10STEIN 1-2018

Noen mineralforekomster i Rogaland
Sven Åge Svensen

Rogaland har, i forhold til mange andre
regioner i landet, vært som en hvit flekk
på mineralkartet. Nye, fine funn av
krystaller av mineraler fra vår del av Norgeer sjelden nevnt i geologiske skrifter.
Hvorfor det har vært slik, er nok mest pågrunn av de få tunnell- og veiprosjektenevi har i vårt fylke, kombinert med generelt
drusefattige bergarter. Endel forekomster
med interessante mineraler er imidlertid
beskrevet av Dahl (1980).
Nærområdet mitt rundt Stavanger
utgjøres kun av fyllitt, og denne bergarten
inneholder lite annet enn enkelte granaterpå mm størrelse og pyrittkuber som blir
opptil 3-4 mm store. Ikke det store å skryte
av i grunnen. Et enkeltfunn med størrelse
ca. 10 cm har dog blitt funnet som stor
sjeldenhet.
Gneisbergartene som ligger sør for
Stavanger, er relativt fattige, med enkeltfunn av hematitt, bergkrystall, og zeolitter.
Det ble for mange år siden funnet en
dobbelterminert bergkrystall på over 20
kilo under gravearbeider i leirelag vedSandnes. Dette må regnes som meget
spesielt.
Pegmatittganger i grunnfjellet og iskyvedekket er stort sett også veldig enkle
mineralogisk. De inneholder sjelden annet
enn feltspat, kvarts og glimmer. Lenger
sør er berggrunnen mer interessant, med
intrusiver av anorthositt, som har gitt
opphav til en av Europas største gruver
med drift på Ilmenitt. Derimot er det heller
ikke her sprekkefyllinger eller sleppesoner

med krystalliserte druserom meg bekjent.
Fyllittene i skyvedekket i indre deler av
Rogaland, er heller ikke like kjent for
sprekkefyllinger som nabofylket i nord,
der anatas- og bergkrystallstuffer jo er
et skattet samlerobjekt. Dog er enkelte
mindre forekomster med bergkrystaller
funnet spredt i indre deler av Ryfylke, menuten anatas. Skyvedekkebergartene bestårfor det meste av øyegneiser/dioritter og
har heller ikke vært kjent for interessanteforekomster av mineraliserte soner.
Selv om ikke store krystallgrupper av
betydning har blitt funnet i like stor
grad som i andre deler av landet, harvi likevel noen forekomster som skiller
seg ut mineralogisk, hvorav osumilitt og
wolframitt nok er av de sjeldnere og merinteressante. Jeg skal i det følgende kort
beskrive 5 lokaliteter fra fylket som jeg
selv har besøkt:
1. Thors gruve, Vats, Vindafjord
kommune.
2. Talk/Klebersteinsgruven påNordland, Høle, Sandnes kommune.
3. Osumilitt fra Vikeså, Bjerkreim
kommune.
4. Ørsdalen wolframgruver,Bjerkreim kommune.
5. Labradoritt fra Sirevåg, Håkommune.

11

STEIN 1-2018

1. Thors gruve, Vats, Vindafjord
kommuneThors gruve i Vats befinner seg i nordfylket.
Man kan kjøre nesten helt fram til gruven,
med en spasertur på vel 10 -15 minutter
i lett terreng fra parkeringsplassen. Lokaliteten er en pegmatitt som er blitt drevet
på uranbekerts.
Forekomsten ble oppdaget av Sandnesmannen Mauritz Kartevold ca. 1898, og
han både eide, dreiv, og skeidet malmen
selv. Han solgte gruven i 1906 til et engelsk
selskap, men gruvevirksomheten ble
nedlagt etter et års prøvedrift, og kun
drevet noen måneder på glimmer i 1942.
Thors gruve i Vats er sannsynligvis
oppkalt etter grunnstoffet thorium iuranbekertsen. Kartevold hadde korrespondanse med Madame Curie, og etter

sigende er det dette materialet hun bruktefor å påvise grunnstoffet thorium. En kasse
uranbekerts ble i 1899 skipet til England til
Sir Ramsay og Raleigh, og dette materiale
førte til oppdagelsen av helium i jordisk
materiale. De fikk nobelprisen for dettearbeidet. Helium var ellers kun kjent ved
spektralanalyse av sola.
Følgende aksessoriske mineraler har blitt
funnet i gruva: Uranbekerts, glimmer,spinell, granat og alvitt. En kort beskrivelse
av disse mineralene er gitt nedenfor.
Uranbekerts:
Uranmineralet er det eneste som er
funnet i Rogaland såvidt meg bekjent, oger således ganske spesielt. Det ble nok ikke
funnet mange kilo av materialet, utifra den
korte perioden det ble drevet (1899-1907),
og idag er det nærmest umulig å finne

Thors gruve i 2017. Fotograf: Johannes Vandaskog.12STEIN 1-2018

mineralet i forekomsten. Personlig har jeg
heller ikke funnet det på mine turer her.

De største kornene jeg har funnet målerca. 15 mm.

GlimmerMuskovitt er lett å finne, men den er
forurenset av magnetittinneslutninger, og
var sikkert ikke særlig egnet råstoff. Det
ble tatt ut noe i 1942. Den virker ’råtten’og spalter lett.

GranatGranat (almandin) er vanlig i pegmatittene,især nær glimmerrike soner, og kan bli
50-70 mm store. Om en er heldig, kan en
finne relativt pene granatkrystaller, men
ofte er de vanskelig å preparere, da de lettsprekker under bearbeidingen.

SpinellI pegmatittstykker på tippen kan en væreheldig å finne grønn spinell (gahnitt) i småeller større uregelmessige korn. Sjelden
kan det finnes i velutviklede krystaller, daofte i kontakt med muskovittglimmeren.

AlvittMineralet har jeg ikke selv funnet iforekomsten, men antas å opptre tettsammen med uranbekerts/glimmer.

Gahnitt (grønnlig) og almandin (rødlig) i pegmatittmatriks. Bildebredde: 4 x 4 cm.
Foto og samling: Atle Michaelsen

13STEIN 1-2018

2. Talk/klebersteinsbrudd på Nordland i
Høle, Sandnes kommune
Talkgruven på Nordland befinner seg ca.
40 km sørøst for Stavanger, i Sandnes
kommune, og er lett tilgjengelig. En 45
minutters gange på grei grusveg fører
rett til forekomsten som er et åpent, lite
dagbrudd.
Talkum kom vi på vår alder tidlig i kontakt
med, da det i alle fall før i tiden ble mye
brukt i pulverform til våre såre romper, vi
hadde jo ikke Libero eller Pamper’s dengangen! Det er såpeaktig å ta på og er vårtmykeste mineral.
Bruddet ble drevet på 1900-tallet idansketiden, ved hjelp av tyske bergfolk, og rundt 1930. Det ble tatt ut
kleberstein, talk, og mindre mengder
serpentin. Klebersteinen er uregelmessig
opptredende, og forefinnes idag mest
i tynnere linser med talk og glimmerrik
klorittskifer. I alt ble det tatt ut ca. 500
kubikkmeter, mest talk. Omgivende berg-art er granitt. Ingen mineraler fra denne
forekomsten er funnet i velutviklede
krystaller.
De følgende, vanligst opptredende
mineraler omtales kort nedenfor:
Talk, serpentin, kalkspat, antigoritt og
krysotilasbest.
Talk
Talken forekommer som tynnere linser
mellom granitt og kvartslag (blåkvarts),
eller klebersteinslag. Talklagene er lys
grønne til nesten hvite og kan gå over iglimmerrike klorittskifre. Det er lett å finne
talk i tipphaugene, men de er ofte somsmåstykker. Større steiner er som regel
forurenset av kleberstein, glimmer eller
serpentin.
Serpentin
Serpentin er funnet i forekomsten, den er
ofte i lyse grønne til gule farger, og ofte
spettet sammen med kalkspat. Et eget
serpentin- og marmorbrudd finnes like inærheten.

Talkgruven Nordland, Høle. Foto: Sven Åge Svensen-

14
KalkspatKalkspat er i forekomsten begrenset
til tynnere linser (satengspat) og som
matriks sammen med serpentin, eller som
nodulære ansamlinger i talk/serpentin-lag.
Antigoritt
Antigoritt, et mineral i serpentingruppen,
er funnet i kvartslinsene som følger talken.
De er ofte opptredende som små grønne
korn spettet i blåkvarts.
Krysotilasbest
Krysotilasbest er funnet i tipphaugene, derden oftest er opptredende i tynne 10-30mm linser. Innimellom kan krysotilasbesten
bli over 60 mm, men dette er vanskelig
å finne idag. En egen liten tipphaug med
fraskilt asbestholdig materiale finnes vedforekomsten.

STEIN 1-2018

3. Osumilitt-Mg, Vikesdal, Bjerkreim
kommuneOsumilitt-Mg er et sjeldent mineral, og
det er funnet på få lokaliteter i verden.
Lokaliteten er svært lett tilgjengelig i en
vegskjæring i Vikedal nær Vikeså. Osumilitt
fra Vikeså er beskrevet av Maijer et al.
(1977). Mineralet er et diagnostisk mineral
for magnesiumrike pelitter metamorfosert
ved svært høye temperaturer (850 - 1000ºC), men ved relativt lavt trykk (Das etal. 2001). Ved Vikedal opptrer osumilittsammen med spinell. Ellers forekommer
granat (almandin?), hematitt/magnetitt,biotitt/flogopitt, og pyroksen, alle som
regel spredt som mikroskopiske til 10mm store korn. Utseendemessig likner
bergarten en båndgneis, der osumilittMg, biotitt, pyroksen, og oksyder sees

Krysotilasbest, Nordland. 7 x 4 x 1,5 cm. Samlet i 1982. Foto og samling: Knut Edvard Larsen.

15STEIN 1-2018

som langstrakte mørke bånd, og de lysebåndene utgjøres av kvarts, feltspat og
granat. Prøver av osumilitt har et lillaskjær.
Store blokker av materialet er mulig å taløs, men vær observant på trafikken, og
løsblokker!. Det er ikke forsøkt å slipe,men det er mulig det kan brukes til
chabochonmateriale.

4. Ørsdalen wolframgruver, Bjerkreim
kommune
I Bjerkreim kommune, ca. 10 mil sør
for Stavanger, i Ørsdalen, finnes en av
de få lokalitetene for wolframitt her
i landet. Den er lett tilgjengelig, fraparkeringsplassen går det en hengebro
over elva til gruvene i fjellsiden. Det er i
alt 4-5 innslag i fjellveggen, og ett større
på toppen av fjellet (Schaanings grube).

Veiskjæringen med den osumilittbærende bergarten ved Vikesdal.
Foto: Olav Revheim.

Osumilitt-Mg, Vikesdal,
Vikeså, Bjerkreim: 5 x
3,5 x 3 cm typisk prøve
med lilla irregulære
krystaller av osumilittMg i matriks.
Foto og samling: KnutEdvard Larsen.

16

STEIN 1-2018

Turen opp til det øvre gruveområdet er
for de aller tøffeste: Du gå 600m i luftlinje
med en stigning på over 600m! Det er
derfor utrolig at gruvearbeidere fraktet
70kg malm på ryggen ned den ekstremt
bratte stien! Etter sigende var det kun ensom klarte to turer på en dag!
Forekomsten ble oppdaget i 1901, og den
ble i utgangspunktet drevet på mineralet
som først ble oppdaget, molybdenglans.
Flere smågruver ble etablert utover
mellom 1904-1910, og utvidet da ogsåwolframitt ble funnet. Gruvene ble drevet
av et engelsk selskap The Molybdenite
Company. All malm måtte bæres oftei bratt terreng fra toppen av fjellet dergruven befant seg, og dette gjorde driftensvært dyr.

Ørsdalen gruver. Det er lettest å finne
wolframitt i bekkefaret.
Foto: Sven Åge Svensen.

I 1911 overtok et norsk selskap driften,
Christiania Minecompani, og mer og
mer gikk til å produsere og utvinne
wolfram istedenfor molybden. Stigende
produksjon og bra inntjening på grunn
av høye råvarepriser beskjeftiget 38
mann i 1914. Etterspørselen hadde
sammenheng med første verdenskrig, forwolfram ble benyttet i spesial legeringer
i pansergranater og tanks. Driften sanksiden betraktelig, med bare noen få
hundre kilo produsert molybden og
wolfram i 1916. To nye selskaper tok overog arbeidet parallellt med hvert sitt utmål,og til sammen 3700 tonn malmholdig berg
ble tatt ut. Etterspørselen sank, prisene
falt igjen og all produksjon stoppet opp,
og utstyret ble solgt i 1922. Mineralet

Wolframitt, Ørsdalen gruver. 55 X 35 X 10 mm.
Foto og samling: Ingulv Burvald.

17STEIN 1-2018

scheelitt, som alltid opptrer tett med
wolframitten, ble oppdaget først i 1918.
Etter nedleggelsen ble det ikke drift
igjen før i 1937-39. Tilsammen 50 tonn
malmkonsentrat ble tatt ut mellom 1937
og 1940. Schaaning som var gruveeier,solgte rettighetene til tyskerene underkrigen. Under okkupasjonstiden ble det
likevel bare produsert 28 tonn råmalm,og dette må skyldes utstrakt sabotasje
fra arbeiderne tross høye lønninger. Det
kan godt hende det ligger malmrester
fra slike saboterte transporter i eller inærheten av gruvene enda. Jeg har hørt
historier der eldre omtaler det de kaller«wolframtjernet» oppe på toppen av
fjellet, der malm ble dumpet. Det er flere
mulige tjern i området. Etter krigen sankproduksjonen gradvis, og opphørte helt i1950. Flere forsøk på produksjon har værtforsøkt men mislyktes.

Malmforekomsten opptrer i to parallellesoner, atskilt ca. 240 m fra hverandre,og er totalt ca. 2,5 km lang. Omgivende
hovedbergart utgjøres av prekambriske
gneiser av granodiorittisk sammensetning,
med innslag av amfibolittiske årer som
omgir malmen. Det verserer rykter om aten skjult kjempeåre skal befinne seg i enav gruvegangene.
De viktigste mineralene skal kort be-skrives
her: Wolframitt, scheelitt og molybdenglans
Wolframitt
Wolframitten er en jernrik variant, og
kalles da ferberitt. Den opptrer somuregelmessige korn og klumper i bergarten.
Det finnes ikke beskrevne funn, meg
bekjent, av krystallaggregater fra gruven,men det er mulig at det har blitt funnet ide rike malmårene. Det som er funnet påØrsdalen gruver med hengebroa i forgrunnen. Foto: Sven Åge Svensen.

18

STEIN 1-2018

tippene er klumper på opptil 1 kilo. Formange år siden hørte jeg en historie om en
som fant en kjempeklump på 15 kilo. Oftest
finner en korn fra millimeterstørrelse til
opptil 5-6 cm. Vekten og metallglansen
på den perfekte kløven skiller denne lettfra amfibol og pyroksen. Wolframitten
opptrer alltid tett med kvartslinser/ganger.
I de store tipphaugene er det lettest å leteetter wolframitt i bekkeleiet, som hvert år
graver nytt materiale fram midt i en av destørste tippene. Vær oppmerksom på atstore steiner også ligger i denne massen,og lett kan rase ned fra de utvaskede,
bratte skrentene!
Scheelitt
Rundt mineralkornene av wolframitt
finnes alltid en sone av scheelitt (CaWO3).
Den opptrer som koronaer, og har en
skittengrå farge, rundt de ellers blanke,svarte wolframittkornene. Schelitten opptrer også alene, som impregnasjon, og
større eller mindre korn og linser. Denlikner på kvarts, men kortbølget UV-lys kan
avsløre den lysgule eller blå fluorescensen.
Scheelitten er som korona antatt dannet
ved sein-metasomatisk omvandling av
wolframitt. Ellers er den primært dannetog nært relatert til kvartsårer. Scheelittble seint oppdaget, men i realiteten
er dette mineralet det dominerendewolframmineralet, dobbelt så vanlig
som wolframitt. Det er meget lett å finne
scheelitten på enkelte tipper på toppen av
fjellet, bare man bruker kortbølget UV lysi mørket.
Molybdenglans
Molybdenglans er lett gjenkjennelig på sinlave hardhet, og skinnende blåmetalliskefarge. Den opptrer ikke i store ansamlinger
på tippene, men mest som små opptil
cm-store korn i bergarten. De største
forekomstene ble funnet på toppen avplatået, og er alltid knyttet til kvartsårer,enten som impregnasjon eller som størreklumper i kvartsen.

Klump med wolframitt, Ørsdalen gruver, muligens en såkalt ”Sabotasjeklump”.
200g og ca 5cm i diameter. Foto: Sven Åge Svensen.

19STEIN 1-2018

I tillegg til nevnte mineraler finnes pyrrhotitt, pyritt, flogopitt, biotitt og amfibolsom større og mindre korn eller bånd ibergarten.
5. Labradoritt, Sirevåg, Hå kommune
Labradoritt er en plagioklas-feltspat haromtrent like mye kalsium som natrium imineralstrukturen. Fargespillet som oppstår i labradoritt, kalles labradorisering.
Dette er forårsaket av en mikroskala
avblanding av lameller med kalsium- og
natriumrik feltspat som bryter lyset. Ide siste årene har flere små og større
dagbrudd dukket opp i Sirevågområdet,ca. 20 km nord for Egersund. Anorthositten i dette området kan ha vakre spill
i gull, grønt, purpur, orange, gult, lilla, ogblått. Vanligst er blåfargene.
Store blokker blir her saget ut fra fjellet, ogråblokkene fraktes til Larvik og skipes til Italia
for raffinering til bordplater, kjøkkenplater,
fliser og fasadestein. Denne dekorsteinenLabradoritt, Sirevåg. 28cm lang.
Foto: Sven Åge Svensen.

Labradoritt, Sirevåg. Stor krystall med blå farge in situ. Foto: Sven Åge Svensen.

20

STEIN 1-2018

er valgt nøye ut fra kriterier som jamn
kornstørrelse, farger, og sprekkefrihet.
Fjellet der sagingen skjer er derfor ikke
interessant for mineralleiting. Det er ikke
funnet druserom i noen av forekomstene.
Derimot kan man være heldig hvis man
ser på masser som er sprengt ut tidlig iprosessen, der ofte grovkornete stykker
ligger igjen. Den grovkornete labradoritten
kan være et meget velegnet materiale forchabochon-sliping, men det er en kunst åfinne rett vinkel for å få skinnet på toppen.
Avblandingslameller i enkelte krystaller
kan gi fine stripeeffekter. Enkelte stykker
er tydelig sonerte og har ulike farger innen
samme krystall, og må da karakteriseres
som spektrolitt.

et bra smykkemateriale. De største
enkeltkrystaller av labradoritt har oftest
blålig svakt skinn, og er målt til over 40
cm i tverrmål. De største enkeltkrystaller
av bronzitt som jeg har funnnet, har måltover 20 cm.

Få andre mineraler er funnet, utenom
enkelte aggregater/nodulære ansamlinger
av ilmenitt, og større og mindre krystallkorn av bronzitt. Ingen av disse har hellervelutviklet krystallform, men bronzitten
kan vise seg velegnet til sliping da den
gir en eiendommelig bronsefarget
glans når chabochon-slipt. Den har en
god kløv og er ikke lett å slipe, men
ved forsiktig bearbeiding kan det bli

Maijer, C., Jansen, B. H., Wevers, J. & Poorter,
R. P. E. (1977): Osumilite, a new mineral toNorway. Contribution to the mineralogy ofNorway, No. 63. Norsk Geologisk Tidsskrift 57,187-188.

Litteratur
Dahl, J. M. (1980): Gruver og skjerp i Rogaland.
Stavanger Turistforenings Årbok 1980.
Heier, K. S. (1955): The Ørsdalen tungsten
deposit. Norsk Geologisk Tidsskrift 35,69-85.
Heier, K. S. (1956): The geology of the Ørsdalendistrict, Rogaland, S. Norway. Norsk Geologisk
Tidsskrift 36, 167-211.

Das, K., Dasgupta S., Miura H. (2001): Stabilityof osumilite coexisting with spinel solidsolution in metapelitic granulites at highoxygen fugacity. American Min-eralogist 86,1423-1434.

Den største enkeltkrystall (av labradoritt) jeg selv har observert, men ikke fått med meg, målteover 1 meter! Største bronzittkrystall målte over 40 cm. Foto: Sven Åge Svensen.