Harstigen ett mineralogiskt eldorado i Bergslagen
Per Nysten

Historik
Publikationer rorande svensk mineralogi uppvisar en stark koncentration till kartbladen 11 E
Filipstad i relation till hela riket. Har finner vi bl a Limgban, Harstigen, Persberg samt
Nordmark. Dessa fyndigheters geologi och mineralogi har dokumenterats av, framfor alit
Gregorii Aminoff, Gustaf Flink, Anton och Hjalmar Sjogren samt Axel Hamberg.
En av dessa fyndigheter, Harstigsgruvan, beskrivs 1924 av Tegengren som namner foljande:
Gruvan bearbetades 1847 - 1853 samt troligen under ar 1877. Ar 1887 upptogs Harstigen
fran odesmal och djupet var da 23 m. Man drev under fbljande tva ar till ell djup av 35 m och
gruvarbetet installdes i april 1889 da malmen bestaende av hausmannit och hematit ansags
vara alit for fallig. Pa 30 m djup drevs en undersokningsort mot N. ca 11 m i dolomit utan all
nagon maim hillades och pa pa 25 m niva fann man en ca 1.5 m maktig magnetitmalm strax
vaster om huvudmalmen. Fore 1887 sammanfordes Harstigen med ovriga gruvor i
Pajsbergsfaltet varfor det ar svart all folja historiken bakfll i tiden.

Regional geologi
Pajsbergsfaltet med Harstigen ligger i den vastra delen av Bergslagens malmprovins i den
ostra delen av landskapet Varmland (Iat. 59 0 47', long. 14 0 19'). Felsiska metavulkaniter i form
av
lavor samt vulkaniklastiska silt- och sandstenar med alkalirika ryolitiska
sammansallningar dominerar berggrunden. Dessa overlagras av metasediment med
varierande omvandlingsgrad (I. ex. Grythytteskiffer, dolomitisk samt kalcitisk marmor). Dessa
suprakrustala bergarter aterfinns ofta i tragliknande mer eller mindre N - S orienterade
tensionstrukturer tidigare tolkade som synklinaler. Ytbergarterna avsalles for mer an 1890
Ma sedan och har intruderats av flera generationer av granitoider (gabbro - granit).
Malmerna ar entydigt knutna till ytbergarterna. Omradets geologi har beskrivits av bl a Bjork(1986).

Lokal geologi
Malmen vid Harstigen finns i en dolomitlins som i oster begransas av massiv amfibolit(metabasal!?) samt i vast av en kalidominant ryolitisk metavulkanil. Vaster om dolomiten
finns diorit som narmare gruvorna overgar i granil. Har genomdrages dolomiten ochmetavulkaniten av granit- och dioritgangar vars granser mot dolomiten blivit fbrskolade.
Harstigen brots pa tva parallella, brantstallda malmlager, av vilka den ostra bestod av
manganmalm och den vastra av jarnmalm. Den fbrra utgjordes av hausmannit (kompakt och
som impregnationer) i dolomit utan atfbljande skarn. Det mineralogiskt intressanta manganskarnet fanns i utkanterna av jarnmalmen, at manganmalmen till. PMaliande ofta ar dellaskarn rikt pa jarnoxider. Granserna mellan dessa skarn ar mycket oregelbundna men skarpa.
Manganskarnet uppbyggs av klinopyroxener (schefferit), klinoamfibol (richterit), flogopit(manganofyll), olivin (tefroit), granat (spessartin) samt rodonil. Jarnmalmen bestod
huvudsakligen av hematit som antigen atfoljts av jarnkisel eller mer kvartsfatliga kompakta
massor. Ofta overgar hematiten i magnetit samtidigt som kvartsen avfargas och blir grovre.
Gronskarnet bestar av diopsid, tremolit och andradil. Skarn och maim ar genomsalla av en
mangd sprickor och adror vilka forutom kalcit och baryt innehaller ell stort antal delvis mycketsallsynta mineral.

5Mineralen
Element
kopparbly
grafitsilverSulfider sulfosalter
blyglans
bornitdigenitdomeykit
kopparglans
kopparkis
koutekitlollingit
covel linmolybdenglans
pyrit
tetrahedritzinkblande
algodonit
Halider
ekdemitheliofyllit
nadoritsahlinit
Oxider hydroxider
bromellit
cuprithausmannit
hernatit
ilmenitiwakiitjakobsitlitargit
manganosit
pyrolusit
pyrofanit
kvartstodorokit
brucitgoethitmaqnetoplumbit
I pvrokroit
bindheimit (rome it?)6

Karbonater
aragonit
azuritkalcitcerussit
dolomithydrocerussit
kutnohorit
malakitpyroauritrhodokrosit
Sulfater, tungstaterbarytscheelit
Arsenater, fosfater
adelilallaktitbrandtitflinkitfluorapatit
hedyfanhematolit
manganhornesit
sarkinit
svabitliIasitSilikater
alleghanyit
andraditgrossular
hibschitleucophoenicit
fenakitsonolitspessartin
tefroittrimerit
zirkonallanit-Mn(?)
barylitbarysilit
epidotharstiqit
ilvaitmelanotekit
liIanitvesuviankrysokollmargarosanit
aktinolit
aegirine-augit
bustamit
diopsid
ferro-ferriwincl1it
gageithedenbergit
inesitjohannsenit
pectolit-Mn
prehnitrodonitrichterit
tremolit
xonotlit
antigorit
bementitcaryopilit
klinochlorklinocrysotil
cymritfluorapofyllit
friedelit
ganofyllit
gonyerit
jagoitlizarditrnanganpyrosmalit
molybdofyllit
montmorillonit
muskovit
neotocit
flogopit
talkalbit
celsianhelvinhvalofanmikroklinmonimolit

I iulooldit-IFe2+)
I oalvoorskitl?\
antofyllit(?)

thomson it
vermikulit
schallerit(?)

Deskriptiv mineralogi
Inom utrymmet for denna artikel har jag valt all narmare presentera nagra av ovanstaende
mineral vilka kan anses vara typiska for Harstigen.

Gediget bly i arsenatskarn
Metalliskt bly ar ell mycket sallsynt mineral. dock finns det i relativ riklighet i Langban. Fran
Harstigen beskriver Hamberg sommaren 1888 fynd av kristalliserat bly. dels fran varpen.
dels fran det jarnmalmsskarn som vid denna tid fbrdes upp ur gruvan. Sprickfyllnader av bly
hillades forst vid den narbelagna Pajsbergsgruvan dar det forekom i dolomit samt i
hausmannit. For Harstigen anger Hamberg foljande: "det kristalliserade blyet (fig 1) sadantjag hillills funnit det. siller anvaxt uti sma drushal och sprickor i jernmalmen och det
manganhaltiga. huvudsakligen av granat bestaende skarn som atfoljer detsamma.
Haligheternas vaggar aro vanligen synnerligen vackert fargade i brunt. af ell knoligt
njurformigt eller stalaktitiskt mineral. som ibland visar sig som en omvandlingsprodukt af
richterit och schefferit". Hamberg beskriver har karyopilit vilket ar karakteristiskt for dedrusrum som for bly samt arsenater.

/\~
"1

~'ig.

2.

.,

\.

Fig. 3.

}-'ig.4.

Fig. 5.

Fig. 1. Sly
Vidare skriver Hamberg: "pa vaggarna i dessa halrum upptrada i allmannhet jamte blyet
kalkspat samt ytrika lavelformiga barylkrislaller samt ell hexagonalt blyarsenial i sma vilaprismer. hvilkel enligl undersokning af G. Flink torde vara mimelesil eller ell darmed
beslakladt mineral". Vi har dock har hogsl troligen all gora med Ca-arsenatel svabil som jag
funnil i liknande drusrum. Slutligen namner Hamberg forekomsl av hemalilkrislaller.

7hexaedrar av blyglans, cerussit och det av Nordenskiold och Lindstrom (1891) beskrivna
mineralet brandtit, samt arsenatet sarkinit. Det sistnamnda mineralet beskrevs av Flink &Hamberg (1888) fran Harstigen. Det ar vidare vid denna tidpunkt man gor de rikliga fynden
av karaktarsmineralet brandtit .
Namnet brandtit arar kemisten och bergsradet Brandt, koboltens upptackare. Dess kemiska
sammansattning bestamdes av Gustaf Lindstrom och den kristallografiska analogin med
koboltmineralet roselit pavisades samtidigt av Adolf Erik Nordenskiold. Han beskrev
mineralet som triklint dock vet vi idag att det ar monoklint. Brandtit bildar prismor, parallella
med b-axeln, och de ar ofta tillplattade genom stark utveckling av ytan C (fig 2). Dessa
fbrekommer dels som ensamma valutvecklade individer anvaxta pa vaggar till halrum av den
typ som anges ovan, dels ihopgyttrade till radialstraliga knippen och bollar eller njurformiga
knblar. Mineralet ar genomskinligt eller vitt med stark glasglans och aggregaten nar maximalt
10 millimeter i tvarsnitt.

-. -

\~

".

\7

--- _

..

"'",

,

.

'"

Brandtit frAn Hnrstigen.

Fig. 2 Brandtit
Sarkinit beskrevs under namnet kondroarsenik av Lars Johan Igelstrbm (1865) fran Stora
Pajsbergsgruvan dar det fbrekommer sparsamt som millimeter-stora gulrbda korn, snarlika
kondrodit, invaxta i barytadror som skar hausmannit. Den 24-26:e juni 1888 besbkte Flinkoch Hamberg Harstigen och fann dar kristaller av sarkinit samt brandtit. De beskrev sitt fyndoch jamfbrde dess kemiska sammansattning med kondroarsenik samt s.k. polyarsenit franSjbgruvan och konslaterade att dessa tre mineral ar identiska. Harstigsmineralel beskrivs
som rosenrbda glasglansande kristaller oftast grupperade i smultronlika kulor av 3-10
millimeters tvarsnitt. Brulna kulor visar en radialstralig morfologi. I sallsynta fall forekommer
kristallerna som enstaka individer (se fig 3); dock kan dessa vara rikligt fbretradda pa en och
samma sprickyta. Associerade mineral ar brandlit, baryt, hemalit och i sallsynta fall, flinkit.

8

o

i

/1

c

.•...

,
.............___..-.._-_.

a

c

7 ,i

.

m

. \) ...
;"'\
fig. J.

_-fafig. 2.

Fig. 3. Sarkinit

Det yllerst rara Mn-arsenatet flinkit abserverades av Hamberg vid ell besok under juni 1888
ach beskrevs av hanam sam ell nyll species aret darpa. Han beskriver mineralet sam
astrofyllitliknande ach de sma tavelfarmade kristallerna uppvisar verkligen en hog glans.
Mineralet ar specie lit bundet till arsenatet sarkinit och bildar tunna, svagt divergerande
bladiga aggregat stallvis pa baryt, men aven associerat med brandtit. Fargen ar morkt grontill brunaktig. Jag har funnit f1inkit pa della sall men aven utan ovriga arsenater i breccierat
gulbrunt granat-pyroxenskarn. Skarnet ar rikt pa baryllavlor samt gronsvarta sammetsglansande vaggbekladnader av todorokit. Hamberg offrade nastan alit material for denkemiska analysen som utfordes pa bloll 0.0464 g. Trots denna ringa mangd Iyckades han
bestamma Mn 2+/Mn 3+- forhallandet i flinkit vilket nag maste betecknas som en bragd.
Hjalmar Sjogren erhaller i maj 1891 ell vill okant mineral fran Harstigen av Flink och
beskrivningen publiceras redan samma ar. Mineralet som hor till apatitgruppen dops tillsvabit efter bergmastaren Anton Svab. Sjogren refererar aven till Hambergs beskrivningrorande gediget bly om det okanda arsenatet (se ovan). Forekomstsallet ar i form av sma
farglosa klara kristaller, sillande pa tat finkornig schefferit. De ca 2 millimeter langa
kristallerna bildar ofta svagt divergerande knippen eller radiellt grupperade knollriga bollar.
De hexagonala prismorna avslutas med pyramidytor samt en Iiten basisyta. I friskt liIIstand ar
mineralet glas- till sidenglansande; stallvis finner man all det omvandlats till gul granat! Derb
svabit finns som fetglansande kortlar och identifieras med hjalp av sin blaviolella eller gula
UV-respons (kortvag).

Berylliumforande mineral
Mineralet harstigit ar unikt for lokalen. Dessutom finner man fenakit, trimerit, helvin samt som
raritet barylit och bromellit; de 5 sistnamnda finns aven i Langban. Harstigiten beskrevs
forsta gangen av Flink (1886) som en stor raritet och och enbart en inkomplell analys
utfordes. I sina bidrag till Sveriges mineralogi skriver han 30 ar senare all mineralet
fortfarande ar rart. I material insamlat av Nordenskiold finner dock Flink nog for all latakemisten Robert Mauzelius bestamma sammansallning och densitet. De vackra
genomkorsningstvillingarna beskrivs i della arbete av Flink. Harstigit har dessutom hillats i
relativt riklig mangd i varpmateriai under de senaste 30 aren. Den vanligaste paragenesen
visar adror och sprickfyllnader av gulorange granat i tydliga rombdodekaedrar, beige Mnserpentin, hallonrod leucophoenicit samt kalcit. Matrix utgors av ell tefrait-magnetitskarn.
Harstigiten finns invaxt i serpentinen samt i kalciten. Kristallerna ar oftast gra eller vingula
men sma farglosa typer har observerats. Mineralet identifieras aven med hjalp av den
vinroda responsen i kortvagigt UV. Det storsta kanda aggregatet fann Dan Enarsson i maj
1984 och det mater drygt 1 x 1 em. Fenakit finns i jarnrika skarn i en mangd alika storlekar
och utseenden. Mill basta fynd utgors av en tjockprismatisk, ytrik, cm-stor glasklar kristall
pavaxt aktinolit och frametsad ur kalcit. afta finns aven rikligt med sma glillriga gula granater
vilka tacker sprickytor i skarnet.

9Trimerit upptrader associerat med tefroit, granat oeh magnetit eller med rodonit oeh kaleil.
Mineralet bildar glasglansande laxrasa komplexa strierade kristaller.

RodonitDet vaekraste mineralet fran Harstigen ar utan tvekan radon it som har bildar en mangfald av
former. Redan 1851 beskriver Igelstrom kristalliserad rodonit som han doper till pajsbergit
efter Stora Pajsbergsgruvan helt nara Harstigen. Troligen kommer Igelstroms material isjalva verket fran den senare fyndigheten da man redan tidigt sammanforde gruvorna undernamnet Pajsbergsfaltel. Pionjararbeten om radonit utfordes av Flink (1885) samt Hamberg(1891).
Flink publieerade en artikel om radon it fran Langban oeh Harstigen baserat pa arbete utfort
vid Stoekholms Hogskolas mineralogiska institut under ledning av C.W. Bmgger. Kristaller av
della mineral forekommer i spriekor som skar jarnmalm oeh omgivande bergarter. I
spriekorna finns antigen en svart amorf substans paminnande om neotokit eller hisingerit
med invaxta 1 - 2 em stora morkt roda rodoniter. Dessa uppvisar enkla former, ar ofta
spruekna oeh darfor svara all avlagsna for matningar. Spriekor fyllda med kaleit , a andra
sidan, fbr radonitkristaller vilka lallare kunde losgjoras oeh undersokas. Dessa ar
assoeierade med pyraxen, hornblandenalar och hematitkristaller. Har beskriver Flink 5 olika
typer (se fig 4 ).

+ \

'\

Fig. 4 Rodonit

10

,) ~\

Ag_S

Det kristallografiska arbetet fortsaUes av Hamberg oeh han baserade deUa pa superbt
material insamlat 1887 - 1889. Har infbr Hamberg en ny orientering av kristallerna varfbr det
ar besvarligt aU jamfbra studierna med varandra. Han beskriver 12 olika typer varav jag ger
fbljande som exempel:"Typ IX liknar typ VII men ar ytrikare. Dessa kristaller ar tamligen vanliga oeh kan na en
storlek av 2 em. De fbrekommer i kalcitfyllda drusrum vars vag gar ar kladda med eU tuntlager av bruna till gula Mn-pyroxener oeh Mn-amfiboler. De rbda rodoniterna ger en myeket
vaeker kontrast mot de eholkadbruna vaggarna. Fbrutom rodonit innehaller en del stuffer
stora valkristalliserade hematiter. En yngre mineralgeneration bestaende av ekdemit, inesit,
baryt oeh kaleit finns dessutom". DeUa ar enligt min mening den vaekraste rodoniUypen oeh
den finns avfotograferad i min artikel om Harstigen i tidskriften Magma fran 1984. YUerligare
estetiska mineralassoeiationer ar A: rosenrbd rodonit, mbrkt grbn amfibol, gul granat, vit
baryt samt hematit oeh B: mbrkrbd rodonit, grbnsvart pyroxen, vit baryt, blyglans samt
hematit. De tva sistnamnda typerna har jag sjalv funnit pa varpen, den av Hamberg
beskrivna ar svarare aU finna da den tilldragit sig mineralogernas uppmarksamhet redan
sedan lange.

Intressanta mineralassociationer
Under denna rubrik har jag fbrsbkt sammanfaUa paragenetiska observationer baserat pa
mina egna fynd kopplat till litteraturdata. De malmfbrande skarnen ar pafallande
ofta bandade. Tryek riktat mer eller mindre vinkelratt bandningen har gettboudinage-strukturer oeh uppspraekning av de harda skarnen varpa spriekorna
fyllts sekundart av silikater oeh kaleit. I det sistnamnda mineralet vaxer
valutbildade kristaller av silikatmineralen.
Brun klinopyroxen (sehefferit) assoeierad med hematiUmagnetit skuren oeh
adrad av gul granat, rik pa arsenater (brandtit sarkinit f1inkit svabit).

II

Massiv gra tefroit
1) Mn-vesuvian som vinrbda glasglansande kristaller
2) Monimolit, sma gula fetglansande oktaedrar

III

Tefroit-magnetitskarn skuret av massiva tefroit-granatadror
1)
2)
3)
4)
5)

barysilit parlemorglansande plaUor-(melanotekit oljigt svart)
harstigit-Ieueophoenieit-kalcit
trimerilfenakithelvin gula kristaller-bementit ehokladbrun

IV

Diopsid-magnetitskarn med rosa friedelitplattor (lrimerit) i kalcitfyllda spriekor

VBa-faltspater1) orange hedyfan-pyrofanit-prehnit-(xonotlit-margarosanit)
2) ganofyllil som astrofyllitliknande plaUor-(pyrofanil)VI

Rodonit tillsammans med1) hematit-brun klinopyroxen-gul granat112) svart klinopyroxen-baryt-kalcit
3) inesit-gonyerit-ekdemit pa sprickor i brun klinopyroxen4) blyglans-ferro-ferriwinchit-baryt

Genetiska aspekter
Axel Hamberg delade i sin beskrivning av blyet in mineralbildningen i tre perioder.
Forst kristalliserade klinopyroxener, granat, rodonit, tefroit, klinoamfibol,
Imanganvesuvian, harstigit och monimolit. Av dessa mineral ar det den vackert kristalliseraderodoniten som mest allraherat mineraloger och samlare.
II
Den andra perioden innehaller kalcit, baryt, neotokit, karyopilit, inesit, hedyfan,
ekdemit, nadorit, bly, barysilit, hornblande, blyglans och hematit. Har framstar det gedigna
blyet i valkristalliserad form som extraordinart.

III
Under den tredje perioden bildades arsenaterna brandtit, sarkinit, svabit, flinkit
samt cerussit. Man kan aven liIIfoga en fjarde mineralbildningsfas da man finner sma vita
sfarer av Mn-haltig kalcit och Ca-kutnahorit pa brandtit.
Malmforskningen av idag ger fOljande bild ait de malmbildande processerna i Langbantypens
maimer.
Erik Jonsson visar i sin hogst aktuella doktorsavhandling hur Langbanmalmen kan tankas ha
bildats. Da Langban och Harstigen fOreter stora likheter bor aven genesen for den mindre
fyndigheten kunna sallas in i ell Iiknande perspektiv. Vulkaniskt hydrotermala processer
avsalle lager av jarn-manganoxid/hydroxid i marin miljo. Dessa ursprungliga lager inneholl
alia nOdvandiga bestandsdelar (Pb, Sb, As, Ba, Be), vilka, under senare metamorfos(er),bildade mer eller mindre komplexa mineralassociationer i kortlar, adror, fyllda sprickor eller
oppna drusrum.

Fyndmojligheter i dag
Varpen ar till stora delar noggrant genomsokt men man kan fortfarande finna skarnblock med
kalcitfyllda adror som for rariteter eller vackra kristaller. Det kan lona sig all avlagsna kalciten
med HCI och undersoka provet hemma under en stereolupp. Friska, oppna druser med
arsenater ar vanskligare all finna dii dessa ofta har villraUoxiderat. Man maste ha turen all
grava fram ell flera decimeter stort, sprickforande schefferit-granatstycke, knacka det och
forhoppningsvis finna vad man soker. Mattligt oxiderade drusrum som innehaller brandtit kan
rengoras med Na-dithionitlosning. Dock fungerar della inte pa sarkinit som antar en trakig
gra fargo

Referenser
AMINOFF, G. (1919): Kristallographische Untersuchung von Brandtit. Geologiska
Foreningens i Stockholm Forhandlingar41, 161-174.
BJORK, L. (1986): Beskrivning till berggrundskartan Filipstad NV. SGU Af147, 1-110.
FLINK, G. (1885): Om rodonit fran Pajsberg och Langban. Ofversigt af Kongl. VetenskapsAkademiens Forhandlingar42, 151-188.
FLINK, G. (1886): Mineralogiska notiser 1. Harstigit fran Pajsberg. Bihang till Kongl.
Vetenskaps-Akademiens Handlingar 12:11,59-63.
FLINK, G. (1917): Bidrag till Sveriges mineralogi IV. 10. Harstigit fran Harstigsgrufvan. Arkiv
for kemi, mineralogi och geo/ogi 6, 49-52.

12

FLINK, G & HAMBERG, A.(1888): Om kristalliserad sarkinit (polyarsenit) franHarstigsgrufvan vid Pajsberg. Geologiska Foreningens i Stockholm ForhandJingar 10, 380387.
HAMBERG, A. (1888): Om kristalliseradt bly fran Harstigsgrufvan vid Pajsberg i Varmland.
Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens ForhandJingar 188845,483-490.
HAMBERG, A. (1889): Mineralogische Studien. 3. Ober Flinkit, ein wasserhaltiges
Manganarseniat aus der Grube Harstigen bei Pajsberg in Vermland. Geologiska
Foreningens i Stockholm ForhandJingar 11, 212-222.
HAMBERG, A. (1891): Mineralogische Studien. 15. Ober den Rhodonit von der Grube
Harstigen bei Pajsberg in Vermland. Geologiska Foreningens i Stockholm ForhandJingar 13,
545-575.
IGELSTROM, L.J. (1851): Fbredrag. Pajsbergit och stratopeit, twenne nya svenska
mineralier. Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens ForhandJingar 8, 143-147.
IGELSTROM, L.J.(1865): Kondroarsenit, ell nyll mineral fran Pajsbegs jern- ochmanganmalmsgrufva i Wermland. Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens
ForhandJingar 22, 3-4.
JONSSON, E. (2004): Fissure-hosted mineral formation and metallogenesis in the Langban
Fe-Mn-(Ba-As-Pb-Sb ... ) deposit, Bergslagen, Sweden. Doktorsavhandling 318, Departmentof Geology and Geochemistry, Stockholm University
LINDSTROM, G (1891): Mineralanalyser. 1. Brandtit fran Harstigen. Geologiska Foreningens
i Stockholm ForhandJingar 13, 123-126.
NYSTEN, P. (1984): Kleinod des Nordens - Harstigen in Schweden. Magma 2/84, 12-30.
SJOGREN, A. (1885): Sarkinit, ell nyll manganarseniat fran Pajsbergs jern- ochmangangrufva i Filipstads bergslag. Geologiska Foreningens i Stockholm ForhandJingar 7,
724-726.
SJOGREN, H. (1891): Bidrag till Sveriges mineralogi. 4. Svabit, ell mineral af apatitgruppen
fran Harstigsgrufvan. Geologiska Foreningens i Stockholm ForhandJingar 13,789-796.
TEGENGREN, FR. (1924): Sveriges adlare maimer och bergverk. SGU Serie Ca 17,1-406

13