буда на Безкрайната светлина иБезграничния живот? Защото великолепието нанеговата истина блести без да познава граници вътреили извън Чистата земя, защото жизнеността нанеговото състрадание никога не намалява презнеизброимите еони от време.
Защото броят на преродените в неговата Чиста
земя, които са постигнали съвършено просветление, енеизчислим и те никога повече няма да се върнат всвета на заблудата и смъртта. Защото броят на тези,които са се пробудили за нов живот в Чистата земя,благодарение на неговата светлина, е също неизчислим.
– 112 –

Освобождението, предложено от БудаЗатова всички хора би трябвало да концентриратума си върху неговото име и когато наближи краят наживота им, да рецитират името на Буда Амида съссъвършена вяра в него от един до седем дни. Акоправят това със спокоен ум, те ще се преродят вЧистата земя. В момента на смъртта им Буда Амида щесе появи пред тях, заедно с много свети същества и щеги приеме в земята си.
Ако всеки един човек, чувайки името на БудаАмида, събуди вярата си в неговото учение, той щеможедапостигне
непреходно,съвършено
просветление.

– 113 –

ПЪТЯТ НАПРАКТИКАТА

ГЛАВА ПЪРВА

ПЪТЯТ НА ПРЕЧИСТВАНЕТО
IПРЕЧИСТВАНЕ НА УМА
1. Хората се поддават на светските страсти, които гиводят към заблуди и страдания. Има пет начина да сеосвободят от привързаност към светските страсти.

Първо, те трябва да имат реалистичен поглед
върху нещата, да поддържат идеи, основани навнимателни наблюдения и правилно да разбират
значението на причините и следствията. Тъй катопричините за страданието се коренят в желанията ипривързаностите,
и
тъй
като
желанията
ипривързаностите са свързани с погрешното приеманена съществуването на его и пренебрегване на закона запричината и следствието, хората могат да постигнат
мир, само ако освободят умовете си от светските
страсти.

Второ, хората могат да се отърват от изкривеното
виждане с внимателен и търпелив контрол над ума. Сефективен контрол над ума, те могат да избегнат
желанията, породени от стимулирането на сетивата:– 116 –

Пътят на пречистването

очите, ушите, носа, езика, кожата, и последващия
умствен процес, и така да прережат от корен
тежненията на светските страсти.
Трето, те трябва да имат правилно разбиране зарационалното използване на нещата, в частност нахраната и облеклото. Хората не трябва да ги свързват скомфорт или удоволствие, а само с нуждите на тялото.
Дрехите трябва да предпазват тялото от крайностите нагорещината и студа и да прикриват голотата. Храната енеобходима да поддържа тялото, докато то се подготвяза постигането на просветление. Светските страсти немогат да виреят при такъв начин на мислене.
Четвърто, хората трябва да се приучат на търпение.
Те трябва да понасят спокойно горещината и студа,глада и жаждата. Трябва да се научат да бъдат
търпеливи, когато получават ругатни и презрение,защото практикуването на търпение е това, което убива
егото и потушава огъня на светските страсти.
Пето, хората трябва да се научат да виждат иизбягват опасностите. Както мъдрият човек страни отдиви коне и бесни кучета, така човек не трябва да ситърси приятели сред злите хора. Ако човек се придържакъм предпазливост и благоразумие и избягва
компанията на порочни хора, огънят на земните страстище умре.
2.

Има пет групи желания в света.
– 117 –

Пътят на пречистването

Желанията възникват в отговор на красивите
форми, които виждат очите, приятните звуци, които
чуват ушите, ароматите, които долавя носът, приятнияза езика вкус и нежното докосване. През тези пет вратина желанията, влиза привързаността на тялото къмкомфорта.
Повлияни от привързаностите на тялото, повечето
хора не забелязват злото, което ги следва. Те се хващатв дяволския капан, както еленът в гората се хваща вкапана на ловеца. Наистина, тези пет врати нажеланията, възникващи от възприятията на сетивата, санай-опасния капан. Хванати от тях, хората се оплитат всветски страсти и страдат. Те трябва да се научат как даизбягват този капан.

3. Трудно е да се освободим от капана на светските
страсти. Представете си, че сте хванали змия, крокодил,ястреб, куче, лисица и маймуна – шест същества съссъвършено различна природа. Вие сте ги вързали съсздраво въже и ги карате да тръгнат. Всяко от тях щетърси безопасност в присъщата му среда: змията щепотърси убежище в тревата, крокодилът ще се запътикъм вода, ястребът ще литне във въздуха, кучето щепоеме към някое село, лисицата ще потърси самота вдупка в земята, а маймуната – в клоните на гората. Вопита им всяко да върви по своя път, те ще си пречат,– 118 –

Пътят на пречистването

като накрая най-силното повлече останалите.
Като съществата в тази притча, хората саизкушавани от шестте сетива: очите, ушите, носа, езика,кожата и ума, и контролирани от доминиращото от тях.
Ако шестте същества се привържат към стълб, теще се изтощят в опитите си да се освободят и накраяще легнат край стълба. По същият начин, ако хората
практикуват контрол над ума, сетивата няма повече даим причиняват безпокойства. Ако умът е под контрол,хората ще намерят щастието в този живот и в бъдеще.

4. Хората обичат славата и почестите. Но славата ипочестите са като тамян, който се превръща в дим искоро изчезва. Ако хората преследват почит и публично
одобрение и изоставят пътя на истината, те са всериозна опасност и скоро ще имат повод за огорчение.
Човек, който преследва славата и богатството иобича любовните афери, е като дете, което ближе медот острието на нож. Докато се наслаждава на сладосттаот вкусването, ще почувства и болката от порязването.
Такъв човек носи факел срещу силен вятър. Огънят щеобгори ръцете и лицето му.
– 119 –

Пътят на пречистването

Човек не може да се довери на собствения си ум,пълен с алчност, гняв и глупост. Той не трябва да гооставя да се вихри свободно, а да го държи под строг
контрол.
5. Да постигнем контрол над ума, е най-трудното
нещо. Тези, които търсят просветление, трябва първода се отърват от пламъците на желанията. Желанието екато бушуващ огън, който търсещият просветление
трябва да избягва, както човекът, който кара купа сено,избягва искри по пътя си.
Но би било глупаво да си извадиш очите от страхда не бъдеш изкушен от красиви форми. Умътгосподства над сетивата. Ако е добре обучен, той щеможе да подчинява желанията.
За хората е трудно да следват пътя къмпросветлението, но пътят им ще е по-труден е, аконямат дух да търсят този път. Без просветление, те саобречени на вечни страдания в света на живота исмъртта.
Когато човек търси пътя към просветлението, тойе като вол, който тегли тежък товар през калта. Аковолът положи всички усилия, без да се интересува отнищо друго по пътя си, той ще преодолее калното
място и ще намери почивка. По същия начин, ако умъте контролиран и държан в правилния път, калта на– 120 –

Пътят на пречистването

алчността няма да го спре и той ще преодолее
страданието.
6. Тези, които търсят пътя към просветлението,трябва първо да отстранят егоизма и гордостта исмирено да поискат да получат светлината наБудисткото учение. Цялото богатство на света, цялото
злато, сребро и почести, не могат да се сравнят съссъкровището на мъдростта и добродетелта.
За да се наслаждава на добро здраве, да донесе
щастие на семейството си и мир на всеки срещнат,човек трябва първо да дисциплинира и контролира ума
си. Ако човек контролира ума си, той ще намери пътякъм просветлението и мъдростта и добродетелта
естествено ще дойдат при него.
Като съкровища, изровени от земята, добродетелтасе появява от добрите дела, а мъдростта – от чистия испокоен ум. За да върви безопасно през лабиринта наживота, човек има нужда от светлината на мъдростта иръководството на добродетелта.
Мъдрото учение на Буда казва на хората как даотстранят алчността, гнева и глупостта и който госледва, постига щастие и добър живот.
7. Действията на хората следват посоката на техните
мисли. Ако подхранват мисли на жажда за притежание,хората стават алчни. Ако подхранват мисли на гняв, те– 121 –

Пътят на пречистванетосе ядосват лесно. Ако поддържат ограничено мислене,те стават все по-глупави.
Когато се прибира реколтата от полето, фермерът
държи стадата си затворени, за да не разрушат оградите,търсейки храна в имота на съседа, което да стане
причина съседът да се оплаква или да ги убие. Такахората трябва да пазят ума си от непочтеност инеблагополучие. Те трябва да отстранят мислите, които
стимулират алчността, гнева и глупостта и данасърчават мислите, които стимулират милосърдието идобротата.
Когато пролетта дойде с изобилието от зелената
трева, фермерите пущат стадата си свободно на паша,но ги следят от близо. Така е и с човешкия ум. Дорикогато е добре овладян, умът трябва да бъденаблюдаван.
8. Веднъж Буда Шакямуни пребивавал в градКаусамби. В същия град живеел човек, който го мразели подкупвал злонамерени хора да разпространяват
клевети срещу него. При това положение за ученицитена Пробудения станало трудно да се сдобиват с храна, акогато просели, получавали оскърбления.

ИмаАнанда казал на Буда: “Да не стоим в този град.
други по-добри градове, където можем да– 122 –

Пътят на пречистването

отседнем. По-добре да си тръгнем оттук.”Блаженият отговорил: “Ако следващият град е катотози, какво ще правим тогава?”“Ще се преместим в трети.”Блаженият казал: “Не, Ананда, това няма да има
край. По-добре да останем тук и да понасяме
търпеливо оскърбленията, докато с безупречното сиповедение опровергаем клеветите, и обидите срещу наспрестанат. Тогава ще се преместим на друго място.”“В този свят има печалба и загуба, клевета ипочест, похвала и оскърбление, страдание иудоволствие. Просветленият не е зависим от тезивъншни неща. Те ще си отидат така бързо, както садошли.”

II
ДОБРОТО ПОВЕДЕНИЕ
1. Тези, които търсят просветлението, трябва да незабравят необходимостта да поддържат тялото, речта иума си чисти. За да запази тялото си чисто, човек нетрябва да убива живи същества, не трябва да краде илипрелюбодейства. За да запази речта си чиста, човек нетрябва да лъже, да ругае, да сплетничи и да се отдавана празнословие. За да запази ума си чист, човек трябвада отстрани алчността, гнева и неверните съждения.
– 123 –

Пътят на пречистванетоАко умът е нечист, със сигурност и делата ще санечисти. Ако делата са нечисти, човек ще причинява ище търпи страдание. Затова е от огромно значение умъти тялото да бъдат пазени чисти.
2. Живяла някога една богата вдовица, която имала
репутацията на любезна, скромна и благовъзпитана
жена. Тя имала умна и прилежна прислужница.
Един ден прислужницата си помислила: “Хората
смятат моята господарка за добра жена. Чудя се, дали едобра по природа, или се държи добре, защото живее
спокоен и охолен живот. Ще я предизвикам, за даразбера.”На следната сутрин, прислужницата не се явила
пред господарката си почти до обяд. Господарката билаподразнена и я смъмрила. Момичето отговорило: “Акосе събудя късно някоя и друга сутрин, не трябва да стенетърпелива.” Господарката се разгневила.
На следващия ден прислужницата отново
закъсняла. Господарката била бясна от яд и ударила
момичето с пръчка. Мълвата за тази случка бързо серазнесла и богатата вдовица загубила добрата сирепутация.
3. Много хора са като тази жена. Докато условиятаим на живот са задоволителни, те са мили, скромни и
тихи. Но ако условията им на живот станат
– 124 –

Пътят на пречистването

незадоволителни, доброто им поведение ще бъде подвъпрос.
Единствено когато човек поддържа ума си чист испокоен и запази добро отношение към хората, дорикогато му отправят неприятни думи, обект е на лошоотношение и му липсват достатъчно храна, дрехи иподслон, той може да бъде наречен добър човек.
Затова онези, които правят добро и поддържат умаси спокоен, единствено когато животът им езадоволителен, не са вдействителност добри хора. Самотези, които са приели учението на Буда и обучават
тялото, речта и ума си съгласно това учение, санаистина добри, скромни и спокойни хора.
4. По отношение на това, доколко думите сеизползват по подходящ начин, има пет двойки
антоними: думи, които са подходящи и които не саподходящи за определен случай; думи, които
съответстват и които не съответстват на фактите; думи,които звучат приятно и думи, които звучат грубо; думи,които са благотворни и думи, които вредят; думи, коитоса съчувствени и думи, които са ненавистни.
Каквито и думи да изречем, трябва да сме гиподбрали със загриженост за хората, които ще ги чуят ище бъдат повлияни от тях. Ако умовете ни са пълни с– 125 –

Пътят на пречистването

любов и състрадание, ще са устойчиви на злите думи,които чуваме. Не трябва да изричаме невъздържани
думи, които да предизвикват гняв или омраза.
Единствено думи на съчувствие и мъдрост можем даизричаме.
Не можем да елиминираме неприятните думи.
Трябва да обучаваме ума си да се отнася със съчувствие
дори към злите хора. Така ще оставаме незасегнати отдумите им, отправени към нас.

Ако някой се опита да рисува с водни бои върху
синьото небе, той няма да успее – това е невъзможно.
Също както е невъзможно да пресуши голяма река стоплината на факел от суха трева или да произведе
силен звук чрез триене на две парчета мека кожа. Посъщият начин, хората трябва да тренират ума си да несе смущава от думите, отправени към тях, каквито и даса те.
Те трябва да обучат ума си и да го съхраняват
щедър като земята, безграничен като небето, дълбок
като голяма река и мек като въздуха.

Ако враговете ти те хванат и измъчват, а ти севъзмущаваш от това, ти не следваш учението на Буда.
– 126 –

Пътят на пречистванетоПри всички обстоятелства трябва да се научиш дамислиш: “Умът ми е непоклатим. Устата ми няма дапроизнесе думи на омраза или гняв. Аз ще обградя
враговете си с мисли на съчувствие и съжаление, които
извират от ума ми, ведно със състраданието към всички
чувстващи същества.”5. Един човек намерил мравуняк, който горял презденя и димял през нощта. Той отишъл при един мъдреци го попитал какво трябва да направи. Мъдрият човекго посъветвал да го разрови с меч. Човекът направил
това и намерил в земята последователно резе, водни
мехури, вила, кутия, нож и парче месо. Накрая отдупката излязъл един дракон. Човекът разказал намъдреца за находките си. Мъдрецът му обяснил
значимостта на случилото се и го посъветвал:“Изхвърли всичко, освен дракона. Остави дракона сам ине го притеснявай.”В тази притча мравунякът представлява човешкото
тяло. Това, че гори през деня, означава, че хората
превръщат в дела замисленото предната вечер. Димипрез нощта, показва факта, че през нощта хората сиприпомнят с удоволствие или съжаление преживяното
предния ден.
– 127 –

Пътят на пречистването

Човекът в тази притча представлява този, който
търси просветление. Мъдрецът е Буда. Мечът
представлява чистата мъдрост. Да разровиш мравуняка,представя усилието, което трябва да положим, за дапостигнем просветление.

Резето символизира невежеството, мехурите сапришките на страданието и гнева; вилата символизира
житейските трудности, кутията означава складираните
алчност, гняв, мързел, непостоянство, разкаяния изаблуди. Ножът представя синтеза на петте чувствени
желания; парчето месо представя следващото желание,към което се стреми човек, след като веднъж е опитал
задоволството. Всички тези неща вредят и затова Будаказал на човека да ги изхвърли.

Драконът е умът, който е отстранил всички земни
страсти. Ако човек разрови съзнанието си с меча намъдростта, ще открие своя дракон. Да го остави сам ида не го притеснява, означава да го остави свободен ида не го връща в пещерата на невежеството.

6. След като постигнал просветление, един отучениците на Буда, наречен Пиндола, се върнал в– 128 –

Пътят на пречистването

родния си град Каусамби, за да се отплати на своите
съграждани с добро, като им предаде учението наБлагословения.
В покрайнините на Каусамби, край река Ганг,имало малък парк, който давал сянка с големите сикокосови дървета. Прохладен вятър непрекъснато
раздвижвал листата им.
В един горещ летен ден Пиндола седял вмедитация под хладната сянка на дърветата, когато впарка дошъл за отдих цар Удаяна със съпругите си.
Сред музика и удоволствия царят задрямал впрохладата на парка.
Докато царят спял, съпругите му и придворните
дами тръгнали да се разходят и внезапно се натъкналина медитиращия Пиндола. Те разпознали в него святчовек, помолили го да ги обучава и се заслушали внеговата проповед.
Когато се събудил, царят тръгнал да търси
съпругите си и ги намерил обградили Пиндола ислушащи неговите поучения. Царят, който бил ревнив ипохотлив, се ядосал и наругал Пиндола. Казал му:“Непростимо е благочестив човек като тебе да стоисред жени и да се наслаждава на свободни разговори стях.” Пиндола не отговорил нищо, а само спокойно
– 129 –

Пътят на пречистването

затворил очи.
Ядосаният цар извадил сабята си и заплашил
Пиндола, но благочестивият мъж останал спокоен итвърд като скала. Това вбесило царя. Той разровил единмравуняк и хвърлил върху Пиндола пръст и мравки, ноПиндола останал в неподвижна медитация, спокойно
понасяйки обида и болка.
Тогава царят се засрамил от жестоката си постъпкаи помолил Пиндола за прошка. В резултат на тозиинцидент учението на Буда намерило път към царския
дворец и оттам се разпространило из цялата страна.
7.
Няколко дни по-късно цар Удаяна посетил
Пиндола в горското му убежище и го попитал:“Благочестиви учителю, как успяват учениците на Будада пазят тялото и ума си чисти и неизкушени от похот,въпреки че са предимно млади мъже?”Пиндола отговорил: “Благородни господарю, Будани е учил да уважаваме всички жени. Той ни поучавашеда гледаме на всички стари жени като на наши майки,да гледаме на жените на наша възраст като на нашисестри, а на по-младите – като на наши дъщери.
Благодарение на това неговите ученици могат да пазят
тялото и ума си чисти и неизкушени, въпреки че самлади.
– 130 –

Пътят на пречистването

“Но, почтени учителю, човек може да подхранва
похотливи мисли към жена, която е на възраст да мубъде майка, на възраст да му бъде сестра или дъщеря.
Как учениците на Буда контролират желанията си?”“Благородни господарю, Благословеният ни учешеда мислим за човешкото тяло като за нещо изхвърлящо
нечистотии: кръв, гной, пот и мазнини. Мислейки потози начин, дори и млади, ние можем да опазим ума си
чист.”“Почтени учителю”, продължил да настоява царя,“За вас може да е лесно, защото сте тренирали тялото иума си и сте усъвършенствали своята мъдрост, но затези, които нямат такъв тренинг, би било трудно. Темогат да се опитват да си припомнят за нечистотията натялото, но очите им пак ще търсят красивите форми. Теможе да се опитват да видят грозотата вътре в тялото,но пак ще бъдат изкушавани от красивата фигура.
Трябва да има и някаква друга причина, заради което
младите ученици на Буда са в състояние да пазят
действията си чисти.”“Благородни господарю”, отговорил Пиндола,“Блашеният ни учеше да пазим вратите на петте сетива.
Когато виждаме красиви цветове и форми с очите си,когато чуваме приятни звуци с ушите си, когато
долавяме благоухания с носовете си, когато усещаме
сладък вкус с езика си или докосваме приятни на допир
неща с ръцете си, не трябва да се чувстваме привързаникъм тези привлекателни неща, нито да се чувстваме
– 131 –

Пътят на пречистването

отблъснати от непривлекателните. Ние сме обучени
внимателно да пазим вратите на петте сетива.
Благодарение на учението на Блажения, дори младитему последователи могат да пазят тялото и ума сичисти.”“Учението на Буда е наистина чудесно”,продължил Пиндола, “Аз знам от собствен опит, че акосрещна нещо красиво или приятно, без да съм нащрек,впечатленията, получени от сетивата, безпокоят ума ми.
Жизнено важно е да поставим стража на вратите напетте сетива, за да пазим делата си чисти при всякакви
обстоятелства.”8. Винаги, когато превърнем една мисъл в действие,следва ответна реакция. Ако някой те обиди, сечувстваш изкушен да му отвърнеш или да му отмъстиш.
Човек трябва да се пази от прибързани реакции. Дареагираш необмислено е като да плюеш срещу вятъра;не навреждаш на никого другиго, освен на себе си. То екато да метеш праха срещу вятъра. Вместо да сеотървеш от мръсотията, тя полепва върху тебе. А този,който подхранва желание за мъст, нещастието винаги госледва по петите.
9. Най-добре е да захвърлиш алчността и даподхранваш мисли на милосърдие. А още по-добре е дапроявиш почтителност към Буда, като последваш
– 132 –

Пътят на пречистването

Благородния път.
Човек трябва да се отърве от егоистичния си ум ида поддържа ума си в искрено желание да помага нахората. Едно действие, което прави някого щастлив,подтиква този човек да направи друг човек щастлив, итака щастието се умножава.
Хиляди свещи могат да се запалят от еднаединствена и от това животът ѝ няма да се съкрати.
Щастието не намалява от това, че ще го споделиш сдругите.
Тези, които търсят просветление, трябва да савнимателни при всяка стъпка. Без значение колко
висока е амбицията ти, трябва да я преследваш стъпкапо стъпка. Стъпките по пътя към просветлението
трябва да са част от ежедневния ни живот.
10. В самото началото на пътя към просветлениетоима десет трудности, които трябва да преодолеем. Те
са: 1. За бедния е трудно да бъде щедър. 2. Загорделивия е трудно да се преклони пред авторитета научителя. 3. Трудно е да търсиш просветление с ценатана саможертвата. 4. Трудно е да се родиш точно когато
Буда се е появил в този свят. 5. Трудно е да попаднешна учението на Буда. 6. Трудно е да пазиш ума си чист,вървейки срещу инстинктите, на които е подчинено
тялото. 7. Трудно е да не желаеш неща, които сакрасиви и привличат. 8. Трудно е за един силен мъж да– 133 –

Пътят на пречистванетоне използва силата си, за да задоволи желанията си. 9.
Трудно е да не се ядосваш, когато те обиждат. 10.
Трудно е да останеш невинен, когато те изкушават
благоприятни обстоятелства. 11. Трудно е да сепосветиш изцяло на обучението. 12. Трудно е да непрезираш начинаещия. 13. Трудно е да си смирен. 14.
Трудно е да намериш добри приятели. 15. Трудно е дасе подложиш на практиката, която води допросветление. 16. Трудно е да не те безпокоят
външните условия и обстоятелства. 17. Трудно е даучиш другите да опознаят своите възможности. 18.
Трудно е да поддържаш ума си спокоен. 19. Трудно е дане спориш кое е добро и кое – зло. 20. Трудно е данамериш и приложиш подходящия метод.
11. Добрият човек и лошият човек са различни поприрода. Лошият човек не разпознава грешното
действие като такова. Дори да му покажат, че греши,той няма да спре да го прави и няма да иска който и дабило да му натяква, че прави нещо грешно. Мъдрият
човек има усет за добро и зло. Когато осъзнае, че прави
нещо грешно, той веднага престава да го прави. Той еблагодарен на всеки, който му покаже, че греши.
Така радикално се различават добрият и лошият
човек. Лошият човек никога на оценява доброто, коетоса направили за него. Мъдрият го цени високо и еблагодарен. Той изразява своята оценка и благодарност
чрез връщане на добрина не само на своя благодетел,– 134 –

Пътят на пречистванетоно на всеки друг.

IIIУЧЕНИЯТА НА ДРЕВНИТЕ ПРИТЧИ
1. Някога в една страна имало особен обичай – даизоставят старите хора в отдалечена недостъпна
планина.
Един царски съветник от тази страна не могъл дасе раздели по такъв начин със стария си баща. Затова
издълбал тайна пещера, в която скрил баща си и сегрижел за него.
Един ден царят на тази страна бил посетен от единбог, който му казал, че ще му зададе трудни въпроси иако царят не може да отговори задоволително, щеунищожи страната му. Той извадил две змии и попитал
царя дали може да разпознае коя от тях е мъжката и коя– женската.
Нито царят, нито съветниците му могли даотговори на този въпрос. Царят обявил голяма наградана всеки, който може да реши загадката.
Царският съветник отишъл в скривалището набаща си и го попитал за отговора. Старият човек
– 135 –

Пътят на пречистването

отвърнал: “Решението е лесно. Сложи двете змии намек килим. Тази, която запълзи насам натам е мъжката.
Тази, която остане спокойно на едно място, еженската.” Съветникът занесъл отговора на царя изагадката била успешно решена.

Тогава богът задал други трудни въпроси, на които
царят и неговите приближени не могли да отговорят.
Единствено царският съветник, след като се допитвалдо стария си баща, давал верния отговор.
Ето някои от въпросите и отговорите. “Кой е този,който спейки, е наричан пробудения, а буден, е наричан
спящия?” – Това е този, който се обучава да постигне
просветление. Той е буден в сравнение с тези, които несе интересуват от просветление и спящ, в сравнение стези, които вече са постигнали просветление.

“Как може да се претегли голям слон?” – Сложи
слона в една лодка и отбележи с резка колко дълбоко
лодката потъва във водата. След това извади слона отлодката и натовари в нея камъни, докато тя потъне досъщата дълбочина. Накрая извади натоварените камънии ги претегли.
“Какво е значението на думите: “Чаша вода е– 136 –

Пътят на пречистването

повече от водата в океана?” Отговорът е: “Чаша вода,поднесена с чисто и състрадателно сърце на родителили на болен, осигурява добра карма вечно, докато
водата в океана ще свърши някой ден.”След това богът показал изнемощял мъж, самокожа и кости, който се оплаквал: “Има ли по-гладен от
мен?” На това старият човек дал следния отговор:“Човек, който е толкова егоистичен и алчен, че не вярвав Трите съкровища: Буда, Дарма и Санга, и който непредлага храна на родителите и учителите си, е не самопо-гладен, но ще попадне в света на гладните демони ище страда от глад хиляди години.”“Ако имаш една дъска от дървото Чандана, как щеразбереш кой край е бил откъм корените?” “Потопи
дъската във вода. Краят, който потъне малко повече, ебил близо до корена.”“Ако имаш два коня, еднакви по големина, как щеразпознаеш майката от сина?” “Сложи им малко сено.
Майката ще побутва сеното към сина.”Всеки отговор на тези въпроси се харесвал на бога,а също и на царя. Царят бил доволен да установи, чеотговорите идват от престарелия баща на неговия
– 137 –

Пътят на пречистването

съветник, скрит от сина си, и отменил закона старите
хора да се отвеждат и оставят в планината. Разпоредилда се отнасят добре с тях.

2. Царицата на Видеха в Индия сънувала веднъж бялслон с шест бивни. Тя пожелала бивните и умолявала
царя да намери слона и да ѝ ги даде. Въпреки, чезадачата изглеждала невъзможна за изпълнение, царят,който много я обичал, обявил награда за всеки, който
може да намери такъв слон.

В Хималаите наистина имало такъв слон с шестбивни, който практикувал, за да постигне пробуждане.
Веднъж слонът спасил живота на един ловец, попадналв капан за животни в дебрите на планината. Заслепен отголямата награда, забравяйки добрината, която слонътму направил, ловецът се върнал в планината, за да гоубие.
Като знаел, че слонът търси просветление, ловецътсе преоблякъл в роба на будистки монах. Приспивайкипо този начин неговата бдителност, той го прострелял сотровна стрела.

Знаейки, че краят му е близо, и че ловецът е– 138 –

Пътят на пречистването

завладян от светски желания, слонът изпитал
състрадание към него и решил да го предпази ототмъщението на другите слонове. Той го закрил стялото си и го попитал защо извършил такава глупост.
Ловецът разказал за обявената награда и признал, чеиска шестте му бивни. Слонът веднага ги отчупил,удряйки ги в едно дърво, и ги дал на ловеца с думите:“С тази саможертва приключвам моята практика запостигане на просветление и ще се преродя в Чистата
земя. Когато стана Буда, ще ти помогна да се отървешот трите отровни стрели на алчността, гнева иглупостта.”3. В гъсталака в подножието на Хималаите живял
някога един папагал заедно с други животни и птици.
Един ден в гъсталака пламнал пожар, предизвикан оттриенето на бамбуковите стволове под напора насилния вятър. Животните побягнали уплашени иобъркани. От съчувствие към тяхното страдание иискайки да се отплати за добрините, които билполучавал от тях, папагалът правел всички възможно,за да ги спаси. Той се потопил в близкото езеро илитнал над огъня, изтръсквайки капки вода от крилата
си, за да го угаси. Той повтарял това усърдно със сърце
пълно със състрадание и благодарност.
Този жест на доброта и саможертва бил забелязанот един бог, който се спуснал от небето и казал на– 139 –

Пътят на пречистването

папагала: “Ти си храбър, но какво мислиш, че можеш дапостигнеш с няколко капки вода срещу такъв голям
огън?” Папагалът отговорил: “Нищо не може да спресилата на благодарността и саможертвата. Аз щеопитвам да угася пожара отново и отново, даже акотрябва да го правя и в следващия си живот.” Великиятбог бил трогнат от постоянството на папагала и мупомогнал да угаси огъня.
4. Някога в Хималаите живяла една птица с две глави.
Веднъж едната глава забелязала другата да яде сладък
плод и почувствала завист. Казала си: “Аз пък ще изямотровен плод.” Направила го и птицата умряла.
5. Веднъж главата и опашката на една змиязапочнали да се карат кой да бъде отпред. Опашката
казала на главата: “Ти винаги водиш. Не е честно.
Трябва да ме оставяш и аз да водя понякога.” Главата
отговорила: “В нашата природа е аз да бъда отпред. Немога да сменя мястото си с теб.”Свадата продължила, докато един ден опашката сеувила около едно дърво и попречила на главата дапродължи напред. Когато главата се уморила да се бори,опашката поела напред, в резултат на което змията
паднала в яма с горящ в нея огън и змията загинала.
В природата винаги съществува определен ред и– 140 –

Пътят на пречистването

всяко нещо изпълнява своята функция. Ако настъпи
безредие, правилното функциониране ще престане ивсичко ще се разруши.

6. Имало някога един мъж, който лесно се гневял.
Един ден двама мъже разговаряли пред дома му.
Единият казал за него: “Той е приятен човек, но е много
нетърпелив. Има горещ темперамент и бързо серазгневява.” Гневливият мъж чул забележката по негов
адрес, втурнал се навън и нападнал двамата мъже.
Започнал да ги удря, рита и наранява.
Когато на умен човек му покажат грешки внеговото поведение, той ще размисли върху тях и щепромени поведението си. Когато на глупав човек мупосочат собственото му лошо поведение, той не самоняма да приеме критиката, а по-скоро ще повтори
същата грешка.
7. Живял някога един богат, но глупав човек. Когато
веднъж видял една красива триетажна сграда, тойзавидял и поискал същата, смятайки, че като богат
човек трябва да притежава такава. Той извикал единстроител и му заповядал да построи точно такава къщаза него. Строителят се съгласил и веднага започнал дачертае приземния етаж, после първия етаж, втория
етаж и третия етаж. Богатият човек забелязал това с– 141 –

Пътят на пречистването

раздразнение и казал: “Аз не искам приземен етаж,първи и втори етаж. Аз искам красивия трети етаж.
Построй го бързо.”Глупавият човек винаги мисли само за резултата иняма търпение да положи усилията, които санеобходими, за да го постигне. Нищо хубаво не може дабъде постигнато без необходимото усилие, както неможе да има трети етаж без приземен етаж, първи ивтори етаж.
8. Веднъж един глупав човек стопявал захаросан мед.
Внезапно неговият приятел му дошъл на гости иглупакът решил да го почерпи, но медът бил много
горещ. Без да го дръпне настрани от огъня, тойзапочнал да вее над него, за да го охлади. По същия
начин не можем да охладим меда на безпристрастната
мъдрост, докато не я отстраним от огъня на светските
страсти.
9. Веднъж два демона се карали цял ден за еднакутия, един бастун и един чифт обувки. Един минаващ
наблизо човек ги попитал: “Защо спорите за тези неща?
Каква магическа сила притежават те, за да се карате затях така ожесточено?”Демоните му обяснили, че кутията доставя всичко
необходимо - храна, облекло, съкровища; че бастунът
може да подчинява елементите, а с обувките може да се– 142 –

Пътят на пречистването

ходи по въздуха.
Като чул това, човекът казал: “Защо ще се карате?
Ако се отстраните за няколко минути, аз ще мога даизмисля честна подялба на тези неща между вас.”Двата демона се оттеглили и веднага щом направили
това, мъжът нахлузил обувките, грабнал кутията ибастуна и се изгубил по въздуха.
Демоните представляват хората, които не вярват вБлагородния път. Кутията представя пожертвованията,направени от милосърдие. Тези хора не осъзнават колко
много съкровища може да донесе даването намилостиня. Бастунът означава практикуването наконцентрация на ума. Тези хора не могат да сипредставят, че с практикуване на духовна концентрацияна ума, могат да подчинят всички светски желания.
Чифтът обувки представя чистото обучение на мисълтаи поведението, което ще ги отнесе отвъд всички
желания и спорове.

10. Веднъж един човек странствал сам. При залез
слънце той стигнал до една празна къща и решил дапрекара нощта в нея. Около полунощ един демон
довлякъл мъртъв труп и го стоварил на пода. Скоро сепоявил и друг демон, който твърдял, че трупът е негов.
Те започнали да се карат.
– 143 –

Пътят на пречистването

След известно време първият демон казал, че ебезполезно да продължават да спорят и предложил данамерят арбитър, който да отсъди кой е собственикът.
Другият демон се съгласил и, виждайки човека, скрит въгъла, го накарал да реши кой трябва да притежава
трупа. Човекът бил ужасно изплашен, защото знаел
много добре, че каквото и решение да вземе, губещият
демон ще иска да си отмъсти и ще го убие. Но решил дакаже правдиво точно какво е видял.

Както очаквал, отговорът му разгневил втория
демон, който хванал ръката му и я откъснал. Нопървият демон веднага я заменил с едната ръка натрупа. Разгневеният демон откъснал и другата ръка настранника, но първият демон веднага я заменил сдругата ръка на трупа. И така продължило, докато същои двата крака, главата и тялото на човека билиоткъснати и заместени със съответните части на трупа.
Накрая, като видели разпилените човешки останки напода, двата демона ги събрали и погълнали и ситръгнали кикотейки се.

Бедният човек, който бил потърсил убежище визоставената къща, бил много разстроен от нещастието
си. Частите от тялото му, които демоните били изяли,били тези, дадени му от неговите родители. А частите,– 144 –

Пътят на пречистването

които имал сега, били принадлежали на трупа. Кой билтой в такъв случай? Осъзнавайки всичко това, той немогъл да проумее отговора и изгубил ума си. Той ситръгнал от къщата и стигнал до един храм, където
разказал за терзанията си на монасите. В тази историяте видели истинския смисъл на не-субстанциалносттана егото.

11. Веднъж една красива и добре облечена женавлязла в една къща. Господарят на къщата я попиталкоя е, а тя отговорила, че е богинята на богатството.
Господарят на къщата бил очарован и я приел сотворени обятия.
Скоро след това, в дома му се появила една грознаи дрипава жена. Господарят я попитал коя е тя, ажената отговорила, че е богинята на бедността.
Господарят на този дом бил изплашен и се опитал да яизгони вън от дома си, но жената отказала да си тръгне.
Тя казала: “Богинята на богатството е моя сестра.
Между нас има споразумение да не се разделяме. Акоме изгониш, тя ще трябва да си тръгне с мен.” Инаистина, щом грозната жена излязла навън, икрасивата жена изчезнала.
Раждането върви ръка за ръка със смъртта;щастието – с нещастието; лошите събития следват
– 145 –

Пътят на пречистването

добрите. Хората трябва да осъзнаят това. Глупавите
хора се боят от лошата съдба и се стремят към добра.
Но този, който търси просветлението, трябва да сеиздигне над двойките противоположности и да сеосвободи от светските привързаности.
12. Някога живял един беден художник, който
напуснал дома и съпругата си, за да търси късмета си.
След три години на неимоверни трудности, той успялда спести триста златни монети и решил да се върне в
къщи. По пътя попаднал на известен храм, в който сепровеждала голяма дарителска церемония. Той билдълбоко впечатлен от нея и си помислил: “Досега съммислил винаги за моето настояще. Никога не съм сезамислял за бъдещото си щастие. Добрата ми карма медоведе на това място. Трябва да се възползвам и дапосея семената на бъдещото си щастие с добри заслуги
сега. Мислейки по този начин, той щедро дарил
всичките си спестявания на храма и се върнал в къщибез пукната пара.
В къщи съпругата му го упрекнала, че не ѝдонесъл пари за издръжка. Бедният художник ѝотговорил, че бил спечелил някакви пари, но ги билвложил на сигурно място. Когато го притиснала да ѝкаже, къде ги е скрил, той признал, че ги дал намонасите в известния храм.
Това ядосало съпругата му, тя го нахокала и накрая
– 146 –

Пътят на пречистването

отнесла въпроса до съда. Когато съдията попитал
художника какво ще каже в своя защита, той отговорил,че не е действал необмислено, защото бил спечелил
парите с неимоверни усилия и искал да ги използва
като семена за да пожъне добра карма. Минавайки крайхрама, му се сторило, че това е полето, където трябвада посади своето злато, за да пожъне добра карма вбъдеще. На края добавил: “Когато давах златото намонасите, ми се струваше, че изхвърлям цялата алчности скъперничество от ума си и осъзнах, че истинското
богатство не е златото, а ума.”Съдията похвалил решението на художника, а тези,които чули за случая, изразили одобрението си като гоподпомогнали кой с каквото може. Така художникът исъпругата му започнали нов щастлив живот внепрестанно добруване.
13. Един човек, който живеел край гробищата, чуледна нощ някакъв глас да го вика от един гроб. Той билтвърде боязлив, за да потърси сам източника на гласа,но на следващия ден разказал случката на един приятел,който се славел със смелостта си. Приятелят решил дапроследи откъде идва гласът.
На следната нощ, докато боязливият мъж треперелот страх, приятелят му влязъл в гробищата и наистиначул глас, идващ от един гроб. Приятелят попитал кой еи какво иска. Гласът изпод земята отговорил: “Аз съм– 147 –

Пътят на пречистването

скрито съкровище, което иска да си намери господар.
Миналата нощ предложих на един човек да ме вземе,но той беше твърде страхлив да дойде в гробищата и даме чуе. Вземи ме ти, защото ме заслужаващ. Утресутринта аз ще дойда в дома ти с моите седем
последователи.”Приятелят казал: “Ще те чакам, но моля те, кажими какво да направя за тебе.” Гласът отговорил: “Ниеще дойдем облечени в монашески роби. Приготви еднастая за нас като я измиеш хубаво. Изкъпи се и поставиза нас осем купички с оризова каша и вода. След катосе нахраним, всеки от нас ще те съпровожда до стаята,която си приготвил, и ще се превръща в делва, пълнасъс злато.”На следната сутрин мъжът се изкъпал, измил
стаята, както му било казано, и зачакал да се появят
осемте монаси. Те дошли в уреченото време и той гипосрещнал учтиво. След като се нахранили и напили свода, той ги завел един по един в тайната стая и всекиот тях се превръщал в делва, пълна със злато.
В същото село имало един много алчен човек,който научил за случилото се и поискал да има същоделви със злато. Той поканил в дома си осем монаха и,след като ги нахранил, ги повел към тайна стая. Новместо да се превърнат в делви със злато, те се ядосалиот поведението му и го докладвали на стражите, които
– 148 –

Пътят на пречистванетого арестували.
Колкото до страхливия мъж, когато научил, чегласът от гроба донесъл богатство на смелия муприятел, той отишъл при него и заслепен от алчност мупоискал златото, настоявайки че то е негово, защото
гласът се обърнал първо към него. Той се запътил къмделвите, за да ги изнесе навън, но ги намерил пълнисъс змии, които издигали глави, за да го нападнат.
Чул за това царят и се произнесъл, че делвите
принадлежат на смелия мъж. Той отбелязал: “Светът еустроен така. Глупавите хора са алчни да постигнат
добри резултати, но са твърде страхливи да се борят затях, затова непрекъснато се провалят. Те нямат нитовяра, нито смелост да се изправят срещу страховете всобствения си ум. Само когато го овладеят, щепостигнат истински мир и хармония.”– 149 –

ГЛАВА ВТОРА

ПЪТЯТ НА ПОСТИГАНЕТО
IТЪРСЕНЕ НА ИСТИНАТА

1. В търсенето на истината човек си задава въпроси,които смята за важни. От какъв материал е изградена
вселената? Вечна ли е? Има ли граници или ебезкрайна? По какъв начин е организирано човешкото
общество? Каква е идеалната форма на организация?
Ако човек отложи търсенето на просветление, докатоси отговори на тези въпроси, ще умре, преди да енамерил пътя.
Ако един човек е пронизан от отровна стрела,неговите близки и приятели ще търсят лекар, който даизвади стрелата и да лекува раната.
Ако в това време раненият каже: “Почакайте малко.
Преди да извадите стрелата, искам да знам кой я еизстрелял по мен. Дали е мъж или жена? Дали еблагородник или селянин? От какво е бил направен
лъкът, който е изстрелял тази стрела? Дали е бил голямили малък? Дали е бил направен от твърдо дърво или отбамбук? От какво е била направена тетивата? Дали ебила направена от влакно или от черво? Дали е– 150 –

Пътят на постигането

направена от ратанова палма или от тръстика? Пера откаква птица за прикачени на края ѝ? Преди да извадите
стрелата, искам да получа отговор на всички тезивъпроси?” Какво ще се случи с този човек?
Преди да бъде доставена цялата тази информация,отровата ще проникне в цялото му тяло и той ще умре.
Всеки знае, че първото, което трябва да се направи втакъв случай, е да се извади стрелата, за да сепредотврати разпространяването на отровата.

Когато огънят на страстите заплашва да унищожи
света, тогава структурата на универсума е без значение,а идеалната форма на човешко общество не е толкова
важна.
Въпросът дали вселената има граници или ебезкрайна може да почака, докато се намери начина дабъде угасен огънят на раждането, старостта, болеститеи смъртта. В един свят на нищета, скръб, страдание иагония, човек трябва първо да потърси начин да решитези житейски проблеми и да се посвети напрактикуването на Благородния път, който ще му дадеистинския отговор и на останалите въпроси.
Учението на Буда съдържа това, което е важно дазнаем. То учи хората, че трябва да се стремят към най– 151 –Пътят на постигането

дълбокото знание, да отстранят повърхностните
представи и да практикуват Благородния път, за дапостигнат просветление.

Затова хората трябва първо да различат кое е
най-важното за тях, кой проблем трябва да разрешат напърво време и коя е най-належащата за тях задача.

2. Да предположим, че един човек отива в гората, зада си набави от сърцевината на едно дърво и се връща стовар от клони и листа, мислейки, че си е осигурил,каквото му трябва. Няма ли да е глупак да се задоволи слиста, вместо със сърцевината, заради която е отишъл вгората? Но това е, което много хора правят.

Човек търси пътя, който да го изведе от кръга нараждането, старостта, болестите и смъртта или отнищетата, скръбта, страданието и агонията. И все пак,следва малките пътечки, забелязва малката преднина,която се случва да получи пред другите, и веднага севъзгордява, става самомнителен и деспотичен. Той екато мъжа, който търсел дървесна сърцевина, а ситръгнал доволен с товар от клони и листа.
– 152 –

Пътят на постигането

Друг се задоволява с напредъка, който е постигналс малко усилия, става горделив и суетен и остава дапочива на лаврите си, без да полага повече усилия засамоусъвършенстване.
Трети, който установи, че от практиката умът му естанал по-спокоен, а мислите му - по-ясни, също севъзгордява и отпуска. Той е получил товар от коравместо сърцевината на дървото, която е търсил.
А четвърти става горделив и суетен, защото
забелязва, че е придобил в някаква степен интуитивна
проницателност. Той е получил дървесни влакна,вместо сърцевината на дървото. Всички тези търсачи наистината, които лесно са се задоволили с постижениятаси в резултат на незначителни усилия, стават горделивии самонадеяни, изоставят усилията си и лесно изпадатв безделие. Всички те неизбежно ще се сблъскат отновосъс страданието.
Този,
който
търси
истинския
пъткъмпросветлението, не трябва да очаква никаква помощили уважение, почит или преданост. И още повече - нетрябва да цели лесно постижимите неща, дребните
придобивки, като спокойствие, повърхностни знанияили малки прозрения.
Преди всичко, той трябва да постигне яснота
относно истинската природата на този свят на ражданеи смърт.
– 153 –

Пътят на постигането

3. Светът сам по себе си не притежава никаква
субстанция. Той е просто една огромна съгласуваностна причини и условия, които произтичат единствено иизключително от дейността на ума, задействан отневежество, изкривено въображение, желания иувлечения. Той не е нещо външно, за което умът да имагрешна представа; той въобще не притежава каквато ида е същност. Той се появява от самия процес надействие на ума и е израз на неговото несъвършенство.
Светът е основан и построен от желанията, възникващив ума и от страданието, съпътстващо тяхното
удовлетворяване.

4. “Защо умът ми пърха безпомощно надпроменящите се обстоятелства на живота? Защо мекара да се чувствам така объркан и неспокоен? Защо меподтиква да събирам и трупам толкова много ненужни
вещи? Прилича на плуг, който се счупва преди да езапочнал да оре, на кормило, което се разглобява точно
когато съм се осмелил да потегля в морето на живота исмъртта.” Каква е ползата от многото прераждания, аконе можем да оползотворим този живот заусъвършенстване?
“Понякога умът ми прави така, че да се родя катоцар, понякога прави така, че да се родя като парий и дапрося храната си. Понякога ме кара да се родя в– 154 –

Пътят на постигането

небесния палат на боговете и да живея в разкош иекстаз, след това ме запокитва в пламъците на ада.”“Така моят глупав ум ме е водил по различни
пътеки и аз съм му бил покорен. Но сега, след като чухучението на Буда, той повече няма да ми причинява
безпокойства и страдания, а заедно с него ще търсим
просветлението смирено и търпеливо.”“Ако моят ум може да разбере, че всичко е празнои преходно, ако може да се научи да не се вкопчва внещата, да не копнее за тях, да не се поддава на алчност,гняв и глупост, тогава ще можем да странстваме вспокойствието. Като разсечем връзките на желанията смеча на мъдростта и останем необезпокоявани отпроменящите се обстоятелства – одобрение илипрезрение, добро или зло, печалба или загуба, наградаили обида – ще можем да пребиваваме в мир.”“Моят прекрасен ум е този, който се пробуди заДарма и тръгна да търси просветлението. Защо все такалесно се поддава на алчност, любов към комфорта иприятни вълнения?”– 155 –

Пътят на постигането

“Защо моят ум се лута насам и натам безопределена цел? Трябва да прекосим буйната река назаблудите. Досега действах, повлечен от неговите
желания. Сега той ще трябва да действа, както мунаредя аз и заедно да следваме учението на Буда.”5. Тези,коитоискрено
търсят
пътякъмпросветлението, диктуват поведението на своя ум. Тенапредват решително. Дори ако са обиждани ипрезирани, те продължават пътя си невъзмутимо. Не сегневят, ако ги бият с юмруци, замерят с камъни илираняват с мечове.

Дори ако техните врагове отделят главата оттялото им, умът им трябва да остане невъзмутим. Акопозволят на ума си да се поддаде на страдание, те не саистински последователи на Буда. Без значение какво имсе случва, трябва да са решителни, да останат твърди иизлъчващи състрадание и добра воля. Дори акоживотът им поднесе хули и нещастия, умът им трябвада остане недокоснат, спокоен и следващ учението наБуда.

– 156 –

Пътят на постиганетоВ името на постигането на просветление, човек
трябва да направи възможното и невъзможното. Дориако неговият път към просветлението го води през огъни вода, той трябва да продължава напред.

Но той не трябва да прави всичко това отфанатизъм, а защото то е разумно и правилно. Трябвада действа в дух на състрадание, без да мисли за своята
изгода.

6. Някога живял цар, който обичал поданиците си истраната си и ги управлявал мъдро и добронамерено.
Затова държавата му била просперираща и мирна. Тойвинаги бил търсил най-дълбоката мъдрост ипросветление и дори обявил награда эа този, който
можел да му предложи стойностно учение.

Славата за неговата посветеност и мъдрост
стигнала до боговете, но те решили да го изпитат. Единбог, предрешен като демон, се появил пред портите нацарския палат и поискал да бъде заведен при царя,защото знаел свято учение, което да му предаде. Царятбил доволен да чуе такава новина, приел го любезно и– 157 –

Пътят на постиганетого помолил за напътствия. Демонът приел ужасен вид инаредил да му бъде поднесена храна, подчертавайки, чене може да преподава, докато не получи желаната храна.
Предложили му отбрани ястия, но той настоял даполучи топла човешка плът и кръв.

Престолонаследникът дал тялото си на демона,царицата също дала тялото си, но демонът не билзаситен и поискал тялото на царя. Царят изразил
желание да даде тялото си, но поискал преди това дачуе учението.
Богът изрекъл следните мъдри поучения:“Нещастието израства от похотта и страхът израства отпохотта. Тези, които отстранят похотта, не познават
нещастие и страх.” Тогава богът приел истинския сивид, а престолонаследникът и царицата се появили
отново живи и невредими.

7. Веднъж живял човек, който търсел Истинския пътв Хималаите. Не го интересували нито богатствата наземята и нито дори насладите на небето, а търсел
знание, което да отстрани всички заблуди.

– 158 –

Пътят на постигането

Боговете били впечатлени от неговата прилежности искреност и решили да изпитат ума му. Един от тях сепреоблякъл като демон и се появил в Хималаите
пеейки: “Всичко се променя; всичко се появява иизчезва.”Търсачът на знание чул песента и тя много мухаресала. Той бил така доволен, сякаш бил намерил
извор със студена вода, за да утоли жаждата си. Казал
си: “Най-после намерих истинското учение, което
търсих толкова дълго.” Той се насочил към гласа и сенатъкнал на ужасния демон. Пообъркан, той попитал
демона: “Достопочтени, ти ли беше този, който пееше
святата песен преди малко? Изпей ми я до края.”Демонът отговорил: “Да, това беше моята песен,но не мога да пея повече, защото съм ужасно гладен.
Трябва да похапна.”Мъжът отново помолил много искрено с думите:“Тази песен има свещено значение за мен, защото
търсих дълго това учение. Нека я чуя до края.”Демонът настоял “Умирам от глад, но ако мога давкуся топла човешка плът и кръв, ще я изпея докрай.”– 159 –

Пътят на постиганетоВ твърдото си желание да чуе учението, човекът
обещал след като го чуе, да даде на демона своето тялоза храна. Тогава демонът изпял цялата песен.
Всичко се променя,Всичко се появява и изчезва.
Съвършеното спокойствие идваКогато човек преодолее живота и смъртта.
Като чул песента, човекът изписал думите ѝ върху
скалите и дърветата наоколо, спокойно се качил на еднодърво и се хвърлил в краката на демона. Но демонътбил изчезнал и на негово място стоял блестящ бог,който хванал тялото на мъжа и не му позволил да сенарани.

8. Някога живял един искрен търсач на истинския
път, наречен Садапарарудита. Той бил захвърлил всяко
изкушение към богатство и почести и търсел пътя сцялото си сърце. Веднъж един бодисатва му казал отнебето: “Садапарарудита, върви право на изток. Немисли нито за горещина, нито за студ, не обръщай
внимание на похвали или презрение, не се вълнувай отразграничаването между добро и зло, а продължавай давървиш на изток. Далече на изток ще намериш
истински учител и ще придобиеш просветление.”– 160 –

Пътят на постигането

Садапарарудита бил много доволен от подробните
инструкции, които получил, и незабавно потеглил наизток. Той спял където го свари нощта, в усамотениетона полето или в планинската пустош. Като странник вчужда държава, той страдал много от глад, но накрая
намерил истински учител и го помолил за напътствия.

Има една сентенция: “Добрите неща са скъпи” иСадапарарудита се уверил, че е вярна. Той преживял
много трудности по своя път, но когато намерил
учителя, нямал никакви пари да купи цветя и тамян заподарък. Той се опитал да работи като слуга, но никойне го наел. Изглежда някакъв зъл дух му пречел
накъдето и да се обърне. Пътят към просветлението етруден.

Накрая Садапарарудита бил приет от учителя, нотогава се явили нови спънки. Той нямал хартия, накоято да си води бележки, нито мастило, с което дазаписва. Тогава той пробол китката си с кама и записал
бележките върху кожата си със собствената си кръв. Втози момент той бил озарен от безценната истина.

9. Някога живяло момче на име Судана, което искалода постигне просветление и усърдно търсело пътя. От– 161 –

Пътят на постигането

един рибар се научило да познава морето. От единлекар се научило на състрадание към болните инедъгавите. От един богат човек научило, чеспестовността е тайната на забогатяването и разбрало
колко е важно да запазва всяко дребно постижение попътя към просветлението.
От един медитиращ монах разбрало, че чистият испокоен ум има чудната сила да пречиства и успокоява
умовете на другите. Веднъж то срещнало еднаизключителна жена и било впечатлено от нейната
щедрост. От нея разбрало, че милосърдието е плод намъдростта. След това срещнало един стар странник,който му казал, че за да стигне толкова високо – допросветлението, трябва да изкачи планина от мечове ида прекоси река от огън. Така Судана научил отсобствения си опит, че истинско знание може да получиот всеки, че истината се съдържа във всичко, което
човек може да види или чуе.
Той се научил на търпение от една бедна, саката
жена. Гледайки играещите на улицата деца, той разбрал
урока на неподправената радост. От едно мило искромно семейство, които никога не помисляли даискат нещо, което някой друг е пожелал, научил
тайната да живее в мир със света.
Той научил урока на хармонията от смесващите сеаромати на тамяна и урока да дарява радост – от
– 162 –

Пътят на постигането

красотата на цветята. Един ден, седнал на кратка
почивка в гората, той забелязал малки издънки,подаващи стръкове край паднало и гниещо дърво и таканаучил урока за преходността на живота.
Слънчевата светлина през деня и блещукането назвездите през нощта непрестанно подклаждали
вдъхновението му. Така Судана имал мъдростта да сеоблагодетелства от своя опит по дългия път къмпросветлението.
Наистина тези, които търсят просветлението,трябва да направят ума си своя крепост. Трябва широкода отворят вратите на ума си за Буда, с почит исмиреност да го поканят в сърцето си и да му поднесат
ароматния
тамяннавярата
ицветята
наблагодарността.

IIПЪТЯТ НА ПРАКТИКАТА
1. Има три основни практики, които трябва да бъдат
разбрани и следвани, ако искаме да придобиемпро све тлението . Пъ рват а е дисци плини ране н аповедението; втората – правилна концентрация;третата – култивиране на мъдростта.
Каквопредставлява
– 163 –

дисциплината

наПътят на постигането

поведението? Всеки последовател на Буда трябва даспазва предписанията за добро поведение. Трябва даконтролира тялото и ума си и да пази вратите на петте
сетива. Трябва да се бои дори от дребните злини, които
върши, и да се стреми да извършва само добри дела.
Каквопредставлява
практикуването
наконцентрация на ума? То се състои в това даотстраняваме алчността и похотливите желания,веднага щом възникнат и да пазим ума си чист испокоен.
Какво представлява мъдростта? Тя е дълбокото
разбиране и приемане на Четирите благородни истини:да познаваш страданието и неговата природа; дапознаваш причината за страданието; да знаеш, че томоже да бъде прекратено; да познаваш Благородния път,който води към неговото прекратяване.
Тези, които задълбочено следват посочените трипрактики, могат с право да се нарекат последователи наБуда.
Да допуснем, че едно магаре следва стадо крави инадава възгласи: “Вижте, аз също съм крава.” Ще муповярва ли някой? Така е и с глупака, който не следва
трите практики, но се хвали, че е търсач на истинскияпът и последовател на Буда.
– 164 –

Пътят на постигането

Преди да събере реколтата наесен, фермерът
трябва първо да изоре земята, да посади семената, данапоява пръстта и да изскубва плевелите. Фермерът неможе да очаква като види кълнове днес, да намери
пораснали растения утре и да прибере реколта наследващия ден. Така и човекът, който търси
просветление, не може като отстрани светските страсти
днес, да очаква да забрави привързаностите утре и дапостигне просветление на следващия ден.

Както растенията се радват на търпеливата грижана фермера от момента, в който е посадил семената,докато поникнат и дадат плод, така и търсачът напросветлението трябва търпеливо и упорито дакултивира ума си чрез следване на трите практики.

2. Трудно напредва по пътя към просветлението този,който е алчен за удобства и лукс и чийто ум се поддавана привързаностите на сетивата. Има огромна разлика
между наслажденията на живота и наслаждението отИстинския път.
Както вече беше обяснено, умът е източникът навсичко съществуващо. Ако умът се наслаждава насветските радости, неминуемо ще последват илюзии и– 165 –

Пътят на постигането

страдание. Но ако умът се наслаждава на Истинския
път, точно така сигурно ще последват щастие,удовлетвореност и просветление.
Затова тези, които търсят просветление, трябва дапазят ума си чист и търпеливо да следват трите
основни практики. Ако спазват предписанията, теестествено ще придобият концентрация на ума. Акогато придобият концентрация на ума, за тях ще есъщо така естествено да прегърнат мъдростта, която щеги доведе до просветлението.
Наистина, тези три пътя: спазването напредписанията, практикуването на концентрация наума и следването на мъдростта, са истинския път къмпросветлението. Ако не ги следват, хората ще натрупат
заблуди за дълго време напред. Търсачите напросветлениене трябва да спорят с хората съссветски наклонности, а търпеливо да медитират и датърсят в себе си чистия Буда-ум.
3. Ако анализираме трите практики, ще видим, че тесъдържат Благородния осемстепенен път, четирите
повода за размисъл, четирите правилни действия, петте
умения за използване на силата и прилагането нашестте съвършенства.
Благородният
осемстепенен
пътвключва:правилни възгледи, правилно мислене, правилна реч,– 166 –

Пътят на постигането

правилно поведение, правилно препитание, правилно
усилие, правилна памет, правилна медитация.
Правилни възгледи означава да бъдат добре
разбрани Четирите благородни истини и закона завзаимовръзката между причините и следствията.
Правилното мислене се състои в култивиране намисли, изчистени от желания, алчност, гняв и омраза.
Правилната реч се състои в избягване на лъжи,ругатни, сплетничене и празно бърборене.
Правилното поведение изисква отказване ототнемане на живот, кражба, сексуална разюзданост ипиянство.
Правилното препитание означава да печелим
средствата за съществуването си по честен начин.
Правилното усилие изисква да даваме най-добротоот себе си, за да се усъвършенстваме.
Правилната памет изисква да поддържаме чист ум,който не забравя крайната цел.
Правилната медитация означава да пазим ума сиясен и спокоен и целенасочено да търсим истинскатаму природа.
– 167 –

Пътят на постигането

4. Четирите повода за размисъл са: първо, дапомислим за нечистотата на тялото и да се постараемда преодолеем привързаността си към него; второ, дапомислим за сетивата като за източник на страдание,независимо дали за момента носят болка илиудоволствие; трето, да помислим за непостоянството наума, който непрекъснато скача от мисъл към мисъл; ичетвърто, да помислим за непостоянството на света,задвижван от взаимовръзката между причини иследствия.

5. Четирите правилни действия са: първо, дапредотвратяваме лошите постъпки, преди да сме гиизвършили; второ, да прекратяваме лошите действия
веднага, щом осъзнаем, че вършим зло; трето, да сеподтикваме да вършим добри дела; и четвърто, даподдържаме растежа на доброто, което сме започналида култивираме. Трябва усърдно да спазваме тезичетири действия.

6. Петте умения за използване на силата са: първо,умението да вярваме; второ, волята да полагаме усилие;трето, умението да наблюдаваме мислите и действията
си; четвърто, способността да концентрираме ума си; ипето, способността да поддържаме ясна мъдрост. Тезипет умения са необходими, за да постигнем
просветление.
– 168 –

Пътят на постигането

7. Прилагането на шестте съвършенства, означава дапрактикуваме: щедрост, следване на предписанията,търпение, смелост, концентрация на ума и мъдрост.
Следвайки тези практики със сигурност ще преминемот брега на заблудите на брега на просветлението.

Щедростта ни освобождава от егоизма. Спазванетона предписанията ни научава да се съобразяваме справата и интересите на другите. Търпението ни помагада контролираме страха и гнева. Смелостта ни помагада следваме пътя с усърдие и вяра. Концентрацията нипомага да овладяваме мислите си. Мъдростта
трансформира неяснотата и объркаността на ума в яснои всепроникващо прозрение.

Щедростта и спазването на предписанията санеобходимата основа, върху която да построим
крепостта на просветлението. Търпението и смелосттаса стените, които я пазят от външни врагове.
Концентрацията на ума и мъдростта са бронята, коятони предпазва от стрелите на живота и смъртта.

Ако предлагате подарък, само когато имате
интерес, това не е истинска щедрост. Истинската
– 169 –

Пътят на постигането

щедрост идва от съчувстващото сърце и предлага дар,преди да е отправена молбата. Истинската щедрост не еслучайна, а постоянна.

Нито пък е истинска щедрост, когато след като смедали, изпитваме съжаление за даденото или се гордеемс постъпката си. Истинската щедрост е, когато даваш судоволствие, забравяйки, че ти си даващият, че някой
друг получава дар и забравяйки самия подарък.
Истинската щедрост избликва спонтанно от чистото
съчувстващо
сърце,
безникаква
мисълзаоблагодетелстване или желание за награда.
Има седем вида щедрост, която може да бъдепрактикувана дори от хората, които не са богати.
Първият е щедростта на физическо ниво. Това е даизвършиш услуга със собствения си труд. Най-висшият
израз на този вид щедрост е да предложиш собственияси живот, както е разказано в следващата по-нататък
история. Вторият вид е духовната щедрост. Тя сесъстои в това, да предложиш състрадателното си сърцена хората. Третият вид е щедростта на очите. Тя сеизразява в топлия поглед към хората, който ще гиуспокои, че не са сами. Четвъртият вид е щедростта налицето. Тя се изразява в благата усмивка, с която
можеш да насърчаваш хората. Петият вид е моралната
подкрепа – да подкрепяш хората около себе си с добра
дума. Шестият вид е да предложиш място за сядане на– 170 –

Пътят на постигането

уморения. Седмият вид е да предложиш подслон запрез нощта на странника. Тези видове щедрост могатда бъдат практикувани от всеки в ежедневния живот.
8. Живял някога принц на име Сатва. Един ден той идвамата му по-големи братя отишли в гората да играят.
Там видели една тигрица, която явно се готвела даразкъса малките си, защото била изтощена от глад.
По-големите братя на Сатва побягнали назад
страхливо, а той се изкачил върху една скала и сехвърлил пред тигрицата, за да спаси живота на малките
и.
Принц Сатва извършил този акт на милосърдие
спонтанно и мислейки: “Тялото, което имам, епроменливо и нетрайно. Аз го обичах и не съм мислилда го захвърлям, но сега ще го пожертвам, за да спася
тези малки тигърчета.” Тази щедрост на принц Сатва,който не мислел за възнаграждение за собствената мупостъпка, му донесла просветление.
9. Има четири върховни състояния на ума, към които
търсещият просветление трябва да се стреми. Те сасъстрадание, нежност, радост и безпристрастност.
Човек трябва да отстрани егоизма със състрадание,гнева – с нежност, страданието – с радост, а навика дадели хората на врагове и приятели трябва да отстрани сприемането на всички по еднакъв начин.
Велико е състраданието, което кара хората да се– 171 –

Пътят на постигането

чувстват като едно цяло. Велика е нежността, която
отстранява неразбирателството между тях. Велика ерадостта, която им помага да са доволни от дребните
истински неща в живота. Велика е безпристрастността,която носи спокойствие, защото всеки е щастлив идоволен и храни еднакви чувства към всекиго.
Нека грижливо пазим тези четири върховни
състояния на ума и се отърсим от алчност, гняв,страдание и омраза. Това не е лесно постижимо. Трудное да се отърсиш от злия ум, както трудно можеш да сеотървеш от куче-пазач. Лесно е да изгубиш добрия ум,както е лесно да загубиш елен в гората. Злият ум етрудно да отстраниш, както трудно се заличават думи,издълбани в скала, а добрият ум е така лесно дазагубиш, както лесно се заличават думи, изписани във
вода. Наистина, най-трудното нещо в нашия живот е дасе обучаваме да постигнем просветление.
10. Живял някога млад мъж на име Шрона, който билроден в богато семейство, но имал крехко здраве. Тойстанал ученик на Буда и усърдно се стремял дапостигне просветление. Бил толкова старателен всвоята практика на странстващ ученик, че краката му сеизранили до кръв.
Блаженият се съжалил над него и му казал:“Шрона, момчето ми, учил ли си се някога да свиришна арфа? Ти знаеш, че арфата няма да може да свири
добре, ако струните й са твърде обтегнати, или твърде
– 172 –

Пътят на постигането

отпуснати. Хубава музика се получава, когато струнитеса опънати точно колкото трябва.
Обучението за постигане на просветление е точно
като нагласяване струните на арфа. Може да непостигнеш просветление, ако опъваш струните на твояум твърде силно или твърде слабо. Помисли върху товаи действай разумно.”Шрона приел съвета на Благословения присърце инакрая постигнал своята цел.
11. Живял веднъж принц, който бил сръчен вборавенето с петте оръжия. Един ден, след катоприключил обучението си и се запътил към дома, тойсрещнал едно чудовище, което имало неуязвимо дебела
кожа.
Чудовището се нахвърлило върху него, но принцътне се уплашил. Той изстрелял по него стрелите си, ноте падали, без да наранят нападателя. Тогава тойхвърлил по него копието си, но не успял да пробие
дебелата му кожа. Принцът хвърлил срещу чудовището
брадвичка и пика, но и те не го наранили. Тогава тойнападнал чудовището с меча си, но мечът се счупил.
Накрая принцът атакувал чудовището с юмруци, но безрезултат. Чудовището го сграбчило в гигантските силапи и здраво го стиснало. Принцът направил последен
опит да го удари с глава, но този опит да го нарани
също бил напразен.
Чудовището казало: “Безполезно е да се противиш.
– 173 –

Пътят на постигането

Сега ще те погълна.” Но принцът му отговорил: “Можеби мислиш, че съм използвал всичките си оръжия
срещу теб и съм безпомощен, но имам още еднооръжие. Ако ме погълнеш, ще те унищожа отвътре,като разрежа стомаха ти.”Решителността на принца смутила чудовището ито попитало: “Как ще го направиш?” Принцът
отговорил: “Със силата на истината.”Тогава чудовището го пуснало и го помолило да мудаде разяснения относно истината.
Поуката от тази притча е, че последователите наБуда трябва да упорстват в своите усилия и да не сеплашат, когато срещнат трудности по пътя.
12. Наглото
себеутвърждаване
ибезсрамното
нахалство нанасят вреда на хората, които гидемонстрират. Страхът от безчестие и срамът
предпазват хората от извършването на неправилни
постъпки. Хората уважават своите родители и
по-възрастни роднини, братята и сестрите си, защото сачувствителни към безчестието и срама. Добродетелното
поведение изисква: след като се погледнеш отстрани,да не си отдаваш почит, а също – да се засрамиш, акогледаш критично на другите.
Ако човек притежава способността да осъзнава
лошите си постъпки и искрено да се разкайва за тях,няма да натрупва грехове. Но ако не притежава тази– 174 –

Пътят на постигането

способност, греховете му ще се множат и ще го обрекатна дълги години изкупление.
Истинското
учение
щедопринесе
ползаединствено на този, който чувайки го, разбере неговия
смисъл и се почувства свързан с него. Ако човек, следкато го чуе, не е в състояние да оцени значението му,той ще пропадне в търсенето на просветление.
Вярата в истинността на учението, скромността,смиряването на егоцентризма, усърдието и мъдросттаса великия извор на сила за този, който търси
просветление. Сред тези качества мъдростта е
най-великото и всички останали са в същността сиаспекти на мъдростта. Ако, докато се обучава, човек сеотдава на любовни похождения, наслаждава се напразнословие или заспива по време на медитация, той езагубил пътя към просветлението.
13. В своето обучение за постигане на просветление,някои може да напреднат по-бързо от други. Не трябвада се обезкуражаваме, ако някои постигнат
просветление по-рано от нас.
Когато човек се обучава в стрелба с лък, той неочаква бърз успех, защото знае, че точното попадение
идва след дълга и търпелива практика. Голямата реказапочва от малък поток, но нараства многократно,преди да се влее в океана. По същият начин, ако човек
практикува с търпение и постоянство, със сигурност ще– 175 –

Пътят на постигането

бъде възнаграден с просветление.
Както вече казахме, ако човек умее да вижда, щенамира потвърждения на учението навсякъде около
себе си и ще има неограничени възможности запросветление.
Веднъж един човек наблюдавал горенето на тамян.
Забелязал, че ароматът нито идва, нито си отива, нитосе появява, нито изчезва. Тази проста случка мупомогнала да бъде озарен от просветление.
Веднъж един човек се спънал в счупен клон ипочувствал остра болка в крака. Помислил си, чеболката е единствено реакция на ума му. Това породило
дълбокото прозрение, че човек може да изтърве юздитена ума си, ако не го контролира, и че ще успее, само акого поддържа чист от субективизъм. Благодарение натова осъзнаване, последвало просветление.
Друг човек бил много алчен. Един ден, докато
мислел за своя ненаситен ум, той осъзнал, че трябва даизползва алчните мисли като сухи съчки, които даизгори и унищожи в огъня на мъдростта. Товаразбиране
поставило
началото
нанеговото
просветление.
Една стара сентенция казва: “Дръж ума сибезпристрастен. Ако умът е безпристрастен, светът щее недуалистичен.” Помислете върху тези думи.
Осъзнайте, че всички различия в света идват отразграничаването, което е присъщо на ума. В самите
тези думи е пътят към просветлението. Наистина,– 176 –

Пътят на постигането

просветлението идва по много начини. Пътищата занеговото проявяване са безгранични.

IIIПЪТЯТ НА ВЯРАТА
1. Тези, които приемат убежище в Трите съкровища:Буда, Дарма и Санга, се наричат последователи на Буда.
Последователите на Буда прилагат четирите начина запостигане контрол над ума: спазване на предписанията,вяра, щедрост и мъдрост.
Те практикуват Петте предписания, които гисъветват: да не убиват, да не лъжат, да не крадат, да непрелюбодействат, да не приемат опиати от какъвто и дае вид.
Последователите на Буда вярват в съвършената мумъдрост. Те се стремят да стоят настрана от алчност иегоизъм чрез практикуване на щедрост. Те разбират
закона за причината и следствието, не забравят
преходността на живота и следват мъдростта.
Ако едно дърво е наклонено на изток, тоестествено ще падне на изток. Така и тези, които вярватв учението на Буда, със сигурност ще се преродят внеговата Чиста земя.
– 177 –

Пътят на постигането

2. Наистина, тези, които вярват в Буда, Дарма иСанга, могат да се нарекат последователи на Буда.
Будаечовекът,постигнал
съвършено
просветление и използвал постигнатото знание, за даосвободи и благослови човечеството. Дарма еистинското учение, което той предал, за да обясни
просветлението. Санга е общността на последователите
му.
Ние говорим за Трите съкровища, но те савсъщност едно. Буда се проявява чрез своето учение,Дарма, и се реализира чрез своите последователи,Санга. Затова, ако приемаме учението му и ценим
общността на последователите, ние вярваме в Буда.
Буда е съвършено просветлен и обича всеки единот нас като собствено дете. Ако някой почита Буда катосвой баща, той се идентифицира с него и постига
просветление. Хората постигат освобождение от кръгана преражданията и смъртта чрез просветление, като седоверяват на неговата мъдрост.
Тези, които се доверят на думите му, ще бъдат
подкрепяни от неговата мъдрост и благосклонност.
3.
Нищо в света не носи по-голяма полза отдоверието в Буда. Несравнима награда е да чуеш името
– 178 –

Пътят на постигането

му, да повярваш в учението му и да се почувстваш
благословен, че си се докоснал до тях.
Затова, човек трябва да си достави тази радост,като търси досег с учението на Буда, въпреки
трудностите, които светът може да му поднесе.
Трудно е да намериш учител, който да ти обясни
Истината; по-трудно е да срещнеш Буда; най-трудно-даповярваш в неговото учение.
Но сега, ти вече си срещнал Пробудения, който
трудно се среща. Той е дал учението си, което е труднода бъде чуто. Трябва да се радваш и му се довериш.
4. По дългия път на човешкия живот вярата е
най-добрият спътник. Тя е най-силния стимул и
най-великото притежание.
Вярата е ръката, която поема Учението и всички
добродетели. Тя е огънят, който поглъща цялата
нечистотия на земните желания и отстранява товара налошите постъпки. Тя е водачът по пътя къмпросветлението.
Вярата отстранява алчността, страха и гордостта;тя учи на вежливост и уважение към другите; тяосвобождава от пленничеството на обстоятелствата,– 179 –

Пътят на постигането

дава куража да посрещаш трудностите и силата дапреодоляваш изкушенията. Тя обогатява ума с мъдрости дарява способността да пазиш делата си чисти.
Доверието в Буда ни дава възможност дачувстваме винаги любящото му присъствие иподкрепящата му ръката. То смекчава твърдия ниегоистичен ум и му дарява разбиращо съчувствие иприятелско отношение към всички.
5. Които се доверят на Буда, придобиват мъдрост даразпознават учението му в каквото и да чуят. Те са всъстояние да видят, че всичко е привидно реално ивъзниква по силата на закона за причината иследствието. Това им дава благословията спокойно даприемат и способността търпеливо да се съобразяват собстоятелствата на живота си.
Вярата
дарява
мъдростта
даопознаеш
преходността на живота и способността да не бъдеш
победен или повлечен от събитията на живота, знаейки,че каквито и обстоятелства да те връхлетят, истинскатати Буда-същност остава винаги непроменена.
Вярата има три важни аспекта: покаянието,искрената радост и уважение към достойнствата надругите и приемането на будисткото учение сблагодарност.
– 180 –

Пътят на постигането

Хората трябва да култивират тези аспекти навярата. Те трябва да са чувствителни към своите
слабости и пороци, да ги признават и да се срамуват от
тях. Хората трябва прилежно да се упражняват даразпознават добрите черти и дела на другите и да гихвалят за тях. Трябва постоянно да желаят да живеят идействат съгласно учението на Буда.
Умът изпълнен с вяра е искрен и дълбок. Който седовери на Буда, изпитва радост да бъде воден отнеговата сила към Чистата земя.
Буда дава силата на вярата, която пречиства хората,предпазва ги от самозаблуди и да ги води към Чистата
земя. Даже ако повярват в него за един единствен миг,когато чуят името му, възхвалявано по целия свят, те щебъдат поведени към неговата Чиста земя.
6. Вярата не е нещо допълнено към светския ум. Тя епроявление на ума на Буда-природата. Този, който
разбира Буда, става едно с него. Този, който се доверявана Буда, става едно с него.
Но да откриеш и възстановиш своята Буда-природае трудно. Трудно е да поддържаш ума си чист принепрекъснатите приливи на алчност, гняв и светски
страсти. И все пак, вярата ни дарява способността да гонаправим.
– 181 –

Пътят на постигането

Казват, че в гора от отровните дървета Еранда
могат да виреят единствено дървета Еранда, но не иароматното дърво Чандана. Чудо е, ако дърво Чандана
порасне в гора от дървета Еранда. По същият начин,понякога е чудо, че вярата в Буда покълва в сърцата нахората.

Вярата в Буда е “безпочвена”. Тя няма корени всветския ум, но се корени и расте в състрадателния
Буда-ум, който всички притежаваме.

7. Вярата дава богати плодове, но е трудно да бъдесъбудена в ограничения ум. Има пет вида скептицизъм,които се спотайват в сенките на човешкия ум и иматтенденция да обезкуражават хората.
Първо, съществуват съмнения в мъдростта на Буда.
Второ, поставя се под въпрос верността на Будисткото
учение. Трето, могат да се подложат на съмнение
качествата на този, който предава учението на Буда.
Четвърто, съществуват съмнения дали са надеждни
методите и практиката на Благородния път. Пето,надменните и самовлюбени хора може да се съмняват вискреността на онези, които са приели авторитета наБуда и следват учението му.
– 182 –

Пътят на постигането

Наистина,няманищопо-разяждащо
отсъмнението. То е отрова, която разделя хората,разтрогва
приятелства
иразрушава
добривзаимоотношения. То е като трън, който не дава покой,като меч, който убива.
Буда е посял доверието към учението си със своето
състрадание. Ако човек му се довери, ще осъзнае тозифакт и ще му бъде благодарен.
Хората не трябва да забравят, че не отсамосъжаление човек събужда вярата си, а по силата насъстраданието на Буда. Неговото съчувстващо сърце епръснало светлината на вярата в човешките умове и еразкъсало мрака на тяхното незнание. Който изпита
доверие към него, е приел неговото наследство.
Дори обикновените хора могат да се преродят вЧистата земя на Буда, ако са събудили вярата си в негои в неговото състрадание.

Наистина, трудно е да се родиш в този свят.
Трудно е да чуеш Дарма и още по-трудно е да събудиш
вярата си в учението. Но да живееш без учението е още
по-трудно. Затова трябва да положим всички усилия, зада го разберем и приложим правилно.
– 183 –

Пътят на постигането

IVСВЕЩЕНИ СЕНТЕНЦИИ
1. “Той злоупотреби с мен, той ме обиди, той меудари.” Докато подхранваш такива мисли в ума си, щеподхранваш гнева си.
Гневът няма да изчезне, докато умът ти храни
мисли на възмущение. Гневът ще изчезне, щомизоставиш тези мисли.
Ако нямаш надежден покрив над главата си,дъждът ще проникне в дома ти. По същия начин
алчността влиза в ума, който не е добре обучен иконтролиран.
Ако действаш безразсъдно, пътят ти до смъртта щее кратък. Правилния начин на живот е да действаш
разумно. Глупавият е безразсъден, мъдрият е разумен.
Майсторът на стрели прави стрелите прави, за дастигат до целта си. Така и мъдрецът насочва ума си вправилна посока, за да се сдобие с просветлението.
Неспокойният ум е винаги активен, скачащ катомаймуна и труден за контролиране. Спокойният ум етих и дълбок. Мъдрото поведение е да държиш ума сипод контрол.
Не враговете и неприятелите ти, а твоят собствен
– 184 –

Пътят на постиганетоум те вкарва в лошия път.
Който пази ума си от алчност, гняв и глупост, серадва на истинско и трайно спокойствие.

2. Да изричаш хубави думи, без да ги прилагаш напрактика, е като красиво цвете без аромат.
Ароматът на цветето не се носи срещу вятъра, ночестта на почтения човек устоява на ветровете наживота.
Нощта изглежда дълга на безсънника. Денят
изглежда дълъг на уморения пътник. Така и времето назаблуди и страдание изглежда дълго на този, който непознава правилното учение.
Въври по пътя с приятели с твоя начин на мисленеили по-мъдри от теб. Ако трябва да споделяш пътя сглупак, по-добре върви сам.
Пази се от неискрен и лош приятел повече,отколкото от див звяр. Звярът ще нарани тялото ти, азлият приятел ще осакати ума ти.
Докато човек не е овладял ума си, той изпитва
задоволство от мисли като: “Това е моят син” или “Това– 185 –

Пътят на постиганетое моето богатство.” Глупавият човек страда от такова
празно самомнение.
Да си невежа и да осъзнаваш това, е мъдрост. Даси невежа и да се мислиш за мъдрец, е глупост.
Лъжицата не може да почувства вкуса на храната,която поднася към устата. По същият начин, глупавият
човек не може да разбере мъдростта на умния, даже акого счита за мъдрец.
Млякото се вкисва бавно. Така и грешните
действия не винаги са последвани от незабавно
възмездие. Те приличат на въглени, които тлеят подпепелта, но накрая предизвикват опустошителен пожар.
Глупавият човек търси привилегии, високи
постове, материални облаги и почести, без да съзнава,че те няма да му донесат щастие, а единствено
страдание.
Трябва да почиташ добрия приятел, който типоказва грешките и недостатъците ти и те укорява за
тях. Той все едно ти разбулва тайните на скрито
съкровище.
3. Човекът, който е благодарен, когато получава
правилно учение, спи спокойно, защото умът му епрояснен.
– 186 –

Пътят на постигането

Дърводелецът се стреми да направи гредата права.
Майсторът на стрели се стреми да направи стрелата
балансирана при летене. Фермерът копае канала занапояване така, че водата да тече плавно, без даизкоренява растенията. Така и мъдрецът се стреми даконтролира ума си да бъде спокоен и да прониква вистината.
Голямата скала не се смущава от вятъра. Умът намъдреца не се вълнува от почести или обиди.
Да овладееш себе си е по-голяма победа, отколкотода победиш хиляди мъже в хиляди битки.
Да живееш един ден, но да чуеш истинско учение,е по-добре, отколкото да живееш сто години, без дапознаеш такова учение.
Тези, които изпитват себеуважение, трябва
постоянно да се предпазват от порочни желания. Товаще им даде възможност да намерят верния път в някой
момент от живота си – в младостта, в зряла възраст илидори в старостта.
Светът гори в пламъците на алчността, гнева иглупостта. Умният трябва да потърси спасение от тезиопасности колкото е възможно по-бързо.
Светът е като въздушен мехур в калта, като мрежана паяжина. За да се предпази от калта и клопките наживота, човек трябва винаги да пази чистотата на умаси.
– 187 –

Пътят на постигането

4. Да избягваш всяко зло, да вършиш добро, дапазиш ума си чист: това е същността на будисткото
учение.
Издържливостта
е
едно
от
най-трудно
постижимите качества. Но крайната победа ще удържи
този, който издържи на трудностите в практиката.
Човек трябва да отстранява негодуванието, щом гопочувства в сърцето си; да отстранява скръбта, щомусети, че потъва в нея; да отстранява алчността, щомосъзнае, че тя го обзема. Човек може да живее чистнеегоистичен живот, без да счита нищо за свое, дорисред изобилие от блага.
Да си здрав е голямо богатство. Да се чувстваш
удовлетворен с каквото имаш, е по-добре, отколкото дапритежаваш съкровище. Да те смятат за надежден
приятел, е висша форма на доверие. Да постигнеш
просветление е най-голямото щастие.
Когато човек не обича злото, когато е спокоен,когато за него е удоволствие да слуша добри учения,когато цени високо пътя към мъдростта, той е свободенот страх.
Не се привързвайте към нещата, които харесвате.
Не намразвайте нещата, които не харесвате. От тозивид реакции следват скръбта, страха и зависимостите.
– 188 –

Пътят на постигането

5. Както ръждата разяжда желязото и то се разпада,така и злото израства от човешкия ум и съсипва човека.
Свещена книга, която не се чете с искрена вяра,скоро се покрива с прах. Дом, който не се поддържа,бързо се занемарява. Празноглавият човек, ако неразвива своя ум, бързо се покварява.
Както егоистичните постъпки опорочават човека, аскъперничеството опорочава пожертвованието, така излите дела правят порочен не само настоящия живот, нои животите занапред.
От всички поквари най-ужасна е покварата наневежеството. Докато не отстрани невежеството, човекне може да се надява да пречисти нито тялото, нито умаси.
Лесно е да се подхлъзнеш и се поддадеш набезсрамие, да бъдеш нахален и дързък като врана, данараняваш другите без чувство на съжаление запостъпките си.
Трудно е, наистина, да бъдеш смирен, да храниш
уважение и почит към другите, да се отърсиш от всички
привързаности, да пазиш чисти мислите и делата си ида култивираш мъдростта.
Лесно е да сочиш грешките на другите, но етрудно да признаеш своите собствени. Човек разгласява
греховете на другите без да се замисля, но прикрива
своите, както комарджията крие резервния си зар, който
измамно пробутва, за да наклони резултата в своя– 189 –

Пътят на постигането

полза.
Небето не пази следи от полета на птиците, отдима или вятъра; лъжливото учение не води допросветление. Нищо в този свят не е стабилно. Самопросветленият ум е недосегаем.
6. Както рицарят пази портите на замъка си, такачовек трябва да пази ума си. Не трябва да го занемарява
нито за миг.
Ти си своят собствен учител; зависиш единственоот себе си. Затова, преди всичко, овладей ума си.
Първите стъпки към духовната свобода отсветските окови са: контрол над ума, прекратяване напразнословието и вглъбеност.
Слънцето прави деня ярък, луната прави нощта
красива. Добрата дисциплина обогатява достойнстватана война. По спокойната медитация можем да различим
искрения търсач на просветлението.
Който не може да пази петте си сетива: очите,ушите, носа, езика и тялото, и се изкушава отобкръжението си, не е подходящ да се обучава впостигане на просветление. Който твърдо пази вратитена петте си сетива и държи ума си под контрол, еподходящ успешно да практикува пътя къмпросветлението.
– 190 –

Пътят на постигането

7. Който се влияе от капризите и предпочитанията си,не може безпристрастно да оцени обстоятелствата и тего подчиняват. Който е свободен от привързаности,правилно разбира обстоятелствата и приема всичко
идващо естествено и без болка, като нещо значимо,чийто смисъл трябва да разгадае.
Щастие следва скръбта, скръб следва щастието.
Но ако човек не ги разграничава, те са само събития:нито щастливи, нито скръбни, нито добри, нито лоши.
Такъв човек е в състояние да постигне свободата.
Да се безпокоиш за бъдещето или да храниш
съжаления за миналото е така ненужно, както саненужни миналогодишните окапали листа.
Тайната на здравото тяло и ум не е в оплакване наминалото, в безпокойство за бъдещето или внепрестанното очакване на трудности, а в способносттада присъстваш мъдро изцяло в настоящето.
Не живей с миналото, не мечтай за бъдещето,концентрирай ума си в настоящия момент.
Достойно е да изпълняваш ежедневните сизадължения добре. Не се опитвай да ги избегнеш или даги отложиш за утре. Вършейки ги днес, ще сиосигуриш един добър и ползотворен ден.
– 191 –

Пътят на постигането

Мъдростта е най-добрия водач, а вярата –най-добрия спътник. С тяхна помощ избягвай
тъмнината на невежеството и страданието и търси
светлината на будността.
Свидетелства за това, че човек контролира тялотои ума си, са добродетелните му постъпки. Да прави
добро - това за човека е свещен дълг. Вярата е негово
богатство, искреността прави живота му красив,култивирането на добродетелите е свещената му задача.
В пътуването през човешкия живота вярата ехрана, добродетелта е подслон, мъдростта е светлина
през деня, а здравомислието – защита през нощта.
Нищо не може да унищожи човека, който живее чистживот, и да ограничи свободата му, ако е победил
алчността.
Човек трябва да забрави себе си в името насемейството; да забрави семейството в името народното си мястото; да забрави родното си място вимето на страната си, да забрави всичко в името напросветлението.
Всичко е променливо, всички се появява и изчезва.
Няма блажено спокойствие, докато не преминем отвъд
агонията на живота и смъртта.
– 192 –

ОБЩНОСТТА

ГЛАВА ПЪРВА

ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ОБЩНОСТТА
IМОНАСИ

1. Човек, който иска да стане мой последовател,трябва да се откаже от всякакви преки отношения съссемейството си, от светския живот и всички
зависимости от материалното.
Човек, който се е отказал от всичко това заради
Дарма и няма постоянно място нито за тялото, нито заума си, става мой последовател и се нарича монах.

Дори краката му да оставят следи в моите стъпки,а ръцете му да носят моите одежди, ако умът му ененаситен, той е далеч от мен. Дори да се облича катомонах, ако не приема учението, той не ме вижда.

Но ако той е преодолял алчността си и умът му ечист и спокоен, той е много близо до мен, дори и да едалече на хиляди километри. Той приема Дарма, той мевижда в нея.
– 194 –

Задълженията на общността

2. Моите последователи, монаси и монахини, трябвада съблюдават четири правила и да градят живота сиспоред тях.
Първо, те трябва да носят стари изхвърлени дрехи;второ, те трябва да си набавят храна чрез просене намилостиня; трето, техният дом трябва де е където
нощта ги завари – под дърво или върху камък; ичетвърто, те трябва да използват само специални
лекарства, направени от урина и приготвени вБратството.
Да носиш купичка в ръката от къща на къща е частот живота на монаха, но никой брат не е принуждаванот другите да прави това, нито е насилван да го прави
според обстоятелствата, нито пък поради изкушение.
Той го прави по собствена воля, защото знае, чеживотът и съдбата му ще го държат далече от заблудитена самсара, ще му помогнат да избегне страданието ище го доведат до просветление.
Животът на монаха не е лесен. Той не би трябвалода се захваща с него, ако не може да държи ума сисвободен от алчност и гняв, или ако не може даконтролира ума си или петте си сетива.
3. Този, който вярва, че може да бъде монах, трябвада е способен да каже:– 195 –

Задълженията на общността

„Желая да правя това, което е необходимо, за дабъда монах. Ще бъда искрен и ще се опитам даоправдая целта, поради която съм приел този начин наживот. Ще съм благодарен на онези, които ми помагат сдарения и ще се опитам да ги направя щастливи чрезнастойчива практика и безупречен живот.“За да бъде монах, той трябва да възпитава себе сипо много начини: трябва да е чувствителен към срама ибезчестието, когато се провали; трябва да пази тялото,ума и речта си чисти, за да е чист и животът му. Трябвада охранява портите на петте си сетива, не трябва дагуби контрол над ума си, заради някое преходно
удоволствие. Не трябва да хвали себе си и да порицава
другите, не трябва да бездейства или да се отдава надълъг сън.
Вечер той трябва да отдели време за седене вспокойна медитация, след което да се разходи преди дасе оттегли за сън. За да е спокоен сънят му, трябва далегне на дясната си страна със събрани крака ипоследната му мисъл трябва да е за времето, когато
иска да се събуди рано на следващата сутрин. Раносутринта той отново трябва да отдели време за тихоседене в медитация и кратка разходка след нея.
През целия ден той трябва да поддържа ума сибуден, да държи тялото и ума си под контрол, даустоява на склонността си към алчност, гняв,невежество,сънливост,разсеяност,съжаление,– 196 –

Задълженията на общността

подозрение, и всички материални желания.
По този начин умът му ще е концентриран и щеможе да култивира дълбока мъдрост с единствена цел –съвършеното просветление.
4. Ако монахът се самозабрави и се върне къмалчността, гнева, хулите, ревността, самонадеяността,самохвалството и неискреността, той е като човек,който носи двуостър меч, облечен само с тънка дреха.
Това, че носи монашеска дреха и монашеска купаза просене, не го прави наистина монах. Това, черецитира наизуст свещени текстове не го прави монах.
Той е само чучело и нищо повече.
Дори външно човек да прилича на монах, ако неможе да превъзмогне материалните си желания, той нее нищо повече от дете, облечено в монашеска роба.
Онези, които са способни да концентрират иконтролират ума си, да поддържат мъдростта си, дапреодоляват материалните желания, и онези, чиято
единствена цел е постигането на просветление – самоте могат да бъдат наричани истински монаси.
Истинският монах е решен да достигне целта си –просветлението, дори ако трябва да изгуби последната
– 197 –

Задълженията на общносттаси капка кръв и костите му да се разсипят на прах.
Такъв човек, даващ всичко от себе си, накрая щепостигне будността и ще го докаже чрез способносттаси да извършва заслужаващите похвала дела.

5. Мисията на монаха е да пренесе по-нататък
светлината на учението на Буда. Той трябва дапроповядва на всички, той трябва да пробуди спящите
хора, да поправи грешните идеи, да помогне нахората да имат правилна гледна точка, той трябва дапътува навсякъде и да разпространява учението, дори сриск за собствения си живот.

Мисията на монаха не е лесна, така че този, койтосе стреми към нея, трябва да носи дрехи на Буда, даседи на мястото на Буда, да влиза в стаята на Буда.

Да носиш дрехите на Буда означава да бъдеш
скромен и да упражняваш твърдостта си. Да седиш намястото на Буда означава да виждаш материята катоне-субстанциална и да нямаш привързаности. Давлизаш в стаята на Буда означава да споделяш неговото
всеобхватно и велико състрадание и да изпитваш
съчувствие към всички чувстващи същества.
– 198 –

Задълженията на общността

6. Онези, които искат да преподават учението на Буда,трябва да се погрижат за четири неща: първо, те трябвада имат безупречно поведение; второ, те трябва да сезаемат с избора на подходящи думи, с които да сеобърнат към хората, за да ги обучават; трето, те трябвада обърнат внимание дали е чиста мотивацията им дапреподават и крайната цел, която искат да осъществят;и четвърто, те трябва да споделят великото
състрадание.
Първо, за да бъде добър учител по Дарма, единмонах трябва да усеща краката си здраво стъпили наземята. Трябва да бъде скромен и търпелив, не трябвада бъде краен или да желае публични изяви. Той трябва
постоянно да съхранява в ума си идеята за празнотатана нещата и да не се привързва към нищо. Ако сепогрижи за тези неща той ще е способен на правилно
поведение.
Второ, той трябва да бъде внимателен в подхода сикъм хора и ситуации; трябва да избягва контакти с хора,които живеят лош живот или с хора на властта. Тойтрябва да избягва и контакти с противоположния пол.
Той трябва да подхожда дружелюбно към хората ивинаги да помни, че нещата се случват по силата насерия от причини и условия. Затова не трябва да виниили обижда хората, да говори за грешките им или дапроявява неуважение към тях.
Трето, той трябва да пази ума си спокоен,приемайки Буда за свой духовен баща; да приема
– 199 –

Задълженията на общността

другите монаси и монахини, които се стремят къмпросветление, за учители и да изпитва към всички хораголямо състрадание. Тогава той ще може да учи всички
еднакво.
Четвърто, той трябва да стане олицетворение надуха на състраданието в най-висша степен, както самия
Буда. Най-вече, той трябва да обгърне със страданиетоси онези, които не знаят достатъчно, за да търсят
просветлението сами. Трябва искрено и без егоизъм даим желае успех и да събуди техния интерес към пътя.
IIМИРЯНИ
1. Вече беше обяснено, че за да стане последователна Буда, човек трябва да вярва в трите съкровища: Буда,Дарма и Санга.
За да стане един мирянин последовател на Буда,тъй трябва да има непоклатима вяра в личността наБуда, трябва да вярва на учението му, Дарма, да сеобучава и да прилага наставленията на учителите напрактика, да цени високо Будистката общност, Санга.
Миряните трябва да спазват Петте предписания:да не убиват, да не крадат, да не се поддават на разврат,да не лъжат, да не сплетничат, да не използват
упойващи средства.
– 200 –

Задълженията на общността

Миряните трябва не само да вярват в трите
съкровища и да спазват петте предписания, нодоколкото могат, те трябва да помагат на другите хорада ги съблюдават, особено на роднините и приятелите
си. Трябва да се опитват да събудят в тяхнепоклатимата вяра в Буда, Дарма и Санга, така че тесъщо да споделят мъдростта на Пробудения.
Миряните не трябва никога да забравят, чепричината, заради която са приели Трите съкровища испазват обетите, е за да имат възможност самите те дадостигнат просветление. Дори живеейки в святизпълнен с желания, те трябва да избягват
привързаностите.
Миряните трябва винаги да помнят, че рано иликъсно те ще бъдат принудени да се разделят сродителите и семействата си и да си отидат от този святна раждане и смърт. Затова те не трябва да сапривързани към нещата от живота, а да посветят ума сина света на просветлението, където всичко енепреходно.
2. Ако миряните искат да събудят в себе си дълбока итрайна вяра в учението на Буда, техният ум трябва даосъществи спокойното и непреходно щастие отпридобиването на истинско знание, с което да осветят
хората около себе си и то отново да се върне при тях.
– 201 –

Задълженията на общността

Вярващият ум е чист и благ, винаги търпелив иусърден в търсенето на истината, никога не спори,никога не причинява страдание на другите, и никога назабравя трите съкровища: Буда, Дарма и Санга.
Спонтанната радост е характерно състояние на ума натези хора и те могат да намерят просветлението въввсеки един миг навсякъде.
Докато чрез вярата си почиват в сърцето на Буда,те са опазени от егоистичния ум и от жаждата запритежание, и поради това не се страхуват от товадругите да ги критикуват или да не приемат
разбиранията им.
Те не се боят от смъртта, тъй като вярват впрераждането в земята на Буда. От момента, в който теповярват в истинността и святостта на учението, темогат да излагат мислите си свободно и без страх.
От момента, в който умовете им се изпълнят съссъстрадание към всички, те няма да правят разлика
между хората, а ще ги приемат като едно цяло. Щомумовете им се освободят от симпатии и антипатии,извършването на добри дела за всеки един ще стане
чисто, безпристрастно и естествено.
Независимо дали животът им е труден или въввъзход, това няма да влияе на тяхната вяра. Ако са– 202 –

Задълженията на общността

състрадателни, ако уважават учението на Буда, акопостоянстват в своята практика, ако се ръководят отмъдростта, ако умът им е непоклатим като планина, тесъс сигурност ще напредват по пътя къмпросветлението.
И дори да се налага да преживеят трудни моментии да живеят сред хора с нечисто съзнание, ако пазят
вярата в Буда, тя винаги ще ги води към по-добри
перспективи.

3. Ето защо човек трябва да желае да чуе учението наБуда.
Ако някой му каже, че трябва да мине през огън зада получи просветлението, той трябва да е готов дамине през огъня.
Да чуеш името на Буда носи такова
удовлетворение, че си струва да минеш през свят,горящ в пламъци.
Ако някой желае да следва учението на Буда, тойне трябва да е егоист или самовлюбен, а да храни
чувство на доброжелателност към всички. Трябва дауважава учителите, да служи на хората и да се отнасякъм всички с еднаква благост.
– 203 –

Задълженията на общността

Последователите на учението обучават умовете сида не бъдат притеснявани от действията на другите. Теполучават учението на Буда и го прилагат на практика,без да завиждат, без да попадат под влияние на другите,и без да обмислят други пътища.
Онези, които не вярват в учението на Буда иматограничен поглед върху нещата и, следователно,неспокоен ум. Но тези, които вярват в учението на Буда,знаят, че съществува дълбока мъдрост и състрадание,обхващащи всичко и с тази вяра техният ум остава
необезпокояван от дребните неща.

4. Тези, които чуят и приемат учението на Буда, знаятче техният живот е преходен, а тялото им е самоизточник на страдания и злини. Затова не се привързваткъм тялото си.
В същото време, те не забравят да се грижат добреза него, не защото желаят да изпитат физически
удоволствия, а защото тялото е временно необходимо зада постигнем мъдростта и да проправим пътя и надругите.
Ако те не се грижат добре за тялото си, не бихаживели дълго и не биха могли да практикуват учениетои да го предадат на другите.
– 204 –

Задълженията на общносттаАко човек иска да прекоси река, той ще е много
внимателен със своя сал. Ако го очаква дълго пътуване,той добре ще се погрижи за коня си. Така и ако човек сестреми да постигне просветление, той трябва добре дасе грижи за тялото си.
Последователите на Буда трябва да носят облекло,не за да украсяват с него тялото си, а единствено за даго предпазват от горещината и студа и за да прикриват
голотата си.
Те трябва да приемат храна, не за да изпитват
удоволствие, а за да поддържат тялото си, за да слушати предават учението.
Те трябва да се стремят към истинското знание незаради показност или от егоистични подбуди, а за дабъдат предпазени от светските страсти и от урагана наневерни учения.
Ето защо човек трябва да цени нещата от живота ида ги използва само с оглед учението и просветлението.
Не трябва да ги притежава, нито да се привързва къмтях егоистично, а да само да ги ползва попредназначение, следвайки и предавайки учението.
Затова неговият ум трябва винаги да еконцентриран върху учението, дори когато той живее
– 205 –

Задълженията на общносттасъс семейството си. Той трябва да се грижи засемейството си с мъдрост и любов, като търси начинида пробуди вярата в учението и у близките си.

5. Миряните от Будистката Санга трябва да изучават
всеки ден следните уроци: как да се отнасят къмродителите си, как да живеят със съпругите и децата си,как да контролират себе си и как да служат на Буда.
За да служат по-добре на родителите си, те трябвада се научат да бъдат добри към всички живи същества.
За да живеят щастливо със съпругите и децата си, тетрябва да се пазят от похот и егоистични мисли.
Докато слушат глъчката от семейния живот, те нетрябва да забравят по-сладката музика на учението идокато намират подслон в дома си, те трябва често датърсят по-безопасния подслон на Дзен-практиката, вкойтомъдрите
хоранамират
убежище
отбезнравствеността и безпокойството.
Когато миряните дават дарение, те трябва да гоправят от сърце, искрено и без съжаление. Дори да сасред тълпата, със своя ум те трябва да са в компаниятана мъдреците. Дори да ги връхлети нещастие, те трябвада запазят съзнанието си спокойно и свободно отпривързаности.
– 206 –

Задълженията на общността

Когато приемат убежище в Буда, те трябва да сестремят към неговата мъдрост.
Когато приемат убежище в Дарма, те трябва да сестремят към нейната истината, която е като огромен
океан.
Когато приемат убежище в Санга, те трябва да сестремят
къмспокойното
приятелство,невъзпрепятствано от егоистични интереси.
Когато носят дрехи, те не трябва да забравят да сиоблекат одеждите на доброто и хуманността.
Когато искат да освободят себе си, те трябва дапожелаят да изхвърлят цялата алчност, гняв иневежество от умовете си.
Когато с мъка вървят по стръмната пътека научението, те трябва да не забравят, че това е пътят къмпросветлението, който ще ги отведе отвъд света назаблудите. Когато нещата им се удават лесно, те трябвада се възползват от това, за да напреднат още повече попътя към пробуждането.
Когато видят мост, те трябва да пожелаят дапостроят мост към учението, за да преведат хората понего.
– 207 –

Задълженията на общността

Когато срещнат тъжен човек, те трябва дасъпреживеят с него горчивината на този непостоянен
свят.
Когато видят алчен човек, те трябва да имат силно
желание да се предпазят от илюзиите в този живот и дапостигнат истинското богатство на просветлението.
Когато видят вкусна храна, те не трябва да сечувстват съблазнени. Когато имат безвкусна храна, тетрябва да си пожелаят свобода от лакомията.
По време на силните жеги през лятото, те трябвада желаят да са далеч от жегите на светските желания ида спечелят свежата хладина на просветлението. Повреме на непоносимия студ през зимата, те трябва дамислят за топлината на великото състрадание на Буда.
Когато рецитират свещените текстове, те трябва дабъдат решени да не ги забравят и да приложат учениетона практика.
Когато мислят за Буда, те трябва да изпитват
дълбокото желание да виждат света с неговите очи.
Когато заспиват вечер, те трябва да желаят техните
тяло, реч и ум да се пречистят и обновят. Когато сесъбудят на сутринта, тяхното първо желание трябва да– 208 –

Задълженията на общността

бъде през целия ден умът им да остане чист, за да могатда разберат истината за света.
6. Онези, които следват учението на Буда, защото
разбират, че всичко се характеризира с не-субстанциалност, не се отнасят леко към нещата, които влизат вживота им, а ги приемат такива каквито са, и после сеопитват да ги превърнат в удобни инструменти по пътякъм просветлението.
Те не трябва да мислят, че този свят е безсмислени объркан, докато светът на просветлението е пълен съссмисъл и спокойствие. По-скоро те трябва дапочувстват просветлението във всички прояви на тозисвят.
Ако човек гледа на този свят с нечисти очи,помрачени от невежество, той ще го вижда изпълнен сгрешки, но ако погледне на него с чиста мъдрост, тойще го види като свят на просветлението, какъвто той е.
Фактически, има само един свят, а не два свята –единия безсмислен, а другия изпълнен със смисъл, или– единия добър, а другия лош. Хората мислят, че имадва свята, единствено по силата на тяхната
разграничаваща способност.
Ако успеят да се избавят от това разграничаване ида запазят ума си чист и мъдър, тогава те биха видели
само един свят, в който всичко е изпълнено със смисъл.
– 209 –

Задълженията на общността

7. Онези,коитовярват
вБуда,изпитват
универсалната чистота на единството на нещата, иосъзнавайки това, чувстват състрадание към всичко исмирено служат на всички.
Ето защо те трябва да изчистят съзнанието си отцялата гордост и да подхранват скромност, учтивост ижелание за служене. Техният ум трябва да бъде катоблагодатна почва, която дава живот на всичко безпристрастие, която се грижи без да се оплаква, която
изчаква търпеливо, която намира най-висша наслада вслуженето на всички нещастни хора, като засажда вумовете им семената на учението на Буда.

По този начин умът, който изпитва състраданиекъм нещастните, иска да утеши всички хора, почита
всички хора, гледа на всички като на близки приятели иги уважава като родители.
Ето защо, дори хиляди хора да имат отрицателни
чувства и да таят лоши мисли към Будистите-миряни,те не могат да им причинят зло, защото това зло е катокапка отрова във водите на големия океан.

8. Мирянинът ще се наслаждава на щастието си чрезнавиците си да съзерцава, да размишлява и изразява
– 210 –

Задълженията на общността

благодарност. Той постепенно ще осъзнае, че неговата
вяра е самото състрадание на Буда и че тя му е билаподарена от Буда.
В калта на светските желания обикновено невиреят семената на вярата, но поради състраданието наБуда, те могат да покълнат дори и там, за да пречистятума и го облагородят с вяра.

Както вече казахме, дървото Чандана не може давирее в гора от дървета Еранда. По подобен начин,семената на вярата в Буда не могат да пораснат всърцето на заблудата.
Но всъщност, цветето на радостта цъфти там, такаче ние можем да заключим, че докато неговите цветовеса в сърцето на заблудата, техните корени са другаде, аименно – в сърцето на Буда.

Ако мирянинът се поддаде на егоцентризъм, тойще стане ревнив, завистлив, ненавиждащ и нараняващ,защото умът му ще бъде омърсен от алчност, гняв иневежество. Но ако се върне към Буда, той ще служи наБуда дори по-добре отколкото преди.

– 211 –

Задълженията на общността

IIIПРАКТИЧЕСКО РЪКОВОДСТВОЗА ПРАВИЛЕН НАЧИН НА ЖИВОТ
1. Погрешно е да се мисли, че нещастията идват отизток или от запад. Те произлизат от човешкия ум. Етозащо е глупаво да се пазиш от нещастията на външния
свят и да оставиш вътрешния си свят без контрол.
Има един обичай от древни времена, който
обикновените хора още следват. Когато станат сутрин,те първо си измиват лицето и изплакват устата, следтова се покланят в шест посоки – на изток, запад, юг,север, нагоре и надолу – пожелавайки си никое
нещастие да не дойде при тях от никоя от тези посоки ида имат спокоен ден.
Но в учението на Буда е различно. Буда ни учи, четрябва да изразяваме уважението си в шестте посоки наистината и тогава поведението ни става мъдро идобродетелно и това ни предпазва от всички нещастия.
За да охраняват вратите на тези шест посоки
хората трябва да премахнат замърсяването от “четирите
деяния”, да обуздаят “четирите порочни състояния наума” и да запушат “шестте отвора” които причиняват
загуба на дом и имущество.
“Четирите
деяния”саубийство,кражба,прелюбодейство и лъжа. “Четирите порочни състоянияна ума” са алчност, гняв, невежество и страх. “Шестте
отвора”, които причиняват загуба на благосъстоянието
са: употребяването на упойващи напитки и– 212 –

Задълженията на общността

безразсъдното поведение под тяхно въздействие;оставането до късно през нощта и следването налекомислено поведение; отдаването на музикални итеатрални забавления; залагането; сближаването с лошакомпания; пренебрегването на задълженията.
Следпремахването
начетирите
деяния,избягването на четирите порочни състояния на ума изапълването
нашестте
отвора
назагубата,последователите на Буда правят поклон към шестте
посоки на истината.
Кои са тези шест посоки на истината? Те са изток
– пътят на родителите и детето, юг – пътят на учителя иученика, запад – пътят на съпруга и съпругата, север –пътят на приятелите, надолу – пътят на господаря иподчинения, и нагоре – пътят на служене към онези,които поддържат учението.
Пътят на родителите и детето е на изток. За да ехармонично семейството, детето трябва да изпълни
петте си задължения: трябва да се грижи за родителите
си, да работи за доброто име на семейството, дапродължи рода, да пази семейното имущество и даподдържа жива паметта на предците.
В замяна родителите също трябва да изпълни
петте си задължения: те трябва да избягват
извършването на лоши дела, да подкрепят добрите дела,да помагат на децата да усвоят знания и умения, да– 213 –

Задълженията на общността

внимават за кого ще се оженят, да се грижат засемейното имущество. Ако тези пет препоръки бъдат
следвани, то пътя на родителите и детето в източна
посока ще бъде спокоен и без препятствия.
Относно пътя на учителя и ученика в южна посока,ученикът трябва да се изправя, когато учителят сеприближава; трябва внимателно да се грижи за нуждитена учителя си; трябва да го слуша задълбочено, да непренебрегва задълженията си към него като му поднася
дарове и да се вслушва в поученията му с уважение.
В замяна, учителят трябва да напътства ученика вправилно поведение; да го учи как да преминава презвсяко изпитание, през което самият той вече епреминал; да внимава ученикът да не забравя каквото еусвоил; да подготви пътя на ученика за създаване надобро име, така че ученикът да има полза и да получава
уважение навсякъде, където отиде. По този начин пътятна учителя и ученика в южна посока ще бъде спокоен ибез препятствия.
Що се отнася до пътя на съпруга и съпругата взападна посока: съпругът трябва да се отнася къмсъпругата си с уважение, учтивост и вярност; да ѝповерява вземането на решения; да ѝ прави подаръци.
Съпругата трябва да изпълнява добре задълженията сив домакинството; да се грижи за нуждите на членоветена семейството; да бъде вярна на съпруга си; да пазисемейното имущество; да се грижи семейните дела да– 214 –

Задълженията на общността

вървят гладко. По този начин пътят на съпругата исъпруга в западна посока ще бъде спокоен и безпрепятствия.
Относно пътя на приятелите в северна посока,човек трябва да им осигури това, което им липсва; даговори с тях любезно; да работи в тяхна полза; винагида бъде тактичен и честен към тях.
Всеки трябва да положи усилия, за да предпази
приятелите си от тръгване по лош път; да пазиимуществото им, в случай, че тръгнат по грешен път;да ги изслушва, когато имат проблеми; да им подава
ръка в трудни моменти; да подкрепя семействата им,когато е необходимо. По този начин пътят наприятелите в северна посока ще бъде спокоен и безпрепятствия.
Що се отнася до пътя на господаря и подчинения впосока надолу, всеки господар трябва да спазва
следните пет правила в отношенията си със своите
подчинени: да позволява подчинените му да работят
съобразно техните способности; да им осигурява добра
храна и достатъчно голямо възнаграждение; да сегрижи за тях с внимание, когато са болни; да споделя стях вкусната храна и да им дава почивка в подходящо
време.
В отплата, подчиненият трябва да служи на своягосподаря съгласно следните пет правила: той трябвада става всяка сутрин преди господаря си; да си лягаслед него; да бъде честен към него; да бъде– 215 –

Задълженията на общността

професионалист в работата си и да не опозорява
доброто име на господаря си. По този начин пътят нагосподаря и подчинения в посока надолу ще бъдеспокоен и без препятствия.
Относно пътя на служенето към онези, които
разпространяват учението в посока нагоре, всеки
трябва да се отнася към тях с най-голямо уважение отцялото си сърце и да говори почтително за тях. Всеки
трябва да приветства учтиво такива учители, да слушаи следва техните поучения, и да прави дарения в тяхна
полза.
От своя страна онзи, който разпространява
учението, трябва да отхвърля злото; да насърчава
доброто поведение; да бъде състрадателен и с добро
сърце; да преподава нравственост; да се старае
слушателите да разбират учението напълно и да помагана хората да постигнат вътрешен мир. Така пътят наслуженето към онези, които поддържат учението, щебъде спокоен и без препятствия.
Човекът, който се покланя в шестте посоки нетрябва да го прави, за да избяга от светските нещастия,а за да предпази от зло собственото си съзнание.
2. Човек трябва да разпознава онези, с които може дасе сдружава и онези, с които не трябва.
Онези, с които не трябва да се сдружава саалчните и хитри хора, ласкателите и прахосниците.
Онези, с които човек може да се сдружи са– 216 –

Задълженията на общността

услужливите хора, които имат желание да споделят
щастието му, както и нещастието му, които дават добри
съвети и имат състрадателно сърце.
Истинският приятел, онзи с когото човек може безопасения да дружи, винаги ще се придържа стриктнокъм правия път, ще изпитва загриженост заблагополучието на приятеля си, ще го подкрепя принещастие, ще му подава ръка, когато се нуждае отпомощ, ще пази тайните му и винаги ще му дава добри
съвети.
Много е трудно да намериш такъв приятел изатова всеки трябва упорито да се старае да бъде такъв
приятел. Както слънцето сгрява плодородната земя,така и добрият приятел облагородява обкръжението сис добрите си дела.
3. Не е възможно синът да се отплати на родителитеси за тяхната благост и добрина, дори ако носи баща сина дясното, а майка си на лявото си рамо цели стогодини.
И дори да ги къпе в най-сладко ухаещите масласто години, да им служи като идеален син, да гивъзкачи на трон, да им даде целия лукс на този свят, всепак няма да е способен да им се отплати подобаващо завсичко, което им дължи.
Но ако поведе родителите си към учението на Буда,ако им го разясни и ги убеди да изоставят грешната
– 217 –

Задълженията на общността

посока и да поемат по неговия път, водейки ги спримера си да оставят алчността и да се наслаждаватна практикуването на щедрост, тогава той ще им сеотплати повече от необходимото.
4. Семейството е мястото, където умовете на хората
контактуват един с друг. Ако умовете им са изпълнени собич, домът ще е красив като цветна градина. Но ако неса в хармония, домът ще е в безпорядък.
Ако в едно семейство има неразбирателство, никойот семейството не трябва да обвинява другите, а трябвада промени себе си и да следва правилния път.
5. Имало някога човек с дълбока вяра, който билзагубил баща си, докато бил още млад. Той заживял смайка си, а след време си взел и жена.
Отначало всички те живели щастливо, но сеслучило така, че заради малко неразбирателство
снахата и свекървата започнали да се мразят. Тазиомраза растяла, докато един ден майката оставила
младата двойка и си отишла.
След като тя си тръгнала, на младото семейство серодил син. До свекървата стигнал слух, че младата
майка била казала: “Моята свекърва винаги медразнеше и докато живееше с нас, нищо хубаво не сеслучи. Това щастие ни се случи веднага щом тя семахна от дома ни.”– 218 –

Задълженията на общността

Този слух разгневил свекървата и тя възкликнала:“Ако майката на съпруга бъде прогонена от къщи и вдома се случи нещо хубаво, да се смята, че нейното
напускане е предизвикало доброто, е несправедливо.”Тя извикала: “Няма вече справедливост на тозисвят. Трябва да погребем справедливостта”. И отишла
като обезумяла на гробищата да извърши погребална
церемония.
Чувайки за това, бог Индра се явил на жената и сеопитал да я вразуми, но напразно.
Накрая той казал: „Щом са били несправедливи стеб, аз ще изгоря с моя огън младата майка и детето.
Това ще те удовлетвори ли?“При тези думи свекървата осъзнала грешката си исъжалила за своя гняв. Помолила бог Индра да запази
живота на детето и неговата майка. В същото време,младата двойка осъзнали своята несправедливост къмвъзрастната жена и отишли на гробищата да я търсят.
Бог Индра ги помирил, след което те заживели заедно
като едно щастливо семейство.
Справедливостта никога не е загубена завинаги,освен ако някой сам не я погребе. Понякога изглежда,че Справедливостта е изчезнала, но тя никога неизчезва. Когато изглежда, че я няма, то е защото някойя е загубил в себе си.
Противоречията

вмисленето

– 219 –

често

носят

Задълженията на общността

нещастие. Незначителните несъгласия често сапоследвани от големи неприятности. Семейният живот
трябва да се пази най-вече от това.
6. Най-много грижи в семейния живот изисква
въпросът как да се посрещат ежедневните разходи.
Всеки член на семейството трябва усилено да работи
като усърдна мравка или работлива пчела. Никой нетрябва да се осланя на трудолюбието на останалите,или да очаква тяхната снизходителна помощ.
От друга страна, човек не трябва да си мисли, чевсичко, което спечели, е само за него. Част отизработеното той трябва да сподели с другите, част дазапази за черни дни, част да остави настрана зануждите на обществото и част да даде за нуждите нарелигиозните учители.
Всеки от нас трябва да помни, че нищо на тозисвят не можем със сигурност да наречем “мое“. Това,което човек получава, е резултат от поредица причинии условия и може да бъде задържано само временно.
Ето защо не трябва да бъде използвано за егоистични
цели.
7. Когато Сямавати, съпругата на цар Удаяна
предложила на Ананда петстотин одежди, той ги приелс голямо задоволство.
Чувайки за това, царят заподозрял Ананда внечестност. Той отишъл при него и го попитал какво
– 220 –

Задълженията на общността

смята да прави с дрехите.
Ананда отговорил: “О, господарю, много отбратята монаси се обличат в дрипи. Смятам да раздам
дрехите на тях.
“А какво ще направите със старите дрехи?”“От тях ще направим покривки за леглата.”“А какво ще направите със старите покривки залегла?”“Ще направим калъфи за възглавниците.”“Какво ще направите със старите калъфи завъзглавници?”“От тях ще направим постелки за пода.”“А какво ще направите със старите постелки за
пода?”“Ще ги направим на бърсалки за крака.”“Какво ще направите със старите бърсалки закрака?”“Ще ги използваме за миене на пода.”“А какво ще правите със старите парцали за миенена пода?”“Ваше Величество, ще ги накъсаме на парченца,ще ги смесим с кал и ще измажем стените на къщите.”Всяка поверена ни вещ трябва да използваме
грижливо и по практичен начин, защото тя не е „наша“,а ни е поверена временно.
8. Връзката между съпруга и съпругата не сеопределя единствено от техния интерес. Тя има– 221 –

Задълженията на общността

по-дълбоко значение от обикновеното съжителство надве физически тела в един дом. Съпругът и съпругата
трябва да се възползват от близостта на своята връзка,за да си помагат един на друг в обучението си в святото
учение.
Веднъж една двойка стари хора, една “идеална
двойка”, както ги наричали, отишли при Буда и муказали: “Блажени, ожениха ни едва познали детството ив съвместния си живот не сме имали дори единединствен облачен ден. Моля те, кажи ни дали щеможем да сме пак заедно в следващия живот?”Буда им дал следния мъдър отговор: “Ако двамата
имате съвършено еднаква вяра, ако двамата приемате
учението по абсолютно един и същи начин, акопроявявате милосърдие по един и същи начин и акопритежавате еднаква мъдрост, тогава ще се привлечетеи ще бъдете заедно и в следващия живот.”9. Няма разлика между двата пола по отношение
постигането на просветление. Както мъжът, така ижената, ако са решителни в търсенето напросветление, ще постигнат знанието на Истинския
път.
Малика, дъщерята на цар Прасенаджит и съпругана цар Айодя постигнала просветление. Тя хранела
силна вяра в учението на Благословения и дала в негово
– 222 –

Задълженията на общността

присъствие следните десет обета:“О, Господарю, докато постигна просветление,няма да наруша свещените предписания; няма да съмнадменна с хора, заради това, че са по-възрастни отмен; на никого няма да се гневя.”“Няма да ревнувам другите или да им завиждам запритежанията им. Няма да съм егоистка нито в мислите,нито в действията си. Няма да пазя за себе си нещата,които получавам в дар, а ще се опитам с тях да направя
щастливи бедните хора.”“Ще приемам всички хора учтиво, ще им давам
това, от което се нуждаят и ще говоря мило с тях. Ще сесъобразявам с тяхното материално положение, не смоята изгода, и ще се опитам да ги облагодетелствам
еднакво, без разлика.”“Ако видя хора самотни, затворени или страдащиот болести и беди, ще се опитам да ги освободя и да гинаправя щастливи, като им разясня смисъла назаконите.”“Ако видя хора да хващат животни и да се отнасят
жестоко с тях, аз ще ги накажа, ако това ще ги поправи,или ще ги уча на добро отношение, ако подлежат наобучение. След това ще се опитам да поправя сторенотоот тях зло и да изправя грешките им по най-добрия
начин, на който съм способна.”“Няма да забравям да се вслушвам в правилното
учение, защото знам, че когато някой го пренебрегва,той бързо загубва истината,странства в– 223 –

Задълженията на общността

неблагоприятните сфери на съществуване и няма дадостигне брега на просветлението.”След това тя пожелала да направи следните тринеща за спасението на нещастните хора: “Първо, ще сепостарая да направя всеки спокоен. Вярвам, че какъвтои живот да получа отсега нататък, това желание щебъде коренът на добротата, от който ще израсне
мъдростта на която ни учи Блажения.”“Второ, след като постигна мъдростта на доброто
учение, неуморно ще уча всички хора.”“Трето, ще пазя истинското учение дори с ценатана моето собствено тяло, живот или имущество.”Истинското значение на семейния живот е въввъзможността, която той дава, за взаимно окуражаванеи помощ по пътя към просветлението. Ако една женаима същото съзнание за търсене на просветление, дадесъщите обети и направи същите пожелания, може дастане толкова велика последователка на Буда, каквато
била Малика.

– 224 –

ГЛАВА ВТОРА

ИЗГРАЖДАНЕ ЗЕМЯТА НА БУДАIХАРМОНИЯТА В ОБЩНОСТТА
1. Нека си представим една запустяла страна, тънещав пълен мрак, с много живи същества блъскащи сеневиждащи в мрака.
Естествено, те ще са изплашени. И тъй като седвижат в тъмнина и не се познават един друг, тезисъщества ще са често самотни и нещастни. Това енаистина тъжна картина.
Нека си представим, че внезапно еднаизключителна личност запали факел в тъмнината ивсичко наоколо стане светло и ясно.

Тогава живите същества ще почувстват голямо
облекчение, защото ще могат да се видят и опознаят и срадост да споделят присъствието си.

Запустялата страна е света на човешките същества,който тъне в тъмнината на невежеството. Тези, които непритежават светлината на мъдростта, странстват
– 225 –

Изграждане Земята на Будасамотни и уплашени. Те се раждат и умират сами, незнаят как да се сближат с околните в хармонично
единство и губят надежда, че някога ще познаят
щастието.
Под изключителната личност, която с мъдрост исъстрадание запалва факела на знанието, трябва дапознаем Буда, приел човешко тяло.
В светлината хората се виждат и опознават единдруг и с радост поставят началото на братски
хармонични взаимоотношения.
Хиляди хора могат да живеят в една общност, ноняма да постигнат истинско братство, докато не сеопознаят и не изпитат симпатия един към друг.
Хармоничната общност притежава вяра в силитеси и мъдрост да решава проблемите си. В такова
общество хората си имат доверие и така постигат
социално благоденствие.
Хармоничният живот
общност и организация.

еприсъщ

надобрата

2. Има три вида общества. Първият вид са тези,организирани на основата на властта, богатството илиавторитета на велик лидер.
– 226 –

Изграждане Земята на БудаВторият вид са тези, организирани на основата напостигнато съгласие между членовете им. Тепродължават да съществуват, докато членовете им садоволни и заинтересувани от такова съжителство.
Третият вид са тези, организирани на основата надобро духовно учение, което изпълнява функцията нацентър и хармонизиращ принцип на социалния живот.
Разбира се, истински здравото общество е оттретия вид. Общите възгледи, които членовете мусподелят, ще изградят единния дух и добродетелите нахората. В такова общество ще преобладават хармонията,удовлетворението и щастието.
Просветлението е като огромния океан, който
събира водите на реките и малките потоци, родени отдъжда.
Дъждът на святото учение пада над всички хора,без да се интересува от техния ранг и материално
положение. Тези, които го приемат, се събират в малки
групи, след това – в организации, после – в общества.
Накрая се обединяват във великия океан напросветлението.
Тези хора се смесват като млякото и водата и сеорганизират в хармонично братство, Санга.
– 227 –

Изграждане Земята на БудаТака, истинското учение е основно изискване заизграждането на съвършена организация и, както бешеспоменато, това дава възможност на хората да сеопознаят един друг, да се приспособят един към друг ида изгладят неравностите в мисленето си.
Организацията, формирана въз основа
съвършеното учение на Буда, се нарича Санга.

наХората в нея трябва да познават и практикуват
учението. Много хора могат да практикуват Будизма, ноистински членове на общността са тези, които искрено
вярват в Буда, в неговото учение и в будистката
общност.
3. Будистката Санга трябва да има два вида членове:тези, които учат другите и онези, които поддържат
учителите, като им осигуряват необходимите неща засъществуване - дрехи и храна. Така общността ще ежива, за да разпространява и увековечава Будизма.
За да бъде общността завършена, трябва дасъществуват съвършено хармонични отношения между
хората в нея, изразяващи се в това учителите дапредават автентично знание на членовете, а членоветеда почитат учителите си.
– 228 –

Изграждане Земята на БудаЧленовете на Будистката Санга трябва да сеобединяват заедно с привързаност и симпатия, да сащастливи, че живеят заедно като приятели и да сечувстват като едно цяло.
4. Има шест неща, които ще помогнат за хармониятав Санга. Те са: първо, искрена реч; второ, искрени идобронамерени действия; трето, искрено отношение насъчувствие; четвърто, еднакво разпределяне на общата
собственост; пето, спазване на справедливи правила наобщуване; шесто, поддържане на правилни възгледи отвсички членове на общността.
Измежду тези неща шестото – поддържане направилни възгледи от всички членове на общността –формира ядрото, около което се обединяват другите
пет.
За да съществува успешно общността, трябва дабъдат следвани две групи по седем правила. Първата
група правила са:1) членовете трябва да се събират често заедно ида слушат и дискутират учението;2) те трябва да общуват искрено и да се уважават
взаимно;3) те трябва да почитат учението, да съблюдават
правилата и да не ги променят;– 229 –

Изграждане Земята на Буда4) по-възрастните и по-младите членове трябва дасе приемат като равни и да се учат едни от други;5) поведението им трябва да бъде искрено ипочтително;6) те трябва да пречистват ума си в тихоспокойствие, което трябва да предложат и на другите,преди да го постигнат самите те.
7) те трябва да обичат всички хора, да се отнасят
сърдечно с посетителите, с благост да утешават
болните. Санга, която следва тези правила, никога нямада западне.
Втората
групаправила
сеотнася
доиндивидуалното поведение. Всеки трябва: 1) даподдържа ума си чист от желанието да притежава
много вещи; 2) да поддържа интегритета на групата ида отстрани егоизма; 3) да бъде търпелив и да не спори;4) да предпочита мълчанието пред говоренето напразни приказки; 5) да се подчинява на правилата наобщността и да не се опитва да се налага; 6) да бъдепостоянен във възгледите си и да не следва други
учения; 7) да бъде пестелив и скромен в ежедневния сиживот.
Ако членовете следват тези правила, тяхната Сангаще бъде трайна и няма да западне.
5.

Както споменахме по-горе, общността трябва да– 230 –

Изграждане Земята на Будаподдържа хармония в самата си сърцевина. Ако нямахармония, тя не би могла да бъде наречена Будистка
Санга. Всеки от членовете трябва да внимава да несъздава поводи за неразбирателство. Ако такова
възникне, то трябва да бъде отстранено колкото евъзможно по-бързо, защото неразбирателството щеразруши организацията.
Кървавото петно не може да бъде отстранено соще кръв; злобата не може да бъде отстранена съсзлоба. Злобата може да бъде отстранена само катозабравим за нея.
6. Живял някога един цар на име Каламити, чието
царство било завладяно от войнолюбивия съсед
Брамадата. Царят с царицата и принцът се укривали
известно време, но накрая били заловени. За щастие
принцът успял да избяга.
Принцът се опитал да намери начин да спаси бащаси, но усилията му били напразни. В деня на царската
екзекуция той се отправил преоблечен към лобното
място на баща си. Единственото, което можел данаправи, било да наблюдава унизен обезглавяването назлочестия си баща.
Бащата забелязал сина си сред тълпата и казал
тихо, сякаш на себе си: “Не бъди злопаметен, недействай прибързано. Злобата може да бъде смирена
само като забравим за нея.”– 231 –

Изграждане Земята на БудаДълго време след смъртта на баща си принцът
търсил начини за отмъщение. Накрая бил нает вдворцовата свита на цар Брамадата и успял да спечели
благосклонността на царя.
Един ден, когато царят излязъл на лов, принцът
потърсил
удобна
възможност
даосъществи
отмъщението си. Той успял да заведе господаря си наусамотено място. Царят толкова силно вярвал напринца, че заспал уморен, като сложил главата си вскута му.
Принцът извадил камата си и я сложил на гърлотона цар Брамадата, но се поколебал. Последните думи набаща му проблеснали в ума му и въпреки, че ималжеланието, той не успял да убие царя. В този момент
царят се събудил и казал на принца, че сънувал странен
сън, в който синът на цар Каламити се опитвал да гоубие.
Размахвайки камата принцът сграбчил царя и муразкрил, че е наистина синът на цар Каламити. Заявил,че най-после е дошло времето да отмъсти за своя баща.
Но не могъл да го стори, а внезапно отпуснал камата ипаднал безсилен на колене.
Когато царят чул разказа на принца и последните
думи на баща му, бил много развълнуван и дълбоко
съжалил за стореното. След това възстановил бившето
– 232 –

Изграждане Земята на Будацарство на принца и двамата владетели живели вприятелство дълги години.
Предсмъртните думи на цар Каламити: “Не бъдизлопаметен” били съвет към сина му да не подхранва
ненавист в ума си. Думите “Не действай прибързано”са искали да кажат, че не трябва да прекъсва
приятелство без внимателно да прецени действията си.
Злобата не може да намери удовлетворение чрезпроява на злоба. Тя може да бъде отстранена
единствено като забравим за нея.
В Будистката общност, която се основава нахармонията на правилното учение, всеки член трябва
винаги високо да цени духа на хармонията в нея.
Не само членовете на общността, но и хората
въобще би трябвало да ценят високо и да прилагат напрактика този дух на хармонично съжителство вежедневния си живот.

IIЗЕМЯТА НА БУДА1. Както беше обяснено, ако общността не забрави
дълга си да разпространява Будизма и да живее вхармония, тя постепенно ще се разраства и споделянотоот нея учение ще намери широко разпространение.
Така все повече и повече хора ще търсят
просветление, а злата армия на алчността, гнева и– 233 –

Изграждане Земята на Будаглупостта, предвождана от демона на невежеството ипохотта, ще губи позиции, докато мъдростта,светлината, вярата в доброто и радостта ще побеждават.
Страната на демоните е пълна с алчност, тъмнина,противоборства, сражения, кланета и кръвопролития.
Проявява се в ревност, предразсъдъци, омраза, лъжа,лицемерие, подмазване, потайност и злоупотреби.
Сега си представите, че светлината на мъдростта
засияе над тази страна и дъждът на състраданието яороси, че вярата пусне корени в нея и цветовете нарадостта разнесат сладкия си аромат. Тогава тазидемонска страна ще се превърне в Чистата земя наБуда.
И точно както мекият бриз и няколкото цъфнали
цветчета на клона предвещават идващата пролет, такакогато някой постигне просветление, тревата, дърветата,планините, реките и всичко останало започват дапулсират с нов живот.
Ако умът на човека е чист, обкръжението му същоще бъде чисто.

2. В страната, основана на истинско учение, всеки
обитател има чист и спокоен ум. Състраданието на Буданеуморно дарява всички със знание, а мъдростта мупрогонва замърсеността от човешките мисли.
– 234 –

Изграждане Земята на БудаЧистият ум е дълбок. Той е в състояние да разбере
Благородния път, обича да дава, да спазва моралните
предписания. Той е постоянен, усърден, спокоен, мъдъри състрадателен ум, който води хората къмпросветление, като прилага подходящи за тях начини наобучение. Така ще бъде построена Земята на Буда.
Домът на семейството е станал дом, в който
присъства и Буда. Страна, завладяна от социални
смутове, може по същия начин да бъде трансформиранав братство на близки по кръв и дух хора.

Омърсеният с кръв златен палат не може да бъдедом на Буда. Малката колиба, през процепите на чийто
покрив наднича луната, може да се превърне в дворецна Буда, ако принадлежи на човек с чист ум.

Когато Земята на Буда е основана на чистия ум наедна единствена личност, този единствен чист умувлича други хора с подобен начин на мислене в Санга.
Доверието към Буда се разпространява от индивида къмсемейството, от семейството – към населеното място,към големия град, към страната и накрая – към целия
свят.
Земята на Буда може да бъде съградена, ако– 235 –

Изграждане Земята на БудаБлагородното му учение, Дарма, се разпространява сдълбоко разбиране и вяра.

3. Погледнат от определен ъгъл, светът с царящите внего алчност, несправедливост и кръвопролития,изглежда като владение на зли демони. Но когато
хората повярват в просветлението на Буда, кръвта ще сепревърне в мляко, а алчността – в състрадание. Тогава
дяволската страна ще стане Чистата земя на Буда.
Да изпразниш океана, изгребвайки водата му смалка лъжица, изглежда непосилна задача. Норешимостта да го направиш, дори ако това трае много
животи, ще те възнагради с просветление.
Буда те чака на отсрещния бряг, където е светът напросветлението. Нито алчност, нито гняв, нитоневежество, нито страдание и агония има там, аединствено светлината на мъдростта и топлият дъжд насъстраданието.
Това е земя на спокойствие, убежище за тези,които са страдали в скръб и агония, почивка за тези,които са разпространявали Дарма.
В тази Чиста земя има безгранична светлина ивечен живот. Който достигне до нея, никога повече не– 236 –

Изграждане Земята на Будаще се върне в света на заблудата.
Наистина, Чистата земя, където благоуханието нацветята на Мъдростта изпълва въздуха, а птичките
възпяват Истинското учение, е крайното убежище нацялото човечество.
4. Въпреки, че Чистата земя е царство на мир, тя не емясто за безделие. Моравите от ароматни цветя не са,за да се отдават обитателите ѝ на леност. Те са заосвежаване и придобиване на нова енергия, с която дапродължат мисията на просветлението.
Мисията на Буда е вечна. Тя няма да има край,докато съществуват хора, чийто егоистичен и замърсенум създава света на илюзии и страдание.
Децата на Буда, които са приети в Чистата земя,благодарение на огромната сила на Буда Амида, могатпо тяхно желание да се върнат на земята, от която садошли и към която все още се чувстват привързани.
Сред хората те ще дадат своя принос към мисията наБуда.
Както светлината на една малка свещ може да сепредаде на редица свещи, които се палят една от друга,така състраданието на Буда ще се предава безкрай отедно съзнание на друго.
Децата на Буда, които осъзнават неговия дух на– 237 –

Изграждане Земята на Будасъстрадание,приемат
катосвояидеята
запросветлението на всички, и я предават от поколение напоколение, за да прославят Земята на Буда за вечни
времена.
IIIУДОСТОЕНИТЕ СЪС СЛАВАВ ЗЕМЯТА НА БУДА1. Сямавати, първата съпруга на цар Удаяна, биладълбоко предана на Буда.
Тя живеела в най-вътрешната част на двореца и неизлизала навън. Проповедите на Буда посещавала
нейната прислужница Утара, която имала превъзходна
памет и предавала на господарката си думите наБлажения.
Така царицата напредвала по пътя, като развивала
мъдростта и вярата си.
Втората жена на царя ревнувала от царица
Сямавати и пожелала смъртта ѝ. Тя я клеветила предцаря в невярност така упорито, че накрая той повярвална клеветите и решил да убие първата си съпруга.
Той повикал царица Сямавати, но като я видял дастои пред него така спокойно и достойно, сърце не мудало да я убие. Като поел отново контрол над ума си,– 238 –

Изграждане Земята на Будатой ѝ се извинил за своето недоверие.
Ревността на втората жена нараснала неимовернои тя изпратила един подкупен човек да подпали
покоите на царица Сямавати, докато царят отсъствал.
Царицата останала спокойна сред пламъците иподкрепяла придворните си. После без страх, както себила научила от Блажения, тихо издъхнала. Утара
издъхнала в пламъците заедно с нея.
Сред многото жени, последователки на Буда, тезидве са почитани най-много: царица Сямавати – заради
своята мъдрост и състрадание, Утара – за способносттаѝ да бъде добър слушател.

2. Принц Маханама от клана Шакя, братовчед наБуда Шакямуни, хранел искрена вяра в учението наБуда и бил един от най-верните му последователи.
По това време войнолюбивият цар Вирудака отКошала завладял земите на клана Шакя. Принц
Маханама помолил завоевателя да пощади живота нахората му, но цар Вирудака не искал да го чуе. Тогаватой предложил на царя да освободи толкова хора,колкото могат да излязат от крепостта, докато тойостане под вода в близкото езеро.
– 239 –

Изграждане Земята на БудаЦарят склонил, мислейки че времето, през което
принцът ще издържи под водата, ще бъде твърде
кратко.
Веднага щом принц Маханама се потопил везерото, портите на крепостта били отворени и хоратасе втурнали към свободата си. А принцът привързал
косите си към подводните корени на една върба иникога повече не изплувал, жертвайки живота си заживота на хората от своя клан.
3. Утпалаварна била известна ученичка на Буда,чиято мъдрост сравнявали с тази на Мудгаляяна, единот най-великите подвижници на Блажения. Тяпредвождала монахините от Сангата на Буда и никогане се уморявала да ги обучава.
По онова време живял Девадата, един порочен ижесток човек, който размътил ума на цар Аджаташатруи го насъскал срещу учението на Буда. По-късно царАджаташатру се разкаял, скъсал приятелството си сДевадата и станал смирен ученик на Буда.
Тъкмо когато Девадата бил изхвърлен от замъкапри поредния си опит да се срещне с цар Аджаташатру,той срещнал Утпалаварна да излиза от замъка следсреща с царя. Това много го разгневило, той я блъсналпо стълбите и сериозно я наранил.
Въпреки голямата болка, която изпитвала, тя се– 240 –

Изграждане Земята на Будадобрала до своята обител. Когато сестрите се опиталида я утешат, тя им казала: “Сестри, човешкият живот енепредсказуем; всичко е преходно и без субстанция.
Само светът на просветлението е спокоен и тих.
Продължавайте да практикувате.” След което спокойно
издъхнала.
4. Ангулималя, един ужасен бандит, който билпогубил много хора, бил спасен от Блажения и станал
негов последовател.
Един ден той отишъл в града да проси и претърпял
много несгоди и страдания заради предишните си злидела.
Хората го нападнали и били жестоко. Целият
изранен, той се върнал при Блажения, паднал в кракатаму и му благодарил, че бил приет в неговата Санга, зада изкупи чрез страданията си предишните си зли дела.
Той казал: “Блажени, името, дадено ми от моите
родители,бешеНенараняващият.
Нопоради
невежеството си аз отнех много скъпоценни човешки
животи. От всеки убит вземах по един пръст. Затова бяхнаречен Ангулималя, събирачът на пръсти.”“По-късно, в своето състрадание ти ме научи намъдрост и аз се посветих на трите съкровища: Буда,– 241 –

Изграждане Земята на БудаДарма и Санга. Когато човек обяздва кон, трябва даизползва камшик или въже. Но ти, Блажени, пречистиума ми, без да използваш камшик, въже или остен.”“Днес, Блажени, аз получих това, което съмзаслужил. Не искам да живея и не искам повече даумирам. Ще изчакам да съзрее моето просветление.”5. Мудгаляяна
иШарипутра
билидвамата
най-велики ученици на Буда. Когато учителите от други
религии видели, че чистата вода на Будисткото учение,проповядвано от Мудгаляяна, се разпространява средхората и те жадно пият от него, учителите завидели исе постарали всякак да попречат на проповедите му.
Но никое от препятствията, които поставяли напътя на Мудгаляяна, не могло да предотврати или спреширокото
разпространение
научението.
Последователите на другите религии решили да убият
Мудгаляяна.
Два пъти той избягвал смъртта, но третия път билобграден от много врагове и паднал под ударите им.
Поддържан от просветлението, той спокойно
понесъл ударите им и въпреки, че плътта му биларазкъсана, а костите му – строшени, той се оттеглил отживота в пълно спокойствие.
– 242 –

АНГУТАРА НИКАЯ
(книга на градираните сентенции)Монаси, има една личност, която се е появила в света задобруването на много хора, за щастието на много хора; единчовек, който се е родил от състрадание към света, за благото,щастието и благополучието на небесните обитатели ичовечеството. Коя е тази личност? Това е Татагата, единАрхат, Напълно просветленият. Това, монаси, е тази личност.
Монаси, появяването на такава личност трудно се случва всвета. На каква личност? На Татагата, един Архат, Напълно
просветленият. Той е тази личност.
Монаси, трудно е да срещнеш в света тази изключителна
личност. Коя личност? Татагата, един Архат, Напълно
просветленият. Той е тази личност.
Монаси, за смъртта на една личност трябва да скърбят
всички. На коя личност? На Татагата, един Архат, Напълно
просветленият. Той е тази личност.
Монаси, има една личност, родена в света, която енесравнима и неповторима. Коя е тази личност? Това еТатагата, един Архат, Напълно просветленият. Той е тазиличност.
Монаси, появяването на такава личност в света епоявяване на едно могъщо око, на една могъща светлина, наедно могъщо излъчване. На коя личност? На Татагата, единАрхат, Напълно просветленият. Той е тази личност.
(Ангутара Никая І-13)– 243 –

БИБЛИОГРАФИЯ КЪМ“УЧЕНИЕТО НА БУДА”Съкращения:DN-Dīgha Nikāya
MN-Majjhima Nikāya
SN-Samyutta Nikāya..
AN-Anguttara NikāyaБУДАЧаст Стр.
Глава първа
1
2
5
5
5
7
7
7
7
8
9
2
10
11
13
13
Глава втора
1
15

Ред

Източник

1
1
14
22
1
6
15
21
11
12
16
15
10
18

Various Scriptures
AN 3-38, Sukhumālā-sutta
MN 3-26, Ariyapariyesana-sutta
Various Scriptures
MN 9-85, Bodhirājakumāra-sutta
Various Scriptures
Sutta-nipāta 3-2, Padhāna-sutta
Various Scriptures
Vinaya, Mahāvagga 1
DN 16, Mahāparinibbāna-sutta
DN 16, Mahāparinibbāna-sutta
Parinibbāna-sutta
Parinibbāna-sutta
DN 16, Mahāparinibbāna-sutta

1

15
15

6
12

16
17

7
1

17
19
20

7
1
1

Amitāyur-dhyāna & Vimalakīrtinirdeśa sūtras
Śūram. gama-sūtras
Vimalakīrtinirdeśa & Mahāparinirvān.a sūtras
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 16
Mahāyāna-jātaka-cittabhūmiparīks.a-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 3
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 4

2– 246 –

Част

Стр.
21
3
22
Глава трета
1
25
26
26
26

Ред
15
17

Източник
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 5
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 16

1
5
11
19

2

8
14
18
23
6
8
13
10
23
10
26
6
20
27

Avatam. saka-sūtra 5
Mahāparinirvān.a-sūtra
Avatam. saka-sūtra
Suvarn.aprabhāsottamarāja-sūtra
3
Avatam. saka-sūtra
Avatam. saka-sūtra 34, Gan.d.a-vyūha
Smaller Sukhāvatīvyūha-sūtra
Avatam. saka-sūtra
SN 35-5Mahāparinirvān.a-sūtraМН 8-77, Mahāsakulūdayi-sutta
Mahāparinirvān.a-sūtra.
Lankāvatāra-sūtra
Avatam. saka-sūtra 32
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 25
Mahāparinirvān.a-sūtra
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 2
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 3

3

29
29
29
29
30
30
32
33
33
34
34
35
35
35

ДАРМА
Глава първа
1
38

1

39
40
40
41

21
6
14
2

Vinaya, Mahāvagga 1-6 & SN 5611-12, Dhammacakka-pavattanasutta
Itivuttaka 103
MN 2, Sabbāsava-sutta
Sūtra of Forty-two Sections 18
Śrīmālādevīsim. hanāda-sūtra– 247 –

Част
3

Стр.
42

Ред
21

Източник
Avatamsaka-sūtra22, Daśa.
bhūmikaГлава втора
1
46
48
48
49
2
49
49
50
50
51
51
51
52
3
52
52
53
54
54
4
57
58
58
58
59
59
60
61
63

1
10
20
2
9
14
1
15
1
7
11
1
12
21
14
8
13
8
1
6
18
9
22
9
14
16

64

1

MN 4-35, Cūl.asaccaka-sutta
AN 5-49, Mun.d.arāja-vagga
AN 4-185, Saman.a-sutta
AN 3-134, Uppāda-sutta.
Lankāvatāra-sūtra
Avatam. saka-sūtra 2
Avatam. saka-sūtra 16
Avatamsaka-sūtra 22, Daśa-bhūmika
. .
Lankāvatāra-sūtra
AN 4-186, Ummagga-sutta
Dhammapada 1, 2, 17, 18
SN 2-1-6, Kāmada-sutta
Avatamsaka-sūtra 16. .
Lankāvatāra-sūtra
MN 3-22, Alagaddūpama-sutta.
Lankāvatāra-sūtra.
Lankāvatāra-sūtra
Vinaya, Mahāvagga 1-6.
Lankāvatāra-sūtra
SN 35-200, Dārukkhandha-sutta.
Lankāvatāra-sūtra and others
MN 2-18, Madhupin.d.ika-sutta.
Lankāvatāra-sūtra.
Lankāvatāra-sūtra
Vimalakīrtinirdeśa-sūtra
Avatam. saka-sūtra 34, Gan.d.avyūha.
Lankāvatāra-sūtra and others– 248 –

Част Стр.
Глава трета
1
65
65
66
2
71
73
73

Ред

Източник

1
17
6
9
5
13

74
74
74
75
3
75
Глава четвърта
1
81
82
82
83
83
83
84
84

4
9
13
1
23

Vinaya, Mahāvagga 1-5
Vinaya, Cūl.avagga 5-21
Śūram. gama-sūtraŚūram. gama-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 7 &Śūram. gama-sūtra
Avatam. saka-sūtra 32
Mahāparinirvān.a-sūtra
Brahmajāla-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra

2
3

1
10
15
1
6
21
15
21

85

1

85
86
88
89
89
90
90
91

15
16
13
6
17
6
20
18

Śrīmālādevīsiṃ hanāda-sūtra
AN 2-11
Itivuttaka 93
Vinaya, Mahāvagga
AN 3-68, Aññātit.t.hika-sutta
AN 3-34, Āl.avaka-sutta
Vaipulya-sūtra
Vinaya, Mahāvagga 1-6, Dhammacakkapravattana-sutta
MN 2-14, Cūl.adukkhakkhandhasutta
Mahāparinirvān.a-sūtra
Itivuttaka 24
MN 6-51, Kandaraka-suttantaАN 3-130
АN 3-113
Itivuttaka 100Sam. ̣yuktaratnapit.aka-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra– 249 –

Част

Стр.
93
93
94
4
95
Глава пета
1
102
105
107
2
110

Ред
3
14
19
18

Източник
АN 3-62
AN 3-35, Devadūta-sutta
Therīgāthā At.t.hakathā
Sukhāvatīvyūha-sūtra vol. 2

1
20
6
20

Sukhāvatīvyūha-sūtra vol. 1
Sukhāvatīvyūha-sūtra vol. 2
Amitāyur-dhyāna-sūtra
Smaller Sukhāvatīvyūha-sūtraПЪТЯТ НА ПРАКТИКАТА
Глава първа
1
116
117
118
119
121
122
2
123
124
127
128
132
132
133
134
3
135
145
146

1
26
15
11
23
17
17
5
7
20
13
23
16
15
4
8
6

MN 2, Sabbāsava-sutta
MN 3-26, Ariyapariyesana-sutta
SN 35-206, Chapāna-sutta
Sūtra of Forty-two Sections 41-2
MN 2-19, Dvedhāvitakka-sutta
Dhammapada At.t.hakathāАN 3-117
MN 3-21, Kakacūpama-sutta
MN 3-23, Vammīka-sutta.
Jātaka IV-497, Mātanga-Jātaka
Sūtra of Forty-two Sections 9Sūtra of Forty-two Sections 11
Sūtra of Forty-two Sections 13
AN 2-4, Samacittra-suttaSam. yuktaratnapit.aka-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtraSam. yuktaratnapit.aka-sūtra– 250 –

Част Стр.
Глава втора
1
150
152
154
154
156

Ред

Източник

1
7
1
13
6

157
157
158
160

21
9
17
14

161

21

163
164
165
166
168
168
169
169
170
171
171
172
173
174
175
175
175
175
176

18
20
1
19
1
19
1
20
12
4
18
10
11
14
3
5
8
17
2

MN 7-63, Cūl.amālunkya-sut-tanta
MN 3-29, Mahāsāropama-sutta
Mahāmāyā-sūtra
Theragāthā At.t.hakathāMN 3-28, Mahāhatthipadopama-sutta
Mahāparinirvān.a-sūtra
Avadānaśataka-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
Pañcavim. śatisāhasrikāprajñāpāramitā-sūtra
Avatam. saka-sūtra 34, Gan.d.avyūha
АN, 3-88
АN, 3-82
Parinibbāna-sutta vol. 2
MN 14-141, Saccavibhanga-sutta
Parinibbāna-sutta vol. 2
AN 5-16, Bala-sutta
Avatam. saka-sūtra 6
Mahāparinirvān.a-sūtraSam. yuktaratnapit.aka-sūtra
Suvarn.aprabhāsa-sūtra 26
Mahāparinirvān.a-sūtra
Theragāthā At.t.hakathāJātaka 55, Pañcāvudha-Jātaka
Itivuttaka 39 & 40
Mahāparinirvān.a-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
АN 5-12
Parinibbāna-suttaŚūram. gama-sūtra

2– 251 –

Част
3

4

Стр.
177
178
178
178
179
179
179
180
180
181
181
181
182
183
184
192
192
192

Ред
5
1
9
20
3
12
15
9
21
8
11
16
10
6
1
1
16
21

Източник
SN 55-21 & 22, Mahānāma-sutta
AN 5-32, Cundī-sutta
Vimalakīrtinirdeśa-sūtraŚūram. gama-sūtra
Sukhāvatīvyūha-sūtra vol. 2
SN 1-4-6
Avatam. saka-sūtra 33
Avatam. saka-sūtra 24
Suvarn.aprabhāsa-sūtra 4
Amitāyur-dhyāna-sūtra
Sukhāvatīvyūha-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
MN 2-16, Cetokhila-sutta
Sukhāvatīvyūha-sūtra vol. 2
Dhammapada
SN 1-4-6AN
Mahāparinirvān.a-sūtraОБЩНОСТТА

Глава първа
1
194

1

194
195
195
197
198
198
199
200
201
201

8
1
23
5
5
12
1
13
1
8

2

Itivuttaka 100 & MN 1-3,
Dhammadāyāda-sutta
Itivuttaka 92
Vinaya, Mahāvagga 1-30
MN 4-39, Mahā-assapura-sutta
MN 4-40, Cūl.a-assapura-sutta
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 10
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 10
Saddharmapun.d.arīka-sūtra 14
SN 55-37, Mahānāma-sutta
AN 3-75
SN 55-37, Mahānāma-sutta– 252 –

Част

Стр.
201
201
203
206
209
210
210
3
212
217
218
218
220
220
221
222
Глава втора
1
225
226
228
229
229
230
2
233
234
234
236
236
237
237
3
238
238
239
240

Ред
14
21
10
4
3
1
21
1
16
12
10
4
16
26
18

Източник
SN 55-54, Gilāyanam. -sutta
Avatamsaka-sūtra
22.
Mahāparinirvān.a-sūtra
Avantaṃ saka-sūtra 7
Mahāmāya-sūtra
Avatam. saka-sūtra 21
Mahāparinirvān.a-sūtra.
DN 31, Singālovāda-sutta
AN 2-4, Samacitta-sutta
AN 3-31
Jātaka 417, Kaccāni-Jātaka
.
DN 31, Singālovāda-sutta
Dhammapada At.t.hakathā 1(Burmese Commentaries)Śrīmālādevāsim. hanāda-sūtra

1
20
13
5
16
25
20
14
21
3
21
6
20
8
17
13
10

Mahāparinirvān.a-sūtra
AN 3-118, Soceyyan-sutta
SN
Vinaya, Mahāvagga 10-1 & 2
DN 16, Mahāparinibbāna-sutta
Vinaya, Mahāvagga 10-1 & 2
SNAntarābhava-sūtra
Vimalakīrtinirdeśa-sūtra
Mahāparinirvān.a-sūtra
Smaller Sukhāvatīvyūha-sūtra
Sukhāvatīvyūha-sūtra
Vimalakīrtinirdeśa-sūtra
Dhammapada At.t.hakathā 1
AN 34-2
Dhammapada At.t.hakathā 1
AN 5-1– 253 –

Част

Стр.
240

Ред
15

241
242

7
7

Източник
Mūla-sarvāstivāda-vinaya.
Sanghabheda-vastu 10.
MN 9-86, Angulimāla-sutta
AN 26– 254 –

ПРИЛОЖЕНИЯ

КРАТКА ИСТОРИЯ НА БУДИЗМА
Преминаване от Индия в Япония
1.ИНДИЯ
Около пет столетия преди настоящата ера се случва едноот най-великите, епохални събития в духовната история начовечеството. В централната част на Индия ярко изгрява
„Светлината на Азия”, или с други думи, там избликва
извора на Великата мъдрост и състрадание, обогатявали
човешкия ум много векове наред до наши дни.
Буда Гаутама, който станал известен като Шакямуни, или„Мъдрецът от клана Шакя”, напуснал дома си, сменил
дрехите на аристократ с дрехите на отшелник и насочил
стъпките си на юг, към Магада. Вярва се, че там, под дървото
Боди, в средата на 5 век пр.Хр. той получил просветление, закоето бил наречен Буда. В продължение на цели 45 годинитой неуморно проповядвал учението си – Учението намъдростта и състраданието, до своята „Велика смърт” навлизане в Маха-пари-нирвана. Благодарение дейността намного велики последователи на Будизма, учението му билопренесено в различни царства и сред различни племена всредна Индия.
По времето на цар Ашока (управл.: 268–232 г. пр. Хр.),третият владетел на царството Маурия, учението на БудаГаутама се разпространило по цяла Индия и преминало
границите на страната.
Маурия било първото от обединените царства в Индия. Повремето на първия му владетел, Чандрагупта (управл.: прибл.
317–293 г. пр. Хр.), това царство вече обхващало обширна
област, простираща се от Хималайските планини на север доБенгалския залив на изток, от планините на Хинду Куш назапад до отвъд планините Виндия на юг. Цар Ашока
разширил по-нататък царството си да платото Декан,покорявайки Калинга и други държави.

– 256 –

Преданието твърди, че той бил много необуздан поприрода, и затова хората му го наричали Чандашока (Ашока
Буйният). Но когато станал свидетел на катастрофалните
последици, предизвикани от войната, в която била покорена
Калинга, характерът му напълно се променил. Цар Ашока
най-горещо се разкаял за кръвопролитията и се посветил наУчението на мъдростта и състраданието. Като вярващ будисттой направил много за разпространението на Будизма. Среднай-забележителните му дела са следните:Първото било “Декретът на Ашока”, представящ
схващания за управлението, основано на Будисткото учение.
Той бил издялан върху каменни колони или върху полирани
скални стени на различни места из царствата които владеел.
По този начин много хора могли да се докоснат до учениетона Буда. Второ, той разпратил мисии извън царството си,които да разпространят Учението на мъдростта исъстраданието. Особено забележителен е фактът, че някои отмисиите били изпратени в Сирия, Египет, Кирения,Македония и Епир, и така разпространили широко Будизма взападния свят. Нещо повече, Махендра (на палийски езикМахинда), пратеникът изпратен в Шри Ланка, имал успех в„Установяването на красивото учение в красивата
Ланкадвипа (палийски Ланкадипа)” и така поставил
началото на успешно разпространение на Будисткото учениена този остров.

2. ИЗГРЕВЪТ НА МАХАЯНА БУДИЗМА
Будистите от по-късни времена често говорят за„Движването на Будизма на изток”. Но през вековете преди
Христа лицето на Будизма било очевидно обърнато в посока
запад. Едва някъде около началото на Христовата ера,“лицето” на Будизма се обърнало на изток. Но преди да севърнем на тази тема, трябва да поговорим за огромната
промяна, настъпила в Будизма. Тази промяна се изразява във– 257 –

възникването на една „Нова вълна”, позната като Махаяна
Будизъм, или Будизмът на Голямата колесница, която
формирала стабилна основа за по-нататъшното развитие научението по онова време.
Кога, как и кой поставя началото на тази „Нова вълна”?
Никой засега не е способен да отговори ясно на тези въпроси.
Всичко, което знаем е, че първият тласък трябва да е билдаден от новаторски мислещите свещеници от онова времеот така наречения мисловно-генеалогичен клон на школата
Махашамгика. Второ, факт е, че през периода от първи –втори век пр. Хр. до първи век сл. Хр. вече са съществували
някои от основните ръкописи на Махаяна. И когато сепоявило превъзходното учение на будисткия философ
Нагарджуна, подкрепено от Махаяна сутрите, на сцената наисторията на религията ослепително изгряла школата наМахаяна Будизма.
Махаяна Будизмът изиграл велика роля в дългата историяна Будизма. Будизмът в Китай и Япония се развил подвлиянието на този клон от Будистката доктрина. Това не еизненадващо, защото в тези страни вече бил формиран
новият идеал за спасението на хората чрез постигане напросветление. Будистките учители представлявали живисветци, Бодисатви, които въплъщавали този идеал. Нещоповече – в тяхна подкрепа били великолепните
интелектуални
резултати
вметафизичните
ипсихологическите сфери, постигнати от мислителите наМахаяна. По такъв начин, макар и от една страна да билосвързано с учението на Буда Гаутама, новото течение
добавило нови измерения и осъвременило Учението намъдростта и състраданието. С тези нови допълнения
Будизмът се изпълнил с плам и енергия и завладял странитеот Изтока като бързото течение на могъща река.

– 258 –

3. ЦЕНТРАЛНА АЗИЯПървата страна от централна Азия, в която Будизмът
навлязъл, бил Китай. Когато говорим за разпространениетона учението от Индия към Китай, трябва да имаме предвид
Пътя на коприната. Този търговски маршрут бил отворен повремето на управлението на император Уу (управлявал 140 –87 г. пр. Хр.) от династията Хан, и преминавайки презбезкрайните територии на централна Азия, той свързвал
Изтока със Запада. По това време владенията на династияХан се простирали далеч на Запад чак до такива отдалечени
страни като Фергана, Согдиана, Тухара и дори Партиа, чиито
търговски дух, събуден навремето от Александър Велики,бил още жив. По преминаващия през тези страни древен
маршрут, най-важна роля играла търговията с коприна,откъдето идва и името му „Път на Коприната”. От времената
малко преди или след Христа, Индия и Китай започват
своите културни контакти, поставяйки начало с развитие натърговията. Може да се каже, че това бил също и пътят наБудизма.

4. КИТАЙ
Историята на китайския Будизъм започва с приемането наБудистките свещени писания и тяхното превеждане.
Най-старият писмен паметник от онези древни времена е„Съ-ши-ер-дзян-дзин” („Сутра в Четирисет и две части,произнесена от Буда”), превод, направен от Кашяпаматангаи други по времето на цар Мин от периода Йин-пин (58 – 76)на Късен източен Хан. Но понастоящем това се приема
по-скоро като легенда. Според всеобщо мнение по-достоверен автор на превода е Ан-ши-као, който превел труда в
Ло-ян от около 148 г. до 171 г.

– 259 –От онова време до времето на Династията Северен Сун(960 – 1129) работата по преводите на текстове продължила
близо хиляда години. Тези, които играли водеща роля впредставянето на свещените писания и в преводите презранните години, били предимно свещениците от страните нацентрална Азия. Например споменатият по-горе Ан-ши-као,произхождал от Партиа. Кангсенг-кай от областта наСамарканд, пристигнал в Ло-ян около III век и превел
„Сукавативюха” (Книга за Безграничния живот). Освен
това Чу-фа-ху или Дармаракша, познат като преводач на„Садармапундарика”, произхождал от Тухара и останал в
Ло-ян от втората половина на трети до началото на четвърти
век. Когато Кумараджива, родом от Куша, се появил вначалото на пети век, преводаческата дейност в Китай
достигнала връхната си точка.
Оттогава свещеници от Китай започнали да посещават
Индия за да учат санскрит. Един от пионерите измежду тяхбил Фа-сиен (339 – 420 г.?). Той заминал от Чан-ан за Индияи се върнал у дома след 15 години. Най-забележителният
между тези свещеници бил Хуан-чуан (602 – 664), който
отпътувал за Индия през 627 и се завърнал у дома през 645,след дълги 19 години. По-късно И-дзин (635 – 713) (не бивада се бърка с книгата И-дзин) заминал за Индия по море през671 и се завърнал у дома по същия начин след 25 години.
Тези духовници донесли обратно със себе си в Китай
избрани от тях ръкописи и изиграли ролята на пионери вработата по превеждането на светите писания. Езиковата
способност, показана от Хуан-чуан била изключителна, инеговите преводи на древните
ръкописи бележат
следващия връх в преводаческата дейност в Китай. Работитеот по-ранни времена, представени от Кумараджива санаречени от будистките книжовници „Стари преводи”, апреводите на Хуан-чуан и по-късните от него преводачи санаречени „Нови преводи”.

– 260 –

Основана на преведените от санскрит огромен бройтомове, мисловната и религиозна тенденция на тези учени
хора постепенно, но твърдо се насочила към Синоизма. Внея изцяло се проявили характерната народопсихология,потребностите и вярванията на китайския народ. Проява натази тенденция било насочването на метафизическата мисълна ранен етап по-специално към „не-субстанциалното”, закоето в Сутрите се говори като за Шунята. По-късно
китайските свещеници отхвърлили така наречената
„Хинаяна”, или Малката Колесница и насочили вниманиетоси към „Махаяна” или Голямата Колесница. Тази тенденция
постепенно станала водеща в школата Тендай и може да секаже, че достига своята връхна точка в школата Дзен.
През втората половина на шести век в Китай се оформила
школата Тендай, която била усъвършенствана от нейния
трети патриарх Тендай Дайши, Чи-и (538 – 597). Той биледна от най-изключителните фигури в Будистката мисъл.
Дело на този свят мъж станал критическият класификатор наученията на Буда в Пет Периода и Осем Доктрини, който
дълго време поддържал интензивното въздействие наБудизма върху културата на Китай и Япония.
Един преглед може да покаже, че в Китай различните
сутри били внасяни без оглед на реда на тяхното създаване ибили превеждани в поредността, в която идвали. Предвид
огромния брой сутри, проблемът бил как да се разбере
техния произход и развитие. Необходимо било Будизмът дасе оцени като едно цяло и да се покаже как да бъде приет всъответствие със собственото разбиране за него. Приоценяването на сутрите на преден план излязла тенденциятаза прилагане на китайската мисъл. Интерпретацията на Чи-ибила най-систематична и поради това най-убедителна. Но сидването на научните изследвания върху Будизма в модерно
време, дори неговото доминиращо въздействие започва даклони към залез.

– 261 –В историята на Будизма в Китай „нещото което дошло
последно” била школата Дзен. Смята се, че неин основателбил чужденецът Шрамана, или Бодидарма (– 528 г.); носемената, засети от него дали великолепни плодове чак следвремето на Хуей-нън (638 – 713), шестия патриарх отлинията. След осми век тази школа дала много талантливи впросветени свещеници в Китай, които допринесли запроцъфтяването на Дзен за период от няколко века напред.
Може да се види, че Будизмът придобил нови черти,коренящи се дълбоко в природата на хората на Китай. Товане било нищо друго, а Будизъм, оцветен от китайския начинна мислене. И сега потокът на учението на Буда Гаутама, къмкойто се прибавил този свеж приток, се разраснал в още
по-голяма река, която обогатила страните от Изтока.

5. ЯПОНИЯ
Историята на Будизма в Япония започва през шести век.
През 538 г. царят на Пайкче (или Кудара, Корея) изпратил
свой пратеник в двора на Император Кинмей за да му подари
изображение на Буда и свитък сутри. Това бележи първото
внасяне на Будизма в страната. Така историята на религиятав Япония възлиза на повече от 1 400 години.
През тази дълга история, за японския Будизъм можем дамислим във връзка с три акцента. Първият може да сепостави върху Будизма от около седми и осми век. Вматериален план, разцветът на Будизма се изразил впостроените през този период храмове Хорюджи (607) иТодайджи (752). Връщайки се назад към онова време, нетрябва да пропуснем да споменем факта, че през този период
приливът на културата в цяла Азия се издигнал
необикновено високо, докато Западната цивилизация билапотънала в дълбок мрак. Изтокът постигнал изумително
активно и великолепно духовно развитие. В Китай, в– 262 –

Централна Азия, в Индия и в страните около Южно море серазвивали дейно интелектуални, религиозни и артистични
дейности. Включвайки се в тези движения, Будизмът залял
източния свят със своя огромен прилив на хуманизъм. И тованово движение в японската култура, засвидетелствано спострояването на брилянтния Хорюджи и на великолепния
Тодайджи, а така също и с ярката активност в областта нарелигията и изкуството, произлезли във връзка с тезисъбития, потвърдило проникването на Будизма в
най-източния край на общия културен прилив, покриващ
цялото обширно азиатско пространство.
Хората от тази страна, която дълго време биланецивилизована, сега се къпели в потока на великата
азиатска култура. Цветът на цивилизацията разцъфнал
внезапно. Това бил щастлив обрат на съдбата,облагодетелствал Япония пред други страни. Главният
двигател, отговорен за подема на културата в страните наАзия, бил Будизмът. Будистките храмове от онова време сепревърнали във важни социални центрове, а свещениците –във водачи по пътя към новото знание. Храмовете станали
средища за развитие на по-скоро обширна и забележителна
културна дейност, не само на религия. Това билодействителното състояние на Будизма, при първоначалнотому проникване в Япония.
В девети век на сцената се появили двама велики
духовници, Сайчо (Денгьо Дайши, 676-822) и Кукай (КобоДайши, 774-835), които основали две Будистки школи,наречени с общото име Хейан-Будизъм. Така било поставено
началото на чисто японския Будизъм. Те възприели Будизмав неговата основна доктрина и практика, и основали
централните манастири на двете школи съответно впланините Хией и Коя. През следващите триста години следтяхното основаване, чак до периода Камакура, тези двеезотерични школи, Тендай и Шингон, били популярни

– 263 –

предимно сред аристократите и императорския двор.
Вторият акцент може да се постави върху Будизма отдванайсти и тринайсти век. Тогава се появили такива велики
духовници, като Хонен (1133 – 1212), Шинран (1173 – 1262),
Доген (1200 – 1253) и Ничирен (1222 – 1282). Когато
говорим за Будизма на Япония, не можем да не споменем
имената на тези велики личности. Защо споменатите векове
родили тези изключителни хора? Вероятно поради факта, чепо това време пред тях стояла една обща задача, а именно,Будизмът да бъде приет в Япония по един уникален,характерен за страната начин.
Наистина, исторически Будизмът бил внесен в страната
дълго време преди това. Но също така е вярно, че на хоратаот тази страна били необходими няколко стотин години за давъзприемат и преработят внесената религия, така че да янаправят напълно своя собствена. Накратко, през седми –осми век в Япония започват усилията за възприемане наБудизма и резултатът от тези усилия се проявяват вразцъфтяването на религията през дванайсти и тринайсти
век.
На основата на построеното от споменатите бележити
духовници, Будизмът в Япония продължава да е жив идействен до наши дни. В цялата история на японския
будизъм не се появили други учители от такава величина.
Въпреки това, съвременният изследовател забелязва, ченещо друго привлича нашето внимание и това саизследванията върху първоначалния Будизъм, правени внаше време.
От времето на първото му появяване, Будизмът в Япониябил Махаяна, под влиянието на китайския Будизъм. Особено
след появата на великите учители през дванайсти итринайсти век, учението Махаяна се оформило като главното

– 264 –

течение на Японския Будизъм, което продължава и до нашидни. В Япония изучаването на началния Будизъм започва
след средата на Ерата Мейджи. Фигурата на Буда Гаутама сепредставя ярко пред тези, които били склонни да забравят, чеосвен основателите на отделните школи съществува също иосновател на самата доктрина. Тогава на всички, които необръщали внимание на друго, освен на учението на Махаяна,станало пределно ясно, че съществува също систематичното
учение на Буда. Тези нови фази още остават в сферата насхоластичното учение и все още не са достатъчно силни зада разбудят религиозен ентусиазъм сред масите. Но изглежда,че знанията на хората в тази страна по отношение наБудизма търпят обрат. Авторът би искал да отбележи тазифаза, определяйки я като трети или последен от трите
акцента, посочени по-горе.

– 265 –

ПРЕДАВАНЕ НА БУДИСТКОТО УЧЕНИЕ
Будизмът е религия, построена върху учението на Шакямуни,което той проповядвал четиридесет и пет години от живота си.
Затова в тази религия неговите думи се приемат за абсолютно
авторитетни. И въпреки факта, че има 84 000 Дарма врати иголямо число школи, всички те имат за своя основа писанията наШакямуни. Книгите, в които е записано учението на Буда, сапознати като Иссайкьо или Дайдзокьо и съдържат пълна
колекция на свещените писания.
Шакямуни защитавал категорично равенството на човешките
същества и проповядвал учението си с обикновени, ясни думи отежедневния речник на хората, така че всеки да може да гиразбере. Той продължил да проповядва за благото начовечеството до последния миг от живота си, когато бил наосемдесет години.
След смъртта на Шакямуни неговите ученици проповядвали
учението съгласно чутото от самите тях. Все пак, тъй катоучението било препредавано и преразказвано, е възможно да сасе получили вариации поради несъзнателни грешки на някои
ученици относно какво са мислили, че чуват и разбират. Нодумите на Шакямуни трябвало винаги да бъдат предавани
прецизно и точно и да бъдат положени усилия всички хора, безразлика на пол и раса, да имат благоприятната възможност да ги
чуят. Затова много от по-старшите монаси се събрали с цел дасинхронизират и консолидират думите на учението чрезрецитиране на това, което всеки смятал, че е чул и чрездискутиране върху чутото. В резултат на усилията им се появила
книгата, известна като Кецуджи, която организира текстовете вгрупи. Това показва колко почтително и грижливо те сепостарали да предадат автентичните думи, изказани от големия
учител.
Така синхронизирано, учението трябвало да бъде записано.
Към записаните проповеди на Буда били добавени коментари иинтерпретации на образовани монаси от по-късните епохи,които станали известни като Рон или коментари. Самото

– 266 –

Будистко учение, коментарите, добавени в по-късните епохи иБудистките предписания били наречени общо Сандзо (Трите
части на Будистките писания) или Трипитака на санскрит.
Сандзо или Трипитака включва Кьодзо, Рицудзо и Рондзо.
Думата “дзо” означава съд или контейнер. Кьодзо съдържа
проповедите на Буда, Рицудзо – предписанията за поведение,дадени от Буда, а Рондзо – коментарите, писани от висшите
духовници.
Въпреки, че всички будистки школи поддържат свой собствен
Канон (Трипитака на санскрит, Типитака на пали), единственият
пълен набор от текстове, който оцелял през вековете, е този напали, който принадлежи към школата Теравада. Така палийският
канон изиграл важната роля на общ писмен източник вБудистките страни от южна и югоизточна Азия.
Традицията приема, че Будизмът проникнал в Китай през 67 г.
пр.Хр., през времето на император Мин от късната източна
династия Хан (25 – 220). Но всъщност първите Будистки
текстове били преведени на китайски осемдесет и четири години
по-късно (през 151 г.) при император Хуан от същата династия.
Тъй като по това време Махаяна Будизмът бил вече установен всеверна Индия, на китайски били преведени както старите
писания, така и тези на клона Махаяна. Превеждането написанията на китайски език продължило през следващите над
1700 години. Числото на така преведените книги и томове
достигнал 1440 писания в 5586 тома. През време на династиятаВей били положени усилия за запазването на преводите, но едвапри ранната династия Сун започнало тяхното отпечатване.
Около същото време трудове на висши китайски свещеници
започнали да бъдат присъединявани към Будистките писания ивече не било подходящо канонът да носи името Трипитака. Повреме на ерата Суей будистките книги получили името Иссайкьоили пълна колекция на всички свещени писания. А през епохатаТан започнали да ги наричат Дайдзокьо или колекция на всички
Будистки писания, закони и трактати.
Будизмът бил въведен в Тибет около седми век сл. Хр. и запериод от около 150 години – от девети до единадесети век,– 267 –

практически били предени всички Будистките текстове.
С оглед факта, че Будистките ръкописи са вече преведени несамо на корейски, японски, цейлонски, камбоджански, турски ина почти всички ориенталски езици, но също така и на латински,френски, английски, немски и италиански език, със сигурност
може да се каже, че благословията на Будисткото учение сега серазпростира до всеки кът на света.
Но от друга страна, от гледна точка на качеството напреводите и на историята на произхода и развитието нарелигията в продължение на повече от две хиляди години, принаправените повече от десет хиляди писмени преводи накнигите, още изглежда трудно да се схване истинското значениена словата, изречени от Шакямуни, дори с помощта на„Дайдзокьо”. За това е належащо да се подберат онези важни
моменти от „Дайдзокьо”, които да бъдат превърнати в критерииили основа, на която може да се опре религиозната вяра.
За най-авторитетни в Будизма се приемат думите, изречени отШакямуни. Затова реалността на нашия всекидневен живот
трябва да бъде тясно свързана и проникната от учението на Буда.
В противен случай, не може да стане друго освен то да престанеда вдъхновява дълбините на човешкия дух в посока към вяра впросветление. В такъв смисъл, за да можем да приемем учението
като свое собствено, необходимо е то да е обикновено и просто,качествено, достатъчно цялостно, и все пак, точно и яснопредставено с думи от всекидневния ни език.
Настоящата книга е създадена като са взети пред вид горните
съображения, наследявайки потока на Дайдзокьо с неговата
повече от две хиляди и няколко стотин годишна история.
Разбира се, настоящата публикация не може да бъде взета заидеална по отношение съдържанието си. Думите на Буда сабезкрайно дълбоки по смисъл и добродетелите му са толкова
безгранични, че не могат да се оценят лесно.
Поради това искрено се надяваме тази книга да бъдедопълнително подобрена и направена още по-истинска и
по-стойностна при излизането, както очакваме, на бъдещи
редактирани издания.

– 268 –

ИСТОРИЯ НА“УЧЕНИЕТО НА БУДА”Будистките текстове в тази книга са събрани и редактирани наосновата на японското издание “Новопреведени Будистки
текстове”, публикувано през юни 1925 г. от Асоциация заразпространение на “Новопреведени Будистки текстове”,ръководена от Преподобния Муан Кидзу. Това първо японско
издание било съставено от Проф. Шугаку Ямабе и Проф. Чидзен
Аканума в сътрудничество с много последователи на Будизма вЯпония. Работата по издаването му отнела почти пет години.
По времето на династията Шова (1926 - 1989) Асоциацията
публикува Популярно издание на “Новопреведени Будистки
текстове” и го разпространява из цяла Япония.
През юли 1934 г., когато Срещата на Тихоокеанската Будистка
младеж се провежда в Япония, “Учението на Буда” ианглийският превод на споменатото горе “Популярно издание наБудистки текстове” са отпечатани от всички японски Будистки
младежки федерации, с помощта на г-н Д. Годар. През 1962,послучай 70-тата годишнина от въвеждането на Будизма вАмерика, г-н Йехан Нумата, основател на Корпорация Митутойо,публикува английски превод на “Учението на Буда”.
През 1965 г., когато Г-н Нумата основава фондацията
“Общество за популяризиране на Будизма” в Токио,разпространението на английската версия на книгата по целия
свят е планирано като една от дейностите на фондацията.
За осъществяването на тази задача, през 1966 г. е организиран
комитет, който да преработи първото издание на книгата
“Учението на Буда”. Членове на комитета са професорите
Кадзуйоши Кино, Шую Канаока, Дзенно Ишигами, Шинко
Сайеки, Кодо Мацунами, Шоджун Бандо и Такеми Такасе.
Професор Фумио Масутани, г-н Н. А. Вадел и г-н Тошисуке

– 269 –

Шимидзу също се включили в работата. Така била публикувано
английско-японското издание на “Учението на Буда”,организирано на основата на един по-модерен принцип.
През 1972, като имат за основа английско-японската версия накнигата, професорите Шую Канаока, Дзенно Ишигами, ШоюХанаяма, Куансей Тамура и Такеми Такасе предприемат
подготвянето на издание само на английски език, което епубликувано през лятото на същата година.
След това, комитет включващ професорите Рьотацу Шиоири,Такеми Такасе, Хироши Тачикава, Куансей Тамура, Шоджун
Бандо и Шою Ханаяма (главен редактор) организират
преработката на японската версия на “Учението на Буда”, коятое публикувана през 1973 г.
През 1974 комитет, включващ професорите Кодо Мацунами,Шоджун Бандо, Шинко Сайеки, Дою Токунага, Куансей Тамураи Шою Ханаяма (главен редактор) организират отново
преработка на английската версия на “Учението на Буда” всътрудничество с г-н Ричард Р. Щайнер. Тази книга екомбинирана с японската версия от 1973 г., в резултат на което сепоявява новото английско-японско издание на “Учението наБуда”.
През 1978 г. професорите Шигео Камата и Ясуаки Нараобединяват двата комитета. Тогава, през 2000 г., е преучреден
новият комитет за компилация на будистките текстове съсследните членове: професорите Дзенно Ишигами, Ясуаки Нара,Кодо Мацунами, Шоджун Бандо, Кенет Танака, Шого Ватанабе,Йошиясу Йонедзава и Сенгаку Майеда (действещ главен
редактор)Декември 2004

– 270 –

ИНДЕКСИ КЪМ“УЧЕНИЕТО НА БУДА”Човешкият живот
страница
Смисълът на живота ................................................. 5Истинското състояние на този свят .........................96Идеалният начин на живот ....................................234Погрешна гледна точка върху живота .....................45Правилно разбиране за живота................................41Предразсъдъци за живота ........................................57За заблудените (басня) ...........................................127Животът на човека (басня) ......................................90Ако водиш живот на разврат и страсти (басня) ......90На какво ще ни научат старият, болнияти мъртвият (разказ) ..................................................93Смъртта е универсална (разказ) ..............................94Петте неща, които никой не можеда извърши в този свят ............................................48
Четирите истини за света ........................................48
И двете неща – заблудата и просветлението
произтичат от ума ....................................................49Двадесетте неща, които обикновеният човеке трудно, но безценно да извърши.........................133ВяраВярата е светлина...................................................179Вярата притежава три важни аспекта ...................180Вярата е действие ..................................................182Вярата покълва в искрения ум...............................181– 271 –

ред
13
20
21
1
9
8
7
20
6
14
19
10
20
9
16
12
21
1
8

Човешкият живот
страницаДа откриеш истината е така трудно,както за слепия да опише форматана слон чрез докосване (басня) ...............................75Къде съществува Буда-приротата е обясненов истинското учение на Буда (басня).......................77
Буда-природата е закрита от страстите (басня) ......73Съмнението пречи на вярата .................................182Буда е баща на целия свят и човешките
същества са негови деца ..........................................35Мъдростта на Буда е обширна и дълбока катоогромен океан...........................................................34Буда е изпълнен с огромно състрадание .................15
Състраданието на Буда е вечно ...............................16Буда няма физическо тяло .......................................13Буда проповядвал през целия си живот...................23Буда използвал разказа за живота и смъртта,за да убеди хората ....................................................23Буда спасявал хората от страданието,Използвайки най-подходящите басни .....................19Светът на просветлението .....................................236
Да приемем посвещение в Буда,Дарма и Санга ........................................................178Да изучим пътя към спазванена предписанията, практикуване
концентрация на ума и мъдри действия ................163Осемстепенната благородна мъдрост....................166Шестте пътя за достигане на другия бряг,брега на просветлението ........................................169Четирите правилни действия.................................168Четирите теми за размисъл....................................168Четирите способности, необходимиза постигане на просветление ...............................168– 272 –

ред
1
19
13
10
27
15
1
7
23
18
18
6
13
9
18
24
1
11
1
19

Човешкият живот
страница
Четирите неограничени състояния на ума ............171
Тези, които разбират
Четирите благородни истини...................................39Смъртта на човека и преходността на живота ........13Рецитиращите името на Буда Амидаще се преродят в неговата Чиста земя ..................113Направи светлина от самия себе си,разчитай на себе си ..................................................10Обучение на умаЧовек трябва да различи това, което еот най-голяма важност за него (басня)..................150Бъди внимателен при първите си стъпки ..............133Не забравяй какво търсиш (басня) ........................152Човек трябва да изтърпи много трудности,за да постигне успех (разказ) ................................158
Ободрявай себе си, дори пред лицето наповтарящи се провали (разказ) ..............................173Не позволявай ума ти да бъде смутен дори принеблагоприятни обстоятелства (разказ) ................124Които разбират и следват Благородния път,са като вървящия с лампа в тъмнината ...................40Където и да отиде, човек ще намери
Учението за човешкия живот (разказ)...................161Хората са склонни да се движат в посоката,към която ги тегли техният ум...............................121Основата на учението е да контролираш
собствения си ум ......................................................11Преди всичко, контролирай ума си .......................212Ако контролираш ума си........................................122Различните състояния на ума (басня) ...................118Умът не е Егото ........................................................46– 273 –

ред
19
21
1
1
19

9
11
7
17
10
5
14
21
23
19
1
3
15
18

Човешкият живот
страницаНе позволявай на ума да те владее ..........................10Овладей ума си.......................................................154Бъди господар на ума си ..........................................11Всички злини произтичат от тялото,речта и ума ...............................................................87Връзката между ума и думите ...............................125Това тяло не е нищо друго,освен вещ под наем (разказ) ..................................143Това тяло е пълно с всякакъв вид нечистотии ......131Не пожелавай нищо чуждо ......................................10Поддържай тялото, речта и ума си чисти..............123Бъди безстрастен и практикувай
усърдно (разказ) .....................................................172Човешкото страдание
Човешкото страдание възникваот привързания ум....................................................42Как да предотвратим страданието ...........................13Заблудата и невежеството оформят входакъм просветлението .................................................59Как да се освободим от страданието .....................116Обновяващото просветление можеда бъде постигнато, когато огънятна страстите е угасен .............................................142Похотта е най-дълбокия източникна заблудата..............................................................85Мисли за похотта като за усойница,скрита между цветята ..............................................85Не чувствай привързаносткъм горящата къща (басня)......................................19Страстта е източник на злото ................................118Този свят е горящ огън ............................................83– 274 –

ред
24
13
25
4
14
19
5
24
17
18

21
10
17
1
10
15
20
16
7
1

Човешкият живот
страница
Преследването на слава и почестие изгарящо като огън..............................................119Преследването на богатство и удоволствия
унищожава човека ..................................................119Мъдрецът и глупакът се различаватв основата на своята природа ................................134Глупавият не съзнава грешките си (басня) ...........141Глупавият завижда на добрата съдба на другите,съдейки само по резултата (басня)........................141Начинът, по който е склоненда действа глупакът (басня)...................................147
Ежедневния живот
Давай подаяния и забравяй за тях .........................170Седемте вида щедрост без да е нужно
Богатство ................................................................170Начинът да спечелиш богатство ............................146
Кое поражда щастието ...........................................133Никога не забравяй получената помощ
(разказ) ...................................................................139Разнообразието на човешките характери ................89Нещастието винаги върви след този,който желае отмъщение .........................................132Как да смекчим негодуванието (разказ) ................231Не се безпокой от критиката на другите
(разказ) ...................................................................122Вие не живеете за дрехи, храна и подслон ...........205
Храната и дрехите на се за комфортили удоволствие .....................................................117Какво да мислим, когато приемаме храна.............208Какво да мислим, когато носим дрехи ..................207Какво да мислим, когато си лягаме да спим .........208– 275 –

ред
11
16
15
11
17
17
4
12
6
2
13
6
13
12
17
10
4
7
9
20

Човешкият живот
страница
Какво да мислим, когато ни е горещоили студено ............................................................208Какво да мислим в ежедневието си .......................206
Отношение към вещите
Вещите трябва да се използватпо предназначение (разказ) ...................................220Няма имущество, което да енечия собственост завинаги ..................................220Човек не трябва да трупа вещиединствено за себе си.............................................223Как да спечелим богатство (разказ) ......................146
Семеен живот
Семейството е мястото, където съзнанията начленовете му влизат в контакт...............................218Нещата, които увреждат семейството ...................212Начинът да изплатим големия си дълг къмнашите родители ....................................................217Правилното поведение на дететокъм неговите родители ..........................................213Правилното поведение между съпрузите..............214Съпрузите трябва да имат еднаква вяра(разказ) ...................................................................222
Как мъшът да се отнася към шената .....................130Отношението мешду съпруга и съпругата ............221Обетите и пошеланията на една идеапна шена.....223Пътят на монасите
Човек не става монах, като простосе облича като такъв и рецитира сутри .................197Монасите не наследяват манастираи неговотоимущество.............................................194– 276 –

ред
10
12

22
10
6
16

5
23
25
17
20
6
17
26
2

9
1

Човешкият живот
страница
Алчният човек не може да бъдеистински монах ......................................................194Правилният живот, който монахът
трябва да води ........................................................196Животът на общността
Смисълът на живота на общността .......................226Действителното състояние на обществатав нашия свят .............................................................96Трите вида организации.........................................226Истински живот в общността ................................227
Великата светлина, която разпръсква
Тъмнината ..............................................................225Хармонията в човешките отношение ....................227
Нещата, които ще помогнат обществотода бъде поведено към хармония ............................229
Идеалите на Санга .................................................228Социалните идеали на последователитена Буда ....................................................................236Който смущава законите на реда,стига до разруха (басня) ........................................140Който е ревнив и се кара с другите,стига до разруха (басня) ........................................140Отнасяйте се с уважение към възрастните
(разказ) ...................................................................135Как ученикът трябва да се отнасякъм учителя си и обратно ......................................214Правилата на приятелството..................................215
Как да избираме добри приятели ..........................216Как господарят и неговият подчинен трябвада се отнасят един към друг ..................................215
Отношението към престъпниците .........................223– 277 –

ред
8
7
14
20
20
8
8
22
5
6
3
3
3
4
5
4
23
16
16

Човешкият живот
страница
Нещата, които трябва да обмисли този,който иска да преподава Дарма .............................199– 278 –

ред1РЕЧНИКНА САНСКРИТСКИТЕ ТЕРМИНИ(по азбучен ред)АНАТМАН (Не-субстанциалност на егото):Това е един от основните акценти в Будизма. Цялото
съществуване и феномените в този свят не притежават
каквато и да е реална субстанциалност. Будизмът защитава
идеята за непостоянството на всичко съществуващо, от което
естествено следва, че такова променящо се съществуване неможе да притежава някаква постоянна същност в себе си.
Анатман може също да бъде преведен като не-душа.
АНИТЯ (Преходност или непостоянство):Друг основен акцент в Будизма. Цялото съществуване ифеномените в този свят се променят непрекъснато и неостават едни и същи дори за миг. Всяко нещо ще умре илиприключи съществуването си някой ден в бъдеще и тазиперспектива е истинската причина за страдание. Товаразбиране не трябва, все пак, да се интерпретира единственоот песимистична или нихилистична гледна точка, защото
възникването и репродуцирането са също проявления на тазинепрекъсната промяна.
БОДИСАТВА (Който се стреми към просветление):Първоначално, с това име бил наричан Сидарта Гаутама,преди да е постигнал просветление. След възникване наМахаяна Будизма, с такова име са наричани всички, които сестремят към будността. В крайна сметка, като Бодисатви саперсонифицирани тези, които са подкрепяли и водели къмбудността другите, докато и самите те вървели към същата
цел. Авалокитешвара (Каннон), Кшитигарба (Джидзо),Манджушри (Монджу) са само някои от най-добре познатите
такива.
БУДА (Пробуден, просветлен):Първоначално с това прозвище бил наричан Сидарта
Гаутама (Шакямуни), основателят на Будизма, защото
постигнал просветление. Това се случило преди около 2 500години в Индия. Крайната цел на всеки будист, независимо

– 280 –

към кой клон на религията принадлежи, е да стане Буда.
Поради различните използвани техники за постигате напросветление, Будизмът се дели на различни клонове ишколи. В Махаяна Будизма освен Буда Шакямуни катосимволи на Будизма се почитат още Буда Амитаба (Амида),Буда Махавайрочана (Дайничи), Буда Байсаджягуру (Якуши).
Под влияние на идеята за Чистата земя на Буда, в която
хората се преражда като Буди след смъртта си, хората вЯпония наричат всички покойници “Буди” или ХОТОКЕ, наяпонски.
ДАРМА (Истинското учение):Това е учението, преподадено от Просветления, Буда.
Учението съдържа три канона: Сутра (поученията на самияБуда), Виная (правила за поведение, предписвани от Буда) иАбидарма (по-късни коментари и дискусии върху сутрите иправилата). Трите съставляват Трипитака (трите кошници).
Дарма е едно от трите съкровища на Будизма.
КАРМАН (Действия):Въпреки, че първоначалното значение на този термин
означава просто “действия” или “постъпки”, той се свързва стеорията за причинността и се разглежда като видпотенциална енергия, натрупана в резултат на постъпките
извършени в миналото. Това означава, че всяко нашедействие дава добър или лош резултат, който притежава
силата да влияе на нашето бъдеще. С действията си ниеизграждаме нашата индивидуална карма. Вярва се, че снепрестанното извършване на добри дела се акумулира
положителна енергия, която в бъдеще ще създаде
благоприятни събития в живота ни. Действията могат да сеизвършват с мисъл, думи и дела.

– 281 –

МАХАЯНА (Голямата колесница):Няколко века след паринирваната на Буда, доктрината мусе разделя на два клона: Махаяна и Хинаяна или Теравада.
Махаяна Будизмът се разпространява в Тибет, Китай, Корея,Япония и др., а Теравада – в Миянмар, Шри Ланка (Цейлон),Тайланд и др. Терминът означава Голямата колесница колесница, която да приеме всички същества, страдащи втози свят на раждане и смърт и която да ги води без да прави
разлика колко подготвени са за просветлението.
НИРВАНА (Съвършено спокойствие):Терминът означава буквално “угасвам”. Това есъстоянието, при което всички човешки замърсявания истрасти са били напълно угасени чрез определени практикии медитация, основани на Правилното учение. Постигналите
това състояние, се наричат Буди. Сидарта Гаутама постигнал
това състояние на 35 годишна възраст и бил наречен Буда.
Все пак, някои вярват, че едва когато се оттеглил завинаги отсвета, той постигнал това състояние на съвършено
спокойствие, защото някои остатъци от човешка замърсеност
може да продължат да съществуват, докато човек все ощеима физическо тяло.
ПАЛИ ( - език):Този език се използва от Теравада Будизма. По-старите
текстове на Будисткия канон са били писани на езика пали,който бил характерен за Северна Индия, където Буда живял ипроповядвал. Пали е вид пракрит, диалект на санскритския
език и не се различава много от него. Например Дарма насанскрит е Дамма на пали, Нирвана на санскрит е Ниббанана пали и т.н. (виж “санскрит”)– 282 –

ПАРАМИТА (Да преминеш на другия бряг):“Да преминеш на другия бряг” означава да достигнеш
Земята на Буда чрез практикуването на различни Будистки
техники. Обикновено следните шест практики се разглеждат
като даващи възможност на ученика да премине от брега наживота и смъртта на брега на просветлението: щедрост,моралност, търпение, упоритост, концентрация и правилно
отсъждане (или мъдрост). Традиционните в Япония седмици
ХИГАН през пролетта и лятото имат за основа това Будистко
схващане.
ПРАДЖНА (Мъдрост):Една от шестте Парамити. Състояние на ума, което дававъзможност на човека да възприеме света без грешка и даразграничава вярното от фалшивото. Който е придобил
Съвършената мъдрост, е Буда. Това е най-финната ипросветена
мъдрост,несравнимо
по-дълбока
отобикновената човешка интелигентност.
САНГА (Будистка общност):Тя се състои от монаси, монахини и миряни. В по-ранни
времена е включвала само монаси и монахини. По-късно,когато възникнало движението Махаяна, тези, които имализа цел да бъдат Бодисатви, без значение дали са монаси,монахини или миряни, се обединили в Будистка общностили братство. Едно от трите съкровища на Будизма.
САНСКРИТ (- език):Класическият литературен език на древна Индия, който
принадлежи към Индо-европейската езикова група. Дели сена Ведически и Класически санскрит. Писанията натрадицията Махаяна са написани на този език, чийто стил енаречен Будистки хибриден санскрит.

– 283 –

САМСАРА (Кръг на преражданията):Непрекъснато повтаряне на раждане и смърт от минало,към настояще и бъдеще в следните шест илюзорни свята: надемоните, на гладните духове, на животните, на асурите иливоюващи духове, на хората и на боговете. Всяко същество неможе да се освободи от този кръг на трасмиграция, докато непостигне просветление. Тези, които разкъсат кръга насамсара, са Буди.
СУТРА (Писания):Записи с проповедите на Буда. Първоначалното значениена думата е “наниз” и изразява огромното количество темипо религиозни и научни въпроси, резюмирани и подредени
последователно. Сутра е една от трите части на Трипитака.
ТЕРАВАДА (Старите защитници):Южната традиция на Будизма е представена основно оттози клон. “Тера” означава по-стар. Това е школата на
по-старите, която исторически била представена от групатана старшите и консервативни монаси, защитаващи
стриктното придържане към предписанията. Противно нанея, друга група от по-свободомислещи и прогресивни
монаси развили по-късно своите разбирания в традицията
Махаяна, наричана още Северна традиция. Тази тенденцияна противопоставяне се появила в Будисткия орден няколко
века след оттеглянето на Буда в паринирвана. Разделянето надвата клона било провокирано от свободомислещия монах
Махадева, който настоявал за по-свободно интерпретиранена петте категории будистки предписания.

– 284 –

ТРИПИТАКА (Трите кошници):Трите канона на Будистките писания, Дарма. Те са: Сутри,съдържащи проповедите на Буда, Виная, съдържаща правилаза поведение и Абидарма, съдържаща различни коментари иесета на будистки учени. По-късно към третата част савключени писанията на китайски и японски Будистки
учители. (виж “Дарма”)ШУНЯТА (Празнота, несубстанциалност):Един от основните акценти в Будизма, съгласно който
нещата не притежават никаква постоянна субстанция. Тъйкато всяко нещо е зависимо от причинността, не може дасъществува никакво его като постоянна субстанция. Ночовек не трябва да се привързва нито към идеята, че всяко
нещо притежава субстанция, нито – че не притежава такава.
Всяко съществуване е относително реално. Затова е глупавода поддържаме определена идея или разбиране илиидеология, като единствена и абсолютна. Това ефундаментална идея, защитавана от писанията на Махаяна
Будизма.

– 285 –

ОБЩЕСТВО ЗА ПОПУЛЯРИЗИРАНЕ НА БУДИЗМАИ РАЗПРОСТРАНЕНИЕ НА КНИГАТА
“УЧЕНИЕТО НА БУДА”За да разкажем за Обществото за популяризиране наБудизма, трябва да разкажем за един бизнесмен. Тозиджентълмен е Г-н Йехан Нумата, основателят накорпорацията Митутойо.
През 1934 г. той създава компания за производство дапрецизни измервателни уреди. По негово твърдо убеждение
успехът на всяко начинание зависи от хармоничното
обединяване
наНебето,Земята
иЧовека,аусъвършенстването на човешкото съзнание е постижимо
единствено чрез добре балансирана координация между
мъдрост, състрадание и смелост. С това убеждение тойнаправил всичко, на което е способен, за да усъвършенства
своята фирма за прецизни измервателни уреди и за да развие
съзнанието на хората.
Той вярва, че постигането на световен мир е възможно
единствено на основата на усъвършенстване на човешкото
съзнание, за която цел съществува учението на Буда. Затова,паралелно с управлението на своята корпорация, той напряга
усилията си на всяка цена да постави компанията си в службана разпространението и модернизацията на Будистката музикаи изобразително изкуство, а също – на Будисткото учение.
През декември 1965 г. той учредява фондация, свързана счастните му фондове, която да се ангажира спопуляризирането на Будизма и в същото време да бъде вслужба на световния мир. Така е поставено началото наОбществото за популяризиране на Будизма като публична
организация.

– 286 –

Какво да бъде направено, за да се разпространи учениетона Буда надалече, така че всяко човешко същество да сеоблагодетелства от него и се радва на светлината на Неговата
Велика мъдрост и състрадание? Задачата на това Общество запопуляризиране на Будизма била да намери решение на тозипроблем, като съхрани волята на нейния учредител.
Накратко, предприемането на всяка възможна стъпка заразпространението на Будисткото учение, е сърцето и душатана това Общество за популяризиране на Будизма.
Тази книга, “Учението на Буда”, е резултат на нашия
размисъл върху историята и религията на нашата страна.
Въпреки факта, че ние винаги сме гледали на нашата Будистка
култура с голяма гордост, към момента на създаването накнигата едва ли имаше нещо писано, което да можеше да сенарече книга на Будисткото учение, интерпретирано пояпонски начин, но в истинския му смисъл.
Тази книга ще служи за духовна “храна” на всеки, който я
чете. Тя е направена така, че всеки да може да я държи набюрото си или да я носи със себе си и при желание да влиза вконтакт със Светлината на живата духовност.
Въпреки, че не е така съвършено, както бихме желали,настоящото издание на “Учението на Буда” измина дълъг пъти отне усилията на много хора, за да посрещне нуждите насъвременния човек за акуратно, лесно за четене и автентично
въведение в Будизма, което да е едновременно практическо
ръководство и ежедневен извор на вдъхновение и истина.
Желанието на Обществото за популяризиране на Будизма еда види в скоро време тази книга да присъства в колкото евъзможно повече домове, и колкото е възможно повече отнашите приятели да се наслаждават и къпят в Светлината намъдростта на този най-велик учител на човечеството.
Коментарите на читателите са винаги добре дошли. Моля,чувствайте се свободни да пишете на Обществото запопуляризиране на Будизма по всяко време.

– 287 –