Concursul de Prezentări în Limba Japoneză- ediţia a 5-a- 2021
Categoria A: „Japonia pe care o descopăr eu în România”

Japonia privită printr-o oglindă
Matei AlexiaBună ziua! Numele meu este Alexia Maria Matei. Mă bucur să vă cunosc!
Când eram mai mică și m-am întâlnit pentru prima dată cu Japonia și cultura ei amsimțit o căldură profundă. Ca și cum am revăzut un prieten de-o viață. Ca și cum am completat oparte din sufletul meu. Aceasta a fost prima întâlnire a mea cu Japonia... privind un tablou a lui
Katsushika Hokusai la o expoziție. Tabloul se numește "Marele val din Kanagawa". Nu știam căîmi va rămâne în minte atât de mult timp.
Japonia este în inima oamenilor care au vizitat-o. De la flori la temple, de la munți laprune uscate; sunt lucruri nemaipomenite, de care le-a fost greu să se despartă.
Este vorba despre oamenii care au ajuns acolo, s-au îndrăgostit și au încercat să aducă în
România ceva din ceea ce au văzut. De curând, am fost într-o ceainărie. M-am bucurat să
descopăr că aveau și matcha, chiar dacă nu era o ceainărie cu specific japonez. Pe peretele dinfața mea, am observat un mic poster cu o gheișă. Am fost extrem de încântată.
Manga, anime, ceainării, cursuri, exhibiții, magazine de mâncare, tot ceea ce poate crea
omului o impresie despre această țară cu totul surprinzătoare. Să nu mai menționez grădinile
japoneze, sakura și ramenul.
Aș vrea să închei acest speech prin a vă spune unul dintre visurile mele. Un lucru pe careîmi doresc să îl aduc în România. Ador cultura japoneză și teatrul. Mi-aș dori să pot aduce
kabuki în România, să îl descopăr în totalitate. Aceasta este dorința mea.

Japonia pe care o descopăr eu în România
Sterian

Sofia

Vara trecută eram cu fratele meu și ne uitam la un anime numit “Haikyuu!”, iar, într-oscenă, după ce au terminat antrenamentul de volei, personajele au mâncat ceva numit nikuman.
Fiindcă eu și fratele meu voiam neapărat să încercăm acel tip de mâncare, m-am decis să îi fac osurpriză și să i-l gătesc. Mi-a plăcut foarte mult să gătesc pentru acesta și, zicandu-mi că ar doriîncă o porție de nikuman, m-a bucurat foarte tare. De atunci, a început să imi placă să gătesc
rețete japoneze. Astfel, am mai gătit și tempura, onigiri, supă miso și sendvișuri cu ou.
Rareori gătesc mâncare românească, deoarece îmi sunt greu de înteles rețetele. Atâtbunica mea, cât și mama mea nu îmi spun exact de cât am nevoie dintr-un ingredient sau cât timp
trebuie să las să se facă mâncarea. Dar, când vine vorba de rețetele japoneze, toate aceste detalii
sunt specificate in rețetă cu exactitate.
De aceea, nu există urmă de îndoială că nu aș putea găti aceste rețete. Deoarece găteam
multe rețete japoneze,părinții mei au devenit interesați de cultura japoneză.

A început să îmiplacă și mai mult Japonia, iar părinții mei ne-au propus mie și fratele meu o excursie în Japonia.
Din această cauză, am început să învăț limba japoneză. Japoneza este un pic dificilă, dar îmi
place foarte tare. Cuvintele sună frumos, și învățatul limbii este o activitate amuzantă și
relaxantă. Când nu studiez însă, mă uit la anime-uri, citesc manga-uri sau ascult muzică
japoneză.
În viitor, vreau neapărat să învăț în Japonia și îmi doresc să merg în Japonia pentru aînvăța să vorbesc limba mai bine decât acum și să învăț despre cultura localnicilor. În plus, mi-aș
dori să devin prietenă cu unii dintre aceștia.

Diverse evenimente japoneze în RomaniaIoniță MariaBună ziua! Mă numesc

Maria și învăț japoneză la Colegiul Național Ion Creangă.

Astăzi voi vorbi despre Japonia pe care am găsit-o în România.
În școala generală îmi plăcea un show numit Buburuza Miraculoasă, iar într-o zi, când căutăm un
episod pe YouTube am găsit un anime numit Tokyo Mew Mew. Nu știam nimic despre anime,însă limba vorbită mi-a atras atenția. Atunci m-am gândit că aș vrea și eu să învăț limba
japoneză.
Cu doi ani jumătate în urmă am intrat la liceu și am început studiul limbii japoneze. În primul ande liceu am organizat un festivalîmpreună cu colegii, iar eu am participat la workshop-ul dechibi. Am mai învățat de la colegii mai mari cum se îmbracă un kimono.
Împreună cu profesoarele de japoneză am participat la diverse evenimente despre Japonia. De
exemplu la un festival de film japonez, la un eveniment numit ,’’Seara Japoneză’’, unde ammâncat și am băut ceai și dulciuri japoneze și la o prezentare despre poezia haiku unde amînvățat mai multe despre aceasta.
Aceasta este Japonia pe care am descoperit-o în România. Dacă aș merge în Japonia oareimaginea pe care mi-am format-o în România se va schimba sau nu?

Japonia pe care o descopăr eu în România

Andrada Popescu
Bună ziua tuturor, numele meu este Andra.
Încântată de cunoștință !
Am 16 ani, sunt clasa a 10-a, locuiesc în Ploiești și învăț limba japoneză de un an.
Sunt pasionată de Japonia de când aveam 7 ani. De atunci tot am încercat să descopăr cât
mai multe despre cultură, tradiții și limba japoneză. Am învățat să folosesc Hiragana și Katakana,iar acum învăț cele 1006 Kanji-uri fundamentale cu ajutorul unui dicționar.
Folosesc o aplicație numită “HelloTalk” pentru a comunica cu japonezi naitivi, învățând
de la ei mai mult decât îmi pot oferi cărțile sau internetul.
Am citit foarte mult despre antichitatea Japoniei de pe internet, iar din cartea

Shōgunam aflat despre perioada de dinaintea primului shogunat Tokugawa. Evident că fac diferența
dintre faptele ce s-au întâmplat în istorie și conținutul scris în român.
De asemenea, mi-am descărcat de pe internet cărțile Genki și fac zilnic exerciții de acolo.
Ascult posturi de radio pentru a mă obișnui și cu ascultarea, nu doar cu citirea. Cu toate astea,sunt foarte emoționată când vorbesc în japoneză.
Îmi place să mă uit la anime-uri, în felul acesta înțeleg cum se rostesc anumite cuvinte șice conotații pot lua acestea. Îmi place să citesc și manga-uri, de asemenea.
Cu toate că multă lume mă descurajează spunându-mi că e o limba grea, dar aș vrea săînvăț japoneză fără să renunț.
Visul meu este să studiez la facultate în Japonia și vreau să învăț cât mai mult posibil
despre această țară și cultură sa.

Elemente tradiționale japoneze în București

Costache Raluca

Mă gândeam despre ce aș putea să vorbesc la acest concurs. Ideea a venit când zilele
trecute am ieșit în oraș și mi-am dat seama că în apropierea casei mele s-a deschis un restaurant
cu specific japonez.
Pentru moment, din cauza pandemiei, se fac doar livrări. Am intrat o singură dată în
restaurant și am citit meniul. Pot fi comandate diverse tipuri de sushi și supă miso, dar și alte
feluri de mâncare specifice. Am fost plăcut surprinsă când am mâncat sushi făcut la acel
restaurant. Gustul a fost delicios și mi s-a părut precum cel făcut în Viena. Chiar dacă bucătarul
este român, ci nu japonez, este foarte priceput în a prepara sushi.
Locurile din București în care poți găsi elemente specifice japoneze nu sunt doar astfel derestaurante. Am fost bucuroasă să aflu că sunt și multe magazine cu specific japonez. Câteodată
cumpăr de la magazinul numit “KJ Center” dulciuri din Japonia, iar acolo se mai pot găsi și
produse de machiaj, precum și produse inspirate din anime.
Există și evenimente organizate de persoane care sunt interesate de cultura japoneză. Amînvățat despre ceremonia ceaiului și despre kabuki partacipand la un festival organizat de liceul
din București în care se preda japoneză.
Alt eveniment la care am participat a fost un festival de film japonez. Acest eveniment a
fost organizat pentru a promova cultură anime în România. După film am asistat la o discuție
despre problemele care au stat la baza filmului.
Aștept cu nerăbdare să pot participa din nou la astfel de evenimente.

Japonia pe care o descopăr eu în România
Mocanu Cristina

Chanoyu, ceremonia ceaiului, subliniază una din componentele importanteale culturii japoneze. La fel ca poezia, olăritul, ceaiul este o forma de artă, un factor adjuvant îngăsirea de sine și a păcii interioare.
Am intrat în contact cu această formă de artă, odată cu intrarea în Colegiul
National „Ion Creanga”, la clasa de filologie-limba japoneză. În fiecare an, la liceu seorganizează un festival japonez pentru a celebra cultura niponă. Așa am intrat în contact cu
ceremonia ceaiului. Am luat cursuri și am putut să particip la prima mea ceremonie, care m-alăsat cu un sentiment de armonie și pace intrinsecă. Am putut să beau ceai delicios și să port un
kimono adevărat, un vis din copilăria mea. Prima oara, am crezut că este ușor să faci ceai, daraparențele înșeală. Mi s-a părut dificil, dar asta mi-a hrănit dorință de a evolua și mai mult înaceastă artă.
Chanoyu este „calea” care mi-a deschis curiozitatea despre cultura niponă și m-afăcut să mă îndrăgostesc și mai mult cu aceasta. Când, practic, pot să spun că mă transpun în
Japonia, sub un cireș înflorit, făcând ceai.

Culturalizare prin intermediul arteiBrăescu Miruna

În ultimii ani, cultura pop a Japoniei a devenit foarte populară printre români, mai ales cei
tineri, prin intermediul gastronomiei, benzilor desenate, filmelor, etc.. Dar acesta nu este un
lucru nou.
În urma cu 150 de ani și familile regale aveau un interes pentru cultura japoneză,colecționand diferite obiecte de artă. Acesta era un schimb cultural foarte important între

România și Japonia, mai ales pentru ca le oferea posibilitatea de a comunica fără cuvinte. Arta îi
ajuta pe români să învețe despre evenimentele istorice din Japonia și despre diferitele subiecte
artistice de interes de la acea vreme. Multe scene din diferite războaie au fost reprezentate, ceea
ce a făcut înțelegerea și vizualizarea mult mai simplă.
O parte din aceste colecții au devenit patrimoniu, dar din cand in cand sunt expuse pentru
toata lumea. Dacă prindeți oportunitatea de a le vedea, nu ezitați.

Trei moduri prin care descopăr Japonia în România
Matache DavidBună ziua, tuturor! Mă numesc David și voi vorbi despre cele trei moduri prin care eu descopăr
Japonia în România.
Pentru mine Japonia este încă un loc îndepărtat pe care nu l-am descoperit încă înîntregime. Însă, am găsit câteva metode de a o descoperi chiar de aici. Cele mai bune exemple
sunt magazinul KJ Center de unde pot cumpăra snack-uri japoneze și Grădina japoneză din
Parcul Herăstrău prin care pot să cunosc cultura japoneză, iar, prin clubul de japoneză pe carel-am creat in liceu, pot să studiez limba.
Acestea fiind spuse, vă voi explica mai detaliat ce înseamnă fiecare. Un prim mod este
mâncarea, „bomboana” mea japoneză preferată fiind mochi-ul cu pastă de azuki. De lamagazinul KJ Center am gustat si biscuiții Mire care mi s-au părut foarte delicioși, având un gust
atât sărat, cât și dulce.
Un al doilea mod îl constituie grădina japoneză. Acesta este un loc care îmi inspiră cuadevărat un aer japonez, aflându-se în Parcul Herăstrău. Îmi place să merg acolo atunci cândînfloresc florile de cireș, admirându-le împreună cu prietenii mei în timp ce mâncăm sushi,
karaage, yakisoba și senbei.
Al treilea mod prin care am descoperit Japonia cel mai bine este clubul de japoneză alliceului pe care eu l-am creat. Aici, împreună cu alți colegi vorbim despre cultura japoneză

într-un mod interactiv cu prezentări si videoclipuri. În timpul întâlnirilor am descoperit temple
shintoiste si budhiste din părți diferite ale Japoniei, am vorbit despre festivaluri și chiar am șigătit o rețetă tradițională japoneză. Totuși, cea mai interesantă ședință a fost când am vorbit
despre hainele și istoria perioadei Edo.
Consider că acestea sunt cele trei feluri ale mele de a descoperi Japonia chiar din țara mea.
Datorită lor am învățat mai ușor atât limba, cât și obiceiurile japoneze. Chiar dacă România nu
este o țară mult influențată de cultura japoneză, sper ca într-o bună zi să ajut la răspândirea ei
aici.
Vă mulțumesc pentru atenție!

Eu, de una singură, cu două locuri unde mă pot întoarce acasă
Pavel MihaelaBună ziua. Mă numesc Mihaela.
Astăzi,aș dori să vă vorbesc

desprecum mi-am găsit un al doilea

loc

unde mă pot întoarce acasă.
Prima mea întâlnire cu Japonia a avut loc acum mulți ani, atunci când am fost la oconvenție anime în București, cu o prietenă. Am fost foarte surprinsă de cosplay-urile unice pecare le-am văzut acolo. De asemenea, am gustat un tip de mâncare japoneză numit takoyaki.
Takoyaki a fost prima mâncare japoneză pe care am mâncat-o. A fost delicioasă!
Din acea zi, am am încercat să experimentez cultura japoneză în România. Deși nu mă
pricepeam la gătit, am încercat să fac mâncare japoneză, precum mitarashi dango. Pe langă asta,am început și să mă uit la anime și să citesc manga sau literatură japoneză.
De asemenea, am făcut cosplay la diferite convenții anime românești. Prietenii mei mi-au
spus că arată super. Am făcut și multe poze împreună. Cultura japoneză mi-a îmbogățit
într-adevăr inima.

Prin urmare, datorită culturii Japoneze pe care am descoperit-o în România, m-am mutatîn Japonia în 2018. Acum studiez limba japoneză. Dar acum caut lucruri românești în Japonia.
De exemplu, am găsit acest vin românesc acum un an în Osaka, ceea ce m-a făcut fericită.
Atunci când sunt în Japonia, îmi este dor de România, iar atunci când sunt in România, îmi este
dor de Japonia. Asta pentru că am două locuri unde mă pot întoarce acasă. Voi fi întotdeauna
recunoscătoare ambelor țări!
Vă mulțumesc pentru atenția acordată.

Categoria B: „ Cum văd eu relația dintre România și Japonia peste 100 deani”

De ce ciobanii de demult cunoșteau lumea mai bine ca mine
Aonofriesei Raul
Prezentarea începe cu o povestire scurtă a acțiunii baladei Miorița, considerată un simbol
al spiritului românesc, de a privi realitatea așa cum este. Cu câțiva ani în urmă, și eu a trebuit să
confrunt realitatea faptului că nu știu mai nimic despre lumea în care trăiesc. Înainte, stăteam mai
mult în casă, dar o săptămână petrecută la o familie în Japonia, mi-a stârnit curiozitatea despre
lume. În timpurile noastre a devenit foarte ușor să călătorești în lume, iar eu cred că a călători îțioferă o mai bună perspectivă asupra propriei vieți. Ciobanii de demult practicau transhumanța,mutarea împreună cu oile lor în funcție de anotimp. Și călătoria regulată a oamenilor poate fi un
fel de transhumanță.
Relațiile dintre România și Japonia s-au dezvoltat mult în ultimii 100 de ani, în partedatorită oamenilor ce au trăit o perioadă în Japonia și au scris despre cultura lor. Astăzi, Japonia
este bine cunoscută în România, iar călătoria între cele două tări a devenit mult mai ușoară. În
100 de ani, când mai mulți români vor merge în Japonia, relațiile dintre cele două țări vor deveni
mai apropiate, cele două popoare se vor gândi unii la alți ca niște vecini.

România și Japonia - prosperitate prin schimb cultural
Buha Diana

În zilele noastre, odată cu dezvoltarea tehnologiei, lumea este într-o continuă schimbare,
iar lucrurile cu care eram obișnuiți devin uitate. În special, cu popularizarea ICT, princomunicarea în mediul online cu oameni din toată lumea, am ajuns să dobândim informații cu
privire la cultura, obiceiurile și mâncărurile celorlate țări.
Japonia a reușit să ajungă o țară cu o economie mare. Astfel, țări din întreagă lume
importă, vând și consumă bunuri fabricate în Japonia; în plus, au fost observate și primite decătre multe țări obiceiurile specifice culturii japoneze ca arta băutului ceaiului, caligrafia,
aranjamentul florilor, festivalurile, sumo etc. Printre tineri sunt populare anime-urile, dar adulții
sunt interesați de cultura alimentară japoneză, care a fost înregistrată în patrimoniul culturalimaterial UNESCO sub numele de WASHOKU. În ultimii ani, chiar și în România am ajuns săîntâlnim restaurante cu specific japonez. Acest lucru este dovada faptului că România și Japonia
continuă să se apropie din ce în ce mai mult.
Din cultura japoneză, cel mai mult mi-a atras atenția bento-ul. Acest tip de gustare atrage
nu numai prin modul de împachetare, dar și prin grija pentru detaliu în ce privește aspectul.
Soțiile pregătesc bento-ul pentru soț și copii, ținând cont de preferințele acestora, astfel încât
gustarea realizată cu multă iubire însănătoșește sufletul și corpul. Cred că peste 100 de ani acest
obicei minunat specific japonez va fi unul pe care doar oamenii îl vor putea face, indiferent decât de mult va avansa tehnologia.
Chiar dacă România și Japonia sunt îndepărtate, am încredere în faptul că schimbul
cultural le apropie. Sper ca cele două țări să se influențeze reciproc și în viitor, făcând progreseîmpreună.

Relația României cu Japonia peste 100 de ani prin prisma artelor marțiale
Moise Maria

Cum ar arăta relațiile României cu Japonia peste 100 de ani dacă am introduce înînvățământul românesc, în cadrul orelor de sport, arte marțiale japoneze?
Dacă artele marțiale vor fi predate in școli, firmele japoneze vor fi interesate să își
deschidă filiale aici, iar economia României se va dezvolta. Pentru oaspeții japonezi se vor
deschide cu siguranță mai multe restaurante japoneze, iar universitățile vor promova si ele limba
japoneză. Cultura japoneză va fi prezentată și în muzee. De exemplu, vor fi expoziții despre
istoria samurailor, portul armurii și a armelor tradiționale. Momentan doar trei orașe din
România sunt înfrățite cu Japonia, dar peste 100 de ani, vor putea fi cel puțin 50 de orașe
românești înfrățite cu orașe din Japonia, astfel relațiile dintre România și Japonia vor fi mai
puternice.
Pentru a se realiza acest lucru, Japonia va încheia un parteneriat cu România pe partea
sportivă și culturală. Astfel vor fi trimiși voluntari japonezi să susțină dezvoltarea artelor marțialeîn școlile din România. Un exemplu poate fi parteneriatul cu JICA. Momentan numărul
practicanților de arte marțiale in Japonia este în scădere. Voluntarii veniți în România vor
promova în același timp limba și cultura japoneză, iar numărul vorbitorilor de japoneză și alpracticanților de arte marțiale va crește. În felul acesta tradiția artelor marțiale nu se va piarde, ci
se va răspândi cât mai mult la nivel global. Totodată, pentru japonezi, experiența de a locui înEuropa câțiva ani îi va ajuta să înțelegă mai ușor diferențele culturale și diversitatea europeană.
Dar de ce arte marțiale? Când au apărut acestea și de ce japonezii le practică?
Pe vremea samurailor, artele marțiale te pregăteau pentru război. Să ne uitam mai atent lakanji-ul bu, 武, care este alcătuit din radicalii ‘lance’ si verbul ‘a opri’ (武=丈+止). În perioada
Sengoku, luptatorii, învățau să mânuiască armele pentru a le fi de folos în război și să se apere cu
acestea împotriva unui atac, să oprească arma adversarului pentru a-și salva viața. Începând cu
perioada Meiji, când portul sabiei a fost interzis și până astăzi, sensul practicării artelor marțiale
s-a schimbat. Cu ajutorul artelor marțiale învățăm să oprim ‘’lancea proprie’’, adică să mediem

conflictul și să ne controlăm pe noi înșine. Acesta este scopul artelor marțiale astăzi: un drumspre noi înșine de a deveni mai buni.
Spre deosebire de sport, practicanții de arte marțiale nu numai că deprind abilitați
sportive, ci învață elemente din cultura japoneză, devin disciplinați, ordonați și își dezvoltă
personalitatea. Dacă elevii ar învața astfel de principii de la o vârstă fragedă în școli, în cadrul
orelor de sport, poate peste 100 de ani, se vor respecta mai mult unul pe celălalt și vor deveniadulți cu control de sine mai bun.

România și Japonia din viitorGheța MarinaRelația dintre Japonia și România este foarte bună, deoarece există un respect reciprocîntre cele două națiuni. Prietenia dintre cele două a început în urmă cu un secol și, cu trecerea
anilor, a devenit puternică. Atunci când una dintre țări a avut probleme, de exemplu în timpul
democratizării României din 1989, sau în vremea marelui cutremur din Japonia din 2011,națiunile au rămas apropiate și și-au acordat sprijin necondiționat. De aceea, nu e niciun dubiu căîn 100 de ani prietenia dintre națiuni va fi mult mai strânsă.
La nivel cultural, românii sunt interesați de cultura Japoniei, precum sunt și japonezii
interesați de cultura României. De la artă și literatură, până la mâncare și obiceiuri, suntem
interesați să cunoaștem lucruri despre țara opusă. În viitor cred că vor exista în metropolele
ambelor orașe cartiere dedicate culturii celeilalte țări. Acolo vom putea găsi restaurante, centre
culturale, școli și altele.
Încă din anul 1996, japonezii au revoluționat transportul feroviar, ajungând cu
Shinkansen la viteze record de 443 km/oră. Fiindcă Japonia este considerată o țară a tehnologiei
impresionante, sunt sigură că în 100 de ani va crea un model de avion precum o racheta, care să
parcurgă distanța de aproape de 10.000 km dintre țări în doar câteva ore. Dacă țările ar fi mai
apropiate, ar fi mai ușor să creăm acest spațiu cultural menționat anterior.

Un alt aspect care cred că s-ar schimba în relația dintre cele două națiuni este influența pe
care o va avea o cultură asupra celeilalte. De exemplu, București a fost poreclit „Micul Paris”
datorită arhitecturii și a legăturii dintre personalități românești cu orașul franțuzesc Paris. Eu credcă în 100 de ani vor exista asemănări arhitecturale între România și Japonia; cred și că vor exista
și mai mulți români vorbitori de japoneză care vor vizita Japonia des. Astfel, București ar putea
fi poreclit în viitor „Micul Tokyo”, și ar putea avea și o construcție simbolică a Turnului Tokyo,
pentru a ilustra buna relație dintre cele două națiuni.
Însă un criteriu esențial pentru ca această relație să devină mai bună este implicareafiecărei persoane în parte. Eu provin dintr-un oraș mic, numit Alexandria, unde nu am avut șansa
de a studia limba japoneză. Primul contact cu japoneza l-am avut la facultate, la vârsta de 19 ani,deși mi-aș fi dorit să am posibilitatea să o învăț încă de când am descoperit Anime și Manga. De
aceea, îmi doresc să învăț japoneză și să o pot preda copiilor din orașe mici. Dacă aș reuși să facmăcar 5 copii să fie interesați de Japonia și de cultura frumoasă a țării, iar ei 5 ar reuși la rândul
lor să facă alți copii interesați, deja aș fi pavat indirect drumul pentru sute de persoane. Asta ar fi
contribuția mea personală în relația din viitor dintre Japonia și România.

Consolidarea relației dintre România și Japonia prin intermediul tehnologiei

Petre Alexandra

În primul rând, aș vrea să vă adresez o întrebare. Aveți idee cam cât ar costa produsele
Gerovital în Japonia? Printr-o simplă căutare pe Google, veți fi surprinși de rezultatele găsite.
Aceleași produse pe care le avem și noi în România, ajung să fie aproape de 10 ori mai scumpeîn Japonia. Desigur, același lucru se poate spune și despre restul produselor românești pe piața
niponă.
Din păcate, schimbul de produse nu este singura problemă pe care relația dintre Japonia
și România trebuie să o înfrunte. Chiar și călătoria din România în Japonia sau invers este destul
de dificilă în zilele noastre, deoarece viza este necesară. Totuși, există un schimb pe care celedouă țări îl pot realiza pe gratis și durează doar câteva secunde, și anume, schimbul detehnologie.
Astfel, consider că, relațiile dintre România și Japonia în următorii 100 de ani se vor
concentra, în principal, pe schimbul de tehnologii de la specialiștii noștri în diferite domenii,
deoarece va fi mult mai ușor decât clasicul import-export. Având în vedere că specialiștii
ambelor țări sunt de top, sunt sigură că vom reuși să colaborăm foarte bine împreună. De ce?
Deoarece japonezii sunt cunoscuți pentru firea lor extrem de profesională și analitică, cred că
s-ar completa foarte bine cu stilul românesc creativ și flexibil. Astfel, unele dintre viitoarele
colaborări româno-japoneze ar putea fi:
1. Îmbunătățirea sângelui artificial pe care l-au inventat românii astfel încât să ajungă să fie
folosit în siguranță si pe oameni;
2. Crearea unui nou tip de realitate virtuală care ar ajuta la educația online sau la întâlnirile
online ale companiilor;
3. Introducerea unor noi sisteme de fabricație optimizate de inteligență artificială pentru diverse
domenii precum industria construcțiilor și agricultura.
Pe de altă parte, în urma unei colaborări uimitoare în domeniul tehnologiei, care va duratotuși ceva timp, consider că schimbul de produse și persoane se va îmbunătăți, deoarece piața

japoneză este una foarte profitabilă și sunt sigură că există mulți români care văd această
oportunitate. Totuși, motivul pentru care această colaborare uimitoare va necesita mult timp
pentru a înflori este faptul că Japonia trebuie fie să semneze o alianță separată cu România pentru
import-export, fie să își modifice alianța cu Uniunea Europeană. Având în vedere că ambele
procese sunt destul de dificile, cred că această parte a relațiilor noastre va fi una dintre cele mai
greu de îmbunătățit și va dura mai mult de 20 de ani.
În concluzie, văd un viitor uimitor pentru relațiile româno-japoneze, un parteneriat
strategic de succes, deoarece ambele țări ar avea de câștigat de pe urma colaborărilor în diverse
domenii precum IT-ul, medicina, ingineria, arhitectura și multe altele.
”Limba este cea care ne desparte, pe când tehnologia ne aduce mai aproape”.

Viitorul arată strălucitor
Diaconu Cristian NicolaeBună ziua! Mă numesc Diaconu Cristian Nicolae și doresc să vă prezint relația frumoasă
din viitor pe care România și Japonia o vor avea.
Poate vă întrebați de ce am folosit cuvântul „frumoasă”. Încă din trecut, aceste două țăriau dat dovadă de prietenie, Japonia fiind prima țară din Asia-Pacific cu care România a intrat în
contact. Nu au existat niciodată războaie între acestea și relația dintre cele două are mai mult de
100 de ani. De aceea, pot spune cu încredere că România și Japonia vor avea, chiar și peste 100
de ani de acum încolo, o relație frumoasă.
Este dificil să îți imaginezi cum va arăta lumea peste 100 de ani, dar dragostea mea atâtpentru România, cât și pentru Japonia, este suficient de mare pentru a îmi imagina viitorul
minunat al ambelor țări.
Iubesc să merg în Japonia, însă călătoria în sine durează foarte mult timp. Călătoria de la
București la Tokyo durează cel puțin 15 ore deoarece nu există zboruri directe, escala irosind
timp prețios. Cu toate acestea, în viitor, cred că dezvoltarea relațiilor dintre România și Japoniava crea zboruri directe între capitale. Imaginați-vă un viitor în care te urci în avion în București șiaterizezi doar 10 ore mai târziu direct în Tokyo. De asemenea, dacă în locul unui avion, vomfolosi rachetele SpaceX ale lui Elon Musk, timpul va fi redus la mai puțin de o oră. Cred că 100de ani mai târziu, acest lucru va deveni o realitate și relația dintre România și Japonia va deveniși mai puternică.
Deși geografic, cele două țări sunt despărțite de o distanță mare, consider că putem
deveni mai apropiați, nu numai ca țară, ci și ca popor. Se poate crea o armonie între cele douăculturi și vom putea ajunge să ne cunoaștem mai bine între noi. De exemplu, pot vedea un viitor
în care românii practică „hanami” (picnic sub copaci înfloriți) la începutul primăverii sau
Japonezi care își oferă mărțișoare pe 1 Martie. Părerea mea este că aceste două obiceiuri sepotrivesc de minune, deși provin din culturi diferite.
În viitor, când Japonezii vor auzi „România”, nu se vor gândi doar la Dracula sau NadiaComăneci, precum și Românii care atunci când vor auzi „Japonia”, nu își vor imagina doar sushi
și anime. În fiecare an, din ce în ce mai mulți tineri din România devin interesați de Japonia, iar
acest lucru va întări cu siguranță relația din viitor dintre cele două țări. De asemenea, am
cunoscut personal mai mulți tineri din Japonia care ne-au vizitat țara.
Poate ați auzit zicala: „Tinerii sunt prezentul și viitorul”. Cred că acesta este adevărul
care se aplică viitoarei relații dintre România și Japonia. Nu credeți? Nu știu exact cum va fi
peste 100 de ani, dar sunt sigur că viitorul va arăta strălucitor.
Vă mulțumesc!

Puterea unificatoare a muzicii asupra relației dintre Japonia și România
Barteș Georgiana

În acest discurs voi vorbi despre relația dintre Japonia și România peste 100 de ani, cu
privire la educația muzicală din școli.

Când vorbim despre educația din școli, nu doar materiile precum matematica, științele
și limbile străine sunt considerate importante, ci și muzica. Muzica are mai multe beneficii
asupra corpului uman, aceasta cultivând aptitudini importante precum memoria, abilitățile
motrice și cooperarea. În plus, se pare că persoanele care cântă la instrumente muzicale auabilități lingvistice ridicate. Mai mult decât atât, prin intermediul muzicii, putem intra în contact
cu cultura și tradițiile altor țări.
Pentru început, voi oferi o scurtă comparație între modul de predare a muzicii în școlileromânești și școlile din Japonia. Școlile cu profil muzical există atât în Japonia, cât și în România.
Aproape toate școlile de muzică din România pot fi frecventate din ciclul primar până la liceu.
Elevii acestor școli au, pe săptămână, în mod normal, în jur de 4-10 de cursuri de muzică,precum cele de teorie muzicală și instrument. Apoi, începând cu ciclul gimnazial, suntdesfășurate și cursuri precum cele de orchestră și de cor. În România, muzica este predată camaterie și în școlile obișnuite, însă se ține doar câte un curs de o oră pe săptămână. La acele
cursuri, elevii cântă melodii și învăța puțină teorie muzicală, dar nu au posibilitatea de a învăța să
cânte la un instrument.
În schimb, în ceea ce privește Japonia, nu doar școlile de muzică, ci și școlile obișnuitedesfășoară activități extra-curriculare precum cele de orchestră și de cor. Atât japonezii, cât și
românii își prețuiesc culturile muzicale clasice și tradiționale. De aceea, consider că, printr-un
program de schimb cultural de muzică pentru ambele țări, elevii japonezi și români și-arexperimenta reciproc culturile muzicale, iar dacă ar împărtăși lucrurile învățate cu conaționalii
lor, relația dintre Japonia și România ar putea fi întărită.
O primă propunere ar fi organizarea unui program de schimb de experiență deorchestra simfonică pentru liceenii ambelor țări. În cadrul acestui program, liceenii români arcânta într-o orchestră din Japonia, iar anul următor, liceenii japonezi ar cânta într-o orchestră din
România. După mai multe săptămâni de repetiții, elevii japonezi și români ar susține un concertîmpreună.
O a doua propunere ar fi ca ambele țări să trimită fiecare profesori de muzică tradițională
în cealaltă țară. Astfel, elevii școlilor de muzică din România ar putea să învețe să cânte la
instrumente precum Shamisen, Koto și Shakuhachi de la vârste mici. În același timp, eleviișcolilor de muzică din Japonia ar putea să studieze muzica tradițională românească ca materieopțională și să învețe să cânte la instrumente tradiționale precum naiul sau țambalul. Ca urmare,elevii japonezi și elevii români ar putea să devină interesați reciproc de limba celuilalt.
În ultimul rând, când mă gândesc la relația dintre Japonia și România de peste 100 deani cu privire la muzică, îmi imaginez o lume în care elevii și adulții din ambele țări studiază și
se bucură fiecare de muzica tradițională a celuilalt. Astfel, elevii japonezi și români din viitor
vor intra în contact și cu alte culturi și tradiții, și vor ajunge să împărtășească frumusețea și
profunzimea celeilalte țări cu semenii lor.

Basmul profeticCăldărar Maria
Cele mai prețuite amintiri ale copilăriei mele au mers mână în mână cu o sumedenie depovești și basme, internaționale sau tradiționale. Finalul fericit și dragostea eternă dintre
personajele principale mi-au pictat de fiecare dată un zâmbet larg în suflet. Probabil vă întrebați
de ce m-am abătut de la tema dată, de la realitate, si am început să vorbesc despre povești plinede fantastic. Când am aflat subiectul prezentarii de anul acesta, am rămas fără cuvinte. „Ce aravea România de oferit Japoniei...?”, m-am gândit în sinea mea, dar cunoștințele mele erau
insuficiente pentru a trage o concluzie elocventă, asa că am început să caut informații legate derelatia dintre România si Japonia si ce ar avea cea dintâi de oferit.
Toata lumea știe povestea „Cenușereasa”, nu-i așa? Căutând mai multe informații, am
observat că poate fi realizată o paralelă spectaculoasă între povestea Cenușeresei si relația
României cu Japonia. Am considerat rolurile principale ale acestei analogii ca fiind următoarele:
România-Cenușăreasa și Japonia-Prințul. Din punctul meu de vedere, firul narativ al poveștii
fantastice coincide perfect cu istoria României și a legăturii cu Japonia, atât în aspectele pozitive,
precum balul și finalul fericit, cât și în cele negative, ca de exemplu tachinările mamei si a
surorilor vitrege. Cenușereasa si Prințul se regăsesc datorită pantofilor eroinei, aceștia
simbolizând elemental identitar al fetei. Ce este specific românesc? Din punctul meu de vedere,doina, plânsetul poporului român, adus în cultura universală prin naiul lui Gheorghe Zamfir șicântecele Mariei Tănase, este simbolizat perfect de pantofii Cenușeresei.

Fiecare dintre noi ne imaginam un alt viitor. Eu văd viitorul relației dintre România si Japonia
urmând exemplul relației dintre Prinț si Cenușereasa: cei doi parteneri trăiesc fericiți până laadânci bătrâneți, învățând unul de la altul si „prețuindu-se” unul pe celălalt.

Schimburile culturale dintre Japonia și România în viitorStruța Laura MarianaBună ziua. Mă numesc Laura Struța și am absolvit Facultatea de Litere a Universității
Babeș-Bolyai din Cluj-Napoca in anul 2018. În prezent sunt înscrisă la cursul de limbă japoneză
a Centrului de Studii Româno-Japoneze „Angela Hondru” din cadrul Universității
Româno-Americane din București.
Poate v-ați întrebat, oare cum se vor desfășura schimburile culturale la nivel internațional
peste 100 de ani? Astăzi vă voi vorbi despre acest aspect raportat la relațiile dintre Japonia și
România in viitor.
Până în anul 2121, probabil că progresul tehnologic va influența drastic schimburile
culturale dintre cele două țări, astfel încât locuitorii ambelor națiuni vor putea să se implice cuușurință în desfășurarea acestora. Consider că acest fapt va determina, în special, aprofundarearelațiilor dintre Japonia și România peste 100 de ani. Prin urmare, aș vrea să vă vorbesc despre
tehnologiile viitorului care, cel mai probabil, se vor remarca în evoluția acestor schimburi
culturale: realitatea virtuală și realitatea augumentată.
Realitatea virtuală permite unui utilizator călătoria într-o lume diferită față de cea pe careo percepem în cotidian, in timp ce realitatea augumentată reprezintă anexarea unor noi elementeși informații la realitatea obiectuală, aceastea neexistând în mod obișnuit în jurul nostru. Sub
influența acestor tehnologii este foarte posibil ca cetățenii români și japonezi să poată realizacălătorii virtuale prin care să se familiarizeze cu orașele, natura și alte aspecte idiosincrasice aleambelor țări. De exemplu, prin realitatea virtuală ar fi posibilă vizitarea atracțiilor turistice, iar
prin realitatea augumentată s-ar putea percepe aroma mâncărurilor, achiziționa suveniruri șirealiza diverse activități culturale. Astfel, tehnologia va permite perpetuarea și răspândirea
culturii tradiționale în rândul unui public mai larg. Spre exemplu, activități precum participarea
virtuală la ceremonia ceaiului sau la cursuri de olărit în stil specific românesc vor facilitaînțelegerea alterităților culturale.
În concluzie, tehnologia care va fi disponibilă peste 100 de ani va rezulta în schimburi
culturale diversificate, organice, și ușor accesibile, având drept urmare relații mult mai profundeîntre Japonia și România.

O prietenie apropiată între două ţări îndepărtate
Negruțiu Cristian
Numele meu este Cristian Negruţiu şi studiez japoneza în grupa N3 a Centrului de Studii
Asiatice din cadrul Universităţii Româno-Americane din Bucureşti.
Relaţiile dintre România şi Japonia sunt foarte importante pentru ambele ţări, însăconsider că ele ar trebui totuşi îmbunătăţite. În cele ce urmează o să mă refer la câteva aspecteesenţiale.
De exemplu, conform multor studii, sistemul de educaţie din Japonia este complet diferitde cel din România, iar rezultatele acestuia sunt evidente. De aceea, mi-aş dori ca peste 100 deani să existe în România cel puțin o facultate/cel puțin o școala după modelul sistemului deeducaţie japonez – cu profesori din Japonia, care să-i apropie pe elevii din România de modul degândire, de educaţie şi chiar de viaţă al japonezilor. Astfel, relaţiile dintre cele două ţări se vorîmbunătăţi.
De asemenea, esenţial este şi dialogul intercultural dintre cele două ţări. Dacă un număr
mare de artişti japonezi vor veni în România, cred că artiştii români vor înţelege mai mult cultura
şi arta japoneză. Astfel, peste 100 de ani, arta japoneză ar putea influenţa artiştii români. Pe dealtă parte, şi artişti români ar trebui să-i înveţe şi pe japonezi mai mult despre cultura românească.
Astfel, schimburile interculturale vor da roade pe termen lung.
Comerţul şi relaţiile economice dintre Japonia şi România joacă roluri importante pentru
cele două ţări. De exemplu, în ultimii ani au venit multe firme japoneze (precum Daikin, Makita

etc.) în România, iar multe restaurante cu specific japonez (amintim aici Japanos, Sushi Terraetc.) s-au deschis în toate oraşele mari din ţară. De aceea, mulţi români au reuşit să afle mai multdespre arta culinară japoneză.
Stimularea comerţulului între Japonia şi România va îmbunătăţi relaţiile dintre cele douăţări. Astfel, se va putea asigura şi o creştere economică semnificativă în ambele ţări.
Aşadar, eu văd relațiile dintre Japonia și România peste 100 de ani bazate mai ales pe odezvoltare în domeniul economic, în domeniul artistic, dar şi în domeniul educaţional. Cred căaceste domenii vor fi esenţiale şi atunci când luăm în calcul relaţiile dintre Japonia şi România
peste 200 de ani.