BJ0NNDALEN BRUK
~ N

- _. .. .
RP,

pASEGYNNES 11994?

NIVA 1Rp,

Rp,•
300 METERORDIVICISKE
SEDIMENTER

Figur 1. Skjematisk kart over Bjennda len bruk (oktober 1993).

Bjenndalen bruk har vist seg a vsere en av de mest interessante mineralforekomstene i Oslos neeromrade. Stadige sprengninger og uttak av
ny masse har i mange ar gitt samlere nye bidrag til samlingen sin.
Spesielt mikromineralene har vist seg meget interessante. Forelepig er
det identifisert 43 mineraler fra bruddet, og ingenting tyder pa atantallet vii stoppe her. Flere mineraler venter pa en endelig identifisering. I tillegg viser de mange typene av sidestensomvandling at fluider
med forskjellige kjemiske egenskaper har sirkulert i bergartene. Dette
gjer bruddet ogsa interessant fra et geokjemisk synspunkt.
205

BJ0NNDALEN BRUKFORDELlN GSDIAG RAM OVER SPRE KKER OG FORKASTNINGER

N

FORKASTNINGER(27 MALINGER)OSLOFELTETMED KONGSBERG BLOKKEN(MOD. FRA RAMBERG & LARSEN. 1978)

SPREKKER(20 MALINGER)

Figur 2. Fordelin gsdiagram over sprekker og forka stninger i Bjonndalen bruk og i Oslofeltet.

INNLED NING
Bruddet ligger ca. 17 km nordest for Oslo,like nord for tettstedet Haga. Det eies av
Ollendorf og er en del av Feiringkonsernet.
Bjonndalen bruk ble startet opp i 1965.
Bruket har et arlig konsesjo nstak pa
750000 tonn masse, og i 1993 ble det tattut ca. 340000 tonn. Det produ seres hovedsakelig pukk i forskjellige sterrelser til vei
og anlegg , asfalt, etc. Bergarten er meget
slitesterk og velegnet til dette bruket. I tillegg leverer de ogsa matjord. Man er i ferd
med a planlegge en utvidelse av bruddet i
nordvestlig retning . Dette vil sannsynligvis
skje i lepet av 1994. Bruddets eiere har
intet i mot besek av samlere utenom
arbeid stid, men presiserer at man ferdes i
bruddet under eget ansvar. Foreninger og
sterre grupper bor ta kontakt med bruddets
ansvars havende fer man beseker stedet.
GENERELL GEOL OGI
Bruddet drives pa rombeporfyr (RPI og
RP2). Mesteparten av massen som tas ut
bestar av RPI. Denne rombeporfyren er idette omradet ca. 50 meter tykk (Ramberg& Larsen , 1978). RP2 finner man i niva I ide vestre delene av bruddet. Kontakten
mellom RPI og RP2 bestar her av en hiatus med et tynt lag sedimenter lokalt i kontakten . Utseendet av kontakten indikerer at
RP2 her har flytt utover i en paleodal.
I de estre delene av bruddet er sterktomvandlete ordovici ske bergarter dominerende . Kontakten mellom rombeporfyr og
ordoviciske sedimenter er tektoni sk, dvs.
en forkastning. Denne kontakten er vanskelig a observere, fordi den ser ut til avrere intrudert av en senere diabasgang.
Basalt (B I ) ble observert i salen av niva 3da denne delen av bruddet ble pabegynt.
Foldede og omvandlete ordoviciske sedimenter danner i Nittedal somradet en hiatus
med B I (Holtedahl & Dons, 1977; Ramberg & Larsen, 1978). Dette gir en maksimum vertikal forka stningsbevegelse pa
270 meter, basert pa stratigrafiske data fra
Ramberg & Larsen (1978) og Henningsmoen (1977).
Hele bruddet er gjenn omsatt av sterre og
mindre forkastninger. De ster ste forkastningene kan obser veres i de es tre og midtre delene av bruddet. De opptre r som opp

206

GANG
MINERALISERING

PVRlTT.

UREGELMESSIGE SONER MED OMVANDLING OG MINERALISERING

AIlE

FORl<ASTNING

KAlKSPAT.

SPREKKEMINERALISERING

STILPNOMElAN.
KALKSPAT. _~. .
KLORIm.
AKTINOLm
KALKSPAT, EPI00T,
S1NKBlENDE. HEMATITT.
FLUSSPAT. KVARTS

R.USSPAT,KALKSPAT

R.USSPATGROSSULAR.
FlUSSPAT,KALKSPAT.
KVARTS.

KLORm(MONTMORlLLONm?)

ELLER
HEMAnnMAGNETm.

PVRlTT.

KLORm

OMVANDlINGSlHALO:HOVEDSAKELIG BLEKING
OG ALKALIFELTSPATOMVANDLINGALBITT.
BLYGLANS.
KLORITT.
KAlKSPAT.
GROSSULAR.
HEMAnTT

I-iAN$.J0RG EN BERG. 1 ~Figu r 3. Skjematisk skisse over min eraliseringenes opptreden i Bjonndalen bruk.
til I m tykke soner med klorittmineralisering eller kloritti sert oppknust vertsbergart.
Kalk spatmineralisering med dru ser er ikke
uvanlig i disse forkastningene . Pyritt og
hematittJmagn etitt forekommer ogsa. Et
ove rveiende f1 ertall av forkastninge ne harbade en lateral og en vertikal bevegelseskornponent, og er geografisk orie ntert som
vist i Figur 2. Sprekk enes geog rafiske orientering divergerer noe fra forkastningenes, som vist i Figur 2. Totalt sett avviker
bade sprekke nes og forka stnin genes geografiske orienterin g noe fra det regionale
sprekke- og fork astningsmenster (jfr . Figur2). En arsak kan vrere at de observertesprekke- og forkastningsretningene er et
lok alt fenomen relatert til dann elsen av den
omgive nde Nittedalscauldronen, og er
mindre pavirket av de regional e tekton iske
bevegelser.
Sidestensomvandling og geokjemi.
Mineraliserin gen e opptrer som skjematisk
vist i Figur 3. Generelt sett opptrer mineraliseringene pa tre mater :"Gang't-mineralisering. Denne typen
mineraliserin ger er kalt ganger kun pa
grunn av at de visuelt opptrer som ganger.
De er ikke dannet ifrn, intrud erende smelter, men er et result at av sirkulerende losninger i sprekker og forka stninge r, og er
derfor et resultat av disse sprekkenes og
forkastningenes form og orie ntering. Det er

generelt sett to varianter av "gang'l-mineraliseringer:- Forkastningsrelatert. Kan bli opp til enmeter tykk og bestar hovedsakelig av en
grennhvit leirsleppe. Denne inneholder
ofte omvandl ede relikter av rombeporfyrens romber. I sentrum forek ommer det
ofte Iinseform ede dru ser med kalkspat og
pyritt, og av og til f1usspat.
- Arer. Opptrer som til en halv mete r bredeog opptil tyve meter lang e ganger. Arene
kan vzere dominert av f1usspat og noe kalkspat, eller hernatitt/magnetitt, pyritt og kloritt . Det er mulig at disse to typene mineraliseringer kan opptre i forskjellige deler av
samme are. Det ble observert indikasjoner
pa dette i niva 3, men den direkte kontakten ble dessverre ikke obser vert .
- Sprekk e mineraliserin g. Min eraliserin gene er sjelden mer enn tre til fire centimetertykk e og sidestensomvandlingen minim aleller heIt fra vrerende, Mineraliseringen
bestar vanli gvis av gro ssular, flusspat,
kalk spat og/eller kvarts. I de e stre delene
av niva 2 er det fu nnet ka lkspatdominerte
ganger med blyglans, kloritt, albitt, grossular og hematitt.
- Uregelmess ige soner med omvandling og
minerali serin g. Det er tre typer av denne
typen mineraliserin g:- Uregelmessige gangforrnede, kalkspat dominerte soner med stilpnomelan, kloritt

207

...

..,

Pyrrhotln-+

Figur 4. Fasediagram over mineraliseringene i Bjenndalen bruk. Modellert ved
200ooC. Skravert fe lt indikerer observert
mineralisering. Modellerin gs parametere(molal): K: 0,05. Na: 0,05. Ca: 0,3. Ba:
0,001. Mg: 0,05. Cl: 0,7. Sum total S: 0,05
molal. Sum total C: 0,01 molal. Log sum
Cu: -6.
og aktinolitt. Disse mineraliseringene kan
bli opp til 20 em tykke og er kun observert
i ni va 3.
- Kalkspatfylte dru ser med om vandlingshalo . Disse blir sj elden mer enn en hal v
meter i diameter og er kalk spatfylt i sentrum . Dru sene er vanligvis mineralisert
med epidot, sinkblende, hematitt , fiuss pat
og kvarts. Som en sjeldenhet kan illitt op ptre .
- Store, uregelmessige soner med ortoklas
som hovedmineral. Sonene kan bli opp til
5 meter i diameter. Mineralogien kan vrere
relati vt kompleks. Sa og si alle mineralene
som er beskrevet i denne artikke len er eneller annen gan g observert i denn e mineraliseri ngstypen. Meterstore soner med kun
epidot og hematitt er ogsa observ ert. Noenmineraliseringer av denne typen kan ogsa
vrere kalkspatdominert med bl. anne t aktin olitt, ortoklas, wulfenitt, pyritt som aksessoriske mineraler. Denne typen mineralisering er vanligs t i niva 3 og de e stre de lene
av niva 2.
Det ma pre siseres at kombinasjoner av disse mineraliserin gstypene kan forekomme.

De mest interessant e min eraliseringene i
Bjenndalen bruk er relatert til sides tensomva ndlingen av rombeporfyrene. Sidestensomvandling danne s ved reaksjoner forar saket av hydroterm ale le sninger som tren ger inn i del er av den omgi vende bergarten.
Mange side stensom vandlinger viser sonering i mineralogi forarsaket av end ringer ide hydro termale losninger som passerer
gjennom sides tenen, f. ek s. endringer itemperatur, pH, kjemi, etc . Slike endringer
er ofte et direkte resultat av selve sidestensom vandlingen.
Sidesten som vandlingen i bruddet er lokalt
meget intensiv. Om vandlingen er enten tettrelatert til sprekker og fork astnin ger, eller
opptrer som uregelmessige soner opp til 10
meter i tverrsnitt, ofte med kalk spatfylte
dru ser. Sistnevnte er spesielt hyppige iestre deler av niva 2 og 3. Felgende
omvandlinger er observert:
Klorittisering: Dette er den vanlig ste
om vand ling stypen i bruddet, og opptrer isa og si alle typer om vandl inger i dett e
bruddet.
Epidotiserin g: Meget vanlig omva ndlingstype i dett e bruddet. Den er hovedsakelig
relatert til soner med og uten dru ser og
sprekker, men er sj elden observert i desterre forkastningene. Lokalt kan epidot
helt erstatte den opprinnelige rombeporfyren oIllittisering: Kun observert i et fata ll min dre omrader med druser i den nordvestre
delen av bruddet og i niva 3.
Karbonatiserin g: Er ob servert i noen av deste rste forkastnin gssonene og i lokale
soner og nrer kontakten med de ordoviciske bergartene i den estre del en av bruddet,
hvor kalkspat opptrer sammen med albitt ien totalt omvandlet rombeporfyr.
Alkalifeltspatomvandling : Vanlig i he lebruddet, men kan vrere van skelig observere fordi omvandlingen har sa og si samme farge som den opprinnelige rombeporfyren.
Albittisering: Opptrer langs de storste
mineraliserte sprekkene/forkastningene iden estre delen av bruddet.

208aMagnetitt

Pyntlotln -oJ

phFigur 5. Fasediagram over min erali serin gene i Bjonndalen bruk. Modellert ved
300ooC. Skravert fel t indikerer observert
min eralisering. Modellerings param etere(molal): K: 0,05. Na: 0,05. Ca: 0,3. Ba:
0,001 . Mg: 0,05. Cl: 0, 7. Sum total S: 0,05
molal. Sum total C: 0,01 molal. Log sum
Cu: -6.
Hematitti serin g: Opptrer som uregelmessige soner i hele bruddet sammen med e ~ i ­dot.
Bleking: Vanli g i hele bruddet, men er ofte
overpreget av senere omvandlinger. 'De ordo viciske bergartene i den estre delener ogsa lokalt kraftig omvandlet. Omvandlingen bestar av hornfelsdannel se, silisifering og epidoti serin g.
De oven for beskrevne om vandlingstypene
opptrer sjelden separat. Ofte erstatter. el~er
overpreger en omvandlin gstype en tidligere . Sonerte omvandlinger forekommer
ogsa ,.
.. .
Tabell I viser den generelle rnineralogien I
uom vandlet og omvandlet rombep0rt:yr.
Tabellen viser tydelig at de uregelmessige
sonene med druser har en betydeli g mer
kompleks mineralogi enn de kloritt- og
kalkspatmineraliserte forkastningssonene .
For skjellen mellom prim zer mineralogi irombeporfyren og de nye minerali seringene gir kvantit ativt hvilke elementer som
er fjernet fra bergarten og hvilke som er tilfert (Tabell 2). Ogsa her viser de uregel messige sonene med dru ser seg mer kom-pleks enn de kloritt- og kalkspatmineraliserte forkastningssonene. Begge typene
minerali seringer er tilfort Fe, S, Mg, F,
H20 og C02. De uregelme ssige sonene er itillegg tilfert Zn, Cu og Pb. Mo , Be og Ti
kan ogsa vrere tilfert. Dis se elementene
opptrer ofte som sporstoffer i bergarter.
Mo, Be og Ti kan derfor vrere et resultat av
sides tensomvandlingen. Anatas, titan itt,
bertranditt og wulfenitt er kun funnet i
beskjedne mengd er som mikromineraler,og hovedsakelig i og nrer sterre omrader
med sidestensomvandling. Dette styrker
denne antagelsen.
Forskjellen i mineralinnhold i de klorittdominerte forkastnin gssonene og de uregelmess ige sonene kan skyldes fe lgende:~ Forkastningene dann er forh oldsvis apne
kanaler for de mineraliserende hydrot ermale lesningene. Disse stre mmer sa raskt
igjenom uten at mineraler felle s ut. Elementer som utlute s under sidestensom vandlinger fjernes ogsa f0r de far anledning til a felles ut som nye miner aler.
Eve ntuelle utfelte mineraliseringer i forkastningen vii ogsa bli odelagt hvis forkastningen reaktiveres. Kun i forkastningens sluttfase kan mineraliseringer bevares.
- Hydrotermale le sninger som trenger
gjennom rombeporfyren bruker relativt
lang tid pa dette. Lesningene far derfor god
anledning til reager e med romb eporfyren
og felle ut nye mine raler. Sporelementer
blir ikke fjernet og kan derfor felle s ut som
mineraler.
Ved hjelp av et data program kalt F02PH(Ripley & Ohmoto,1979) er det mulig a
beregne et omtrentlig temperaturintervall
som mineraliserin gene er dannet under.
Program met krever at brukeren har g?dt
kjenn skap til geokjemi og termodynarnikk
for at resultatene skal bli gode. le g vii derfor ikke ga narmere inn pit beskrivelse og
bruk av programmet, men hen viser spesielt
interes serte til Ripley & Ohmoto, 1979 og
Berg, 1992.
Temperaturintervallet for dannel sen av
mineraliseringene bestemmes ved at mineraler blir stabile eller ustabile over eller

209

Figur 19. Wulfenitt pa albitt . Krystallen er
ca. 0,4 mm. Foto og samling H-J. Berg.

Figur 12. Parisitt pa albitt fra Bjonndalen.
Krystall en er 0,8 mm.Samlin g J. Hagebakken. Foto H-J. Berg.

under en bestemt temper atur. Ved a studere mineralogien i mineraliseringene neye,og sa forsek e a rekonstruere denne ved
hjelp av F02PH kan man fa et temperturintervall for mineraliseringen. Nedre temperaturgrense for mineraliseringene i
Bjennd alen bruk er ca 180°C. Denne
bestemme s ved at Fe-kloritt (chamositt,klinoklor) ikke er stabil under denne temperaturen. I og med at kloritt er allestedsmerverende i bruddet er dette derfor sannsynlig nedre temperaturgrense. Ved ca.
350°C begynner kloritt a stabiliseres pa
bekostning av alkalifetspat (ortoklas,
albitt). Alkalifeltspat og kloritt koeksisterer
i hele bruddet. 350°C er derfor en sannsynlig evre temp eraturgrense. Generelt sett er
mineraliseringene i bruddet dannet i temperaturintervallet 200 til 300°C , med
muligheter for at enkelte kan ha blitt dannet bade ved lavere og heyere temperaturer
enn indikert.
Figur 4 og 5 viser fasediagram modellert
ved hjelp av F02PH. Sericitt er brukt i stedet for illitt i modelleringen fordi programmet ikke har stabilitet sberegn inger for illitt
innebygget. Illitt kan betraktes som envannholdig lavtemperatur sji ktsilikatfase
med en lavere grad av ordning av atomsjiktene enn sericitt. De skyggelagte feltene angir mineraliseringenes omtrentlige
plassering som en funksjon av pH og oksygenakt ivitet ved 200 og 300°C.

Mineralogi
De folgende mineralbeskrivelser er basert
pa oppl ysninger fra Bjorn Hansen (pers.
com.), Gunnar Raade (pers. com.), Johan
Hagebakk en, Ljestad ( 1989), og egne
observasjo ner i bruddet.
Aktinolitt: Mineralet er funnet som massive, radirere gragre nne vifter i sterktomvandlet rombeporfyr ruer kontakten mot
ordoviciske bergarter i niva 3. Viftene kan
bli opp til 5 ern lange. Kan ogsa opptre
som tynne naler i druser sammen med
kvarts eller kalkspat.
Albitt: Opptrer vanligvis som opp til I ern
store, hvite eu- til subhedrale krystaller.
Mineralet er vanligst i mineraliserte sprekker/forkastninger i de ostre delene av bruddet og opptrer ofte sammen med kloritt ,kalkspat og stilpnomelan.
Anatas: Relativt sjeldent mineral i dettebruddet. Observert som opp til 1,5 mm store dipyramid ale krystaller. I en na bortsprengt del av niva 3 ble det funnet opp til
I mm store plateformete guloransje krystaller. I niva 2 ble anatas funnet som pentutviklete oktahedri ske mikrokr ystaller med
metallisk glans sammen med finkomet
albitt og kvarts, magnetitt og parisitt.
Anglesitt: Opptrer som grenne prismati ske
krystaller, opp til I mm store.
Azuritt: Mineralet er funnet som belegg
sammen med malakitt rundt kobberkis.
Barytt : Er funnet som opp til 2,5 mm store

210

Figur 6. Grossular og epidot fra niva 3.
Stuffen er 8 x 5 em. Foto og samling H-J.
Berg.

Figur 7. Grossular (4 x 3 em) fra Bjenndalen. Sam ling J. Hagebakken. Foto H-J.
Berg.

klare, pent terminerte «eksekrystaller».
Kun et fatall eksemplarer er funnet.
Bertranditt: Funnet hesten 1992 i niva 3.
Opptrer som vannklare mikrokrystaller ikalkspatfylte druserom, sammen med alkalifeltspat. Mineralet rna ansees som sjeldent.
Biotitt: Mineralet er vanligst som mikrokrystaller, men er ogsa observert som opp
til 1 em store krystallaggregater.
Blyglans: Opptrer som sub- til anhedrale
krystaller i kalkspatminerali serte ganger. I
en slik sone i den estre delen av niva 2, er
det funnet opp til 3 mm store pent terminerte krystaller sammen med albitt, kloritt,
hematitt og grossular. Habitus var en kombinasjon av kube og oktaheder. Blyglans er
ogsa funnet i de es tre delene av niva 3 som
opp til 2 em store, uregelme ssige krystaller
sammen med kalkspat, aktinolitt, grossularog pyritt.
Broehantitt: Er observert som opp til I mm
store grenne euhedr ale krystaller.
Cerusitt: Opptrer som blanke euhedr ale
krystaller, opp til I mm store, i sammematriks som wulfenitt.
Chamo sitt (var. Thuringitt): Opptrer som
klinoklor , men kan vzere merkere i fargen.
Chamo sitt er vanskelig a skille fra klinoklor.
Epidot: Meget vanlig mineral i bruddet.
Mineralet opptrer massivt eller som jord-aktige masser i rombeporfyr, ofte sammen
med hematitt, eller som euhedrale krystaller opp til 5 mm store i kalkspatfylte druser.
Flusspat: Opptrer i druser og mineralisertesprekker, eller som impregnasjonssoner irombeporfyr. Flusspaten er vanligvis massiv, men kan patreffes som eu- til subhedrale krystaller opp til 5 em store i kalkspatfylte druserom . Krystallene har vanligvis kubisk habitus, men oktahedere er
patruffet. En 2 em stor, bla krystall med
oktahedri sk habitus ble funnet i niva 3 hesten'92. Fargen er vanligvis bla til merkebla, men rosa og lilla varianter eksisterer.
Sonerte krystaller forekommer ogsa. Vannklare mikrokry staller er ogsa patruffet.
Enkelte flusspatminerali seringer fra bruddet har en dyp fiolett fluoresensfarge.
Gips: I en oksidert sulfidferende intrusiv
gang er det funnet grupper av opp til I mm
store, prismatiske krystaller.
Goethitt: Mineralet er funnet som rustfarget belegg pa eller i nserheten av pyritt
eller kobberkis. Goethitt er ogsa funnet
sammenvokst med kloritt i niva 3.
Grossular: Mineralet finnes vanligvis sombrune sub- til anhedrale massive krystaller
i kalkspatfylte ganger og druser. Opp til 7
em store krystaller er observert . Et enkeltfunn av brune euhedrale krystaller i en
kalkspatfylt druse, ea. 2 em store, ble gjort

211

Figur 8. Kalkspat f ra Bjonndalen. Sterrelse 7 x 4 em. Sam ling J. Hagebakken. Foto
H-J. Berg.

Figur 9. Kalkspat ( 1 x 1 em) po matriks av
jiu sspat og pyritt . Samling J. Hagebakken.
Foto H-J. Berg.

i niva 3. Grennli ge mikrokry staller av
grossular forekommer flere steder i bruddet. I niva 3 er det i sprekker funnet gronne, opp til 3 mm store euhedrale krystaller.
Hematitt: Opptrer som regel som centimeterstore store sub- til anhedrale krystaller i druser. Varianten specularitt kan finnes som mikrokr ystalIer, men er relativt
sjelden. Hemat itt er assosiert med kvarts,
kalkspat og epidot. Enkelte av de storste
klorittdominerte forkastnin gene kan lokalt
inneholde massive soner med hematitt og
pyritt. Hematitten er ofte helt eller delvis
omvandlet til magnetitt.
Hemimorphitt: Opptrer som hvite euhdral e
krystaller , opp til I mm store, i sammematriks som wulfenitt.
Hydrosinkitt: Mineralet er funnet som ethvitt belegg pa og ved sinkblende.
IIlitt: Opptrer som transparente, svakt
grennlige, opp til I mm store krystall aggregater og er kun funnet i den nordvestre delen av niva I og niva 3. Sitter pa
albitt eller ortoklas sammen med magnetittog kloritt . Kan forveksles med sericitt, men
sistnevnte er hittil ikke funnet i dette bruddet.
Kalkspat: Meget vanlig mineral i bruddet.
Opptrer vanligvis massivt i sprekker og
druserom , ofte sammen med kloritt. Peneeuhedrale krystaller kan patreffes i druser ide sterre klorittmineraliserte forkastning s-sonene. Krystallene kan bli opp til 8 em,
og er vanligvis hvite, men ogsa rosa ogtransparente krystaller er patruffet, Kalkspat opptrer vanligvi s som skalenoedre
eller pseudoheksagonale prismer. Rombohedriske mikrokr ystaller av kalkspat er
funnet i druserom i niva 3. Centim eterstore
krystaller med multiple fantomer og
pavok st med millimeterstore pyrittkrystaller, bade med kubisk og filiform habitus,
ble funnet i oktober 1993. Kalkspaten fluoreserer med en oransje farge. Pent utviklete
grupper med centimet erstore bladspat er
funnet flere steder i bruddet
Kalsedon : Kan opptre i kantsonen av mineraliserte druser og ganger. Er som regelhvit til gulhvit eller grenn av farge.
Kaolin : Mineralet er funnet som hvite melaktige klumper i sprekker.
Klinoklor: Meget vanlig mineral i dettebruddet, og opptrer vanligvis som grenne
til svarte, kuleform ete krystallaggregater
med en diameter opp til 2 mm. Funnet i
kalkspatfylte druser og mineraliserte sprekker/forkastninger over hele bruddet. Klinoklor er ogsa funnet som grennlige jordaktige masser sammen med andre klorittmineraler. Aggregater med en diameter pa
2 em er funnet i de vestre delene av niva 2.
I niva 3 kan oransje klorittaggregater
patreffes, Fargen er forarsaket av goethittinneslutninger i kloritten .

212

Figur 10. Kvarts med piivokst pyritt,
Bjenndalen bruk. Lengste krystall er 3,5em. Samling M. An ensen. Foto H-J. Berg .

Figur 11. Prasemkvarts Ira Bjonndalen.
Lengste krystall er 7 em. Samling J. Hagebakken. Foto H-J. Berg.

Kobberkis: Opptrer som sub- til anhedrale
krystaller i kalkspat fylte dru serom. Kry stallene kan bli opp til I em store.
Kvarts: Mineralet opptrer vanligvis someuhedrale mikrokrystaller i dru ser og
mineral isert e sprekkerlforkastninger. Opptrer sammen med de fleste mineraler
beskrevet i denn e artikke len. Sterre krystaller kan patreffes, opp til 3 - 4 em store.
Breksjierte soner med ma ssiv kvart s er heller ikke uvanlig. Ametystkr ystaller er tidligere funn et i den ostre delen av bruddet.
Prasem varianten er ogsa tidligere funnet
som krystaller opp til 7 em lange. Kvartskry staller dekket av kalk spatkrystaller eller
pyritt ble funnet varen 1993. I niva 3 er det
ogsa funn et aggregarer av mikrokrystaller
som utseend emessig kan forveksles med
stilbitt.
Magnetitt: Opptrer som blanke metalliske
euhedrale krystaller i druserom og mineraliserte gange r, opp til 2 mm store. Plateformete agg rega ter opp til 2 em store er funnet i salen av niva 2. Denn e typen magnetitt er vanlig. Magnetitt opptrer sammen
med illitt i den nordvestre delen av bruddet, og sammen med kvarts og kloritt iand re deler av bruddet. Pseudomorfoser
etter hem atitt er relat ivt vanlig
Mal akitt: Mineralet opptrer som belegg paeller rundt kobberki s.
Mu skovitt: Opptrer pa samme mate og
ste rrelse som biotitt.

Laum ontitt: Er funnet som klar e euhedrale
krystaller, opp til 2 mm store, pavokst pa
sideflatene til kvarts og kalkspat.
Ortoklas: Opptrer som oftest ma ssivt eller
lokalt som opp til 2 em store eu- til subhedrale krystaller. Fargen er redlig eller rosa.
Min eralet er vanlig i heIe bruddet, men debest utviklete krystallene er funnet i denordre delene av niva 3. Kloritt er et vanlig
felgemineral til ortoklas.
Pari sitt: Mineralet er funnet i sammematriks som den metalli ske anatasen. Par isitt opptrer med tenneformet habitu s og
kan bli opp til 1,5 mm lang. Fargen er
brun o Mineralet er meget sjeldent i dettebruddet.
Pyritt: Vanli g forekommende mineral i deste rre klorittmineraliserte fork astnin gssonene. Habitu s er kub isk og sideflatene
kan ha et tverrmal pa opp til 5 em . De beste krystallene ble funnet i en klorittmineralisert gan g i niva I i den vestre delen av
bruddet og hesten 1993 i niva 3. Pyritt er
ogsa funnet i noen av de mineraliserte dru seso nene sammen med ortoklas, flusspatog kloritt. Filiforme mikrokrystaller er funnet pavokst kalk spat i niva 3 og i den estre
delen av niva 2.
Pyrrhotitt: Mineralet er funnet so m inneslutninger i pyrit t.
Serpentin: Opptrer som opp til I em tykke
gragronne belegg i forka stningssprekker.
Sinkblende: Opptrer vanligvis so m sub- til

213

Figur 13. Stilpnomelan pa albitt. Krystallagregatene er ea. 0,6 mm i diam eter. Fotoog samling H-J. Berg.

Figur 14. Pyritt pa kalkspat f ra Bjonndal en. Stuffen er 7,5 x 6,5 em. Samling J.
Ha gebakken. Foto H-J. Berg.

anhedrale brune krystall er, opp til 2 em
store, i kalk spatfylte dru serom, hovedsakelig i niva 2.
Smithsonitt: Opptrer som sub- til anhedrale
hvite til grahvite krystaller, opp til I mmstor e.
Stilpnomelan: Er et av de mer uvanli ge
mineraler i dette bruddet. Opptrer som
kuleformete bron sjefargete krystallaggregater opp til I mm i diameter. Sitter innesluttet i kalk spat , eller pa albittkrystaller
innes luttet i kalk spat. Kun funn et i uregelmessige kalkspatfylte gan ger og soner i dees tre delen e av bruddet, hovedsakelig nivd
2 og 3.
Talk: Opptrer pa samme mate som serpentin, men fargen er grahvit.
Tit anitt: Er funnet som svakt redlige
mikrokrystaller.
Tremolitt: Opptrer pa samme mate somaktinolitt, men er noe Iysere i fargen .
Wul fenitt: Relati vt sjeldent mineral i dettebruddet. Opptrer som euhedrale plateformete oransje kry staller, opp til I mm store ,i en omva ndlet rombeporfyr bestaende av
finkornet ortoklas, kvarts, kloritt, fiussp at
og grossular. Funn stedet var mer kontakten
mot de ordovici ske bergartene i niva 3, og
er na bort sprengt.
Det er ogsa funnet fiere mineraler som hittil ikke er identifisert:- Svarte belegg som sannsynligvis er
manganok sider eller -hydroksider,- Gragrenne aggregater som opptrer pasamme mate som, og ofte sammen med
stilpnomelan, og som kan vrere et beslektet
mineral.
- Fibrige, ela stiske mikrokrystaller med
metallisk glans i kalkspat, av og til med etredt belegg av ukjent sammensetning.
Metallisk glans. Sann synligvis et sulfosalt.
- Montmorillonitt er ikke positivt identifi sert , men det er ikke usannsynlig at mineralet forekommer i det leireaktige materi aIe som finnes i fiere av de ste rre kloritt- og
kalk spatmineraliserte forkastnin gssonene.
- Et mineral som muligens er stilbitt er funnet i den nordvestlige delen av niva 2.
Mineralet ble funnet i en gang med bladspat som dessverre var veldig opples t og
for vitret.

Abstract
The Bjenndalen quarry is situated about 17
km north-east of Oslo . They mainly produces grav el of different dimensions. The
dominatin g rock in the quarry is a 50 meter
thick sequence of rhomb-porphyry (RP I
and RP2 ). In the eastern part if the quarry
there is a tectonic contact between RP and
Ordovician sediments. The vertical fault
displacement is about 270 meters. The
quarry is cut by multiple larger and smaller
fault s. They may be up to I meter thickwith a chloritic fault gau ge with relict s ofthe feldspar rhombs. Most of the fault s
ha ve both a vertical and horizontal compo-

214Figur IS. Filiform pyritt f ra Bjonndalen.
Krystallen er 1,2 mm. Samlin g S. ydegl1 rd.
Foto H-J. Berg.

Figur 16. Kalkspat og kvarts (4,5 x 2,5 em)
fra Bjonndalen. Samlin g M. Anen sen. Foto
H-J. Berg.

nent of movement. Fractures are also common . The geographical orientation of both
fractures and fault s diverges from the regional, and are prob ably a result of cauldron
subsidence. The mineral isations are foundin the faults or as irregul ar areas in RP.
Many different kind of wall rock alteration
are observed. The most common ones ischloritization and prop ylitic alteration.
Geochemi cal modelling indicates a mineralisation temp eratu re between 200 and
300°C.
Litteraturreferanse
Berg, H-J .:, 1992, Geokj emi av gull ihydrotermale sys temer, anv endt pa tre norske forekom ster. Upublisert hovedfagsoppgave ved universitetet i Oslo. 304 sider.
Henningsmoen, G., 1977, Kambrosiluriske
avsetnings-be rgarter. I Dons, J.A. (Ed.):
Geol ogisk fere r for Oslo-trakten. Universi-

tetsforlaget. Side 21 - 36.
Holtedahl, O. & Don s, J.A., 1977, Geologisk kart over Oslo og omegn. Tillegg til
Don s, J.A. (Ed.): Geologisk ferer for Oslotrakt en . Universitetsforlaget. 173 sider.
Ljestad, 0.T.,1989 , Mineralene i Bjenndalen Brug . NAGSnytt 16 argang, nr. 2, side
16-17.
Ramberg, I.B. & Lar sen , B.T., 1978, Tectom agmatic Evolution. I Don s, J.A. & Larsen, B.T . (Eds.): NGU nr. 337 ; the Oslo
Pale orift. Univer sitet sforl aget. Side 55 73.
Ripley, E.M . & Ohmoto, H., 1979, A fortran program for plotting mineral stabilities
in the Fe - Cu - S - 0 system in term s oflog (S0 41H2S) or log f02 vs. pH or T.
Computers & Geoscience 5, side 289 300 .

Tab ell 2. Kvantitativ oversikt over elementer tilfert og fjernet fra de to hovedtypen esides teins- omva ndling i Bjenndalen Bruk. (Elementer i parentes kan vtere utlutet fra den
opprinnelige bergarten)

Fjern et:K

Klorittm inerali serte fork astninger
Uregelmessige soner med dru ser
Fjern et:Tilfert:Tilfert :Fe, S, C02, H20, F,?
Fe, Zn, F, Cu , S,
H20, C02, Pb, Mg,
Mg(Be) , (Ti), (Mo)215

Figur 17. Blygla ns pa albitt og kloritt fra
Bjonndalen. Krysta llen er 2 mm lang. Fotoog samling H-J. Berg.

Addendum .
Etter at denne artikkelen ble innsendt for trykking er
fe lgende nye mineraler identifisert ved hjelp av rent gen: Sepio nitt: Opptrer somfiltrige grahvite aggregater (bergpapp) i ell sprekk i dell vestre delen av niva
to. Ma rkas itt: Er funn et som opp til 2 mm store krystaller innesluttet i kalkspat i niva 3. Tvillinger er vanlige. Det er hittil identifisert 45 mineraler f ra dettebruddet. / lopet av sommeren / 994 ble sprengningen
av den nye delen av niva / pdbegynt. Desverre ser det
ut at denne delen av brudd et er relativt kjedelig. Bortsett f ra 2 em store . blanke pyrittk rystaller i matriks,
er det ikke fo relopig oppdaget noe tilsvarende det som
ble fu nnet i den tiden det ble jobbet i niva 2 og 3. La
oss hdpe pa bedre tider. Personlig har jeg liggendemateriale som kan by pa overraskelser nar jeg far tid
til a se pa det na:rmere. Og jeg har en mistanke om atj eg ikke er den eneste. Mikrom ineralene fra Bjennda len bruk har vist seg sva:rt interresante. Det er ikke
usannsynlig at mange har uidentifisert materiale liggende hjemme. Gjer noe positivt fo r a fa bestemt dem!
H-J .B.

Tabe ll I .
Generell mineralogi til uomvandlet rombeporfyr og to hovedtyper sidesteinsomvandling i
Bjenndalen bruk . (Aksessoriske mineraler i parentes)
Uomvandlet RP:
Klorittdominerte forkastninger: Uregelmessige soner med
druser:Epidot Hematitt Magnetitt
Plagioklas Alkalifeltspat
Kalkspat Pyritt Kloritt
Mon tmorillonitt? (Hematitt)
Kloritt Kalkspat Kvarts(Kvarts)(Flusspa t)
Alkalifeltspat Plagioklas
Albitt Pyritt Flusspat Illitt
Grossular (Blyglans)(Sinkblende) (Bertranditt)(Stilpnomelan)

Following minerals have been found in the quarry:
Actino lite

AlbiteAnataseAnglesite
AzuriteBaryteBertrandite
BiotiteBrochantite
CalciteCerusite
Chalcedony
Chamosite
Clinochlore
Chalcopyrite
Epido teFluorite
GalenaGoethite
Grossular
GypsumHematite
Hemimorphite
Hydrozi ncite
IlliteKaolinite
Mag netite
Malachite
Muscovite
Laumontite
Orthoclase
Parisite
PyritePyrrhotite
QuartzSerpentine
Smithsonite Sphalerite
Stilpnomelane
Talc
Titanite
Tremolite
Wulfenite216