ETTER NEUMANN

Nye sekundeere uranmineraler
fra Bjertnes, Krodsherad
Av Roy Kristiansen, Asmaley, 1674 Vester¢yI 1972-1973 ble det gjort rentgen -pulveropptak: av flere sekundcere
uranmineraler, h vorav tre karbonater, forekommende i sma mengder
som belegg eller krystallinske masser pa frisk e og m er eller mindreomvandlete uraninitt-biter fra Bjertnes-p egmattiten i Kredsherad (Bj erlykke & Burger, 1962) . Fem [ilmer lot seg ikke identifisere ved hjelp av
PDF (Po wder diffraction File). Noe senere viste det seg at en av fa senevar det sjeldne uranperoksydet studtitt U0 4"4H20, se N eumann 1985 p.
86.
Ved nylig gjennorngaelse av de resterend e filmene viser det seg at tre av demna er ide ntifiserbare, og fasene er
beskrevet som nye mineral er i de sistearene fra tre forskjellige forekomster iutlandet. Alle er urankarbonater. De
aktuelle mineralene cr: Kamotoitt- (Y) ,Ura ncalcaritt (for disse to se Gauti er etat. 1989) og Joliotitt (se Walenta 1976).
Identi fikasjonen av de to forstnevnte er
bekreftet av Dr. M. Delien s, Belgia - en
av de fremste ekspe rter pa sekundeere
uranmin er aler.
Neumann (1985) nevner flere sekundiereuranmin er aler fra Bjertnes: fourmarieritt , clark citt , liebigitt , rutherfordin og
studtitt. Likelede s er bade uranofan og
kasolitt kjent. Ingen av de tre karb onaten e er funnet i de konsentriske knoller
av sekundtere uranmineraler (clarkeitt,fourmarieritt , kasolitt) som ellers er satypiske for forekom sten . De opptrer
derimot pa sprekker og som «se rnmer» inesten friske eller noe omvandlete uraninitt er.
Det unike med disse tre urank arbonaten e er at alle her opptre r i en og samme
forekomst - i granittpegmatitt. Origin al-fore komste ne cr av en helt anne n typeog har andre parageneser. De ssverre er
det bare kamotoitt som er funn et i noen
mengde av bet ydning. Ur ancalcaritt er
bar e pavist i en stuff, og svart lite er
tilbake . Joliotitt-materi alet er i sin helhet oppbrukt til pulvcropptaket, men
det eksistere r muligens mer i private/
museale samlinger. I det felgen de skal
det gis en kort karakteristikk av miner alene , hvorav tre er nye for Norge , og
som kunn~ ha vrert originalbeskrevet fra
vart land .
KAMOTOllT-OO,
U4Yz012(C03 h·14,5HzO(Miyawaki & Nak ai , 1988). Forelepig

kjenner vi ikke jord artssammensetningen pa det norske materialet. Mineralet er originalbe skr evet fra en Cu/Co forekomst i Kamoto , Shaba-provinsen ,Zaire , hvor det forek ommer som skorper av lange , bladige krystaller av klar
gul farge direkte pa uraninitt (se foto iGautier et al . 1989 p. 281). Pa det nor ske
materiale opptrer kam otoitt pa overflaten av uraninitt , som radieere gulfargedevifter, opp til ca . 3 mm i diam et er (fig.
1), som lett splitt es i tynne flak . Det er

25materialet er imidlertid sjekket sencrc
av M. Del ien s , og er identisk med hansur an ealcar itt .
JOLIOTlIT UOzC03·nHzO (n=maks. 2)
Mine ralet er o rigi na lbeskrevet fra urani
Me nze nschwand .
forekoms ten
Schwarzwald , Vest-Tyskland, og opptrer so m gule sfterulittis ke belegg palimonitt og baritt , sa mmen med bl. a .
studtitt (se Walenta 1976) .
Pa Bjertnes fore ko mme r jo liotitt so rn etblett, gu lt be legg pa noe o mva ndlet uraninitt. O ct e r lett le selig i for ty nne t sa ltsyre. Alt ma teriale ble bru kt til pu lvero ppta ke t, men filme n ruerer liten tvilo m identitet en , .og viser go d overensstemmel se me d o riginalbeskrive lsen .
D et ska l ikke un nlates a nevnes at ogsa
andre nybeskr evne urankarhonaisr kantenkes a fore komme pa Bje rtn es, so mbijvoet itt og ieperson itt eller sha ba itt,sistnev nte fore ko mme r sogar sa mme n
med kam oto itt -(Y) (se Gautier et al.
1989).
SWDTlIT U0 4·4HzO
H elt side n miner alet ble beskrevet fra
Shinkolobwe i Z aire 1947 har det vert etdarlig defin ert miner al. O ct var Walen ta
som forst i 1974, fastslo at st udtitt fraSehwarzwald i Ves t-Tyskland va r identisk med Shinko lobwe- rnaterialet, og
den synte tiske forbindelsen U 0 4· 4H zO(ura nperoksydte tra hydra t) .
leg fant Studt itt Ie rste ga ng 1973. og
Ne umann ( 1986 p . 86) nevner dette uten
nrerm ere de ta lje r. Der for kan de t vrere
pa sin plass a komme med en beskri velse .
A llerede pa et tidlig stadium ble det
fasts latt at et av de uide nt ifiser te min eralen e fra Bjertnes var identisk med ur anperoksydt etrah ydr at , og de t ble ytte rligere be kreftet se nere ved at jeg se lv syntet iserte miner alet.
l eg har bare funne t tr e srna biter (1-2em ) av urani nitt hvor stud titt fore kommer.
Det opp trer so m ble kgule til redlig gu leradieere vifter eller aggrega te r med silkeakti g glans, hvor enke ltindivier er <0,5 mmFig. 1 Kam otoitt -( Y) I ra Bjertn es
rel ati vt blett (H ca . 3), f\uoresee re rsvakt
grennlig gult i UV , og bruser livlig iforty nnet sa ltsyre. E nes te assosier temineraler e r stud titt og litt ur an o fan .
Rentgenfilrnen er noe sva k, og bar e deste rkes te linje ne e r malt , men de t er
inge n tvil om identitet en . Kam ot o itt er
ogsa identifisert pa mat e riale i mu seets
sa mlinge r ( 1989).
URANCALCARlTT
Ca(uO:Z>~CO~(OH)({3H20(Se G autier et al. 1989) . Min eralet ero rigina lbeskrevet fra Shinkolob we ur an fore ko mst i Shaba-provi nse n, Z aire , og
fore ko mme r der so m gule naleformed e
kr ystaller i radi rere aggregater , med ur aninitt , ur an ofan , wyartitt og masu yitt.
Det norske ma te rialet (e n stuff) er
ga nske uan selig, og besta r over veiendeav massiv ur aninitt med noe biot itt. D elspa ove rfla te n av ur an initt og dels mellom
glimmerbladen e finnes gule og o ra nsjerod e blete masser av se kundeere ur anmine raler, hvo rav et lite parti pa et par
millim et er, av gul farge, ferst ble sje kke t
med sa ltsyre, der ett er ved re ntge n-p ulveroppta k. Pr oven var ur en og darlig
krystallin sk , og ga e n sva k film . D ette26l

Fig. 2. Detaljav
studtitt-vifte,Bjertnes. Scanningelektronm ikrografi(1050 ganger[orsterret} .

Ukjent uranmineral?
Sammen med studtitt fra Bjertnes fo re kommer ogsa e n a nne n fase - nok et
ur anpe roksyd , so m ikk e e r identisk med
de to fo ra nne vnte . Indikasjon er pek er i
retning av et trihyd rat , men et sada nt e rikke kjent i litt e ratu re n !
For sek e r gjort pa a oppv a rme synte tis kstudtitt under ulik e betingelser , men alltid dannes e nte n met astudtitt elle r begge
faser i blanding. Min eralet danner sfrer ulittiske e lle r glo bu leere aggregater (fig.
3) pa ur an ofan , klar gul elle r svove lgul
av farge , med e n matt glans, og hey st 0,4mm i diameter.
En kvalitativ mikrosonde-analyse viser kun
uran som hovedelement med spor av vismut.
Positiv respons for peroksyd. Oppvarming
til 80°C gir metastudtitt-fasen.
Materialet er ytterst sparsomt, og det
har erma ikke Iykkes a karakterisere
min eralet.

i diam et er (fig. 2) . Di sse forekommer pa
overfla te n av gul ig grenn , svakt fluorescere nde ur an ofan , som igjen sitter pa
uraninitt , mer e ller mindre o mva nd le t til
fo ur marie ritt , clarkeitt og kasol itt. Noe
mu skovitt fo re ko mme r.
Stu dt itt e r tun gt le slig , og here r med
blant de minst le slige av aile ur anforbindelser .
(Leslighe te n i va nn ca . 6-8 mg pro liter
v/20°C). Dersom det overhodet skullee ksis te re no en peroksydforbindel se inaturen matte det vrere dette , ette r so m
de alle r flest e a ndre peroksydforbindel se r e r ust abil e og/eller lettle slige. A ile
kjemi sk e test er indikerer at studtitt virkeli g e r e t perok syd .
Ved o ppva rming av studtitt til 60°C
deh ydreres min eralet og danner e n ny
fase : met astudtitt U04·2H 20 (= ura npe roksyd-di hyd ra t), som hittil bar e er kjent
fr a Shinko lobwe (se G auti er et a!' 1989) .

27

Fig. 3. Glob ultert uk jent ? m ineral, Bjertnes.
logical Record , 20, 265-288, 304.
Miyawak i, R . & Nak ai , 1. 1988 . C rys ta l
Structures of Rar e- E arth Minerals, 1stSupplem en t. Rare Earths, 13, p . 9 .
Ne umann, H . 1985. No rges mineraler.
No rges Geo logiske Underse ke lse Skrifter, 68 , 278 pp .
Walenta , K . 1974. On Studtitt a nd its
compositi on . American Min eralogist,
59 ,166-171.
W alenta. K. 1976. Wid enmann it un dJol iot it , zwe i neu e U ra nylkarbo na tmineralien a us de m Sch war zw ald . Schweizerische Min eralogische und Petrographische Mitt eilungen, 56 , 167-185 .

Nrermere detaljer o m rontgenpul veropptak en c kan faes ved henvendelse tilundertegn ed e .
Til slutt - e n takk til M . Delien s, Belgia
fo r sa marbe ide med iden tifise rin gen og til Gunnar R aade for e nke lte rettelser
og kommentare r.

Referanser:
Bj erl ykk e, H . & Burger, A . 1.1 962. The
age of th e Bje rtnes ur a ninite . No rsk
Geo logisk Tidsskrift , 42 , 187-190.
G autie r , G. , Fr an cois, A., Del ien s, M .
& Piret , P. 1989 . The Ura nium dep osit s
a t th e Sha baregio n , Zaire . Th e Min era-28