Center for the Study of Traumatic StressЦентр досліджень посттравматичного стресуCSTS | Відділення психіатрії | Військово-медичний університет | 4301 Jones Bridge Road, Bethesda, MD 20814-4799 | www.CSTSonline.org

Вплив черепно-мозкової травми на сім’їта дітей військовослужбовцівВажливим і часто забутимтранспортних засобів. КрімЧМТ
єунікальною,оскількивонааспектом поінформованості пробойових, багато ЧМТ можуть
черепно-мозкову травму (ЧМТ) євиникнути в гарнізоні під часчасто призводить до змін особистостіїї вплив на дітей поранених. ЧМТнавчань. ЧМТ може бути легкоюта поведінки без зміни зовнішньогоє унікальною, оскільки вона часто(називається ЛЧМТ або струсомвигляду.
Цеможебутиособливопризводить до змін особистості тамозку), середньою або тяжкою.
тривожним і незрозумілим для дітей.
поведінки без зміни зовнішньогоНавіть у більш легких формах,вигляду. Це може бути особливоколи учасники бойових дійтривожним і незрозумілим длякажуть, що вони почуваються
дітей і може викликати дискомфорт у всій родині.
«добре», вони можуть демонструвати зміни у своїйСім’ї військовослужбовців надзвичайно вразливі
особистості чи поведінці.
до наслідків ЧМТ через її поширеність і різнуПри більш серйозній ЧМТ, яка часто виникає
ступінь тяжкості у учасників бойових дій. ЧМТ, якувнаслідок складних військових поранень, можутьчасто називають «характерним пораненням» нашої
виникнути глибокі зміни особистості або поведінки,війни з тероризмом, є результатом впливу вибуху,такі як неадекватні емоційні спалахи, гнів, соціальне
вогнепальних поранень і осколків, падінь і аварійзамкнення, апатія або депресія.
Травми, такі як ЧМТ, впливають на вихованнядітей, коли обоє – і постраждалий, і непостраждалий –намагаються адаптуватися до змін в особистості,сімейних стосунках і звичному житті. Зменшенняемоційної або фізичної доступності чи послідовностіта передбачуваності дій може мати короткостроковіта довгострокові наслідки для дітей. Незважаючина обмежені дослідження впливу ЧМТ на дітей,дослідження клінічних випадків, фокус-групи таневеликі вибірки показали, що їхня реакція на ЧМТбатьків є змінною та може включати наступне:Вплив ЧМТ на дітей■ Почастішання істеричних поведінкових проявів,як-от непослух, неконтрольовані емоційні спалахиабо поведінка «на грані фолу»■ Емоційне нездужання, таке як плач, підвищенатривожність або замкнутість
■ Почуття втрати та скорботи, пов’язані зі змінами упостраждалого батька■ Відчуття замкнутості■ Взяття на себе додаткових обов’язків, таких якдогляд за молодшими дітьми, домашні справи тадогляд за пораненим батьком

■ Почуття сорому з приводу зовнішнього вигляду абоповедінки постраждалого батька■ Невірне тлумачення втоми та апатії батьків,пов’язаних із ЧМТ, як показників того, що батьки їхбільше не люблять■ Почуття гніву або образи з приводу новихобов’язків або змін у сім’ї■ Почуття власної провини за дратівливістьпостраждалого батькаФахівці з підтримки сім’ї та зацікавлені сторониповинні надавати послуги та вести просвітницькуроботу, які сприяють функціонуванню сім’ї під часвідновлення після травми.
Як сім’ї можуть допомогти дітям інтегрувати
досвід у сімейний контекст1. Шукайте джерела інформації та дієву підтримку.
Оскільки сім’ї мають справу з пристосуваннямдо змін у поведінці батька, їм може знадобитисядопомога в забезпеченні базових потреб у сферах
роботи та фінансів, медичного обслуговування,військової служби, житла, освіти та догляду задітьми. Дітям можуть знадобитися спеціальніДив. даліпослуги чи підтримка для вирішення проблем
поведінки/психічного здоров’я, що розвиваються,або для зв’язку з громадськими ресурсами(наприклад, спортивними організаціями, освітнімипрограмами або бойскаутами), які надають їмсоціальну підтримку та структуровані заходи.
2. Підтримуйте дітей, допомагаючи їм стежити зазмінами або екстремальними проявами в їхньому
емоційному стані та зменшувати емоційний стрес.
Коли діти намагаються переборювати стрес, їмможе бути важко висловити емоції, розслабитисячи заспокоїтися. Батьки можуть допомогти
дітям, навчивши їх позначати та виражати своїемоції та даючи їм спеціальні стратегії (такі якглибоке дихання/дихання животом, поступоверозслаблення м’язів або візуалізація безпечногопростору) для боротьби з сильними емоціями та/або стресом.
3. Поділіться з дітьми інформацією про травму
таким чином, щоб вони могли її зрозуміти.
Особливо важливою є інформація, яка допомагає
дітям зрозуміти, що це за травма, які наслідки
травми з точки зору функціонування батьків та/або симптомів і чого очікувати з часом. Дітям
може знадобитися запевнення, що травма сталасяне з їхньої вини і що очікуються певні симптоми/емоційні зміни у батьків. Це сприяє сприйманню
поточних труднощів сім’ї у її повсякденному життіта допомагає дітям зрозуміти, що відбувається вїхній родині.
4. Розмовляйте про травму один з одним та зіншими членами громади, зокрема з медичними
працівниками та працівниками соціальних служб.
Слід заохочувати дітей ставити запитання протравму членам сім’ї та медичним працівникам,а також заохочувати їх говорити про травмуз людьми, яким вони довіряють (наприклад, зіншими членами сім’ї, близькими друзями та/абовчителями). Слід заохочувати дітей говорити проте, що вони переживають і відчувають, щоб можнабуло краще зрозуміти їхні проблеми та вирішити їх.
5. Розвивайте навички вирішення проблем. Особливоважливо допомогти дітям визначати актуальні
проблеми, формулювати їхні цілі, провестимозковий штурм можливих рішень і обирати
рішення для випробування на практиці. Цедопомагає дітям розбивати проблеми на частини,які можна вирішити, і дає їм інструменти, необхіднідля планування майбутніх завдань.
6. Залучайте дітей до визначення спільних сімейнихцілей. Постановка цілей допомагає членам сім’ївизначити пріоритети, що саме є найважливішим,і розглянути, які види діяльності вони хотіли бспробувати швидше. Батьки та діти можуть разом
обирати сімейні цілі та практикувати їх, плануючимайбутні розваги чи завдання, з плином часувизнаючи поступові покращення.
7. Пам’ятайте, що адаптація до життя з ЧМТможе зайняти певний час. Сім’ї повинні бутитерплячими та мати надію, коли вонинавчаються жити зі змінами, які є наслідкомтравми. Хоча сімейне життя може змінитися,батьки та діти можуть навчитися бути разом інасолоджуватися одне одним і у нових обставинах.
Джерела інформації:■ Центр черепно-мозкових травмвійськовослужбовців запасу та дійсної служби
https://dvbic.dcoe.mil/■ Військовий портал OneSource
https://www.militaryonesource.mil/Центр досліджень посттравматичного стресуВідділення психіатріїВійськово-медичний університет4301 Jones Bridge Road, Bethesda, MD 20814-4799
www.CSTSonline.org
Impact of TBI on Military Families and Children (Ukrainian) (11-23)