Center for the Study of Traumatic StressЦентр досліджень посттравматичного стресуCSTS | Відділення психіатрії | Військово-медичний університет | 4301 Jones Bridge Road, Bethesda, MD 20814-4799 | www.CSTSonline.org

Психологічні та поведінкові питання,з якими медичні працівники мають бутиобізнані у разі застосування хімічних,біологічних, радіологічних або ядерних(ХБРЯ) речовинВступ
Існують три групи
Подія, пов’язана з впливомпсихологічних
реакцій наПісля масового впливу речовини ХБРЯабо потенційним впливомподіюіззастосуванням
ХБРЯ:контроль гострих психологічних таречовин ХБРЯ, створює страх ідистрес (психологічний тиск),поведінкових реакцій буде таким женевпевненість. Хоча речовинизміни поведінки та психіатричніважливим, як і лікування будь-якихХБРЯ іноді застосовуються зізахворювання. Дистрес післятравм і захворювань, викликанихзловмисними цілями, наприклад,події з ХБРЯ є поширенимтерористами, більшість наслідківречовинами ХБРЯ.
явищем і проявляється якцього і впливу на оточення єсмуток, гнів, страх, труднощі зіненавмисним і є результатом збоюсном, порушення концентраціїабо пошкодження штучних систем, призначених длята невіра. Ці симптоми можуть посилюватися, якщоубезпечення та захисту населення. Техногенна природа
постраждалі вважають, що можна було щось зробити,подій з речовинами ХБРЯ часто збільшує ймовірністьщоб запобігти впливу, або що занепокоєння щодоі серйозність несприятливих психологічних наслідків.
впливу не були належним чином вчасно ураховані.
Після масового впливу речовини ХБРЯ контроль
Психологічний тиск після інциденту з ХБРЯ також
гострих психологічних та поведінкових реакцій будеможе проявлятися у вигляді соматичних скарг,таким же важливим, як і лікування будь-яких травм ідля яких не вдається встановити діагноз (часто іхзахворювань, викликаних речовинами ХБРЯ.
називають «MIPS» — множинні ідіопатичні фізичні
Вплив речовин ХБРЯ часто є страшною загрозою,симптоми). Ці пацієнти повинні знаходитися підяка вважається катастрофічною з можливістю
наглядом медичних працівників загального профілю.
серйозних захворювань, травм або загибелі. Радіацію,В поведінці деяких людей будуть спостерігатися
наприклад, не можна побачити, вона не має запаху ізміни – наприклад, зменшення подорожей, переважнеїї наявність неочевидна. З цих причин у людей часто
перебування вдома, відмова відправляти дітей довиникають найгірші фантастичні припущення. Людишколи, а також збільшення куріння та вживання
часто вимушені покладатися на медичних працівників
алкоголю.
і вчених, щоб визначити факт опромінювання та/абоУ переважній більшості людей страждання тайого дозу. Вплив речовини ХБРЯ може проявитися
психологічні і поведінкові симптоми, пов’язаніне відразу. Наслідки її впливу на здоров’я можутьз впливом травматичної події, з плином часутакож призвести до відстроченого впливу на майбутні
зменшуються.
покоління, як фізіологічного, так і психологічного.
У інших, однак, симптоми зберігаються і впливають
Ті, хто вже постраждав або очікують можливогона їхню поведінку вдома та на роботіі навіть можутьвпливу, відчувають почуття вразливості, тривогипризвести до психіатричних захворювань. Хочата відсутності контролю. Поширена відсутністьгострий стресовий розлад (ASD) і посттравматичний
консенсусу серед експертів може посилити страх істресовий розлад (ПТСР) сприймаються більшістюобурення громадськості.
людей як наслідок травми, серед них також1Див. далізустрічаються велика депресія, часте вживання
психоактивних речовин, сімейні конфлікти тагенералізований тривожний розлад.
Важливо пам’ятати, що люди, які раніше не хворілина психіатричні захворювання, стають уразливими доних після впливу речовин ХБРЯ.
До групи високого ризику розвитку психіатричних
розладів належать такі особи:■ ті, хто безпосередньо підданий впливу;■ ті, хто має наявні психічні захворювання;■ ті, хто зазнав втрат джерел існування та зриву
їхньої соціальної підтримки після події.
У ході війни відбувається, як правило, низкатехнічних аварій, терористичних атак та використання
новішої зброї, а це свідчить про те, що офіси
медичних працівників, медичні клініки та лікарнібудуть переповнені пацієнтами з симптомами і безних, які вимагають обслідування та допомоги напредмет можливого зараження внаслідок події з
ХБРЯ. У деяких із цих пацієнтів буде діагностованозахворювання, пов’язане з впливом речовин ХБРЯ, уінших – захворювання, не пов’язані з таким впливом,а у великої кількості будуть виявлені симптоми,етіологія яких не може бути встановлена. Дужеконсервативна оцінка співвідношення кількостей
пацієнтів медичних установ без симптомів та зсимптомами становить 4:1. Протягом деякого
часу безпосередньо після події багато пацієнтів,які фактично не зазнали впливу, боятимуться, щозазнали його – тому що вони будуть неправильно
приписувати ознаки та симптоми вегетативного
збудження жахливому впливу речовини ХБРЯ. Удовгостроковій перспективі пацієнти звертатимутьсядо пунктів первинної медичної допомоги з численними
соматичними скаргами, етіологію яких неможливо
визначити. Стратегії ведення таких пацієнтів
викладені у Додатку А.

Медичні працівники також піддаються страхута жаху. Після спалахів інфекційних захворювань(наприклад, спалах легеневої чуми в Сураті(Індія)) та інших випадків застосування нових абонезнайомих, небезпечних для життя бойових речовинповідомлялося про прогули, втечі, відмову бачити
пацієнтів та інші форми поведінки, спричиненістрахом.
Деяких медичних працівників спонукають
побоювання про свою особисту безпеку. Іноді під часподії ХБРЯ медичні працівники, як і інші, втікають відвиконання своїх обов’язків у сфері охорони здоров’ячерез страх бути заразними або переносити заразу відлюдини до людини. Багато з тих, хто відмовляєтьсявід виконання своїх обов’язків, роблять це тому, щовідчувають потребу захистити свої сім’ї від впливу
небезпечних речовин або потребу евакуації з території
заради особистої безпеки.
Забезпечення розуміння впливу речовин ХБРЯмедичними працівниками і захисні контрзаходи
можуть звести до мінімуму відмову від виконання
військових завдань. Можливо, найважливішим єте, що медичні працівники з більшою ймовірністю
надаватимуть допомогу пацієнтам, якщо вони вірять,що про їхні сім’ї будуть піклуватися протягом їхньоївідсутності. Наявність постійного телефонногозв’язку з сім’ями та відданість персоналу допомозіздоров’ю сім’ї медиків будуть заспокоювати медичнихпрацівників і допомагати їм зосередитися на своїймісії.

I. Медичні і лікувальні установи та психіатрична
допомога після події із застосуванням ХБРЯПісля події із застосуванням ХБРЯ люди,ймовірно, звертатимуться до медичних працівників заінформацією та вказівками. Наприклад, після нападів
2001 року із застосуванням сибірської виразки 77%американців з репрезентативної вибірки повідомили,що найбільше довірятимуть власному лікарю якнадійному джерелу інформації.
Медичні працівники відіграють ключову роль увизначенні того, як пацієнти та широка громадськість
реагують на подію із застосуванням ХБРЯ. Добреорганізована, ефективна медична реакція вселяє надіюта впевненість, зменшує страх і тривогу та підтримає
безперервність основних функцій громади.
2II. Сортування та початкове розташування
Сортування та розташування потерпілих єскладним завданням. Наприклад, у 1987 році під часінциденту з розповсюдженням радіоактивного ізотопуCs-137 у Гоянії (Бразилія) 8,3% з перших 60 тис. людей,які пройшли первинне обстеження, мали ознаки тасимптоми, що узгоджувалися з гострою променевою
хворобою: почервоніння шкіри, блювота, діарея тощо,хоча вони не були піддані дії цього ізотопу.
Ніколи не слід вживати вираз «клопіт здорових»та подібними зневажливими термінами. Коли такіярлики натякають на те, що «це все у вашій голові»,пацієнти відчувають стигматизацію і що стан їхньогоздоров’я не сприймається серйозно. Вживання таких
ярликів сприяє недовірі до медичної спільнотита дієвості її зусиль. У ситуаціях, які вимагають
сортування, нестигматизуюча термінологія, така як«високий ризик», «помірний ризик» та «мінімальний
ризик», передає тривале занепокоєння станом здоров’япацієнтів та стеження за ним, що заспокоює пацієнтів.
Фахівці з психічного здоров’я, а в ідеалі —психіатри, які мають досвід роботи як лікарі,мають бути невід’ємною частиною підрозділів, якіпроводять первинне обстеження та сортування.

Звернення до спеціаліста з психічного здоров’язазвичай сприймається як стигматизація. Пацієнтможе відчувати, що лікар пропустив важливі ознакизараження і передчасно відкидає їх.
Створення «Центру розширеної медичної допомогиневідкладної допомоги» (ESECC) є важливим засобоммоніторингу пацієнтів, які все ще бояться і незаспокоюються навіть у разі сприятливих висновків.
У випадку, якщо пацієнту поставлено неправильнийдіагноз, його можна відправити з супроводженнямназад у відділення невідкладної допомоги. Сюдитакож можна направляти пацієнтів з незначними
фізичними проблемами, які не можуть повернутися
додому. В ідеалі прості завдання, які пацієнти можутьвиконувати, перебуваючи в ESECC, були б доречнимита допомагали їм вийти з ролі пацієнта та відновити
відчуття контролю.
III. Ранні психологічні втручанняРанні психологічні втручання, такі як першапсихологічна допомога (PFA), надаються в першігодини, дні та тижні після впливу речовини ХБРЯ. PFAґрунтується на наборі принципів «не завдай шкоди»,які включають: заспокоєння збудження та зменшеннястраху, посилення почуття безпеки, посиленняпочуття причетності, відновлення надії та розширенняможливостей окремих людей і спільноти. У випадкуінциденту з речовинами ХБРЯ критичним елементомPFA є якісне медичне обслуговування. Крім того,принципи PFA можуть бути доповнені наступним:■■■■■■■

вистрибують з будівель, історії жертв);навчати пацієнтів перевіряти чутки, звертаючисьдо наявних інформаційних джерел;звертатися до усталених громадських організаційдля заохочення соціальної поведінки та освіти(наприклад, до релігійних установ та підприємств);розповсюджувати листівки та створюйте веб-сайти;заохочувати спілкування з пацієнтами та залучанняїх до природної соціальної підтримки, як-от сім’ї,друзів, сусідів та колег. Це сприятиме обговореннюстрахів, міжособистісній підтримці та ранньомувиявленню стійких симптомів;якщо симптоми не зникають, запропонуватиповторне обстеження;розказувати про очікуване природне одужання, якез часом настає у більшості людей;«дебрифінг» є спірним гострим втручанням.
У Додатку B це питання розглядається більшдетально.

IV. Охорона здоров’я: обстеження та діагностика■ Психологічні та поведінкові проблеми, пов’язані зінцидентом ХБРЯ, як правило, значно переважаютьпроблеми контролю та лікування соматичнихзахворювань.
■ Депресія, важка втрата, сімейні конфлікти тарозвиток соматичних розладів психогенноїприроди будуть більш поширеними
психіатричними проявами, ніж посттравматичнийПерша психологічна допомогастресовий розлад (ПТСР).
■ Зменшити фізіологічне збудження – спонукання
■ Можна очікувати посилення куріння та збільшення
відпочити, спати, і нормалізація циклів їжі/сну/вживання алкоголю, принаймні в короткостроковійроботи;перспективі.
■ забезпечити їжу та притулок у безпечному
■ Порушення сну, надпильність, зниженнясередовищі;зосередження та невпевненість будуть поширенимиранніми симптомами психологічного тиску. З цим■ орієнтувати постраждалих на наявністьслід боротися шляхом навчання, консультацій і,обслуговування та підтримки;можливо, короткочасного використання снодійних
■ полегшити спілкування з родиною, друзями тапрепаратів для покращання сну.
громадою;■ Повідомляючи пацієнтів та громадськість, слід■ допомогти знайти близьких людей;вбачати невизначеність наслідків для здоров’я, а не■ утримувати сім’ї разом і сприяти зустрічі ззводити їх до мінімуму.
близькими людьми;■ Принципи медичної допомоги та ведення
■ надавати інформацію та підтримувати спілкуванняпацієнта з незрозумілими з медичної точки зорута освіту;симптомами (MUPS) включають:■ спостерігати і слухати тих, хто найбільше
1. Ретельно оцініть та запишіть особливості, якіпостраждав;турбують пацієнтів.
■ зменшити вплив нагадувань про травматичні події;2. Призначайте наступні зустрічі, а не кажіть
■ порадити зменшити перегляд або прослуховування
йому «повертайтеся, якщо виникнуть
ЗМІ, які висвітлюють надмірно травматичніпроблеми».
зображення та звуки (наприклад, людей, що
3. За потреби проконсультуйтеся з медичнимкерівництвом.
34. Вислухайте страхи та занепокоєння пацієнта.
■ Коли пацієнти дуже налякані, вони погано
обробляють або запам’ятовують інформацію. Слідскористуватися роздатковими матеріалами проречовину ХБРЯ, що викликає занепокоєння, у якихузагальнені ключові моменти та інструкції щодоподальших дій.
■ Багато людей не будуть впевнені, чи вони хворіютьвнаслідок впливу речовини або речовин ХБРЯ(у разі радіаційного опромінення, ця кількість
становить до 50% тих, хто знаходиться взабруднених районах).
■ Усі будуть хвилюватися про пошкодження
свого генетичного матеріалу та потенційну
шкоду майбутнім поколінням. Коли впливу підданідіти, батьківські страхи посилюються,і діти потребуватимуть догляду та втручання,відповідного їхньому розвитку.
■ Негативні життєві події, які відбуваються після
інциденту з ХБРЯ, підвищують ризик психічних
розладів, інших соматичних захворювань та травм.
■ Тривожність зменшується шляхом посилення
самодостатності та надання інформації, якою можна
скористуватися, щоб захистити себе та свою сім’ю.
■ Може бути значною психологічна цінність
розповсюдження захисних механізмів (ліки,антидоти, пристрої тощо).
■ Пацієнти, які звертаються до медичних працівниківіз численними соматичними скаргами, можуть
страждати від соматичного захворювання,або це може бути вираженням психологічного
тиску, депресії чи деморалізації. Для точної
диференціальної діагностики та лікування цих осібзнадобиться освіта медичних працівниківпервинної ланки.
■ Відсутність вихідних даних про стан здоров’я впопуляціях, які піддалися впливу, призведе до того,що окремі особи та спільноти неправильно
відносять хворобу до впливу речовин ХБРЯ.

■■■■■■

які повинні зникнути протягом наступних кількохтижнів. Якщо ці симптоми не зникають абопочинають впливати на їхню роботу чи вдома, слідзвернутися до свого лікаря.
Страхи та заклопотаність впливом або зараженням іїх довгостроковими наслідками для здоров’яможуть залишатися досить значними протягоммісяців або навіть років. Важливо реагувати на нихточно й чуйно, а також розпізнавати те, щоневідомо.
Зображення та сюжети, пов’язані з різними видамивпливу, а також близькість до нещодавніх подій(радіація та ядерна енергетика, інфекційні спалахитощо), ймовірно, посилять страх.
Пацієнтам слід порадити, що думки різних
експертів можуть бути суперечливими і, в ідеалі, якїх відрізняти одну від одної.
Медичні працівники повинні розуміти основні
аспекти розбіжностей щодо наслідків впливуречовин ХБРЯ на здоров’я, що викликаєзанепокоєння, і бути готовими пояснити їхпацієнтам дуже відверто і простою мовою.
Повідомляючи про це пацієнтам та громадськості,невпевненість щодо впливу на здоров’я слідвизнавати, а не применшувати.
Для медичних працівників повинні бути розроблені
прості метафори або інші повідомлення дляпояснення складних наукових ідей, які лікарі
можуть використовувати у розмовах зі своїми
пацієнтами (а також з’являючись у кампаніях уЗМІ).
Можна очікувати стигматизацію тих, хто зазнав
впливу або подорожує із забруднених територій. Цевплине на переїзд та вступ нових учнів до шкільнихсистем.

■ Просвітницька робота з питань охорони здоров’яв шкільних навчальних закладах, програми
освіти батьків і вчителів та навчання шкільних
медичних сестер можуть зменшити занепокоєннясуспільства.
■ Для багатьох пацієнтів джерелом інформації
стануть соціальні мережі. Комунікація тадезінформація на основі страху швидко
поширюватимуться після інциденту з ХБРЯ. Слідзаохочувати пацієнтів користуватися надійнимиджерелами інформації. Ті, хто керує заходами зподолання наслідків ХБРЯ, мають використовуватисоціальні медіа як механізм надання громадськостіточної, постійної та регулярно оновлюваноїінформації.

Освіта пацієнтів■ Постійне навчання щодо ризиків та захиснихконтрзаходів допоможе зменшити страх,занепокоєння та страждання.
■ Медичні працівники повинні передбачити питанняпро безпеку їхньої їжі та води, а також про те, чизаражені будинки.
■ Слід повідомляти пацієнтів про те, що дистрес єуніверсальним явищем і що вони можуть відчувати
звичайно поширені реакції, такі як порушення
сну, втрата апетиту та зниження зосередження,4

■ Забруднені спільноти можуть проявлятиVI. Особливі аспекти (діти та вагітні жінки)■ Турбота батьків про дітей буде значною – до того жнезалежно від того, чи дитина піддана впливу абоні.
■ Повідомлення батьків про дитячі страждання, жахита занепокоєння містять як точні спостереження,так і страхи батьків.
■ З причин високого рівню дистресу у батьків
важливо проводити безпосереднє обстеження
стану здоров’я дітей та підлітків для визначення
психічного здоров’я дитини.
■ Після інциденту з ХБРЯ вагітні жінки та жінки змаленькими дітьми будуть страждати від сильного
занепокоєння. Вагітні жінки можуть вдатися доаборту, щоб уникнути очікуваних або побоювання
можливих вад розвитку дитини. У таких випадках
потрібні спеціальні поради та консультації.
VII. Охорона здоров’я та психічне здоров’я■ Важливими психологічними заходами є створенняклінічного реєстру та відповідний нагляд за станом
здоров’я. Пацієнти, контактна інформація якихзаписана в базу даних, будуть більш впевнені, щоподальше спостереження буде доступним.
■ Програми відмови від куріння можуть бутиважливим заходом охорони здоров’я.
■ Повинні бути доступні для розповсюдження
роздаткові матеріали про методи та заходиборотьби зі стресом і страхом.
■ Важливою буде також роз’яснювальна робота щодоохорони здоров’я серед громадян похилого віку,оскільки їхні переживання можуть призвести дотого, що вони не зможуть залишатися вдома. Дляцієї групи та тих, хто залишається вдома та маєхронічні медичні потреби, знадобляться контактніпрограми патронажу на дому.
■ Сімейні занепокоєння щодо генетичного впливу намайбутні покоління будуть сильними.
■ Люди будуть прагнути виїхати з забруднених
територій - як терміново, так і з плином часу.
■ Багато хто вважає, що федеральний уряд повинен
сплатити за їх переїзд і компенсувати вартістьвтраченого майна.
■ Джерела інформації про ризики важливі так само –або навіть більше – ніж зміст такої інформації; цезапорука довіри до неї.
■ Забруднення харчових продуктів, зокрема молоката етнічно важливих продуктів (наприклад,північних оленів у Норвегії після Чорнобильськоїкатастрофи) створює гострі та довгострокові
потреби в освіті та потенційні потреби у нагляді застаном здоров’я.

■■■■■■■

згуртованість або гнів, низький моральний дух ізниження рівня соціальних обслуговування через
страждання та економічні втрати.
Переїзд сімей є складним процесом і вимагає
особливої уваги до сімейних потреб і соціальноїсправедливості. Важливим є максимальнийвибір сімей. Деякі (можливо, 10%) не захочуть
рухатися куди-небудь після подій, після яких церекомендується.
Очікуйте занепокоєння з приводу того, чи єсправедливий розподіл ресурсів охорони здоров’яміж тими, хто постраждав або, як вважають,постраждали (харчування, охорона здоров’ятощо). Сприйняття несправедливості підкреслює
соціальні розломи і може розділяти спільноти.
Обґрунтування визначення пріоритетів послуг,має бути роз’яснено громадськості та має бутирозумним для тих, хто має низький пріоритет.
Очікуйте та плануйте постійний нагляд за станом
здоров’я потерпілих протягом місяців або років.
Страхи перед впливом ХБРЯ можуть мобілізуватина проявлення героїзму, так і на уникання серед
тих, хто швидко реагує на несподіванки цього типу.
Обидва можуть мати важливий позитивний абонегативний вплив на продуктивність.
Розподіл захисних механізмів слід щільно
спостерігати, запобігаючи зловживання таексплуатацію.
Стрес при знаходженні на забрудненій територіїабо поблизу неї збільшується через часто наявну
потребу залишатися в цьому місці через роботуабо неможливість продати своє жітло. Цематиме довгострокові психологічні та, можливо,фізіологічні витрати здоров’я.

ДОДАТОК АЗв’язок між працівниками первинної медичної
допомоги та пацієнтами: освітні стратегії післяінциденту з ХБРЯ5Загальна інформація■ У багатьох людей страх перед впливом речовин
ХБРЯ може спричинити постійне занепокоєння
станом здоров’ям або довільне пов’язування
ідіопатичних симптомів з доброякісними абомалоймовірними впливами.
■ Великий відсоток населення в цілому відвідуватиме
свого працівника первинної медичної допомоги
щороку, що робить первинну медичну допомогу
вирішальною умовою для поширення в суспільстві
точної інформації про ризики для здоров’я післявпливу ХБРЯ.

спостереження, навчання та консультування
щодо ризику, симптомів, занепокоєння та/абовстановленого захворювання.
■ Часто працівник первинної медичної допомоги маєнайбільші труднощі у спілкуванні з тими, хто:1. можливо, підданий впливу, але безтурботний і немає симптомів або захворювання;2. підданий або не підданий впливу з високим
рівнем занепокоєння, але безсимптомний (немаєсимптомів або захворювання);3. підданий або не підданий впливу з високимрівнем занепокоєння та незрозумілими
симптомами (наприклад, відсутністьзахворювання). Цих пацієнтів часто відносять докатегорії пацієнтів з множинними ідіопатичними
фізичними симптомами (MIPS).

■ Навіть за звичайних обставин значна частинапацієнтів первинної ланки звертається задопомогою з медично незрозумілими фізичнимисимптомами (наприклад, ідіопатична втома табіль).
■ Тому для забезпечення належної медичної
допомоги та лікування необхідні комунікаційні таосвітні плани для працівників первинної медичної
допомоги, які працюють із населенням, щопотребує медичної допомоги.
Сортування комунікаційних актів первинної
медичної допомоги■ Після виникнення підозри на вплив певної
речовини клінічним установам первинної медичної
допомоги слід регулярно оцінювати ступінь
занепокоєння з приводу захворювання, пов’язаногоз цим впливом, окремо від фактичного впливу:«Чи пов’язаний ваше сьогоднішнє відвідування
лікаря із занепокоєнням щодо впливу (вкажітьназву речовини ХБРЯ)?» на початку кожного
відвідування.
■ Для всіх пацієнтів, які відвідують установу
первинної медичної допомоги незалежно відпричини, важливо визначити вплив речовин ХБРЯна них. У деяких ситуаціях це можна зробити задопомогою технології або хронологічного аналізу
місцезнаходження та тривалості знаходження уньому пацієнта протягом критичного періоду, атакож його симптомів.
■ Пацієнти, які відповідають «так» або «можливо»на анкету про їх занепокоєння з приводузахворювання, пов’язаного зі впливом, повинніпройти поширене обслідування у пункті первинної
медичної допомоги, щоб з’ясувати характер
занепокоєння пацієнта, очікування та цілівідвідування медичного закладу. Ці занепокоєннята очікування визначають медичне сортуваннята інтенсивність зусиль щодо повідомлення проризики.
■ Оцінка симптомів та можливого захворювання
після події ХБРЯ включатиме фізичні тапсихологічні симптоми та захворювання.
Важливими є оцінка наявності посттравматичного
стресового розладу (ПТСР), депресивних аботривожних розладів, а також зміна кількості
вживаного алкоголю або куріння.
■ На підставі цієї первинної оцінки в установі
первинної медичної допомоги щодо впливу,занепокоєння, наявності чи відсутності симптомів,а також наявності чи відсутності захворювання(фізичного та психіатричного) пацієнтів можна
віднести до категорій лікування, подальшогоКомунікаційні втручання для критичних группочаткового обстеження■ Пацієнт, можливо підданий впливу, але нетурбується та не має симптомів абозахворювання — багато пацієнтів вважають
незначущими особисті медичні потреби абонехтують ними. Припускаючи, що медичні потребиє підгострими, слід отримати детальну контактну
інформацію та ввести її до місцевого реєстру, щобполегшити подальше спостереження та таким
чином переконатися, що пацієнт належним чином
пролікував травми та наслідки впливу.
■ Пацієнт, підданий або не підданий впливу з високим
рівнем занепокоєння, але безсимптомний — удеяких пацієнтів занепокоєння посилене, але вонинеодноразово спираються запевненням клініциста.
■ У ситуації з масовими жертвами такі пацієнти
можуть порушити надання невідкладної медичної
допомоги; слід складати окремі плани для цихпацієнтів, виділивши персонал і приміщення длядогляду за ними. Розробка детального реєстру
контактів із цілеспрямованими зусиллями щодозабезпечення подальших контактів і догляду єодним із способів висловити співчуття та турботу,не займаючись ризикованим чи непотрібнимтестуванням. Дослідження показують, щонегативний тест дає лише тимчасове (тобто відкількох днів до тижня або двох) заспокоєнняі іноді може посилити занепокоєння щодо хвороби,особливо коли одержані хибнопозитивнірезультати. Обговорення підстав занепокоєнняпацієнта та вивчення того, які тести, на думкупацієнта, йому чи їй можуть знадобитися, не даєбагатьом пацієнтам відчути, що клініцист «нехтує
ними». Подальше спостереження за умовами часу(планові відвідування, а не «за потреби»)6зменшення тиску, спрямованого на задоволення цихпотреб пацієнтів. Омбудсмен може докласти
особливих зусиль для того, щоб симптоми буливизнані, «охоплені» та ретельно обговорені. Як і узанепокоєних, але безсимптомних пацієнтів, постійнеспостереження є ключовим. Якщо симптоми
зберігаються, а пояснення симптомів залишаютьсянезрозумілими, деякі з цих пацієнтів можуть недовіряти мотивам клініциста і розвивати неймовірні
«теорії змови». Відстоювання інтересів цих осіб можезменшити ймовірність можливого судового розгляду,включаючи групові позови.

зменшує занепокоєння через хворобу, підвищуєзадоволеність доглядом і може пом’якшити судовіконфлікти та розслідування у майбутньому.
■ Пацієнт, підданий або не підданий впливу звисоким рівнем занепокоєння та незрозумілими
симптомами (наприклад, відсутність захворюванняабо множинні ідіопатичні фізичні симптоми(MIPS)) — як і безсимптомні пацієнти, пацієнтз ідіопатичними симптомами може порушитирегламент невідкладної медичної допомоги. Ціпацієнти можуть викликати більше занепокоєннялікаря, оскільки на відміну від пацієнта зпоодинокими проблемами, ці пацієнти часто
помітно страждають, а їхні симптоми можуть
звучати потенційно катастрофічними (наприклад,біль у грудях і пітливість).
На додаток до спеціального приміщення,укомплектованості персоналом, реєстру контактіві подвоєних зусиль у подальшому нагляді запацієнтами первиннї медичної допомоги,втручання для пацієнтів із незрозумілими
симптомами має включати брошури, інформаційні
бюлетені та літературу про підходидо самостійного лікування незрозумілих з медичної
точки зору симптомів. Під час гострої кризи
корисно відсортувати цих пацієнтів доприміщення, яке не використовується для доглядуза гостро хворими особами, але це приміщення неслід позначати чи сприймати як зону«психіатричної допомоги» для пацієнтів з«клопотом здорових», тому воно буде залишатися
максимально прийнятним. Багато зцих пацієнтів побоюються, що їхні симптоми єпередвісником майбутньої медичної катастрофи.
Образа пацієнта може перетворитися на обуренняі призвести до своєрідного «змагання», в якому
пацієнти можуть «перевищувати серйозність
своєї хвороби», доки не отримають її визнання
медичними працівниками. Таким чином, пацієнтиз незрозумілими симптомами повинні отримувати
ранню та часту перевірку клініциста, щобвстановити, чи симптоми є важливими і що вонибудуть швидко та ретельно спостерігатися. Доглядза пацієнтами з незрозумілими симптомами
викликає розчарування для лікарів первинноїланки, особливо якщо лікар відчуває, що «незначні
проблеми» відволікають їх від більш гостроїдопомоги.
Використання на місці «омбудсмена» або«адвоката», який може допомогти пацієнтам знезрозумілими симптомами подолати уявні
бар’єри для надання догляду, допомагає розрядити
уявлення пацієнтів про те, що «нікого я нехвилюю», і надає клініцистам «програму» дляДОДАТОК БДебати на дебрифінгу
Особливої уваги вимагають масштаби загибелі таруйнувань у надзвичайних подіях та масштаби
реагування на них. Першочерговими мають бутифізична безпека та безпека постраждалих тапрацівників, які здійснюють допомогу.
Після забезпечення безпеки можна розпочати іншізаходи, як-от дебрифінг. Дебрифінг – це популярне
раннє втручання після надзвичайних подій, під часякого невеликі групи людей, причетних до події,наприклад, рятувальники, зустрічаються в одній
тривалій нараді, щоб поділитися індивідуальними
почуттями та досвідом. Ефективність дебрифінгу взапобіганні пізніших проблем з психічним здоров’ямє предметом дискусій. якщо ви включаєте дебрифінгяк частину плану втручання, слід, як мінімум,враховувати наступне:■ Відпочинок, перепочинок, сон, їжа та вода єосновними інструментами раннього втручання.
■ Важливо заохочувати процеси природньоговидужання, такі як спілкування зі співробітниками,подружжям і друзями. Це може зменшити ізоляціюі, отже, полегшити виявлення постійних симптоміві збільшити шанси на раннє запобігання розвиткузахворювання.
■ Поки ще не було доведено, що дебрифінг запобігаєпосттравматичним стресовим розладам.
■ Для деяких це може полегшити біль, відновитидеякі функції та обмежити інвалідність. У деякихвипадках дебрифінг може погіршити симптоми.
■ Окрім дебрифінгу існує низка ранніх підходів,(наприклад, продовження нагляду та періодичніобстеження, ведення історії пацієнта і вирішенняпроблем, навчання з емоційної підтримки пар,снодійні препарати, періодична психотерапія танадання порад/навчання). Це слід враховувати вплані втручання.
■ Дебрифінг під час триваючої травматичної подіїможе бути особливо проблематичним.
7

and outcome prediction. Journal of the American
Academy of Children; 38(4): 368-88.
Ginzburg, H. M., Reis, E. (1991). Consequences of thenuclear power plant accident at Chernobyl. Public
Health Reports; 106(1): 32-40. Ginzburg, H.M. (1993).
The psychological consequences of the Chernobyl
Accident — findings from the International Atomic
Energy Agency study. Public Health Records,
108(2):185-192.
Hiroko, H., Yamawaki, N., Uchiyama, K., Arai, S.,
Horikawa, E. (2014). Trauma, depression, and resilienceof earthquake/tsunami/nuclear disaster survivors ofHirono, Fukushima, Japan. Psychiatry and Clinical
Neurosciences, 68(7):524-533.
Ng, K-H., Lean, M-L. (2012). The Fukushima nuclear
crisis reemphasizes the need for improved risk
communication and better use of social media. HealthPhysics; 103(3): 307-310.
Pastel, R. H., Kahles, G. R., Chiang, J. (1999). The
medical and psychological consequences of radiation
dispersal devices. AFFRI White Paper on Medicaland Psychological Effects of RDDs, Armed Forces
Radiobiology Research Institute.
Raphael, B. & Wilson, J.P. (Eds.), Psychological Debriefing.
Theory; practice and evidence UK: Cambridge
University Press, 2000.
Shultz, J.M., Baingana, F., Neria, Y. (2015). The 2014
Ebola outbreak and mental health: current status andrecommended response. JAMA; 313(6): 567-568.
Towers, S. Afzal, S., Bernal, G., Bliss, N., Brown, S. (2015).
Mass media and the contagion of fear: the case ofEbola in America. PLoS ONE; 10.1371/journal.
pone.0129179.s001.
Ursano, R. J. (2002). Post-Traumatic Stress Disorder. New
England Journal of Medicine; 346(2):130-132.
Vyner, H. M.: The psychological effects of ionizing
radiation. Culture, Medicine, and Psychiatry; 7(3): 24161,1983.
Vyner, H. M. (1988). The psychological dimensions ofhealth care for patients exposed to radiation and theother invisible environmental contaminants. Social
Sciences Medicine; 27( 10): 1097-1103.
Weinberg, A., Kripalani, S., McCarthy, P. L., Schull, J.
(1995). Caring for survivors of the Chernobyl: What theclinician should know. JAMA; 274(5):408-412.
Yehuda, R. (2002). Post-Traumatic Stress Disorder. NewEngland Journal of Medicine; 346(2):108-114.

■ Дебрифінг – це можливість отримати нові дані■

■■

■■

■

щодо реакцій на травму, таких як емоційні реакціїна подію, соматичні реакції, насильство,зловживання психоактивними речовинами тасімейний стрес.
Під час дебрифінгу є важлива можливістьідентифікувати та сортувати людей, які потребуютьдодаткової допомоги або втручання.
Постійні групи є більш корисними, ніж разовазустріч.
Розмова в однорідних групах (наприклад,пожежники) може бути більш корисною, ніж угетерогенних групах, у яких учасники не знайоміодин з одним.
Люди, яких спіткала смерть близької людини,можуть мати труднощі, якщо їх помістити в групу зіншими, які пережили потенційно смертельнийдосвід. Тому загалом важливо не змішувати тих, хтопережив втрату, і тих, хто зазнав загрозливого дляжиття контакту.
Групи у дебрифінгах з особами з різними рівнями татипами впливу можуть «поширити» вплив від тих,хто зазнав високу травматичність, до осіб з низьким
травматичним впливом, що призведедо більшої кількості симптомів у осіб із низьким
рівнем впливу.
У різних людей різні історії та проблеми. Групичасто прагнуть погодитися з єдиною точкою зору. Угетерогенній групі це може призвести до ізоляції тастигматизації деяких учасників.

ЛітератураBromet, E.J. (2014). Emotional consequences of nuclear
power plant disasters. Health Physics; 106(2): 206-210.
Bromet, E. J., Goldgaber, D., Carlson, G., Panina, N.,
Golovakha, E.,Gluzman, S. F., Gilbert, T., Gluzman, D.,
Lyubsky, S., Schwartz, J. E. (2000). Childrens well-being
11 years after the Chornobyl catastrophe. Archives ofGeneral Psychiatry; 57:563-571.
Collins, D. L. (1992). Behavioral differences of irradiatedpersons associated with the Kyshtym, Chelyabinsk,
and Chernobyl nuclear accidents. Military Medicine,157(10): 548552.
Green, B. L., Korol, M., Gleser, G. C. (1999). Childrens
responses to a nuclear waste disaster: PTSD symptomsЦентр досліджень посттравматичного стресуВідділення психіатріїВійськово-медичний університет4301 Jones Bridge Road, Bethesda, MD 20814-4799
www.CSTSonline.org
8

Psychological and Behavioral Issues (Ukrainian) (03-22)