28 sider
julelesestoff!

Innsida åpnet
Onsdag foretok universitetsdirektør Vigdis Moe Skarstein den offisielle åpningen av NTNUs intranett «Innsida». Begivenheten feiret
hun og rektor Emil Spjøtvoll med sjampis i intranett-krus. Om lag
900 NTNUere bruker nå intranettet daglig.
Side 11

NTNUs
internavis
nr. 1915.12.2000

Supperåd?
Hvorfor er det så viktig at Teknologirådet
plasseres i Trondheim?
Side 3PolertDagens asfalt duger
ikke til piggfri-kjøring.
Når mange kjører
piggfritt, blir vegbanen
polert og livsfarlig.
Side 4Gass

Budsjettseier for
HF- og SVT-fakultetet
Torsdag fordelte Kollegiet (NTNUs styre) budsjettet for neste år. HF- og SVT-fakultetet har værtflinkest i klassen i år når det gjelder å produsere
vekttall og kandidater. Det får de betalt for i nesteårs budsjett. DMF fikk også en kraftig økning.
Samtidig vedtok Kollegiet også å selge problem-

Ansatte i Realfagbygget føler seg ikke
trygge for framtidige
gasslekkasjer.

barnet Studentbrygga. Totalt er NTNUs budsjettfor 2001 på 1,76 milliarder kroner. Styremedlemmene fordelte 17,6 millioner kroner i minuttet
under behandlingen av saken.
Side 2

Reidar mot
Jantelov og EU

Side 4

Til Bjørnøya!
Vår kommentator
reflekterer over desiste ukenes debatt om
ml-ernes påståtte
synder på 70-tallet.

– Janteloven er sterkere på universitetet enn på Hølonda, hevder
professor, bygdeforsker, Rotmo-kritiker og Verdikommisjonsmedlem
Reidar Almås. Det er mangel på raushet og anerkjennelse kolleger imellom, mener han. I disse dager sitter han hjemme i skrivehulenpå Hølonda og fullfører norsk landbruks historie for de siste åtti år.
Ingen skal være i tvil om at den gamle radikaleren fortsatt er EUmotstander.

Side 10

En hilsen hjem

Side16
FOTO: ARNE ASPHJELL…det ble jul allikevel
Vi har loddet julestemningen hos seks av demange NTNU-erne
som har forskningstermin i utlandet.
Side 14 - 15

Tverrfaglig ellerbare tverr?
Gunn Imsens utspillom «den krampaktige
tverrfagligheten» fårsvar i tre debattinnlegg. Les også rapporten fra vår utsendte
gonzo-medarbeider
som har vært på tverrfaglighetsseminar i en
møkkakjeller.

Universitetsavisa har vært på en liten
NTNU-turne for å spre lys og juleglede.
På kontoret til stipendiat Anne SofieLægran ved Geografisk institutt på Dragvoll vil
det lyse også i romjula. Hun har knapt nok tid
til å ta imot vår julehilsen, for innen nyttårsaften må hun ha en artikkel ferdig.
Anne Sofie skal smøre ekstra niste i romjula,siden matbutikken er stengt. Og på kontoretligger tre julegaver og venter. «Det var julekveld
i skogen» er hennes favorittjulesang, og denlover hun å nynne mens hun steller pent med
UAs julestjerne i vindusposten.
Universitetsavisa ønsker alle lesere

riktig god jul og godt nytt år!
FOTO: TONE KVENILD

Sidene 12-13 og 22-24

Les daglige nyheter på www.ntnu.no
Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no2

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

på dagsorden«Professor Brøgger har fortsatt tro på NTNU»
Beroligende overskrift i Høgskoleavisa.

Størst økning på HF og SVT

ledelsenhar ordet

Rektor Emil
SpjøtvollÅret 2000
Inngangen til året 2000 ble markert
med stor festivitas. Likevel var det fånyttårs- eller århundreløfter å høre. Det
var scenariene med ulike fremtidsbeskrivelser som erstattet de optimistiske løfter. Kanskje hadde vi lært av fortiden, og var mer nøkterne. Og vi kom
fort tilbake til hverdagen med de mange
gjøremål og konkrete oppgaver som skal
løses. Heller ikke i politikken, verken
nasjonalt eller globalt, så det ut til atårhundreskiftet løftet ambisjonene.
For NTNU og den virksomhet vi driver, har året 2000 vært et positivt år.
Den 31. mai ble Realfagbygget offisieltåpnet med Kongen tilstede. Det er et
praktbygg som i høst ble belønnet med
en pris for bruk av betong som materiale. Men viktigere enn priser er at det
her er skapt et samlingspunkt for vårenaturvitenskapelige miljøer. På Dragvoll ble det etterlengtede Bygg 11 ferdig.
I dimensjoner kan det ikke måle seg
med Realfagbygget, men det var en seier at vi fikk tillatelse til å gjennomføre
byggeprosjektet. Med våre oppspartemidler! Det var også en ekstra liten seier at de vurderinger vår egen Tekniske
avdeling la til grunn for pris og kostnader var riktigere enn de mer pessimistiske offisielle anslag.
Løfter vi blikket til den nasjonale
arena, markerer året 2000 et vendepunkt i synet på universitetenes betydning. Det har lenge vært skrevet og talt
om det nye kompetansesamfunnet, hvor
menneskene og den kunnskap og kompetanse de har, vil være den viktigste
ressurs. Men det har vært mye talemåter, uten at politikerne har vært villige
til å ta de økonomiske og organisatoriske konsekvenser. Men i år har detvært en langt større oppmerksomhet
rundt dette, ikke minst ved at forsknings- og utdanningsmiljøene selv harengasjert seg i debatten. Både statsbudsjettet med økt innsats på forskning, og budsjettforliket med styrking
av grunnbudsjettene for universitetene,
viser politisk vilje. Det er ennå et godt
stykke igjen før vi når våre naboland iinnsats på forskning, men det er tatt etførste skritt på vegen.
At kunnskap og kompetanse er samfunnets viktigste ressurs, plasserer oss
i en særstilling som forvaltere av disse
ressursene. Med det følger også et spesielt ansvar. Da dreier det seg ikke primært om bygg og penger, men om faglige satsinger og faglig utvikling, og
hvorledes vi skaper og overfører kunnskap og kompetanse til samfunnet
gjennom forskning, utdanning og formidling. Gjennom våre tematiske satsingsområder har vi i år søkt å konsentrere og koordinere våre ressurser
innenfor kunnskapsområder som er viktige for det norske samfunn. I Kollegiemøtet denne uka vil den endelige versjon av undervisningsstrategien bli vedtatt. På dette feltet har det skjedd og vil
skje mye. Det er mange spennende initiativ i fagmiljøene. Vårt ideal er et universitet som et sted for læring og kunnskapsutvikling i et fellesskap mellom
ansatte og studenter.
Takk for innsatsen i året som har
gått. En god jul og en god inngang til det
nye år ønskes alle ansatte og studenter.

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

HF- og SVT-fakultetet ble
vinnerne i NTNU-budsjettet
for 2001. Pengepotten på totalt
1,76 milliarder ble fordelt som
forventet, uten store disputter.
Fordelingen mellom fakultetene skjer etteren bestemt fordelingsmodell. Vekttallsproduksjon og antall uteksaminerte kandidater på høyere grad bestemmer hvor
mange penger som blir tildelt. I bunnen
ligger det en basisbevilgning som oppjusteres automatisk etter prisveksten. I år er
det HF- og SVT-fakultetet som har værtflinkest i klassen når det gjelder å produsere vekttall og kandidater. HF får en reelløkning på 3,2 prosent, mens SVT-fakultetet øker rammen med 2,2 prosent. FIMfakultetet og Det medisinske fakultet erogså budsjettvinnere.
Dårligst ut kommer Fakultet formaskinteknikk som får en reduksjon på
tre prosent neste år. Fakultetene for kjemi
og biologi, samt bygg- og miljøteknikk fårogså en nedgang. De andre fakultetene fåromtrent de samme rammene som i år. Sentraladministrasjonen må kutte med ca. fireprosent. Overføringene blir redusert med
én prosent, i tillegg til at sentraladministrasjonen er pålagt nye oppgaver som tilsvarer ca. tre prosent av totalbevilgningen. De nye oppgavene skal finansieres vedå kutte i eksisterende oppgaver.

Strategi og omstilling. 4,5 prosent
av totalbudsjettet (78 millioner) er såkalte strategi- og omstillingsmidler. Dette er
penger som skal brukes for å utvikle universitet i tråd med den vedtatte strategiplanen. Av disse midlene går den største
potten (23 mill.) til strategitilpassede stipendiat- og post.doc.-stillinger.
Budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene ga 210 millioner
ekstra til universitetene. Isteden for å kutte, kunne kollegierepresentantene derfor
konsentrere seg om å fordele de ekstra
midlene. Dette førte til en gemyttlig tone
som gjorde at budsjettet ble ferdigbehandlet på rekordraske 100 minutter meden omsetning på 17,6 millioner pr. minutt!

Dette får fakultetene:

ILLUSTRASJON: ELIN HORN

ning av at fakultetet har forventningerom å kunne overføre ca 3,5 mill kronerfra år 2000 til neste års budsjett.

Bygg og miljøteknikk
Vekttallsproduksjonen går litt ned. Dette
kompenseres delvis av økt kandidatproduksjon. Til sammen gir dette en
realnedgang i resultatbevilgningen for år
2001 på ca 0,7 mill kroner

Elektroteknikk
og telekommunikasjon
Til tross for økt satsing innenfor IKTøker ikke vekttallsproduksjonen i betydelig grad. Kandidatproduksjonen viserogså en liten nedgang. Fakultets rammerøker likevel for år 2001 som følge av nyebevilgninger til plasser innen IKT.

Fysikk, informatikk
og matematikk
Vekttallsproduksjonen har økt betydeligog gir en reell økning på 2,2 mill kroner.
Også bevilgningen til kandidatproduksjon og videreutdanningskurs øker.

Geofag og petroleumsteknikk
Har en stabil vekttallsproduksjon, og ensvak økning av antall uteksaminerte
kandidater. Budsjettet for 2001 viser
dermed en reell svak økning.

Historisk-filosofisk
Arkitektur, plan og billedkunst
Vekttallsproduksjonen er stabil. Kandidattallene er også ganske stabile og medfører kun en mindre nedgang i bevilgningen. Denne marginale nedgangen betraktes ikke som dramatisk, tatt i betrakt-

Fakultetet har stor vekst i vekttallsproduksjon, kandidatproduksjon og antall foreleste vekttall i videreutdanningskurs, og får som følge av dette enreell økning på over tre mill. kroner.

Kjemi og biologi
Kandidatproduksjonen er stabil, mens
vekttallsproduksjonen går sterkt ned.
Den reelle reduksjonen av KBs ramme er
på 0,9 prosent.

Marin teknikk
Vekttallsproduksjonen går ned, mens økt
kandidatproduksjon oppveier nedgangennoe. Rammen er likevel økt med 1,73 mill
kroner som følge av oppgjør for ytelser
som fakultetet betaler til Marintek(Sintef).

Maskinteknikk
Har vesentlig redusert vekttallsproduksjonen. I utgangspunktet får Maskinteknikk derfor en reduksjon på mer enn
tre prosent. Dette blir imidlertid kompensert.

MedisinI tråd med oppbyggingen av medisinstudiet øker også antall produserte vekttall og antall kandidater. Realveksten ibudsjettet er på 7,6 prosent neste år. I tillegg
kommerveksteniantallstudieplasser som kjøpes i utlandet. Det
bevilges 8,8 millioner kroner til dette
neste år.

Samfunnsvitenskap
og teknologiledelseHar økt vekttallsproduksjonen og antall
foreleste vekttall i videreutdanningskurs. Den reelle veksten er på 2,2 prosent.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

NTNU selger Studentbrygga
Studentbrygga skal selges, har
Kollegiet enstemmig vedtatt.
Studentbrygga har vært i drift
fra 1993, og ble midlertidig
stengt i 1999.
Studentbrygga mistet skjenkebevilgningen i 1998 på grunn av saksbehandlingsrot
hos de ansvarlige for driften. Ett av styremedlemmene begikk også grovt underslag.
Tidligere ble en av de store øltankene på
huset ved en feil tømt rett i Nidelva, noe
som også førte til økonomisk tap. Det varogså rot i rapporteringen til Brønnøysundregistrene. Resultatet var at den populære kafeen gikk konkurs og huset ble
stengt ved juletider for to år siden. Det harvært tatt en rekke initiativ for å få driften
i gang igjen. Studentersamfundet har værtinne i bildet, det har vært antydet at stedet kunne bli et «internasjonalt studentsenter». En selvoppnevnt aksjonsgruppe
har hele tiden jobbet for å få til en nyåpning av brygga.
Nå er det imidlertid slutt. Regningen
ble for stor for Kollegiet. NTNU har årlig
vedlikeholdt Studentbrygga for ca. 800.000
kroner, og betalt løpende strøm- og renholdsutgifter. I det siste har det også kommet fram at huset må oppgraderes i henhold til brannforskriftene før det kan taes
i bruk igjen, noe som ville ha påført universitet en ytterligere utgift. Kollegiet vedtok at pengene fra salget av Studentbrygga skal «settes inn i andre bygg som huser
studentsosiale tiltak».

Linjeforeningshus. Studentbrygga
ble åpnet i 1993 som «Studentsenteret
AVH» etter iherdig lobbyvirksomhet fra

studenten Gyrd Steen. Stedet var ment åvære et tilholdssted for linjeforeningene
på daværende AVH. Et av de viktigste
argumentene for å bevilge penger til etslikt hus, var at linjeforeningene på AVHmåtte få det NTH-foreningene alltid
hadde hatt, nemlig egne lokaler. Det ble
opprettet et husstyre bestående av representanter fra alle linjeforeningene.
«Studentsenteret AVH» bestod av festlokaler, en kafé som raskt ble svært populær, lesesal, kontorlokaler for linjeforeningene og et auditorium.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

3

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
www.ntnu.no

Vurderer å slå sammen fakulteterFørstkommende mandag legges det frem etnotat om hvordan
NTNU-strukturen kan
bli i framtida. Ett av
scenariene er å redusere antall fakultet.
En intern arbeidsgruppe bestående av dekanusene Steinar
Nordal, Jan Morten Dyrstad,
Gunnar Bovim og Eivind Hiis
Hauge har bistått OU-direktør
Trond Singsaas med å utarbeideet såkalt «problemnotat» om den

fremtidige fakultetsstrukturen.
Førstkommende mandag legges
forslaget frem for dekanmøtet.
Etter det Universitetsavisa
kjenner til, vil forslaget inneholde tre mulige scenarier. Et forslag er å bevare strukturen i
NTNU-organisasjonen omtrent
som i dag (Status quo-forslaget),et annet går ut å endre innholdeti vår nåværende struktur og det
tredje går ut på å skjære ned
antall fakultet. Det er ikke konkretisert hvilke fakulteter som
eventuelt bør slåes sammen. Tidligere har det imidlertid værtfremmet forslag om å samle alleteknologifakultetene i en felles,

organisatorisk enhet.
Et bearbeidet notat skal foreligge 1. februar, og dette vil bli
sendt ut til høring. Etter planenskal Kollegiet ta endelig stilling
til saken neste høst.

Innleid rådgiver. Rådgiver
Per Kjøl fra konsulentselskapet
Total Consult skal bistå i planleggingen fram til 1. februar.
Kjøl har tidligere vært fakultetsdirektør ved SVT-fakultetet
og var sterkt involvert i Orgutprosessen. Overfor Universitetsavisa ønsker ikke Kjøl åutdype sin rolle i prosessen, ut
over at han er engasjert av OU-

direktør Trond Singsaas fra 1.
november til 1. februar.
Bakgrunnen for å foreta en
vurdering av fakultets- og instituttstrukturen, er et skriv fra
Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet (KUF) i
1996, hvor det heter at «departementet forutsetter at det nye
styret fortløpende vurderer endringer i fakultetsstruktur med
sikte på å komme fram til færre
fakultet.» Den økende konkurransen fra andre universitet, private institusjoner og utenlandske universitet, er blant argumentene for å vurdere en omorganisering.

Flest NTNU-fakultet. I dag
har NTNU elleve fakulteter. Til
sammenligning har de andre
universitetene henholdsvis åtte
(Oslo), sju (Bergen) og seks
(Tromsø). I budsjettet for 2001
er det foreslått at NTNU skal
bruke 400 000 kroner i strategiog omstillingsmidler til arbeidet med organisasjonsendring.
Dekanmøtet er styringsgruppe
for prosjektet, mens universitetsdirektøren har det administrative ansvaret.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Med teknologi i sentrum – men hvor er sentrum?
Ingenting setter sinnene i kok
som en god, norsk lokaliseringsdebatt. I disse dager gjelder det Teknologirådet.
Skal sekretariatet plasseres i
Trondheim – slik næringsminis-

Jens G.
BalchenProfessor
emeritus
Teknisk
kybernetikkDårligmagefølelse– Jeg antar at Teknologirådet
er omtrent som Verdikommisjonen – som jeg ikke har noen tro
på. Rådet synes etablert ut fra
en forestilling om at noen har
bedre forstand – ikke kunnskap og faglig innsikt – enn
andre. Skal man ha et sliktråd, bør det ha i seg noen høytkvalifiserte teknologer med
sunt bondevett. Hvis jeg skalstole på magefølelsen, ligger
det an til et supperåd. Kanskje
sekretariatet vil ha nytte av åholde til nær teknologimiljøet.
Men hva etikken angår, er
plasseringen likegyldig.

teren vil – eller i Oslo, slik et flertall i Stortinget kan komme til åmene?
Og spiller det i det hele tattnoen rolle? For snakker vi om etråd med makt og mening, eller

Karsten
Jakobsen
Professor
emeritus
PresesDKNVS

Ligger an til
supperåd
– Her er to mulige yttergrenser: Vi kan få et råd som helt
vanner ut teknologibegrepet –eller som blir så involvert i teknologiens tjeneste at det helt
mister elementet av sunn og
positiv kritikk. Det ligger an tilå bli et supperåd. Men lokaliseringen er viktig. Risikoen forsupperåd minker hvis sekretariatet legges dit teknologien er
sterkest konsentrert – altså til
Trondheim. At vi ikke skulle
ha bra nok etikkmiljø her, er jobare vrøvl.

snakker vi om enda et supperåd?
Universitetsavisa har spurt etknippe personer i Trondheimsmiljøet.
Ingen av dem er foreløpig
overbevist om Teknologirådets

SisselRavnsborg
Forskningsleder
Papirindustriens
forskningsinstitutt

Fremmereller hemmer?
– Om Teknologirådet skal bli
noe mer enn et supperåd, kommer an på hvem som blir sittende der. Vil rådet fungere
som en fremmer eller som en
vaktbikkje og bremser for teknologien? – det er det ennå ingen som har fortalt meg i klartekst. Hvor sekretariatet ligger,
kan ikke ha noen betydning forrådets arbeid. Men det bør sitte
teknologisk kompetente mennesker der, og de er lettere åfinne i Trondheim. Dessuten er
det fullstendig unødvendig at
alt bestandig skal ligge i Oslo.

fortreffelighet. Men at sekretariatet bør ligge i Trondheim, er det– nesten – full enighet om.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

Arne
Bjørlykke
Adm. dir.
Norgesgeologiske
undersøkelse
President i
NTVA

Harald A.
Øye
Professor
Institutt forkjemi
Fhv. president i NTVA

Forunderlig

Kan bli viktig– Jeg har ikke lest mandatet
for rådet, bare avisene, men får
inntrykk av at det først og
fremst skal ta fatt i alt som erdårlig ved teknologien. Jeg
trodde det mest skulle se på
bruken av teknologi, i aktiv forstand, men dette likner mer på
en vaktbikkjeordning. Det virker heller ikke som om det skal
sitte teknologer der. Det blirlitt rart og supperådsaktig, settfra mitt ståsted. Men sekretariatet burde uansett ligge i etteknologisk miljø, det vil si her.
Pussig at heller ikke det synesåpenbart. Og at noen mener vi
mangler etikkompetanse, synes
jeg er ille.

– Teknologirådet kan spille enviktig rolle hvis det får god tilgang på teknologisk kunnskap.
I dag har verken rådet eller
sekretariatet noen sterk teknologisk forankring. Derfor blir
en plassering i Trondheim viktig, slik at sekretariatet
gjennom fagmiljøene her ogsåfår kunnskap om teknologien i
den internasjonale forskningsfronten. I vår globale tidsaldermå man følge med internasjonalt om man skal kunne vite
hva som er de viktige etiske
problemstillingene.

av domenenavn under .no, velger å fjerne unit.no nå. Nylig
kunngjorde nemlig Samferdselsdepartementet at alle organisasjoner fra og med februar
2001 kan få registrere opp til
femten domenenavn under .no.
– Jeg synes det er litt underlig at Norid ikke kan bruke littskjønn i denne saken når det er
nye regler på gang, sier Nybraaten.

politikk. Hun tror at en slik
linje ville lage et smutthull iregelverket, der organisasjoner
kan skaffe seg flere domenenavn ved å sette det gamle navnet til sletting og deretter satse
på at Norid stopper slettingen
inntil videre.
– Dersom det skal åpnes forflere domenenavn per organisasjon bør dette gjøres på en måtesom gir alle mulighet til å benytte seg av dette, sier Thunem.

Misnøye med at «unit.no» er fjernet
I november ble nettadressen unit.no fjernet. Dette
har fått konsekvenser foransatte som fortsatt er
registrert med eksterne
e-post-adresser som
ender på «unit.no».
Det var ved årsskiftet 1995-96,
da UNIT ble til NTNU, at universitetets nettdomene også ble
endret fra «unit.no» til «ntnu.no».
Som et unntak fra regelverket
fikk NTNU beholde det gamle
domenenavnet i fem år. Men nå
er det ubønnhørlig slutt.

Denne boksen
spretter nå opp
hvis folk utenfor
NTNU prøver å
komme inn på
nettsiden
www.unit.no.

Fortsatt er mange NTNUansatte registrert med unit.noadresse eksternt. På veven kan
man dessuten oppleve at lenker
fra eksterne nettsider blir brutt,
fordi det er lagt inn unit.no-urler.
NTNU søkte tidligere i år om åfå utsatt fjerningen, og fikk innvilget et halvt års nådefrist. Men
i november var det slutt. Reglene

Side 3 — Svart Cyan Magenta Gulsier at ingen organisasjon eller
bedrift får ha mer enn ett
domene under toppdomenet .no.
Overingeniør Arild Nybraaten ved den sentrale IT-seksjonen forteller at NTNU arbeider
med å fase ut det gamle domenenavnet fullstendig. Han er
imidlertid forundret over at
Norid, som kontrollerer tildelingRegleneskal

følges!

Norid-leder Hilde Thunem, sierat Norid må forholde seg til
gjeldende regler, og at de ikke
kan stoppe utfasing av gamle
domenenavn i påvente av en ny

EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

4

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

nyheter

Piggfrie dekk polerer vegbanen
Piggfrie dekk gjør
vegene glatte og medfører helt nye krav til
vegdekke og vedlikehold.
– Et alternativ kan være å beholde piggene og heller satse på etmer slitesterkt vegdekke, sierIvar Horvli ved Institutt for vegog jernbanebygging.
I Norge har slitestyrke værtsentralt i kravsspesifikasjonen
for vegdekker. Høy slitestyrkeoppnås ved å bruke spesielt harde bergarter i asfalten. Nå viser
det seg at dette kommer i konflikt med økende bruk av piggfriedekk. Piggfrie dekk virker
nemlig som ei poleringsmaskin.
Hovedregelen er at jo hardere
stein som brukes, dess glattere
overflate og mindre friksjon.

Skaper ulykker. Sørover i
Europa stilles det strenge krav
til poleringseffekten på bergarter i vegdekke. For oss var detteei ukjent problemstilling sålenge vegene ble rubbet opp av
piggdekk om vinteren. Mindre
piggdekkbruk gjør det aktuelt åredusere kravene til slitestyrke
og prioritere lav poleringseffekt
for å oppnå tilstrekkelig friksjon.
Statens vegvesen i Oslo harallerede innført like strenge
krav til poleringseffekten(Polished Stone Value, PSV),
som det stilles for sterkt trafikerte veger i Tyskland. Vestfold
har utformet krav som er på littlavere nivå for en større
kontrakt på E18. Akershus holder på med et kartleggingsprosjekt som kan munne ut i en ny
kravsspesifikasjon med hensyn
til friksjon og poleringseffekterpå slitedekker. Årsaken er at demerker at friksjonen på vegdekket er drastisk redusert
enkelte steder og at dette har
ført til ulykker.

Mindre støv. Hovedgevinsten med piggfrie vinterdekk er
at vi får mindre slitasjestøv fra
vegdekket. Veggrepsprosjektet
som pågikk i 1995 – 96, viste at
det var samfunnsøkonomisk
lønnsomt å redusere piggdekkbruken i de største byene våreder trafikken er størst. Prosjektet viste også at det ikke var
aktuelt å innføre et generelt
piggdekkforbud på grunn av
konsekvensene dette ville hafått i form av økte ulykkestall.
Ved innføring av piggfrie dekkmå det brukes mer ressurser påsalting og sanding. Det nye
aspektet som kommer inn, er
problemet med polering av vegdekkene– Kanskje hadde det vært en
bedre løsning å beholde piggeneog satse på et mer slitesterkt
vegdekke? Det er trolig behov foren differensiert løsning, men det
er et tankekors at det er så stor
forskjell på politikken i de nordiske land, spesielt for Norge
sammenlignet med Sverige og
Finland, sier professor Ivar
Horvli.

Mangelfull planlegging.
Verken Finland eller Sverige

Professor Ivar Horvli ved Institutt for veg- og jernbanebygging er spesialist på vegdekker og ønsker seg en mer
helhetlig tenkning rundt veg og trafikk.
ARKIVFOTO.

har restriksjoner mot piggdekkbruk. I stedet fokuseres det på
trafikksikkerhet og at bilene
skal være skodd etter kjøreforholdene. Svenske veger har
ikke så store problemer med slitasje og støv, som det vi opplever. En av årsakene er at svenskene benytter steinmaterialer
med ekstrem høy slitestyrke isine vegdekker. Dette er resultat av systematisk forskning påområdet de siste ti åra. Horvli
framhever innsatsen til Väg- og
trafikkforskningsinstitutet i
Linköping. – Ekspertisen i
Norge jobber mye mer fragmentert, og det skorter både på ressurser og på en samlet og langsiktig planlegging i forskningsaktiviteten her, legger han til.
I Norge beregnes kostnaden
for vegslitasje til 200-300 millioner kroner årlig. Miljøplager

ved svevestøv anslås å koste
mellom en og to milliarder per
år, mens den samfunnsmessige
kostnaden ved trafikkulykker erom lag 25 milliarder. – Vi trenger en mer helhetlig tenkning
rundt problemene, understreker
Horvli.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

Fortsatt usikkerhet om gasslekkasjer
Ventilasjonssystemet i
Realfagbygget er utbedret, men ikke
skikkelig utprøvd.
Og de ansatte føler seg
langt fra trygge.
Ansatte ved Institutt for fysikk
har flyttet tilbake til kontorene
sine. Det vil si, de av dem som
fikk størst problemer med gasslekkasjer fra den såkalte Stinklabben. Den hardt plagede korridoren er nå friskmeldt, og verken Helse-, miljø- og sikkerhetsseksjonen (HMS), brukerkoordinatoren for bygget, eller hovedverneombudet har mottatt klager den siste tida.
– Men vi føler oss slett ikke
overbevist om at alt er bra, sieroveringeniør Brian Wall, HMSkoordinator ved Institutt forfysikk.

Utbedringer. Flere ganger ihøst ble det fra det splitter nye
Realfagbygget rapportert inn
tilfeller av illeluktende, selenholdig gass som befant seg steder den ikke skulle være – og
ansatte som følte seg syke av
den. Flere kontorer ble midlertidig fraflyttet mens undersøkelser og utbedringer pågikk.
Fortsatt vet ingen helt sikkert hvilke veier den ubehagelige gassen tok for å komme fra
Stinklabben og inn i kontorarealene, og det er tatt atskillige
prøver, blant annet med røykdetektor. Antatt utette områder iluftesystemet har blitt tettet

igjen, og kullfiltere har blitt montert i avtrekksskap. Disse skalta så godt som alle urenheter.
Isolasjonsmaterialer er sjekket,
men det er ikke funnet noe somtilsier at de skulle avgi noe farlig eller illeluktende. Et åpent
kloakkrør som ble oppdaget iventilasjonssystemet, er blitt tettet igjen.

Ikke prøvd ut. Men om altnå forblir vel og bra, gjenstår å
se. For ennå har ingen prøvd ut
ventilasjonsanlegget
undernormale arbeidsforhold.
– Stemningen i bygget er
fortsatt nokså opphisset. Vi føler
oss ikke trygge på noe som helst
før alt er sjekket og dobbeltsjekket, presiserer Brian Wall. – Allvirksomhet ved Stinklabben harvært stanset siden november.
Hvilken garanti har vi for at liknende lekkasjer ikke skjer igjen?
Det største problemet medhele gass-saken, mener Wall, er
nettopp usikkerheten og mangel på skikkelig informasjon –både om hvordan ventilasjonssystemene i bygget egentlig fungerer, og om eventuelle helseskadelige effekter av hendelsene.
– Det kan synes som om dette er en overdreven reaksjon,
men folk bruker mye tid til å
snakke om dette. Og jo mer det
snakkes, jo mer opphisset blir
stemningen. Dermed fortonerproblemet seg kanskje større enndet er, og det blir vanskeligere åfå brukerne til å tro at Realfagbygget ikke inneholder skjulte
farer, sier han.
Wall har derfor bedt HMSseksjonen innstendig om å gå ut

Side 4 — Svart Cyan Magenta Gultil alt folket med grundig informasjon.

Utenfra? – Jeg er tilbøyelig
til å tro at gassen kom inn
utenfra, etter først å ha værtgjennom luftesystemet, sieryrkeshygieniker
Margareth
Bardal i HMS-seksjonen. – Hva
som går ut på taket, har vi ikke
hatt noen tradisjon for å bry oss
om. Dette er en stor utfordringfor NTNU, å finne ut hva vi
egentlig driver og sender ut. Vi
vet ofte ikke hvilke stoffer det
er, for det er jo nettopp det
ukjente vi driver og forsker på.
Også byggherren Statsbygg
arbeider etter teorien om at gassen først gikk ut gjennom Stinklabbens individuelle avtrekkssystem, deretter langs taket og
til slutt inn igjen gjennom friskluftanlegget. Statsbygg har derfor engasjert et firma som erekspert på luftstrømninger, forå finne ut hvordan luft og gasser
beveger seg på taket, og sikre at
slikt ikke skjer i framtida.
Statsbygg har også på programmet å sjekke ventilasjonsanlegget etter alle utbedringene.

Tørre sluk. Med jevne
mellomrom meldes det likevelom vond lukt i Realfagbygget.
Men denne stammer, ifølge brukerkoordinator Nina TancheNilssen, nesten alltid fra tørre
sluk. Hvis slukene tørker ut, villukta fra alt mulig som helles
ut i avløpssystemet, komme
rett opp igjen. – Dette handler
bare om å etablere bedre rutiner, beroliger Tanche-Nilssen.

Åpent møte. De Fysikk-ansattes krav om bedre informasjon blir nå tatt til følge. Onsdag den 20 desember, klokka
12.15 i Auditorium R1, blir det
holdt åpent informasjonsmøte
for alle som bruker bygget. Her
vil representanter for Statsbygg være til stede, og informere om de tekniske anleggene. Fakultetsdirektører og
representanter for HMS-seksjonen, Arbeidsmedisinsk avde-

ling og Teknisk avdeling vilogså være til stede. Helsemessige forhold knyttet til eksponering vil bli tatt opp – og spørsmål fra salen vil bli besvart
etter beste evne.
– Vi fra Fysikk akter å møtemannssterke opp, varsler HMSkoordinator Brian Wall.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no…det ble jul allikevel

Forskningsassistent Frank Hernes på Senter for Etterutdanning smiler bredt når
han får en julestjerne på
kontoret sitt. Ved siden av sitt
daglige virke skriver Frank på
en ny lærebok i samfunnskunnskap for videregående
skole. Romjula må brukes til
dette arbeidet.
– Juleoratoriet av Bach,svarer Frank når vi spør om
hva som setter ham i julestemning. Han har pleid å gå i
Nidarosdomen på julaften, men
har ikke hatt anledning de siste to årene. Forskningsassistenten planlegger matpakke
med sylte i romjula, og tviler
på at det blir igjen pepperkaker
FOTO: TONE KVENILD
til de andre på senteret, når dekommer tilbake igjen over nyttår.
- Samboeren min skal jobbe i romjula, da kan like gjerne jeg
gjøre det, sier Frank Hernes Han tror at høytiden blir en stilletid hvor han får gjort unna en del arbeid.

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

5

nyheter

Uenighet om jenteflukten
fra matematikkfaget
Jenter er mindre interessert i matte, enn gutter. Kanskje kan «opplevelsesmatte» utenlærebøker, matteklubb
og en ny image for hele
mattefaget hjelpe?
Jenter i grunnskolen sier at deikke liker matte. Jenter påvideregående velger bort realfag.
Enda færre jenter velger teknologiske studier på universitetsog høyskolenivå. Men hvorforvelger jenter bort realfagene i et
av verdens mest likestilte land?
Svaret på det spørsmålet er
ekspertene uenige om. Derfor er
det også omstridt hvilke tiltak
som skal settes i verk for å snu
trenden.
For andre år på rad tok Skolelaboratoriet ved NTNU og Norges tekniske vitenskapsakademi(NTVA) tak i denne problemstillingen. Med utgangspunkt ispørsmålet «Finnes jenteteknologi?» diskuterte rundt 20 frammøtte temaet på Lerchendalgård onsdag (6. desember). Dessverre uteble to av de tre innlederne, noe som gikk ut over gløden i debatten.

Jenter krever mer. Innlederen Ingvill M. Holden, som er
førsteamanuensis ved Institutt
for matematikk, startet med åpeke på grunner til at jenter
ikke viser interesse for matte:– Fortsatt er det slik at gutter får mer oppmerksomhet og
oppmuntring i dette faget, i tillegg settes det større krav til guttene enn til jentene. Dette skjer
selv om læreren bevisst går inn
for å ikke gjøre forskjell, fortalte Holden og påpekte at jenter istørre grad enn gutter er avhengig av å få ros og oppmerksomhet. De trenger å føle at det ikke
er flaks når de får til matte, men
at de faktisk kan. Det må ogsåstilles krav til dem, sa Holden og
tok til orde for en ny måte å lærebort faget på.

Kast matteboka! – Hurtigregningssyndromet
gjelderennå. Hvis du er flink til åregne oppgaver, får du barePåpakning 1
Han visste kanskje ikke helt
hva han gjorde, studenten
som forårsaket e-post- og
telefonstorm til den sentrale
IT-seksjonen. Studenten hadde brukt et typisk hackerverktøy da han skulle søke
etter navn og adresser på nettet. Verktøyet hadde satt igang en skanning av store
deler av internett for å sehvem som brukte IRC (chatteprogram), og det var mer
enn nok til å utløse nervøsitet blant chatterne. Studenten får trolig en ørlitenpåpakning for sin ubetenksomhet.

Påpakning 2– Gutter får mer oppmerksomhet enn jenter i mattetimene på skolen, hevdet forsker Ingvill M. Holden.
FOTO: NTNU INFO/RUNE PETTER NESS

enda flere oppgaver du kan
rase av gårde og regne videre
på. Dette er ikke bra matteundervisning, sa Holden, som ikke
ville legge skylden på fagplanene i skolen. Derimot ga hunlærebøkene strykkarakter.
– Matte foregår best uten
bøker. I stedet for å regne oppgaver fra bok, bør vi appellere til
lek og nysgjerrighet – lage opplevelsesmatte, sa Holden.
Fem skoler i Midt-Norge hari alle fall bestemt seg for å prioritere matte. De er med i Minerva-prosjektet, som ledes av Holden. Dette er et tiltak for å få
jenter i barne- og ungdomsskolentil å bli mer interessert i matte.
Prosjektet prøver ut nye undervisningsmetoder, bringer elevene
i kontakt med rollemodeller ogstår bak kurs for lærere og foreldre. Mottoet er at matte bestlæres gjennom lek og spill. En
egen matteklubb for jenter skalfå jentene til å synes at faget er
gøy. Ingvill Holden tror at en ny
type undervisning og ekstra oppmerksomhet, vil gjøre flere jenter interessert.

Berit Skog ved Institutt forsosiologi og statsvitenskapmåtte melde forfall som innleder, men hennes planlagte innlegg ble lest opp. Stikk i strid
med Ingvill Holdens syn, viste
Skog til en undersøkelse som
konkluderer med at det ikke er
noe galt med jentenes selvbilde
eller selvtillit. Skog pekte i stedet på at jenter rett og slett
ikke er interessert i realfag. På
denne bakgrunnen reiste hun
spørsmål om hvordan man kan
endre fagets innhold, slik at det
blir bedre tilpasset jenters
interesser? Hennes eget forslag
til løsning var å la mattefaget
reflektere tidstypiske trender.
Kanskje kan man selge realfaget som et livsstilsprosjekt?

undersøkelse Berit Skog gjorde
blant niendeklassinger i 1999.
Skog mente at mobiltelefonen
har fanget opp sentrale aspekter i jentekulturen, og derfor
appellerer mer til jenter enn til
gutter. For jenter er mobiltelefonen et nyttig og sosialt hjelpemiddel som man kan bruke kreativt. Berit Skog stilte så spørsmålet: Kan mobiltelefon-trenden være et utgangspunkt for å
utvide interessen for teknologi?
Skogs spørsmål ble imidlertid
hengende noe i lufta. Siden hun
selv ikke var til stede, ble diskusjonen naturlig nok litt hemmet.
Debatten som fulgte, bar ogsåpreg av at enkelte hadde mer lyst
og behov for å lufte egne erfaringer. Få tok utfordringen med
å diskutere hvilke nye strategier som bør prøves ut.

Lære av mobiltelefonen?

KAREN ANNE OKSTAD

Ny image. Førsteamanunsis

Jenter har hittil ikke vært så
raskt ute med å ta i bruk pc, cdrom og internett. Derimot er
det betydelig mange flere jenter
enn
guttersom
brukermobiltelefon. Det viste en

Noe mer bevisst over sine
egne handlinger, var vel studenten som hadde lagt ut enside med «pikant» stoff (for å
si det veldig pent) om vår
kommende kronprinsesse
Mette-Marit på sine personlige internettsider. Siden var
en kopi fra et firma som
publiserer sladrestoff på nettet. I dette firmaet ble bådeartikkelen og redaktøren fjernet øyeblikkelig. Vår sladderinteresserte NTNU-student er trolig noe heldigere.
Han slipper nok utvisning,men må regne med en påpakning fra det fakultetet han
hører hjemme på. Og sladresiden leter du forgjeves etter.
Den ble fjernet etter trusler
fra firmaets advokat om å
informere offentlig om at
NTNU fra sitt domene distribuerer injurierende stoffom Mette-Marit.

Fra «physical»
til «fysikalsk»
Grunnkursstudenter i fysikalsk kjemi får en lettere studiehverdag. Kurset blir av
studentene regnet som det
vanskeligste ved Institutt forkjemi, men nå blir en av fagbøkene å lese på norsk. Bokaer skrevet av tidligere
NTNU-student dr.ing. Morten Helbæk, som nå jobber
ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Boka holder internasjonal standard for lærebøker, og er krydret med eksempler tilpasset norske forhold,for eksempel fra vår aluminiumsproduksjon. Utenlandske studenter skal fortsatt
kunne lese Peter Atkins lærebok.

Vil fullføre restprosjektet, men gir ikke penger
KUF-komiteen på
Stortinget ønsker at
KUF går inn i en «dialog med NTNU» for åfå fullført det såkalte
restprosjektet. Men
komiteen sier ingenting om hvor pengene
skal komme fra.
Meningen med «Realfagprosjektet» har vært å gi tilstrekkelighusvære for alle realfagene ved
NTNU. Det nye Realfagbygget
er bare en del av kabalen. De
andre delene av prosjektet, ogsåkalt «restprosjektet», består av

et påbygg på Lerkendalsbygget,
en utvidelse av Allmen fysikkbygget på Gløshaugen, samt enombygging av kjemiblokk 1, 2 og
3.
KUF-komiteens påpeker i sin
innstilling til statsbudsjett for2001 at det er viktig å fullføre
Realfagprosjektet for å gi ITutdanningen ved NTNU tilstrekkelige lokaler. Komiteen
begrunner ønsket med at restprosjektet er viktig for å få fulleffekt av en samling av realfagmiljøene på Gløshaugen. Uttalelsen er enstemmig.
Det følger ingen penger med
de positive signalene. Seniorrådgiver Ola Johs. Amdal ved
NTNUs økonomiavdeling ser det
som et problem at det det ikke

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gulanvises hvor pengene til de nye
byggene skal komme fra, selv om
han synes uttalelsen fra komiteen er positiv.

Som forventet. I budsjettforliket mellom Arbeiderpartietog sentrumspartiene ble det
tidligere i høst plusset på 210
millioner kroner til høyere
utdanning. KUF-komiteen harnå fordelt 110 av disse tilleggsmillionene. NTNU får som forventet.
NTNU fikk i utgangspunktet et kutt 19 millioner i Arbeiderpartiets opprinnelige budsjettforslag. Kuttet kom pågrunn av en reduksjon på 231
studieplasser. Etter budsjettforliket med sentrumspartiene får

NTNU tilbakeført 17,6 av disse
millionene, noe som er 300 000
kroner mer enn NTNU hadde
forventet.
De resterende 100 millionene
av tilleggspotten er såkalte
omstillingsmidler, som blir fordelt av departementet. KUFkomiteen presiserer overfor
departementet at disse omstillingsmidlene må fordeles påsamme måte som inneværendeår. Ola Johs. Amdal ved Økonomiavdelingen sier at dette fører
til en akseptabel fordeling for
NTNU.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

Nytt lederskap
i Velferdstinget
Roger Beite, tredjeårs student på Energi og miljø, er
ny leder av Velferdstinget.
Han avløser Jonathan Ogilvy
Millar fra nyttår. Ny nestleder er Guro Sandnes. I årets
arbeidsutvalg er det valgt inn
to representanter fra Høgskolen i Sør-Trøndelag og én
fra Trondheim juridiske studentforening. Det er første
gang jusstudentene er representert i ledelsen.

6nyheter

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000
Tekst inn her ?
Tekst inn her ?
Tekst inn her ?

Idrettsbygget
friskmeldt

Telefonkatalogen
bare på nett?

Samskipnadens idrettsbygg på Dragvoll er nå offisielt friskmeldt for muggsopp, etter utskifting av en del byggematerialer, og langvarig uttørking. Prøver som er tatt flere steder i bygget,
viser akseptable verdier, og Pedagogisk
institutt flytter i disse dager tilbake til
kontorene sine.

IT-sjef Roar Aspli mener at NTNUs interne telefonkatalog skal finnes på nettet – og bare der. Dermedsparer NTNU 400 000 kroner for hver utgivelse av
papirkatalogen. Men Maskinfakultetet har bedt omå få beholde boka. Der jobber nemlig ansatte i laboratorier og verksted uten tilknytning til internett.
Fakultetet regner med at flere andre vil få samme problem hvis papirutgaven forsvinner helt.

Ny strategi ved NTNU:

Mindre undervisning,
mer læring
Heretter kan studentene regne med færre
forelesninger og tradisjonelle eksamener.
Men de skal ikke
slutte å lære for det.
Studiekvalitet er et forslitt festtaleord. Men det er også et ord
som kan fylles med innhold.
Torsdag behandlet Kollegiet
NTNUs første «offisielle» undervisningsstrategi. Dette ti sider
lange dokumentet gjør et helhjertet forsøk på å fylle festtaleordet med innhold. Ikke på
detaljnivå, men såpass at vi
skimter klare konturer av enplan for omlegging.
– Vi må prøve å sette detlærende objekt – studenten –mer i sentrum, og ha et større
innslag av studentsentrertelæringsmetoder. Det er noe
annet å planlegge et læringsforløp enn et undervisningsforløp, sier prorektor Kathrine
Skretting, som har ledet arbeidet for den nye strategien.

Forplikter seg. Å skifte
fokus på denne måten må nødvendigvis få en del konsekvenser. Det blir ikke lenger nok åtilby undervisning og arrangere eksamener. Strategien
legger derfor opp til atskillig
større omfang av problembasert læring, mer sammensatte
oppgaver, gruppearbeid, samarbeidstrening og informasjonssøking.
For at dette skal kunne skje,må NTNU-ledelsen forplikte
seg til å gi fagmiljøene tilgang
til faglig pedagogisk støtte ogopplæring: Det må opprettes
faglige møteplasser og arrangeres pedagogiske seminarer.
Det må arrangeres minst ett
omfattende pedagogisk utviklingsprosjekt i året. Og det måtas hensyn til de nye pedagogiske vinder når det planlegges

ombygginger og nybygg.
Fagmiljøene må på sin sideta ansvaret for å planlegge merhelhetlig for studentsentrertlæring. Ved å tilrettelegge for
grupper med spesielle behov.
Ved å sørge for gruppebasertelæringssituasjoner. Ved å trene
studentene i skriftlig og muntlig kommunikasjon. Ved å opprette flere studentassistentstillinger (med tilbud om pedagogisk opplæring). Og for allmennfagenes del: tilby mer
undervisning, tettere oppfølging
og økt faglig veiledning.

ter skal kunne oppfylles, erkjenner strateginotatet, må vi fåflere gode lærere. Det betyr atundervisningskompetanse heretter skal få mer vekt i sakersom gjelder tilsetting, stillingsopprykk og lønnsplassering. Det
må følges opp av et støtteapparat for den enkelte lærere, og
ordninger for pedagogisk rådgivning.
Avslutningsvis slår strategien fast en sterkere satsing på
IKT som pedagogisk hjelpemiddel.

Hjelp fra vest. StrategienAndre eksamensformer.
God studiekvalitet krever atstudentene gir tilbakemeldinger på fag, studier og
undervisning. Strategien slårfast at NTNUs metoder forslik evaluering må videreutvikles og spres bedre ved universitetet. Fagmiljøene må sørge
for at det blir et selvfølgelig
element i læringsopplegget –og for selv å drive kontinuerlig
lokalt, pedagogisk utviklingsarbeid.
Den tradisjonelle, skriftligeeksamen kan være både dyr oglite verd, er det etter hvert
mange som mener. Undervisningsstrategien slår tydelig fastat alle heretter skal se med friske øyne på alt som minner om
eksamen. – Den må være en delav læringsforløpet, mer enn
bare en test på slutten av studiet, sier Skretting. – Vi må haen form som er mer læringsrettet. Som måler forståelse, evne
til nytenking, samarbeidsevner.
I strategien heter det nå at
NTNU bør gjennomføre tidsavgrensede pedagogiske ellerorganisatoriske forsøk med hensyn til eksamen. Fagmiljøene
blir bedt om å tenke alternativt
over hele spekteret med hensyn
til eksamensformer og sensurering – og om å redusere antall
eksamener for hver student,
hvis det er mulig.
Hvis alle disse gode hensik-

har gått mange runder før den
omsider havnet for endelig
behandling på Kollegiets bord.
Bidrag i ellevte time kom fra
professor Graham Gibbs ved
Open University i England.
Han forsker på undervisningsstrategier, og ble invitert til
strategiseminar ved NTNU. –Han hadde så mye å bidra
med, sier Skretting. – Blant
annet ved å minne oss om athvis vi ikke har en plan for
implementering, får ikke enslik strategi noen særlig innvirkning. At det å tenke læring
i stedet for undervisning får
vidtrekkende konsekvenser
for det å skrive studieplaner.
At vi må skille tydelig mellom
overordnede mål og visjoner,og mer presise mål og strategier. Og at vi må ha en plan for åmåle virkningene av det vi
gjør.
Hva skjer når strategien er
klubbet?
– Da må både ledelse og fagmiljøer forplikte seg i forhold til
hovedlinjene. Kollegiet må fatte noen vedtak. Dekanene må
følge opp i sine miljøer. Jeg tror
det kan være lurt å ha noen gulrøtter på lur – penger til godetiltak, for eksempel, sier Kathrine Skretting.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

100 år med marinbiologisk forskningFredag 8. desember feiret
Trondhjem Biologiske Stasjon(TBS) sitt 100-årsjubileum,
med en hel dags faglige blikk
på fortid, nåtid og framtid. I
Trondheim finnes to EUutpekte «Centers of Excellence». Det ene er flerfaseanlegget på Tiller, mens det andre
har sekretariat ved TBS og ersummen av de marinbiologiske og marinteknologiske fagmiljøene, i EU-språk kalt

«Trondheim Marine Systems
Research Infrastructure». Kriteriet for slik internasjonal status er «et stort anlegg eller ensamling flere mindre, som er
unik i Europa.»
TBS utmerker seg i tillegg
på minst tre andre områder:Det ene er genetiske analyser
av fiskebestander. Metodene er
kommet så langt at de i dag
faktisk kunne avgjort sitt eget
uavklarte spørsmål gjennom

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gul

70 år: Var det noen effekt fra
den årlige utsettingen av millioner av gullflyndre-yngel
fram til ca 1970? Det andre erde siste fem års enorme utvikling innenfor bio-optiske metoder for målinger av vekst og
biomasse hos mikroskopiskeorganismer i havet, og det tredje er mulighetene for økt matproduksjon fra havet.

Stewart’s corner
Spørsmål angående engelsk
kan stilles til språkrådgiver
Stewart Clark ved Studieavdelingen,e-post: stewart.clark@adm.ntnu.no,tlf. 73 59 52 45, faks: 73 59 52 37

E-mail addresses in English
Apart from giving web
addresses(see
Stewart’s
Corner 18-2000) another skill
is giving other people ane-mail address over the phone.
There are two important
things to remember here:
The @ sign is called «at» in
English. This comes frombookkeeping/invoicing (4 tyres@ GBP 45 each). It is interesting how other languages havefound different names for thissign. In Norwegian, krøllalfa.

Swedish uses snabel-a, andsnabel is used in Danish. The
French call it arobas. Italians
use chiocciola (snail). The
German name is Klammeraffe (monkey), Dutch has
apestaart (monkey tail), andRussians are reported to call ita little dog.
Use the term «dot» to indicate a full stop on the line todivide the letters or words inthe address.

Enlightening American English?
Someone sent me the following which should suit the festive
season. I disclaim all responsibility for the accuracy of thecontent or its authenticity (and the typos are not mine):«

Standard writing rules for English students from the
U.S. Deptartment of Education for distribution to all
public schools
1. Verbs HAS to agree with their subjects.
2. Prepositions are not words to end sentences with.
3. And don’t start a sentence with a conjunction.
4. It is wrong to ever split an infinitive.
5. Avoid cliches like the plague. (They’re old hat.)
6. Also, always avoid annoying alliteration.
7. Be more or less specific.
8. Parenthetical remarks (however relevant) are (usually)
unnecessary.
9. Also too, never, ever use repetitive redundancies.
10. No sentence fragments.
11. Contractions aren’t necessary and shouldn’t be used.
12. Foreign words and phrases are not apropos.
13. Do not be redundant; do not use more words than necessary;
it’s highly superfluous.
14. One should NEVER generalize.
15. Comparisons are as bad as cliches.
16. Don’t use no double negatives.
17. Eschew ampersands & abbreviations, etc.
18. One-word sentences? Eliminate.
19. Analogies in writing are like feathers on a snake.
20. The passive voice is to be ignored.
21. Eliminate commas, that are, not necessary. Parentheticalwords however should be enclosed in commas.
22. Never use a big word when a diminutive one would suffice.
23. Kill all exclamation points!!!
24. Use words correctly, irregardless of how others use them.
25. Understatement is always the absolute best way to put forthearth-shaking ideas.
26. Use the apostrophe in it’s proper place and omit it when its
not needed.
27. Eliminate quotations. As Ralph Waldo Emerson said, «I hatequotations. Tell me what you know.»
28. If you’ve heard it once, you’ve heard it a thousand times:
Resist hyperbole. Not one writer in a million can use it correctly.
29. Puns are for children, not groan readers.
30. Go around the barn at high noon to avoid colloquialisms.
31. Even if a mixed metaphor sings, it should be derailed.
32. Who needs rhetorical questions?
33. Exaggeration is a billion times worse than understatement.
And finally...
34. Proofread carefully to see if you any words out.

»

Bruk gateadresse!

Er rwander

Problemet er gammelt: Brevog pakker til personer og
avdelinger ved NTNU havner
på Gløshaugen postkontor,
eller sendes i retur. Årsaken?
At de ikke er merket med
gateadresse. Derfor bringer
vi igjen videre en innstendig
oppfordring fra Drift: Vær så
snill, vær så snill, VÆR SÅ
SNILL å oppgi tydelig gateadresse når dere bestiller noe,så slipper alle parter rot og
forsinkelser.

FN’s høykommisær for flyktninger bekrefter at Peter
Emmanuel Kyemaire er rwandisk flyktning. Det betyr at
Kyemaire har forklart seg riktig overfor norske myndigheter som kastet ham ut av landet fordi de mente han var fra
Uganda. Arnulf Kolstad ved
Psykologisk institutt har iflere år vært Kyemaires støttespiller i Norge, og han håper
nå at bekreftelsen fra FN får
norske myndigheter til å snu.

7

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

innblikk
Ola Listhaug er professor i statsvitskap
ved Institutt for sosiologi og statsvitskap. Han granskar folks politiskeåtferd og endringane av grunnleggjande livsverdiar over heile verda.

I en serie artikler vil forskere ved NTNU
skue over blånene helt til Soria Moria. Hva
ville de spørre om hvis de kunne få det
endelige svaret på ett enkelt spørsmål
innenfor sitt fagområde? Kan forskning før
eller senere svare på alt, eller finnes
problemstillinger som ikke er forskbare?

Ynskjer meir handfast kunnskap
mitt livs spørsmål
– Kanskje nokre fysikarar, kanskje nokre
til i matematikk kan peike ut eitt spørsmål, eitt bevis. I samfunnsvitskap og
humanistiske fag tviler eg på at det er såmange som vil kunne peike på eitt enkelt
spørsmål, konstaterer Listhaug raskt, og
nemner ei mogleg forklaring: – I mangetema for forsking har vi verken modellar
eller data som er gode nok til å gi svar på
viktige spørsmål, seier han, og gjev seg ikast med tre hovudområde der han meiner samfunnsforskarar kanskje kanskjerpe seg.

Kausalitet og eksperiment. – Det
første eg har tenkt på, er påstandar om
samanhengar mellom årsak og verknad. I samfunnsvitskap er ikkje det
heilt enkelt. I naturvitskapen nyttar
dei eksperiment for å isolere ein einskild faktor for å finne samanhengen
mellom årsak og verknad. Samfunnsvitskapen burde gå lenger med omsyn
til den eksperimentelle forskinga, nettopp for å kunne slutte noko om årsak
og verknad. Da er det to typar eksperiment eg meiner vi kanskje burde hajobba meir med. Det eine er policyeksperiment. Når samfunnet set i verk
tiltak, ser vi på om tiltaket fungerersom det skal. Eit eksempel er arbeidsmarknadstiltak. Kjem personer som erarbeidslause, inn i arbeid raskare og får
dei betre jobbar enn dei som ikkje får
nokre tilbod om opplæring? Så er spørsmålet: Skuldast ein mogleg effekt sjølve
arbeidsmarknadstiltaket? Eg trur at
når det gjeld offentleg politikk, såburde ein sjå om det er mogleg å lage
slike policy-eksperiment oftare enn ein
gjer i dag, seier Listhaug.
Den andre typen eksperiment er meir
lik laboratorie-eksperiment, som Listhaug trur samfunnsforskinga med fordel óg kunne bruke meir av: – Eitt område som eg håper at vi her på instituttet
og kan komme i gang med, er forsking på
dei verknadene som TV og video har på
folk, seier han. Den type forsking planlegg vi nå i samband med neste stortingsval. I Noreg er dette ganske litepåakta, men i USA har ein hatt ei omfattande eksperimentell medieforsking, ogsåinnanfor politisk forsking, opplyser Listhaug.
Listhaug peiker her på dei store problema ved å gjere meir representative
utval av forsøkspersonar: – Ein trekkjer
ofte utvalet frå ein studentpopulasjon.
Med betre utval trur eg at forskinga kunne seia noko meir stringent om samanhengane mellom årsak og verknad.
Eit tredje område der samfunnsforskinga kan seie noko om desse samanhengane, er i studiet av tidsseriar: – Studiet av tidsseriar er jo velutvikla i økonomisk forsking, der ein har studert
arbeidsløyse, inntekt og inflasjon, med

Side 7 — Svart Cyan Magenta Gulmeir, over lang tid. Innanfor sosiologi og
statsvitskap får vi og etter kvart nokre
interessante tidsseriar, som data frå meiningsmålingar kvar månad over mange
år. Desse tidsseriane kan ein da kombinere med det som skjer i samfunnet, medbåde økonomiske faktorar og historiske
hendingar, og sjå kva slag effektar dukan få. Listhaug nemner at slike seriar
kan seie noko om til dømes partipopularitet og leiarpopularitet. – Tidsseriane
er jo dataseriar som ligg der, som detbare er å gyve laus på, seier han, men peikar samstundes på behovet for å vedlikehalde og dokumentere desse seriane.
Kva med skilnaden på kausalitet og
samvarians?
– Svært mykje av samfunnsforskinga
handlar om ting som endrar seg samstundes (samvarians), utan at dei dermed heng saman som årsak og verknad(kausalitet). Med tverrsnittsundersøkingar går ein inn på berre eitt punkt,men får ikkje godt grunnlag for å seienoko om årsak, og det er jo helst årsak
ein vil seie noko om, seier Listhaug. –Sjølv om ein har velutvikla såkalla multivariate modellar, så kjem ein ikkje langt
nok i den type forsking. (Multivariate
modellar skil ut verknaden av einskilde
faktorar når mange faktorar endrar seg
samstundes.)Globale verdiendringar. I samanheng med tidsseriane kjem Listhaug og
inn på si eiga forsking på globale verdiendringar over lang tid, og på dei tohypotesane om aukande verdsleggjering (sekularisering) og aukande likskap mellom verdisystema (konvergens): – Er det slik at avstanden
mellom verdisystema i landa vert mindre etter kvart som du får meir kommunikasjon og færre barrierar for kommunikasjon mellom landa? spør
Listhaug. Han trur sjølv at hypotesenom konvergens står ganske sterkt. Det
bygger han på at når du får meir kommunikasjon, meir handel, meir sams
TV-sendingar, meir turistmobilitet og
andre former for personflytting mellom
landa, så bryt det ned skilnadene
mellom ulike kulturar og verdiar. – Om
det skjer, kor raskt det skjer, og kva fordel av verdssamfunnet det skjer raskast i, det er jo spørsmål som den empiriske forskinga kan gje svar på, konstaterer han.
Dette er truleg eit felt verdiforskar
Listhaug kunne tenkt seg endelege svar
på, men han peiker nøkternt på dei prosessane som krevst for å finne desse svara: – Metodikken her er jo representative intervju-undersøkingar av folka i så
mange av verdas land som mogleg, overlang tid, gjerne 30-40-50 år. Han dreg ógfram eit anna moment: – Dette er jo forsking med nytteverdi, hevdar han. – Nårland skal samarbeide og verksemder eta-

Om styresmaktene ynskjer å forbetre samfunnet, og at vi meiner det er mogleg, treng dei kunnskap om samanhengen mellom årsak og verknad. Spørjeundersøkingar er ein måte å få greiepå folk sine val og verdiar på.
FOTO/MONTASJE: GORM KALLESTAD/NTNU-INFO.

blere seg, så bør dei kjenne terrenget, og
vite omtrent kvar utviklinga går. Han er
og overtydd om at ein bør følgje med i
den innverknad internettet har, og helst
over lang tid.
– Ein kan spekulere omkring det her,men når det gjeld forsking bør ein i tillegg til å spekulere også teste; testemodellane sine, og teste spekulasjonane
med harde data. Det må vi gjere mykje
meir av. Vi må få fram og halde ved likedata for langsiktig forsking som kan gje
nye svar, er hans klare sluttsats om
moderne samfunnsforsking.
Da står vi berre att med spørsmålet
om det er noko ein ikkje kan forske på?
– I samfunnsforskinga, som i medisinsk eksperimentell forsking, vil ein jo
komme inn på nokre etiske spørsmål,seier han, og peikar på ei side ved for-skinga som mogleg etisk betenkjeleg: –Kven kan fordele individ til respektive
eksperimentell gruppe og kontrollgruppe? Han dreg fram eksemplet medarbeidsmarknadstiltak, og spør om ein
forskar suverent kan avgjere kven som
skal få tiltak og kven ikkje, berre for å
dekkje dei statistiske krava i ein matematisk modell, utan omsyn til dei individa det her gjeld? Han peikar óg på atdet kan verta store kostnader knytte til
bruk av statistisk ideelle utval, og rundar av med å peike på at det er ei grense samfunnsvitskapen har sams med
andre vitskapar: – Det kan óg ofte værereint praktiske problem som gjer at det
ikkje er mogleg å realisere slike gode
eksperiment.
MENTZ INDERGAARD
mentz.indergaard@adm.ntnu.no

8

kategori

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

En Univac til begjær

Det kom en liten hær av bønder fra Klæbu for å flytte Univac-kabinettene fra maskinhallen på Lerkendal til Svean kraftstasjon i Klæbu.

I dataalderens barndom
på NTH var datamaskinen Univac 1108 arbeidshesten. Etter at den ble
pensjonert i 1980, gikk
den i dvale på Svean
Kraftstasjon i Klæbu. Nå
befinner den seg påNorsk industriarbeidermuseum på Rjukan.

Har du vært på museumsbesøk og fått se
gjenstander du slett ikke trodde var modne for den slags? Gjenstander som er endel av det du oppfatter som din nære fortid og som når de er blitt museumsgjenstander, sier en god del om hvor historisk
du selv er blitt?

Déjà vu på Rjukan. Jeg opplevde det
i fjor høst, da jeg besøkte Norsk
Industriarbeidermuseum på Rjukan.
Museet holder til i den nedlagte Vemork
kraftstasjon. I den svære maskinhallen
med gamle, stillestående generatorer er
det god plass. Her har museet satt opp
en serie tidsbilder fra det sekelet vi nettopp har lagt bak oss. «Den nye arbeidsdagen» heter utstillingen som er inndelt
i tidsperiodene 1920-40, 1940-50, 195060 og 1960-80.
Det var i den siste seksjonen jeg fikk
det store sjokket. Der sto det plutselig en
Univac 1108 datamaskin, nøyaktig maken
til den jeg jobbet med som fersk sivilingeniør og nyansatt forsker ved Regnesenteret NTH. Den umiddelbare reaksjon
var forbauselse over at en Univac hadde
funnet veien hit. Dernest ble jeg forbauset over at en Univac som var i bruk såsent som på åttitallet, var blitt museumsgjenstand. Slikt sier også litt om egenalder, og man blir unektelig litt mollstemt.
Jeg har lett for å bli fylt av nostalgiske
vibrasjoner. De veltet fram i rikt monnved dette uventede synet av operatørkonsollet på Univac-maskinen jeg en gang
hadde hatt et så intimt forhold til. Min
umiddelbare innskytelse var at dette måtte være Univacen Norsk Hydro brukte engang i tiden. Men faktisk var det akkurat
den maskinen jeg selv hadde operert i
min tid.
Dette møtet med egen datafortid satte tankene i sving, og førte til at jeg begynte å granske litt nærmere hvordan det

Side 8 — Svart Cyan Magenta Gul

hadde seg at det sto en Univac i fjellheimen i det indre Telemark.

FOTO: ARNE ASPHJELL.

mest datarettede studiet ved NTH), valgte å ta diplomoppgaven ved Regnesenteret.

Første maskin i 1962. NTHs datahistorie startet med den danske maskinen GIER som kom til det nyopprettede
Regnesenteret i november 1962.
Maskinen ble fort for liten, og tre år
senere kom amerikanske Univac 1107
på plass. I desember 1969 ble den erstattet av en raskere og større maskin,
Univac 1108.
På denne tiden gikk jeg i 4. klasse på
Elektroavdelingen NTH, og mange studenter var blitt vant med databehandlingsom et spennende og nyttig verktøy i forbindelse med prosjektoppgaver. Den gang
ga det status å vandre med en bunke hullkort under armen i korridorene på Sentralbygget. Derfor var det også konkurranse om å slippe til med datakjøringer på
Univac’en, spesielt i perioden på ettermiddagen da det ble kjørt såkalt «Open
Shop». Du leverte dine hullkort i en luke,
og operatørene lastet dem direkte inn i
Univacen via en kortleser. Resultatet fra
kjøringen kom kort tid etter ut på en printer.
I overgangsperioden fra Univac 1107
til 1108 ble det store frustrasjoner hos
data-avhengige studenter. Nedmonteringen av den gamle maskinen og installeringen av den nye førte til redusert
kapasitet, og mange av dataoppdragenemåtte sendes til Computas’ Univac-anlegg
i Oslo for kjøring der. Da ble selvsagt«turnaround», som det het på den tidas
dataspråk, vesentlig lengre.
Men frustrasjoner til tross, data var et
nytt og fascinerende felt, og møtet med
Univac førte til at undertegnede sammen
med flere andre studenter fra studieretning for teknisk kybernetikk (som dengang het reguleringsteknikk og var det

Nytt fagfelt. Mange av oss havnet ien nyetablert gruppe for «Performance
Evaluation» – ytelsesvurdering av datamaskinsystemer – ledet av engelskmannen Peter Hughes. Studentene Alf
Engdal, John Inge Markussen, Ole
Christian Wiig, Svein Østevik og Arne
Asphjell kom alle fra reguleringsteknikk, mens Geir Moe kom fra fysikk.
Gjennom arbeidet i denne gruppa fikkvi nærkontakt med den nyinnstallerte
Univac 1108. Vår oppgave ble bl.a. å utvikle «benchmarks» – standardiserte kjøringer som skulle teste hva maskinen var
god for og hvordan den eventuelt skulle
konfigureres for å utføre oppgavene på
den mest effektive måten. Disse benchmark-eksperimentene ble gjort på kveldstid, og vi kunne starte og stoppe maskinen
etter behov – kort sagt operere den som
en personlig datamaskin. Dermed fikk jeg
et intimt forhold til konsollet eller operatørpanelet som jeg 30 år senere fikk seigjen på Rjukan.
Univac 1108 fikk en levetid på vel ti
år ved NTH (perioden 1970-80), og er dermed den hovedmaskin som har hatt lengst
levetid i Gløshaugens historie.

Teknisk museum i Klæbu? Et teknisk museum i Trondheim har vært diskutert med jevne mellomrom, uten at
diskusjonene så langt har gitt seg konkrete utslag. Mens vi snakket, handletøstlendingene. NTHs første superdatamaskin, fjorten år gamle Cray X-MP/2,
forsvant til Teknisk museum i Oslo. Her
troner den plysjrød og sofastor i utstillingslokalene på Frysja.
På begynnelsen av åttitallet var Klæ-

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

Univac 1108 - pensjonert under plast i Svean kraftstasjon.

FOTO: ARNE ASPHJELL

Univac 1108 i sin «maskinhall» på Gløshaugen, februar 1972. Ved konsollet Svein Østevik, Gruppe for «performance evaluation», RUNIT. På den tiden lå maskinhallen der Institutt for mekanikk-, termo- og fluiddynamikk holder til i dag.
FOTO: GEIR MOE

Byttet Univac mot
brusfabrikk
Det var som museumsbestyrer ved
Orkla Industrimuseum at undertegnede dro til Rjukan for å besøke
Norsk Industriarbeidermuseum.
Bakgrunnen var at museet med hjelp
fra Ringnes hadde kjøpt inn en av
Norges aller siste brusfabrikker som
ble drevet som enmanns «håndverksbedrift». Rjukan Mineralvannfabrikk
hadde vært en institusjon i lokalsamfunnet fra 1908 til Halvor Leidal tappet sin siste flaske Happy Cola engang i løpet av 1996. Da de kulturansvarlige i Tinn kommune oppdaget atbrusfabrikken var i ferd med å forsvinne, våknet de og gjorde et forsøkpå å få kjøpt den fra eieren. Men
kontrakten med Orkla
Industrimuseum var for lengst underskrevet, og trailertransport var bestilt.
Det ga meg et lite stikk av dårlig samvittighet å sende et lokalt kulturklenodium til Trøndelag, men jeg fikk littbedre samvittighet da jeg oppdagetat en bit trøndersk datahistorie var
eksportert den andre veien.

bu Bygdemuseum sterkt opptatt av mulighetene for at et regionalt teknisk museum
kunne bli en del av museumstilbudet i
Trondheims nabokommune. Kirsti Jordet, som var ansatt hos Fylkeskonservatoren og bodde i Klæbu, var en av drivkreftene i å utrede disse mulighetene.
Flere møter ble avholdt om mulighetenefor å etablere Teknisk Museum Klæbu,men lite konkret kom ut av møtene – med
ett unntak: Klæbu Bygdemuseum fikk tilbud om å overta NTHs Univac 1108 forbortlagring i påvente av et framtidig
museum. Og klæbyggene takket ja!
Dermed bar det til Svean kraftstasjoni Klæbu med de mange kabinettene som
utgjorde en stor datamaskin anno 70-tallet. Det var et artig og litt paradoksalt
syn å se «bonkailler» fra Klæbu som kom
med jekktraller og rullet Univac-kabinettene ut gjennom dørene i Runits lokaler på Lerkendal. I maskinhallen på Svean ble maskinen drapert i plast, og gikk
inn i en tornerosesøvn som skulle vare til
langt utpå nittitallet.
Etter en del år på samme sted blir
nødvendigvis et slikt «databerg» litt iveien, og mot slutten av åttitallet ble
maskinen flyttet til et lager bygdemuseet har ved Brøttem, i nærheten av Selbusjøen. Men lagerplass vil alltid være etproblem i museumssammenheng, og klæbyggene begynte vel etter hvert å innse at

Side 9 — Svart Cyan Magenta Gul

9innblikk

Tabell som viser utviklingen av
NTH/NTNUs sentrale dataressurser
Univacen har fått et godt hjem i museale omgivelser på Rjukan. I dag er den en del av utstillingen «Den nye arbeidsdagen» ved Norsk
Industriarbeidermuseum.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Gløshaugen veterandataforening
Alle som er interessert i universitetets datahistorie, inviteres herved til
kaffe, kake og datahistorisk prat i
Kollokvierom KJL143 i Kjelhuset
Onsdag 20. desember kl. 10.00
Hvem vet – kanskje stifter vi«Gløshaugen veterandataforening»?

datakolossen fra NTH ville forbli en fremmed fugl i museets portefølje.

MaskinGIER
UNIVAC 1107
UNIVAC 1108
UNIVAC 1100/21
NORD 10UNIVAC 1100/62
NORD 100
VAX 750
VAX 780
NORD 570
IBM 4361
CRAY X-MP/2
UNIVAC 1100/72
VAX 8600
IBM 4381
CRAY Y-MP/4
MPP T3E/96
SGI O2k/128

Fra
1962
1965
1969
1976
1976
1980
1980
1981
1983
1984
1985
1986
1986
1986
1988
1992
1996
2000

Til
1965
1969
1980
1982
1980
1986
1984
1983
1986
1992
1988
1992
1990
1992
1991
1996

Data: Arve Dispen

MIPS: Millioner instruksjoner per sekund.

…det ble jul allikevel

Univacen til Vemork. Et av medlemmene i museumsstyret i Klæbu var
LOs distriktssekretær Kjell Flønes. Han
var ved en anledning på Norsk
Industriarbeidermuseum, og spurtemuseumsdirektør Bjørn Edvardsen om
han kunne være interessert i å overta en
av NTHs første datamaskiner. Når alternativet er kasting, vil som regel de fleste
museumsledere strekke seg langt for å
berge gjenstanden. Dermed takket
direktøren ja til flere tonn med datautstyr. Univac’en ble hentet med lastebil,og kort tid etter fikk den innpass i utstillingen «Den nye arbeidsdagen». Der stården fortsatt og imponerer de besøkende
med hvor stor en datamaskin kunnevære for 30 år siden – og hvor liten
regne- og lagerkapasitet den har i forhold til dagens pc-er.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Les mer om universitetets datahistorie
på nettet:
http://www.ntnu.no/itea.info/runit/
datahist.html

CPU-syklus
10 microsek
4 microsek
750 nanosek
875 nanosek
900 nanosek
525 nanosek
160 nanosek
0,6 MIPS
1 MIPS
110 nanosek
0,42 MIPS
8.5 nanosek
500 nanosek
80 nanosek
86 nanosek
6 nanosek
3.3 nanosek
3.3 nanosek

Dragvoll er fjernt fra verdens ståk og larm. Her
skal stipendiat i fransk,
Trude Kolderup, arbeide i romjula.
– En del fra instituttet kommer til å være her, så det blirikke helt tomt, forteller Trude,
som har pyntet kontoret med en
mandarin og et lys. I jula kommer hun til å jobbe både på kontoret og hjemme med romanene
til forfatteren Marivaux.
– Julestjerna gjør det mer
forpliktende å være her, for den
kan ikke stå her uten vann, sier
Trude om den rødgrønne planten. Hun forteller at god jul påfransk er joyeux noël og at Deilig er jorden er hennes favorittjulesang, og at de skal ha en
koselig sildelunch på instituttet.
Til jul ønsker Trude Kolderup
seg mange praktiske ting til leiligheten som hun nettopp har
kjøpt.
FOTO: TONE KVENILD

Primærlager
1 Kord (42)32 Kord (36)128 Kord (36)1024 Kord (36)64 Kbyte
4-6 Mbyte
256 Kbyte
1 Mbyte4 Mbyte2.25 Mbyte
4 Mbyte16 Mord (64)
16 Mbyte
12 Mbyte
12 Mbyte
64Mord (64)12.8 Gigabyte
64 Gigabyte

Sekundærlager
12800 ord (42)9.4 Mbyte
196 Mbyte
10 Mbyte
3.3. Gigabyte
75 Mbyte
124 Mbyte
124 Mbyte
576 Mbyte
1.2 Gigabyte
10 Gigabyte
10.2 Gigabyte
1368 Mbyte
10 Gigabyte
48 Gigabyte
238 Gigabyte
1.7 Terabyte

10innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

«Send dem til Bjørnøya!»kommentar

Seierherrene har alltid behovfor å skrive historien. Nå er
det «taperlaget» fra 70-talletsom må stå til rette for sin
støtte til Pol Pot og Enver
Hoxha. Send dem til Bjørnøya, roper Gerhard Helskog
og resten av tribunalet.

Analyse av fortida er et evig tilbakevendende tema. Ennå er den andre
verdenskrig gjenstand for daglig
gransking, selv om den sluttet for 55 år
siden. Nærmere i tid ligger Vietnamkrigen, som foregikk langt fra norsk jord.
Den kom samtidig med eksplosjonen ibåde antall studenter og deres engasjement. Volumet av den nye studentgenerasjonen, rekruttert fra alle samfunnslag, hadde en gravitasjonskraft som skapte 68-erne, radikal ungdom av alle avskygninger, fra dannede miljøvernere til kompromissløse stalinister. Nå kommenteresderes atferd for 30 år siden i det offentlige rom. Den siste runden startet med Gerhard Helskogs TV2-program «Rikets Tilstand».

M

assemediene bringer oss et bilde som
like mye er styrt av journalistenes og
redaktørenes ønske om «en god sak», som
av behovet for å opplyse allmennhetenom hva som skjedde og hvorfor. Ikke mindre pirrende for mediene er det at flere av
datidens ungdommer er nåtidens maktmennesker. Noen av dem har nå posisjoner som ledende sosialdemokratiske politikere, som profilerte kulturarbeidere,som ledere i næringslivet, og som universitetslærere. De er blitt del av «theestablishment». Etter 30 år er åpenbart
avstanden stor nok til at vi tror vi får øyepå bølgeslagsmerkene etter historiens
tidevann. Men er kameraet trukket langt
nok tilbake? Er det bare et bandeoppgjør
mellom gamle politiske motstandere? Et

krampaktig oppgjør som sier like mye om
angripere som om angrepne? Hva er
egentlig Helskogs ærend?
V2 er en kommersiell TV-kanal. HelTskog er slik sett en salgsagent for etmediekonsern. Det fratar ham ikke muligheten til å drive god journalistikk, men
det er for naivt å tro at Helskog ikke skjeler til bunnlinja når han velger tema, forvelge, det gjør han. En av de tidligere
AKP-kjempene, i dag forsker på journalistikk, Sigurd Allern, kaller Helskogs
program «subjektive propagandasendinger under vignetten ’dokumentar’ […][med] tolkningsrammer som er så ensidige at de kunne vært produsert av CIA
og State Department», mens hans partifelle forfatter Pål Steigan mener det er
ikke dekkende og informativt for allmennheten å fremstille historien på Helskogs ensidige måte, og at «markedsøkonomien dreper langt flere mennesker enn
Pol Pot noensinne ville klart.» Steigan
spør videre om Helskog ikke er interessert
i hvilke samfunnsmessige posisjoner demenneskene har i dag, som under Vietnamkrigen ropte «Bomb Hanoi!» Kulturredaktør Jan E. Hansen i Aftenposten setter fingeren på et ømt punkt når han ved
oppstyret rundt Helskogs TV2-kollega
Hallvard Flatland påpeker at da ble«…hardtslående reportere [som] Per Ståle Lønning, Oddvar Stenstrøm, Gerhard
Helskog og Pål T. Jørgensen slektninger
av tause Birgitte, og kunne hverken si at
Flatland burde ha sluttet av faglige og
etiske grunner, eller at han kunne fortsette av kollegiale og økonomiske.»varte «68-tallet» fra ca. 1966
IdeTrondheim
til EF-avstemningen høsten 1972, og
lokale 68-ernes viktigste arena var
naturlig nok Studentersamfundet med
formannsvervet som den gjeveste politiske posisjonen. Den mest framtredende
grupperingen i de første årene var «Rød
Front», som under slagordet «Snakk dialekt, skriv nynorsk!» også opptrådte som«Raud Front». De hadde styrevervet første gang i vårsemesteret 1971, og innledet grupperingenes politisering av Samfundet. Samfundet vedtok resolusjoner
på løpende bånd, ingen sak var for stor og
ingen knapt for liten til å mene noe omden, i trygg avstand fra krig og vold. Selvom stemningen til tider var opphisset, og
meningene stod steilt, fløt det aldri endråpe blod i Trondheim. Og de pengesummene som ble samlet inn til ulike
politiske radikale formål, ble neppe avgjørende for væpna uroligheter andre steder i verden. Derfor synes dagens mediedrevne forsøk på noe i retning av et«landssvikoppgjør» oppkonstruert. Tida
har gitt historikerne ro til å sette sammen
mer informerte bilder av datidens kriger.
Kommunismens fallitt har bidratt til ny
innsikt av tidligere hemmeligholdte forhold. Historiens tidevann trekker seg tilbake og viser tørt land. Pol Pot-regimets
grusomme handlinger er beskrevet i
detalj og Enver Hoxha avslørt som en
psykopatisk tyrann. Men avsløringene er
ikke selektive. Samtidig er det samlet
ufordelaktige detaljer om regimer som
datidens konservative ungdom – «Ky-gutta» (etter den sør-vietnamesiske autoritære kuppleder og senere vise-president
Nguyen Cao Ky) – så på som akseptable.
ansett vurdering av de politiskeU
syn datidens engasjerte ungdom
forfektet, så var de nettopp det: Enga-skapte muligheter for mange studentermed talent. Her kunne de få øvd argumentasjon, talekunst, organisering, og
hvordan begeistre massene, en kunst som
kanskje flere av nåtidens ledere skulleønsket de var bedre skolert i. Samtidig
en arena med rike muligheter for individer av alle slag, fra de impulsive og naivt
energiske til de ressurssterke og kynisk
sjarmerende. Den gang var engasjementet tydelig organisert i kollektive bevegelser, mens dagens engasjement synes
mer rettet mot enkeltsaker og utøves av
enkeltindivider. Dagens Palestina-konflikt engasjerer dagens studenter mindreenn servicen i kantina, 3T og kravet ombærbar PC. Dagens «oppgjør» synes å føye
seg inn i denne trenden: Viktigere for dem
som engasjerer seg, enn for verden forøvrig. Det er menneskets lodd at vi dømmer andre etter deres handlinger, men
oss selv etter våre idealer. Idealene er
knyttet til det evig tilbakevendende spørsmål om forskjellen på godt og ondt, og til
det uuttalte spørsmålet om hvorfor vi skal
gjøre det gode.
MENTZ INDERGAARD
mentz.indergaard@adm.ntnu.nosjerte. Denne sterke, polariserende politisering av store deler av studentmassen

Sent ute med julekortene?
Informasjonsenheten har fortsatt etlite restlager av årets meget populære NTNU-julekort. Kortet er laget
med tanke på offisiell bruk for alleenheter og ansatte ved universitetet.
Forsiden er dyp blå med bilde av
bergkrystallen som sies å ha vært på
Olav den Helliges helgenskrin. På innsiden er det en julehilsen på norsk og
engelsk. Det er satt av god plass til
egne hilsninger.

Kortet måler 21 x 10 cm, er trykket påglanset kvalitetspapir og leveres med
konvolutt.
Pris for ett kort med konvolutt er 5
kroner.
Send din bestilling så snart som mulig
til Informasjonsenheten,
faks 95437, eller e-post:
info@adm.ntnu.no

Vi leverer sålangt lageret
rekker!

Æresdoktor sett fra Bergenbokanmeldelse«Vitenskap og lidenskap.
Historien om Helmer Dahl og
det nye teknologiske
Norge». Skrevet av Normann
Kirkeeide og Tormod Valaker.
Eide forlag, Bergen.
Vår biografilitteratur er preget av politikere og idrettsstjerner. Det er derfor prisverdig at Eide forlag har utgitt denne
boken om Helmer Dahls liv og virke, slik
at drivkreftene bak vår teknologiske
utvikling også får en plass i vår historie.
Helmer Dahl er en mann som har gjort
betydelig innsats på flere områder.
Undervisning, teknologiutvikling, teknologihistorie, industriutvikling, forskningsadministrasjon, internasjonalt samarbeid, administrasjon og forvaltning.
Han har stått sentralt i oppbygging og
utvikling av Forsvarets Forskningsinstitutt (FFI), Christian Michelsens Institutt(CMI) og NTH/ Sintef-Elab. I 1995 ble
han utnevnt til æresdoktor ved NTH.

Side 10 — Svart Cyan Magenta Gul

Radarpionér. Hans merittliste inneholder banebrytende virksomheter som
utviklingen av mobil radar under sisteverdenskrig, og utviklingen og byggingen av et landsomfattende radiolinjenett i Norge.
Boken spenner over et stort tidsrom. Fra Helmer Dahls studietid i
20-årene til han forlater CMI i 1978.
Vi får en øyevitneskildring til nazistenes maktovertagelse i Tyskland,da Helmer Dahl var i Berlin som
stipendiat. Interessante er ogsåhans betraktninger om sin lærer
på NTH, professor Ragnvald
Skancke, som ble Quislings
kirke- og undervisningsminister:«Jeg tror Skancke ble en løpegutt for Jonas Lie og Quisling.
Det lett komiske er at en mannsom ikke maktet å hevde sineinteresser overfor Høyskolens
ledelse og departementet trodde han kunne styre landet
bedre enn de som allerede gjordedet.»
Boken gir oss et gløtt inn i krigens
England, hvor Helmer Dahl var med påå utvikle en radar som var mulig å plassere i fly. Et våpen som var av avgjørende
betydning for ubåtkrigen i Nord-Atlanteren.
Verd å lese er historien om hvordan
Helmer Dahl så radarteknologiens betydning for telekommunikasjon i Norge.

remedlem i NRK får vi interessante glimt
av sentrale personer som Kåre Fostervoll, Knut Tvedt og Hans Jacob
Ustvedt, og deres holdninger i striden om å innføre TV i Norge.

Ikke

Tross sterk motstand fra Televerket fikk han
realisert sitt radiolinjeprosjekt, som revolusjonerte telefonutbygningen, og muliggjorde et landsomfattende TV i Norge.
Dahls ingeniørgenerasjon hadde vunnet
krigen med sin teknologiutvikling, nåskulle de bygge landet med de samme
metoder. Fra hans 29-årige virke som sty-noe

personportrett.

Boken er basert på intervjuer med
Dahl. Etter min mening er hansmuntlige form for lite bearbeidet, og
preger stoffet i for stor grad. Boken
inneholder også enkelte upresisheterog feil som burde ha vært ungått.
Bokens største svakhet er at den ikke
tegner noe bilde av selve personen
Helmer Dahl. Den eneste vurdering finnes i et sitat fra Finn Lied i forbindelse
med at Helmer Dahl takket nei til enprofessorkallelse
fra
NTH:«Begrunnelsen hans var at det ikke var
nok ressurser. Jeg tror det snarere var
uttrykk for at han vek unna eksekutivt
ansvar. Det var hans svakhet.»
Boken er skrevet med et klart Bergens-perspektiv. Helmer Dahls betydning
for NTH og Sintef kommer ikke frem. Derved mistes også forståelsen for den betydning han har hatt for norsk industri
gjennom NTHs kandidater og ELABs
forskningsprosjekter. Helmer Dahl haddeogså fortjent at boken hadde omtalt hanspionerinnsats som teknologihistoriker.
Hans Haakon Faanes

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

11

innblikk

Intranettet
offisielt åpnet
Onsdag ble «Innsida» offisielt åpnet for alle NTNUs
ansatte. Stabelavløpningen skjedde ved atuniversitetsdirektør Vigdis Moe Skarstein sendte ut
en digital hilsen til brukerne av nettet.

Historisk øyeblikk. Universitetsdirektør Vigdis Moe Skarstein trykker på publiseringsknappenfor å legge ut en melding til alle NTNUs ansatte, og markerer dermed at NTNUs intranett eråpnet.
FOTO: RUNE PETTER NESS

Deretter ble sjampisen (som ikke var digital) sprettet i styrerommet i Hovedbygningen. Et tjuetall gjester fra styringsgruppa, prosjektgruppa og andre som harvært knyttet til prosjektet deltok underåpningen. Rektor Emil Spjøtvoll overrakte
et gavekort på 1 000 kroner som premie
til vinneren av navnekonkurransen. I alt
kom det inn 241 forslag. Opphavskvinne
til «Innsida»-navnet er Anne-Gunn Bakken fra NTNU videre.
Informasjonsdirektør Anne Katharine Dahl minnet ved åpningen om at intranettet nesten i sin helhet er bygd opp av
NTNU selv. – Intranettet er skreddersydd
av NTNUere for NTNU, sa hun.
Det ligger vel ett års intensivt arbeid
bak den første versjonen av vår nye elektroniske informasjonskanal, som nå er
gjort tilgjengelig for de ansatte. Over nyttår vil også studentene bli tilkoblet.
Dermed har NTNU fått sin egen digitale Europavei som knytter oss alle sammen, uansett hvilken enhet vi tilhører oghvilken bydel eller verdensdel vi befinner
oss i. Ved hjelp av internett og en nettleser har du tilgang overalt.

Nesten 1 000 brukere. I dag er det
om lag 900 jevnlige brukere av intranettet, viser statistikken. Antallet stiger
kraftig fra uke til uke. Hvis din enhetennå ikke har tatt i bruk det nye verktøyet, vil vi anbefale at du snarest tar
opp saken med din nærmeste leder. I tillegg finnes det på alle institutter og
andre enheter en lokal administrator, en«intranettkontakt», som kan hjelpe deg
å komme i gang. Orakeltjenesten på
Dragvoll og Gløshaugen kan også bistå
hvis du får problemer med brukernavn
og passord. Send e-post til: orakel@orakel.ntnu.no
Etterhvert vil stadig mer av universitetets interne informasjon bli formidlet
via denne kanalen. Vi garanterer at dufort kan føle deg utenfor om du ikke er på
Innsida...
Prosjektets ønskeliste over nye funksjoner er lang. I vinter vil det gradvis bli
bygget inn mer innhold i intranettet.
Blant de funksjonene som kommer først,er nettbaserte versjoner av NTNUs postjournal og e-postleser. «Innsida» kan ogsåsees som kimen til et fremtidig system

Statistikken viser hvordan antall brukere av
intranettet har økt. Tallene viser det gjennomsnittlige daglige antall unike brukere per uke,også medregnet lørdag og søndag.

for full elektronisk saksbehandling ved
NTNU. Det er nå under etablering et eget
prosjekt som skal arbeide spesielt med å
bygge ut denne delen av systemet.

En portal tilpasset deg. Hjertet ivårt nye intranett er en såkalt «portal»,en åpningsside på pc-en din som er spesielt tilpasset deg og dine behov.
Portalen inneholder en blanding av
nyheter, meldinger, menyer og lenker.
For å få tilgang, må du først oppgi brukernavn og passord. For de fleste brukere vil dette være samme passord og
brukernavn som de benytter i sin e-postleser. «Innsida» er bare tilgjengelig foransatte og studenter. Ingen utenforstående kan se innholdet.
Intranettprosjektet er en direkte oppfølging av Orgut, og startet i september
1999. Oppdraget ble gitt til Informasjonsenheten, som etablerte en prosjektgruppe bestående av medarbeidere fra
flere enheter. Samtidig har en styringsgruppe overvåket fremdriften. Leder forstyringsgruppa har vært informasjonsdirektør Anne Katharine Dahl, mens seksjonssjef Jan Erik Kaarø har vært prosjektleder. Totalt har ca. 40 - 50 personer
fra mange deler av universitetet værtinvolvert i prosjektet. Fakultet for fysikk,
informatikk og fysikk har hatt en spesiell status som testfakultet. Det er i dethele lagt stor vekt på å teste systemet
under utviklingen. Blant annet har brukbarhetslaboratoriet ved Institutt for produktdesign blitt benyttet til slik testing.

Dette finner du på Innsida
Navigasjonslinje.
Nedtrekksmenyer som utgjør en strukturert
inngangsport til NTNUs nettsted.

Ukens
spørsmål

LokalelenkerNTNUs lille quiz.
Hver uke stiller vi
et nytt spørsmål og
trekker en vinner.

Lokal nytteinformasjon for dinenhet, for eksempel ukeplaner,møteromsreservasjon, kontaktlister, møtereferater mm.

Innsida hjelpemidler
Du kan gjøre personlige innstillinger, foreksempel bestemme hvilke bokser du vil hai høyre marg på Innsida.

Administrative
hjelpemidler
Informasjon som du trenger for å
gjøre jobben din. Her vil du blant
annet finne forskrifter, reglement,skjemaer og avtaleoversikter.

InnsidaUT
NTNUs nettavis.

Delta i diskusjonen
Her kan du blant annet kommentere
debattinnleggene fra Universitetsavisa,
som blir lagt ut her.

Lokale og sentrale meldinger
Nyheter og meldinger som er relevante for deg
og din enhet.

Legg inn meldingPå fakultets- og instituttnivå kan alle ansatte selv legge inn meldinger. Du kan ogsåsende datafiler sammen med meldingen, foreksempel et møtereferat eller saksnotat.

Det skjer på NTNU
Kontinuerlig oppdatert oversikt
over aktuelle begivenheter ved
NTNU, hentet fra Nettopp.

Gamle meldinger

Valgfrie informasjonsbokser

Alle nivå i meldingssystemet har et arkiv derdu kan finne gamle meldinger. Alle meldinger
blir lagret.

Via lenka «Gjør endringer i din profil» (i boksen«Innsida hjelpemidler) kan du selv velge hvilke
bokser du vil ha her.

Side 11 — Svart Cyan Magenta Gul

12innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

Opptegnelser fra en møkkakjeller
Alarm! Alarm!
Tverrfaglighet ved NTNU!
Alarm! Alarm!
En løs-i-snippen-kommentar-analyse
med spredte betraktninger om en ikke
helt vanlig dag ved NTNU av og med
Tore Hugubakken– Er dette tilfeldig? tenkte jeg da jeg leste om seminaret «NTNU – et tverrfaglig
universitet? Fagbyråkratiet møter detverrfaglige prosjektene». Jeg hadde oppdaget at det nok en gang skulle foregå påLåven på Dragvoll. I år som i fjor (i hvert
fall nesten, januar måned) skulle begivenheten finne sted i et bygg som ble reisti 1995, på ruinene av den gamle låven
som antakeligvis ble utsatt for uskikkelige
ungers flørt med fyrstikker i 1980. Dengamle låven var fra 1700-tallet, og delerav grunnmuren antakelig fra middelalderen. Derfor ble muren vernet av Byantikvaren, slik at den nye låvebygningenmåtte inkludere den gamle muren. Midti muren som er bevart i kjelleretasjen, eråpningen til den gamle gjødselbingen.
Med andre ord skulle det onsdag 6. desember være tverrfaglig seminar på Låven på
Dragvoll – i en møkkakjeller.
– Det er like greit, tenkte jeg. Hensikten er vel å gjødsle tanker. Kanskje
finne ut hvordan man kan melke noen
ekstra kroner til de tverrfaglige prosjektene. For deretter å kunne fellesbeite utenfor sine respektive fagbåser. Kanskje
arrangørene ikke hadde landbruket i tankene, men et lønnlig håp om at byantikvaren i løpet av dagen skulle komme og
verne både menneskene, prosjektet og
hele tverrfagligheten? Hvem vet?

Fra A til Ø. Jeg innrømmer det gjerne,og du forstår det så langt. Jeg var litt
skeptisk til en hel dags seminar om
dette. Jeg er en nysgjerrig fyr som fortsatt prøver å forstå Pokémon og hvordan
sirkusdamer som er saget i to, fortsatt
lever. Jeg kan gå gjennom ild og vann for
dette med sirkusdamene. Jeg vet at det
er illusjon, men pokker heller – HVORDAN? Jeg tror jeg forstår hva tverrfaglighet er og hvorfor det er nødvendig å

tenke i de baner. Men selve ordet er likeemosjonelt pirrende som regneark og
oppvask. Siden jeg er den yngste av deskrivende i avisa du leser nå, var det velpå tide med litt klassisk NTNU-oppdragelse. Mor og fedre for dagen var:
NTNUs Program for tverrfaglig forskning ved leder av programstyret,
Kathrine Skretting, P2005 ved programkoordinator Sven Samuelsen, ogNæringslivets idéfond for NTNU, vedprosessleder Jon Lippe.
Klokken nærmet seg 09.00. NTNUerne strømmet på. Fra A for Alterhaug,
Bjørn ved Musikkvitenskapelig institutt,
til Ø for Østerlie, Ivar på Historisk-filosofisk fakultet. Det var mennesker på
nikk. Og det var håndgnikk og takk forsist.
– Det vi vil finne ut, er hvor langt vi
er kommet og hvordan vi kan komme
lenger, sa Kathrine Skretting og skuet ut
over de nesten 100 frammøtte. Fra bådeadministrasjon, fagmiljø, tverrfaglig miljø og annet godtfolk som bare representerte seg selv. Tanken var å bidra med
konkrete erfaringer fra tverrfaglig forskning og undervisning ved NTNU, å bidra
til at de positive erfaringene ble spredd,
for deretter å utvikle ideer for å legge tilrette for mer tverrfaglighet, stod det i Velkommen-brevet.
– Ingen er fiender av disiplinen, var
Kathrine Skrettings verbale beroligendepille til de i salen som måtte tro det.

Tar tid. Hallvard Tveit var en industrifyr fra Elkem, som bekreftet at samfunnet har behov for tverrfaglig kompetan-se. Hans rolle var å la den røde trafikkmannen bli grønn, slik at NTNU trygt
kunne gå videre med diskusjonen om
samfunnsnytten av tverrfaglighet. Merinteressant ble det dog etter hvert. 15
minutter fikk de forskjellige innlederne.
Hovedfagsstudenten Jørund Buen ved
Institutt for tverrfaglige kulturstudier
hadde gjort en liten spørreundersøkelse
blant sine egne om statusen for studieprogrammet Industriell økologi, og funnet ut at: Studentene mente blant annet
at programmene hjelper dem til å heve
blikket opp og ut fra tekniske problemstillinger. Buen konkluderte med at:– Tverrfaglighet tar tid.
Og han var ikke den eneste som sangdenne frasen. Flere av innlederne var inne
på det samme, begynte å lure på om dette kunne være den nye filosofien ved
NTNU som skulle erstatte de tre K-ene:Kreativ, Konstruktiv og Kritisk.
Overingeniør Anne Rossvoll mente at
det nye energi og miljø-faget var et fag
hvor studentene stilte store krav og at
dette betydde mye.
– Vi har kjent hvordan de har krafset
i ryggen på oss, sa hun om studentene.
For Rossvoll beskrev en vei som ble
til mens man gikk. Dekanus Hans Faanes
hadde et annet bilde på samme situasjon:– Båten blir til mens man ror.

Jøss. Dette er helt «okay» leser jeg ivi jo hatt fra tidenes morgen på
Arkitekt... samlokalisering – bra ellerdårlig for tverrfagligheten…tverrfarlig
eller tverrfaglig... hvor skal de tverrfaglige studentene sitte…hvem skal betalefor dem… hvem skal egentlig veilede
doktorgradsstudentene…. Moser på
Psykologisk institutt mener samlokaliseringen har mye å si for nevrovitenskapen…. Forskningsrådets satsing på
fremragende forskning har også oppfordret til dette….husk å kjøpe julegaver
på Clas Ohlson….Minus ved tverrfaglighet i dag – mangler en felles budsjettmodell… lokalisering på flere campuser…, «Blandet erfaring med senter ved
NTNU…penger og byråkrati….men det
er noe med Gløs-Dragvollmiljøene som
ikke er på plass…penger og byråkrati…det vil aldri bli nok penger…
Skretting:– Vi må være tålmodige, gjøre
dette i full fart vel vitende om at ting tar
tid.

Epilog. Et par dager senere. Jeg lurerpå hvordan jeg i all verden skal oppsummere et seminar om tverrfaglighet ved
NTNU. Kjellermenneskene har gjort seg
ferdig. Får håpe er de litt smittet av den
livgivende kraften fra møkkakjelleren.
Bare et sangvers surrer rundt i hodet.
Som en aldri så liten mantra.
– Vi må være tålmodige, gjøre dette ifull fart, vel vitende om at ting tar tid.

mine opptegnelser. Faktisk interessantog morsomt. Og jeg leser videre i mine
personlige notater:«Husk å mingle i lunsjen». «Er det best med samlokalisering
av miljøene?»…men tverrfaglighet har

Høy puls midtveis i løpet
De tverrfaglige satsingsområdene ved NTNU er stortsett i godt gjenge, viser
rapport.
I en fersk statusrapport oppsummerer
styret i NTNUs Program for tverrfaglig
forskning aktiviteten. Rapporten «Midtveis i løpet» måler pulsen etter to års
arbeid i de fire tverrfaglige satsingsom-rådene: Bærekraftig produksjon og forbruk, Infrastruktur og livskvalitet, Teknologi, kunst og kulturendring og Informasjon, kommunikasjon og kompetanse.
Prorektor og leder av programstyret, prorektor Kathrine Skretting, synes at det
er oppnådd gode resultater og erfaringer:– Det arbeides med originale og nyskapende problemstillinger. Derfor omfattes
flere prosjekter med stor medieinteresse,
sier Skretting. Hun tror at mange pro-sjekter har kunnet øke aktiviteten fordi dehar nådd opp i konkurransen om eksterne forskningsmidler. Andre prosjekter
utvikler seg gjennom gode nasjonale og
internasjonale nettverk.

Pluss og minus. Det forskningsområdet som høster mest ros, er Informasjon,
kommunikasjon og kompetanse.
«Kvaliteteten målt i form av publikasjoner er svært tilfredsstillende», heter

5 vekttall i studiehåndbok
NTNU oppfordrer studentene til å velge tverrfaglig når de skal settesammen studiet. Men
hvor lett er det i praksis?

To av NTNUs studenter ga oss litt av av
sin verdifulle eksamenstid for å vurderestudiehåndbøkene sammen med Universitetsavisa. Ragnhild Solvang studererstatsvitenskap mellomfag, mens ErlingPaulsen er tredjeårsstudent ved Industriell økonomi og teknologiledelse.
– Klart det er viktig å kunne velge fag

Å finne fram i studiehåndbøkene er ikkebare enkelt, spesielt
ikke for den somønsker å satse tverrfaglig. Erling Paulsen
hjelper sin medstudent Ragnhild Solvang med å forstå
logikken i siv.ing.-studentenes studiehåndbok.

Side 12 — Svart Cyan Magenta Gul

på tvers av fakultetsgrensene, sier Ragnhild, og Erling nikker: – Det er jo en unik
mulighet til å skille seg ut fra de som satser tradisjonelt, og til å få en utdannelse
direkte rettet mot den type jobb du vil ha.
Men så var det det å finne fram i studiehåndbøkene, da.

– Her står det at man må ha fagene
Organisasjon og miljø, og Bedriftsadministrasjon. Da kan jeg kanskje ikke ta
Personalledelse, da? Problemet er at det
er så vanskelig ut fra studiehåndboka åfinne hvilke fag som både passer for meg
og som jeg har forkunnskaper nok til å ta.

Ragnhilds tverrfaglige søk. – Per-

Erlings tverrfaglige søk. På
siv.ing.-studiet er det lagt opp slik atstudentene i niende semester må ta et
fag på 10 vekttall ikke-tekniske fag.
Etter Ex. phil og det obligatoriske
Teknologiledelse, har studentene 2,5vekttall til disposisjon. Erling har tre
studiehåndbøker han kan velge fra.
– Tre studiehåndbøker betyr at jeg måsette meg inn i tre ulike oppsett ut fra
hvordan fakultetene har strukturert informasjonen. Dette virker som vanntetteskott mellom fakultetene. Heldigvis harjeg, som Ragnhild, en idé om hvilke fag jeg
er interessert i, sier Erling, og griper studiehåndboka for Det historisk-filosofiske
fakultet. Ganske kjapt finner han tre
mediefag; Medienes publikum, Visuell
kommunikasjon og Mediesosiologi.
– Men hvilket av disse fagene som lar
seg best kombinere med den utdannelsen
jeg tar, det er det vanskelig å lese ut av
beskrivelsene. Et annet problem er atfagene på Dragvoll gjerne er store fag med

sonalledelse er et fag jeg kan tenke meg
å ta. Det passer godt sammen med
fagene jeg har fra før, statsvitenskap og
sosialøkonomi. Jeg vet det hører inn
under Fakultet for samfunnsvitenskap
og teknologiledelse, sier Ragnhild og slåropp i innholdsregisteret i studiehåndboka for sivilingeniørstudiene, finner sidetallet, og etter litt smiler hun fornøyd:– Se her, her står det jo! Men… detstår jo ikke noe om hva faget går ut på. Og
ikke noe om jeg kan ta det uten å ha spesielle forkunnskaper. Det må jo stå her etsted?
Erling smiler lurt og lar henne bla
fram og tilbake ei stund. Men så greier
han ikke å dy seg.
– Du skjønner, skal du finne mer informasjon om studiet, må du vite noe som
ikke står noe sted, nemlig at du skal kikke et lite stykke bak i boka. Her stårkodene, og sis-koden er den du skal se
etter.

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

13

innblikk

ILLUSTRASJON: ELIN HORN

det i rapporten. Det samme gjelder rekruttering av prosjektmedarbeidere og stipendiater. Satsingsområdet har klart åbeholde aktiv deltakelse fra disiplin-gruppene.
Innen Infrastruktur og livskvalitet er
det flere av prosjektene som sliter med åfå til tverrfaglighet. Et eksempel er «Barns
skolemiljø». Ettersom prosjektet ikke er
fullfinansiert, har det vært problematisk
å opprettholde interessen for samarbei-

fem til ti vekttall. De har nesten ikke småfag, og det gjør det vanskelig for oss som
kommer fra Gløshaugen.

Studieveilederne. Ingen av dere har
nevnt muligheten for å oppsøke studieveileder?
– Tar man kontakt med studieveilederne på Dragvoll, vet de lite om de fagenevi har på Gløshaugen, og dermed lite omhvilke fag som passer best til de man har
fra før. Og kontakter man en studieveileder på Gløshaugen, kjenner ikke de fagene
på Dragvoll godt nok til å anbefale hvilke vi skal velge, sier Erling.
Det blir heller til at man snakker med
de studentene man kjenner fra andre fagmiljø. I løpet av studietida blir de fleste av
oss kjent med studenter fra mange og ulike fag, sier Ragnhild, som tror at bådestudiehåndbok og studieveiledere er noe
som blir lite brukt av studentene på Dragvoll. Erling nikker:– Verken studieveilederne eller studiehåndbøkene står i stil med de mange
vakre ordene om tverrfaglighet, som preger NTNUs festtaler.

Ønsker forslag. – Det vi mangler, er
en anbefaling av hvilke fag på andre
fakulteter som lar seg best kombinere
med de fagene vi ellers tar, sierRagnhild.
– Hos oss har Gradsutvalget lagd enliste over fag de anbefaler når vi skal vel-

Side 13 — Svart Cyan Magenta Gul

Teknologi, kunst og kulturendring er
prosjektet «Kroppen i bevegelse i kulturelle, naturlige og simulerte omgivelser»
blant dem som betegnes som vellykket.
Hele fem stipendiatstillinger er knyttet

til dette prosjektet. Konklusjonen er atde mest vellykkede prosjektene innen
dette satsningsområdet er de som harfått tilført mest penger.
Programstyret er også opptatt av den
generelle statusen for tverrfaglig samarbeid ved NTNU. I rapporten pekes det ut
tre forhold som det er viktig å ta fatt i:
1) Tilrettelegging for tverrfaglige doktorgradsløp,
2) Ordninger og rutiner for opprykk

ge ikke-tekniske fag i niende semester,
forteller Erling. – Men ønsker man å væretverrfaglig ut over de 2,5 vekttallene, er
det lite hjelp i studiehåndbøkene, sier han
oppgitt. Han mener internettet kan løse
noen av de alt for store utfordringene studiehåndbøkene byr på.
– På internettet kan man lett lage
hyperlinker direkte til de fagene som
anbefales. Dermed blir terskelen laverefor å finne gode kombinasjonsfag, sierErling. Han mener også at en søkemotor
vil gjøre det lettere å finne fram i fagene.
– Men noe må også gjøres med bøkene.
Det er viktig at de har samme oppbygging, mener Ragnhild.
– Selv om NTNU skilter med 2000 fag
og emner, betyr det ikke nødvendigvis atuniversitetet er tverrfaglig. Skal NTNU
framstå som troverdig på tverrfaglighet,

det i den tverrfaglige prosjektgruppen.
De reduserte bevilgningene har ført til atinteressen for å delta har dalt hos fagmiljøer som ikke har fått bevilgning.

Kroppen er suksess. Innen området

og merittering på grunnlag av tverrfaglig
kompetanse,
3) Fysisk samlokalisering av forskere
innenfor tverrfaglige prosjekter.
En mer inngående evaluering av hele
programmet vil finne sted ved avslutningen, sommeren 2002.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

er det å røske opp i studiehåndbøkene en
jobb som bare må gjøres, sier Erling, og
Ragnhild er enig:– Slik bøkene er nå, passer de bare fordem som kjører et «safe» løp.
TONE KVENILD

Gamle rutiner lever videre– Vi har nok ikke redigert
studiehåndbøkene med tankepå tverrfaglighet, så jeg kan
forstå studentenes innvendinger, kommenterer studiedirektør Jon Walstad.
Årsaken til at studiehåndbøkene har så
forskjellig oppbygging, sier han skyldes
at gamle rutiner i stor grad har fått levevidere etter at NTNU ble opprettet i 1996.
– Meningen med bøkene er dessuten
at de skal gi en nøktern og faglig framstilling av de enkelte fag og emner NTNU
tilbyr. De skal ikke være en kokebok forå sette sammen studier, det er faktisk

ikke hensikten, sier Walstad. Han synes
det er leit at han blir kjent med dette via
Universitetsavisa, og ikke blitt gjort oppmerksom på problemet på et av de ukentlige møtene han har med studentrepresentantene.
Men er dette noe som må komme fra
studentene? Burde ikke informasjonen i
studiehåndbøkene inngå i en strategi fra
ledelsen hvis de ønsker å tilrettelegge fortverrfaglighet?
– Jo, det er nok riktig.

Bruk veilederne! Studentene sier deikke bruker studieveiledere fordi de har
et inntrykk av at veilederne kjenner lite
til fag utenfor sitt eget fakultet.
– Jeg anbefaler likevel studentene å
bruke studieveilederne når de leter etterfag fra andre fakulteter. Hvis studieveilederne ikke er godt nok skolerte i dette,føler jeg meg overbevist om at de vil sørge for at de får den kompetansen de trenger for å anbefale fag.
De to studentene vi har snakket med,
foreslår å bruke nettet mer aktivt for å gi
informasjon om fagene og mulige fagkombinasjoner.
– Studiehåndbøkene er et stivbeint
medium. Tida er nok moden for å legge
informasjon om studiene samordnet på
nett. Da er det jo også mulig å legge ut
tenkelige fagkombinasjoner via linker,
sier Walstad, som håper dette kan være en
realitet til høstsemesteret 2002.
TONE KVENILD

14

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

Jorda rundt med NTN
Flom og forskning i England– Det er et mektig syn
å se ei elv, som normalt er 20 meter bred,bli over en kilometer
med skittent, forurenset vann og sterk
strøm.
Førsteamanuensis Magne H.
Johnsen ved Institutt for teleteknikk bruker friåret til å forske på taleteknikk ved et av verdens ledende forskningmiljøer
på fagfeltet, Defence Research
Agency (DRA) i Malvern. DRA
er en slags blanding av Sintef og
FFI og består av nærmere 20 000
ansatte, hvorav et par tusen er i
Malvern, fem mil sør for Birmingham.

Charming. – Arbeidslivet her
har etter hvert blitt mer og mer«norsk», blant annet bruker
folk mer og mer matpakke og
drikker kaffe i stedet for publunsj med bitter eller te. De
fleste starter ca. kl ni og går
ikke hjem før tidligst kl 17-18.
– Ellers legger en fort merke
til at den normaliserte Oxforddialekten vi lærer på skolen, er
ikke-eksisterende blant vanlige
folk. Det gjelder også her, selv
om avstanden til Oxford er bareåtte mil! I stedet høres et surr av
ulike dialekter, noe som gjør det

ganske mye verre å forstå folk,
enn jeg i utgangspunktet trodde. Andre kulturforskjeller som
skoleuniform, venstrekjøring etc.
venner en seg imidlertid fort til.
– Vi har leid et ekte victoriansk hus, som er generelt veldig
upraktisk og typisk engelsk: enkle
vinduer (masse trekk), blomstrettapet, masse nips og ubrukbare
peiser! Vi får, som engelskmennene, beskrive det som rural andcharming cottage style. Ellers er
livet nesten som i Norge, med unntak av at kona er hjemmeværendehusmor. Forresten har vi funnet
ut at Norge er et relativt billig landsammenlignet med England, iallfall med dagens pundkurs på nærmere 14 kroner. Stipend-midlene
fra Forskningsrådet minker litt
for fort...

mellom elleve og tolv kroner
literen. England er nemlignokså likt USA ved at en er
avhengig av bilen til nesten alle
gjøremål, som blant annet
inkluderer å kjøre barna til
skolen. Så hvis flommene skyldes global oppvarming, blant
annet på grunn av bilbruk, er
det hovedsakelig resten av verden, EU og franskmennene spesielt, sin skyld, mener engelskmennene.
– For å oppsummere,– det er stort sett nokså likt
Norge her.

Om lag 150 NTNU-ansatte har v rt eller
befinner seg p forskningstermin i utlandet i r.
Over halvparten valgte USA, men Australia er
ogs et popul rt m l. I Europa er det st¿rst
interesse for dra til Italia, England og
Tyskland. Asia er representert

Flomsightseeing. – Ellers
er vi opptatt av de store flommene rundt om i England. Vi
bor bare drøyt tre km fra den
største elva, Severn, og byen
Worcester, som er sterkt rammet. Det er til tider vanskelig åkomme seg over elva og i retning London, da de fleste veierer stengt. Vi har våget oss ned
til flomkanten. Men engelskmennene har jo tradisjon som
et prøvet folkeferd, med stadige
referanser til bombingen under
andre verdenskrig. Da er det
faktisk mye mer styr og bråkrundt bensinprisene, som faktisk angår alle og som nå er på

Amerikansk herlighet– Universitetet hadde
et eget boligkompleks
med vel 90 leiligheter
for ansatte over 55 år.
De arrangerte forelesninger, konserter og
andre kulturelle begivenheter.
Førsteamanuensis Mari-AnneZahl ved Institutt for sosialt
arbeid kom tilbake fra forskningsfriår ved University of Minnesota, School of Social Work,
St.Paul, i august. Høsten harvært travel, blant annet med
doktordisputas i september, menennå lever hun høyt på opplevelsene fra USA-oppholdet.

Stortrivdes. – Det var skjære vitamininnsprøytingen, et
liv i herlighet, sprudler hun. –For det første var alt lagt veldig
godt til rette. Jeg kom til ferdig
dekket bord og ble tatt vare påunder hele oppholdet. For
eksempel var jeg så heldig å få
bo i et boligkompleks for ansatte. Det lå bare 20 minutters
gangavstand fra campus. De
fastboende inkluderte meg i fellesskapet. Det faglige utbyttet
ble også rikt. Blant annet skrev
jeg flere artikler, og jeg ble ogsåinvitert til å bidra med kunnskap om sosialpolitikk og sosialt arbeid i Norge på forelesninger, og endatil på en inter-nasjonal konferanse i Kansas,
der hovedtemaet var livssyn og
sosialt arbeid. Det er egentlig
litt utenfor arbeidsfeltet mitt,men var veldig interessant.
Resultatet var at jeg ble inkludert i et forskningsprosjekt.
– Jeg var spesielt opptatt av
nordmenns bidrag til utviklingen av sosialt arbeid i Minnesota
i 1890 – 1920-årene, og hadde
avtale med professor Jan
Andrews om at vi skulle skrive
en artikkel sammen. Det svært
gode universitetsbiblioteket var
en skattekiste i så måte. Dessuten traff jeg flere som enten hadde utvandret som barn eller var
født i Amerika av norske utvandrere. Historiene deres gjorde
inntrykk. En 90-åring fortalte at
han hadde blitt regelmessig banket opp på skolen fordi han snakket norsk. Han var ikke mindre
opptatt av Norge av den grunn.

Vennlige. Zahl framhever
vennlighet og intensitet når
hun skal beskrive det mestsærpregede ved amerikanske
universiteter. Det er høye krav
til produktivitet innen bådeforskning og undervisning. Mye
av forskninga ved School ofSocial Work var organisert i
grupper eller senter som tok
inn store summer fra eksterne
kilder.
University of Minnesota har
forøvrig en samarbeidsavtale
med NTNU.

Side 14 — Svart Cyan Magenta Gul

De tyske professorene har makta– Professorene harnærmest ubegrenset
makt, og universitetets administrasjon er
først og fremst etserviceapparat for
professorene.
Han Dorussen er førsteamanuensis ved Institutt for sosiologi og
statsvitenskap, og valgte seg Universitetet i Konstanz. Konstanz
ligger i det sørlige Tyskland, nærgrensa til Sveits. Han forteller atuniversitetet er om lag påsamme størrelse som NTNU og
regnes for å ha et av landets beste
fagmiljø innen statsvitenskap.
Etter noen begynnerproblemer
stortrives han både faglig og sosialt.

Ikke stereotype! – Univer-sitetet har vært både imøtekommende og hjelpsomt, men
er ikke vant til besøk fra utlendinger på sabbatsår og har følgelig ikke noe apparat for det.
Jeg var derfor overlatt til meg
selv da jeg skulle finne husrom.
Det gikk bra til slutt, men i enhel måned måtte familien påtre bo på ett rom i et hybelhus.
– I løpet av oppholdet har jegmåttet kvitte meg med en delfordommer om stereotype tyskere. Vi har møtt en mengde
varme, åpne og vennlige mennesker, forteller Han, som opprinnelig kommer fra Nederland.

Professoren bestemmer.
– Den største forskjellen
mellom det norske og tyske universitetssystemet må være professorrollen. Tyske professorer
har nærmest ubegrenset makt.
Enten er man professor, eller såjobber man for en. Som en følge
av dette blir studentene ganske

prisgitt nykkene til den enkelte
professor. Fordelen med systemet er at gode professorer har
forholdene lagt til rette for å
bygge opp glitrende fagmiljøer.
Jeg har sett eksempler på framifrå arbeid innen både forskning og undervisning. Det hører
med at administrasjonen i første rekke er et serviceapparatfor professorene. Ulempen med
den sterke professorrollen er atnoen av dem blir mer opptatt
av sin egen status enn av jobben de skal utføre. Sist, men
ikke minst, opplever jeg at det
er mye større likeverdighet
mellom humanistiske, samfunnsvitenskapelige og naturvitenskapelige fag, avslutter
Dorussen.

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

15

innblikk

NU som reisepass
med India, Thailand og Japan, men ingen harlatt seg friste av Afrika. Les hvordan noen av
de 150 opplever hverdagen langt vekk fra juleeksamen og Mj¿s-utvalg.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

Det gode liv i Japan– Kulturforskjellene er
betydelige, men man
kommer langt med
gammeldags, norsk
folkeskikk. Og utlendinger har tabbekvote.
Egil Pedersen er for tiden tilknyttet Fakultet for marin teknikk, og har vært i Japan i flere
perioder. I januar i år startet
han på et forskningsopphold ved det maritime
universitetet i Kobe.

Han forteller at interessen forJapan ble vakt gjennom japanske forretningsmenn som besøkte hjemstedet hans i Raftsundet i Lofoten, i forbindelse
med kontroll av sjømateksport
til Japan.

Fant japansk kone. – Jeg
kom første gang til Japan i
1997 gjennom et forskningsstipend fra STA Fellowship. Den
sommeren traff jeg også minblivende kone, Shigeko, som davar en av språklærerne mine.
– Prosessen rundt «tilnærmingen» til en japansk kvinne,
inkludert hennes familie- og vennekrets, har nok gitt meg langt
bedre innblikk i japansk kultur
og tradisjoner enn de fleste nok
kan håpe å få. Kultur- og tradisjonsforskjellene er betydelige,
men man kommer langt med god
gammeldags, norsk folkeskikk.
Likevel har det nok blitt noen
tabber og misforståelser i forhold
til korrekt oppførsel. For eksempel må en lære at en absolutt
ikke må gå med tøfler på «tatami»-matter, fordi «tatami»-rom
anses som «rent». Videre skal
man ikke skrive med rød penn,fordi rød skrift gir et «dårlig» inntrykk. Visittkort bør helst mottas
med begge hender og leses nøye.
Svart dress bør ikke brukes til
vanlig, fordi det assosieres med
mafia og begravelse, men brukesogså til bryllup. Som utlending
har du en tabbekvote, men min

er naturlig nok ikke så stor lenger, blant dem som kjenner meg.
Likevel, det meste kommer etter
hvert…

Trives i flokk. – Forskjellen
mellom Norge og Japan kanvære meget stor. For eksempel
er nordmenn gjerne utpreget
individualistiske, mens japanerne er gruppe-orienterte. Men
Norge og Japan har også mye
felles, spesielt som betydeligefiskeri- og sjøfartsnasjoner.
Bakgrunnen min fra et fiskeriog hvalfangstdistrikt har ikke
akkurat vært til skade.
Sterke familiebånd. – Japan må være verdens tryggeste
land, – i hvert fall for utlendinger. Det betyr ikke at kriminalitet er helt fraværende, men
man trenger ikke tenke særlig
mye på hvor en ferdes. For meg
er Japan et paradis, og jeg syns
folket er usedvanlig hyggelig.
Uansett hvor min kone og jeg
bosetter oss i framtida, så skalvi helt sikkert feire nyttår i
Japan. For nyttår er høytid,
omtrent på linje med julaften iNorge. Da spiser man «spesiell»mat , som nok ikke vil behage
alle norske ganer like godt.
Dessuten følger det forpliktelser med å inngå ekteskap
med en japansk kvinne. Man
gifter seg ikke «bare» med sin
ektefelle her; familien har tradisjonelt sterkt samhold.

Lærer språk i
Thailand– Omgivelsene er noe
forskjellige fra NTNU.
Blant annet har campus utendørs svømmebasseng, én golfbaneog flere tennisbaner.

I kenguruland– Fravær uten legeattest medfører nedsatt karakter, og studenter som ikke overholder oppgavefristen,risikerer dagbøter og
nedsatt karakter.

de giftige slangene rundt huset
jeg arbeider i. Høyere maktermå ha tatt hensyn til at jeg harslangefobi, siden jeg ennå ikke
har snublet i noen av krypene.
Alle kolleger har ikke vært likeheldige. Jeg føler meg stadig
litt desorientert på grunn av
venstretrafikken og at sola er i
nord, når den skulle ha vært isyd.

Førsteamanuensis Soilikki Vettenranta fra Pedagogisk institutt holder til ved The University of Western Sydney, School ofCommunication and Media i
Australia. Hun trives bra på
campus, som ikke akkurat er
som Dragvoll.

– Det som umiddelbart virker annerledes på universitetet,er at folk med doktorgrad (professors, associate professors) har
mer tid til forskning, på bekostning av undervisning. De som
tar brorparten av undervisningog seminarer er «folk uten doktorgrad», de fleste doktorgradsstudenter. Jeg må si at Dragvoll
arter seg som et hvilehjem forstudenter sammenlignet hva
studentene i Sydney må
gjennomgå!

Papegøyer og kenguruer.
– Campus ligger i et naturreservat, med papegøyer i eukalyptustrær og kenguruer som
hopper utenfor arbeidsvinduet.
Like begeistret er jeg ikke over

Side 15 — Svart Cyan Magenta Gul

Tøft studentliv. – Min datter, som studerer her, måtte
levere 18 forskjellige produkter
innen ett semester: åtte essays,
fire muntlige presentasjoner
med transparenter, forskjellige
forsknings- og arkivøvelser og
fire eksamener. Oppmøte på
forelesninger er obligatorisk, ogfravær uten legeattest betyr
umiddelbart nedsatt karakter.
Det er også «taleplikt» underseminarene, og aktiviteten på
disse blir karaktersatt. En avlærerne brukte båndopptakerfor å registrere studentenes
prestasjoner. Forsinkede oppgaver betyr ikke bare nedsatt
karakter, men også dagbøter!
Ved «hennes» institutt må studenten punge ut med 150 norske kroner. Disse studentene
vurderer ikke å sitte i kassa påsupermarkedet i fritida!

Finn Arve Aagesen er professor
i telematikk ved Fakultet forelektro- og telekommunikasjonog tilbringer året ved Asian
Institute of technology, AIT, somligger fire mil nord for Bangkok.

historisk kommunikasjon på
tvers av kulturer. Thai hentersine generiske «high level»begreper fra sanskrit på sammemåte som vi henter fra latin. Det
er faktisk rørende, til og med foren teknolog, å erkjenne at det
må ha vært en stor begrepsoverføring mellom latin og sanskrit. Mitt thai datatastatur, som
jeg fikk i gave av en student,
samt nødvendig programvare,skal med til Trondheim slik at
jeg kan fortsette å skrive e-post
på thai.

Uten
E-post på thai. Aagesen forteller at han har stort faglig
utbytte av oppholdet og at hanogså benytter anledningen til ålære mer om landet og folket
han er gjest hos.
– Jeg satser mye for å komme inn under huden på thaispråket, et utrolig utfordrendeog nydelig språk. Det gir mye
pedagogisk innsikt i det å
gjennomgå en opplæringsprosesshvor en må blottstille en total
hjelpeløshet og hvor ingenting
av det en har lært av «vanlige»språk, er til hjelp. Dette gir meg
en unik mulighet til å se en opplæringsprosess både innenfra og
utenfra.
– Språket er definitivt etmiddel for å komme inn på folk,
men er også en kilde til å forstå
kultur og væremåte. I tillegg
åpner det muligheten til å forstå

«innersvinger». På
spørsmål om hvordan AIT skiller seg fra vårt eget universitet,
nevner Aagesen at det kanskje
er en større grad av formalisme. – Pragmatisme er sjelden vare, og «innersvinger» er
et ukjent begrep. Det skyldes
kanskje at dette er en flerkulturell institusjon, med til delsstore kulturelle forskjeller. Det
flerkulturelle gjenspeiles også istudentkantina, som har fem
ulike kjøkken for å kunne tilfredstille de ulike asiatiske kulturers behov for forskjellig mat.
Hva jeg betaler for en middag?
Ca sju kroner! En annen forskjell er at vi har tre semesterper år. Et MSc. studium varer
fem semester med utgangspunkt i BSc. Og, som vi harvært inne på, – omgivelsene erveldig forskjellige fra NTNU…

16

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

– Mer Jantelov på universitetet
enn på Hølonda, sier bygdeforskeren
Reidar Almås har bodd
på bygda og jobbet ibyen i et kvart sekel.
Det beste av beggeverdener? Tja, bådeuniversitetet og bygda
har sine minussider,mener bygdeforskeren.
Professoren og bygdeforskeren har bodd
på bygda siden 1974. Da flyttet han tilbake til farsgården på Hølonda og begynte med sau. I 1978 bygde han hus i en
furulund et drygt steinkast unna gården.
Der sitter han i dag og skriver norsk landbruks historie for perioden fra 1920 og
fram til i dag.

Premiestil om Wergeland. ReidarAlmås har alltid vært en snill og grei
gutt, selv om Hitra-aksjonen har fåttnoen til å tro noe annet. Intervjueren vet
hva han snakker om, for han bodde på
hybel på kjøkkenloftet hos mine foreldre
i de fire årene han gikk på Orkdal
Landsgymnas. Preseteristfabrikken ble
dette landskjente gymnaset gjerne kalt.
Reidar Almås fra 1964-kullet fikk ogsåMeget i alle fag, pluss Særs Godt inynorsk hovedstil. Stilen var en avhandling om Wergeland, som ga ham en premie på tusen kroner for landets beste
artiumsstil på nynorsk dette året!
Da han begynte som stipendiat ved
Institutt for sosiologi i 1974, hadde han
hovedfag i sosiologi og mellomfag i historie bak seg. I 1980 leverte han sin doktorgrad om «Samdrift i landbruket».
I 1982 startet Almås Senter for bygdeforskning. – Mest for å skaffe meg et
faglig arbeidsmiljø, sier han selv. I 1990
ble senteret en del av Allforsk, og haddepå dette tidspunktet ca ti ansatte.
– Det har hele tida vært tøft, sier hanom arbeidet med å skaffe oppdrag til senteret. De viktigste oppdragsgiverne er
Forskningsrådet som er største kunde,departement, fylker og landbrukets organisasjoner.
– De’ e’ ittjnå som kjæm tå sæ sjøl,
legger han til og siterer Rotmo. Rotmo var
en av hans kulturelle medspillere i Hitraaksjonen i 1975, men de spiller mindrepå lag i dag. Almås' kritikk av Rotmos«Bønder i solnedgang» i Adressa var lite
positiv. Han har fått mye støtte for sinesynspunkter på teaterstykket.
Skriveakkord. For tida er Almås permittert fire av ukens fem arbeidsdager.
Det er bare mandager han er på plass
ved senteret på Dragvoll for å ivareta
sine administrative oppgaver. I ukensøvrige dager sitter han i sin skrivehulepå Hølonda og forsker og skriver på
norsk landbrukshistorie. – Jeg må skrive 40 000 tegn i måneden for å holde
tidsplanen, forteller han, og det tempoet
ser han ut til å klare. Manuset skal væreferdig til utgangen av 2001.
– Reidar er svært displinert, skyter
kona Sissel inn. – Han disponerer tida
helt ned til kvartersintervaller.
Denne kommentaren gjør at intervjueren får dårlig samvittighet der han sitter i professorens sofakrok med tekopp
og nytinet kringle. Vi blir litt beroliget av
å høre at han har slakket av litt på egentidsplanlegging de senere årene. Nå planlegges det i halvtimesintervall.
I dag har Senter for bygdeforskning
vokst til vel 25 ansatte. Spesielt fra midten av 90-tallet har det vært en rask vekst.
– Vi har hatt flaks med taimingen, erAlmås’ kommentar til sentersuksessen.

Side 16 — Svart Cyan Magenta Gul

I hulen på Hølonda sitter forskeren Reidar Almås og hamrer ned landbrukets historie for perioden 1920-2000. Fra veggen overvåker Grovens«Atomgutt» virksomheten.

Senteret er blitt for stort til å innlemmes
som en del av Institutt for sosiologi når
Allforsk nå går i oppløsning. Derfor etableres Senter for bygdeforskning nå som
en egen stiftelse.
Almås er leder for Senter for bygdeforskning samtidig som han har en professor II-stilling ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap. Hvert år «uteksaminerer» han to hovedfagskandidater og
en doktorgradskandidat. Faget Almås
underviser i, er «Bygdesosiologi og regionalpolitikk», et fag som universitetet her
overtok i 1982 etter Landbrukshøyskolen. Trondheimsmiljøet har et spesielt
ansvar for dette fagområdet i Norgesnettet.

pe» – de er «sosiale kasus».
Som medlem av Verdikommisjonen erAlmås opptatt av mellommennskeligerelasjoner. Verdikommisjonen synes han
har fått ufortjent mye juling i mediene.
– Det ble bedre etter at Bondevik gikk av,
sier han. – Verdikommisjonen var hans«greie», og nå har mediestormen stilnet og
kommisjonen får arbeide i fred. – Mediene
slo på skåka og mente merra, er hans forklaring, og merra er i dette tilfelle Bondevik, mens skåka er kommisjonen.
– Ikke døm oss før vi har avlevert innstillingen vår, sier Almås. Det skal skje 29.
mars neste år. Han har god tro på at kommisjonen kan bli «rehabilitert» etter hvert
som resultatet av arbeidet blir kjent.

Lite raushet. – Vi har fått anerkjen-

Hedningekirka. Kvelden etter vårtbesøk hos Almås hadde han invitert hele
kommisjonen på elgsteik og multekrem i
ungdomshuset «Vonheim». En presentasjon av lokal musikk og kultur i stavkirka Almås har værtmed på å sette opp,
inngikk også.
– En kirke bygd av
hedninger for hedninger, skyter kona
Sissel humoristisk
inn. – Både kristne og
hedninger har jobba
godt i lag, retter han.
Men for øvrig er derimelig bra på politisk bølgelengde, de toektefellene. Almås ble medlem i AKP (ml) etter Hitra-aksjonen i 1975, og har værtrepresentant i Fylkestinget for RV.
Men han blir oppfattet som såpass allsidig politisk at da han flyttet til Hølonda i 1974, fikk han tilbud fra tre partierom å bli deres representant i formannskapet i Melhus: Senterpartiet (Han var
aktiv i Senterungdommen på gymnaset),
SV og Arbeiderpartiet. Hvor står han politisk i dag? Ikke så veldig langt fra derhan alltid har stått, forstår vi. – Jeg
stemmer på dem som trenger stemmenmin, er hans diplomatiske svar.

nelse for vårt arbeid med dette faget,sier Almås, og legger til at det er heller
uvanlig. Det er mer vanlig å få sleivspark, mener han.
– Det er mer Jantelov på universitetet
enn på Hølonda, fastslår han. – Det ermangel på raushet og
anerkjennelse – ikke
fra ledelsens side, men
faglige kolleger imellom. Almås menerdet er en «grasrotmisunnelse» som gjør seg
gjeldende. – Hvis en kollega får tilslag
hos Forskningsrådet, blir gjerne reaksjonen at «hvorfor fikk ikke jeg», heller at
man gleder seg på en kollegas vegne. Et
lønnsopprykk kan være nok til at kolleger
slutter å hilse på hverandre.
Hølonda derimot, har utviklet seg meri romslig retning i løpet av de årene Almås
har bodd der. Nå anerkjennes andre driftsformer og livsformer enn de tradisjonelle
basert på ku, gris og tømmer.
Men landsbygda har også sine problemer. Reidar mener at en av årsakene
er at bygda er blitt et tilfluktssted for klientfamilier. Det har med boutgifter i byen
å gjøre, og det har med oppløsning av familier å gjøre. Når familien splittes, flytter
mange hjem til besteforeldrene for å få
hjelp til å ta hånd om barna. Mange av desom flytter til bygda, kommer med «map-«Et lønnsopprykk
kan være nok til atkolleger slutter å hilsepå hverandre.»Ønsker innvandrere. Uansett hvilket parti han stemmer på, så vil norsk
landbruk og bygdas evne til å overlevevære en sak som opptar Almås. Så sent

som i trettiåra var landbruket selve
modernæringen i Norge. Landbrukets
betydning den gang illustreres av at tyskerne særlig var ute etter tre ledere nårde dro nordover mot Hamar og Elverum:
Statsministeren, Stortingspresidentenog samvirkelederen Jon Sundby. Underkrigen var det de med tilknytning til
landbruket som klarte seg best, dehadde mat. Men krigen markerte et skille for næringen. I Einar Gerhardsens
etterkrigstid ble industrien prioritert,
men i dag har også den mistet status og
prestisje.
Hvilken framtid ser du for norsk landbruk?
– Jeg er optimistisk, svarer bygdeforskeren. – Kugalskapen som herjer i Europa viser at vi må ha egen matproduksjon.
Trygg mat og nok mat er viktig, det innser både politikere og opinion, menerAlmås.
Han tror at bøndene må søke allianser
med andre grupperinger i samfunnet forå nå fram med sin sak, for eksempel miljøbevegelser og forbrukerorganisasjoner.
Han har også fostret den dristige tanke atvi må åpne for flere innvandrere fra landi vår klimasone, slik at de kan hjelpe til
med å holde liv i nedleggingstruede bruki utkantene. Øst-Europa og tidligere Sovjetunionen er den regionen han først og
fremst tenker på i denne forbindelse. –Det er helt klart at bønder fra for eksempel det kaukasiske beltet vil være interessert i å komme til Norge for å drive marginale bruk, mener han. – De ville få enmye bedre tilværelse i Norge enn det dehar i dag.
Almås er av den oppfatning at vi gjerne kan ha flere innvandrere til Norge, og
i passende dosering tror han en begrenset
innvandring av bondefamilier fra vår klimasone i øst kan være til gjensidig berikelse. – Tenk på vår egen utvandring til
Amerika for hundre år siden, sier han.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

17

innblikk

Forskningsformidling til besvær
Forskere blir stadig oppfordret til å
formidle resultatene av sitt arbeid til det
brede publikum. Den beste kanalen ut tilallmennheten er gjennom mediene.
Men forholdet mellom forskere og
journalister kan være konfliktfylt oghåndteres også forskjellig. Her forteller
tre forskere og en student om sine
erfaringer.

Line Schrader studerer kulturforskjeller og kommunikasjon mellom
forskning og medier.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Studenten: – Store kulturforskjeller– Hovedproblemet forforskerne er atmediene omtaler
forskning på medienes
egne premisser.
Line Schrader er hovedfagstudent i psykologi og skriver på
en oppgave om kommunikasjon
mellom forskning og mediene. Ivår skrev hun semesteroppgave
med tittelen «Universitetskultur og mediekultur til hinder
forforskningsformidling.»
Temavalgene skyldes at hun er
opptatt av journalistikk og selv
har fusket litt i faget.

skyldes to fundamentalt ulike
kulturer, sier hun. Språk og
tenkning, spesielle begreper,nøyaktighet og presisjon er viktig i forskerkulturen. Dette er
mindre viktig for journalistene,
som er mer opptatt av forenkling og konkretisering.
Mediene velger ut og vurderer forskningen etter medi-er. Schrader mener at det
snarere er slik at omtalen blir
vurdert med et ekstra kritisk
blikk av forskerkollegene. Forskernes mål baserer seg påønske om å drive god forskning
ut fra vitenskapelige kriterier,målsetting om egen karriere og
sosiale interesser.
De kan også ha andre målog interesser med forskningen
sin enn de tradisjonelle, somønsket om å drive folkeopplysning, bidra i samfunnsdebatten, og legitimering av
forskning.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.noSprøytvarsleren: – Må trene på kommunikasjon– Mye sprøyt imediene, men det var
verre før!

Mål. – Jeg startet på semesteroppgaven med en antakelseom at forholdet mellom mediene og forskningen var svært
konfliktfylt. Til min store overraskelse avdramatiserte forskerne mange av problemene.
Men forholdet kan være vanskelig, noe som først og fremst

enes kriterier og ikke etter deforskningsmessige kriteriene.
Ifølge Schrader ser dette ut til åvære hovedproblemet for forskerne. Denne framgangsmåten gir ingen garanti for atforskningen som omtales, ergod. Innen forskermiljøet er det
heller ikke knyttet noen prestisje til omtale i allmenne medi-

Martin Ystenes, professor i uorganisk kjemi, kjemper en utrettelig kamp mot det han kaller
sprøyt om vitenskap i mediene.
Han har en egen nettside om
temaet, og han har skrevet bok.
Til nå har han kommentert om
lag 1500 saker. Det kommer

stadig nye, men færre enn forfire år siden. Han opplever ogsåat det er vilje til forbedring.
– For et par år siden var
Dagbladet blant verstingene.
Siden da synes jeg at det har
skjedd en radikal forbedring.
Derimot er jeg skuffet overAftenposten og synes ikke atavisa oppfyller forventningen
til seriøsitet. Generelt er det jo
en sammenheng mellom indreog ytre seriøsitet i mediene,
framhever han.

Bli gode kilder. Ystenes legger ikke ensidig skyld på journalistene når noe går galt. Hantror mye skyldes kommunikasjonsproblemer og mener at forskerne kan gjøre mye for å
bedre forholdene. Blant annetved å bestrebe seg på å bli gode
kilder. Det krever i første rekke
at de setter seg litt inn i hvordan mediene arbeider. Videremå de trene i å uttrykke seg
kort og konsist, og bestrebe segpå å være konkrete.

– Det er ikke så farlig å utelate en del forbehold og
nyanser. Av og til kan det værenødvendig å «lyve litt» for å få
fram sannheten. Dette er
hovedregelen, – det fins områder som er så kompliserte at det
er umulig å forenkle slik at alle
kan forstå. Gevinsten ved åvære en god kilde er at forskerne slipper å skrive sjøl. Den
som har prøvd, vet at det slett
ikke er enkelt å få saker på
trykk, sier Ystenes.

Medisineren: – Tar formidling på alvor– Forskerne har plikt
til å fortelle hva dejobber med.
Det medisinske fakultet driveret eget formidlingsprosjekt. Ett
av tiltakene er å invitere journalister til instituttene, der defår møte forskerne på hjemmebane. Det har vist seg læreriktog oppdragende for begge parter. Forskerne får aha-opplevelser i forhold til å se nyheter i det de holder på med.
Journalister lærer at forskningkan bestå av mange små biter,som først over lang tid vil
danne et hele. Deltakerne lærer
noe om å kommunisere på
hverandres premisser, med
andre ord.

Formidlingsplikt. – Hensikten er klar, forteller dekanus
Gunnar Bovim.
– Mye av forskninga blirfinansiert av statlige midler.
Forskerne har dermed plikt tilå fortelle allmennheten om det
de holder på med, hvorfor, og
hva som blir resultatet. I prinsippet kan alle forskningsårsverk formidles. Det ville væreen grov overdrivelse å påstå atalle forskere er enig i dette.
Mange ville nok foretrekke åarbeide i fred og ro, uten krav
om innsyn. Ikke av hensyn til
deg og meg, men til kollegaen
på nabokontoret. Her er en barriere som må brytes ned, og til
det trenger vi hjelp av profesjonelle formidlere.
Bovim mener at formidlingsaspektet er så viktig at
han vil trekke det aktivt inn i

Side 17 — Svart Cyan Magenta Gulutdanningen. Ingen burde bli
tildelt stipend uten krav til
formidling. Ingen studentoppgaver bør godkjennes uten atstudenten har vist formidlings-

aktivitet. Presentasjon av stoffet bør være med i evalueringa
av hovedoppgaver. Han forteller at fakultetet vurderer åpålegge stipendiater å oppretteegne nettsider der de skal fortelle om forskninga si.

Alkoholforskeren: – Bli kjent med mediene– Forskere må lære seg
å takle pressen.
Etter å ha dokumentert gunstige virkninger av alkohol, ogsærlig rødvin, fikk Morten
Grønbæk medieoppslag verden
over. Grønbæk jobber ved Institutt for forebyggende medisin i
København, og har hatt hyppig
kontakt med journalister desiste årene. I begynnelsen var
han plaget av det han kaller

slett kvalitet på den populærvitenskapelige formidlinga. Det
har bedret seg i de senereårene.
– Forbedringen kom etter at
jeg lærte å takle pressen og begynte å skjønne hvordan journalistene arbeider, framholder
han.
Forskjellige premisser. –Mitt problem er at det ser ut tilå være en konflikt mellom
resultatene jeg har funnet om
gunstige virkninger av alkohol-

forbruk, og det faktum at det er
skadelig å drikke for mye alkohol. Mitt premiss er selvfølgeligå få med så mange forbeholdsom mulig, for å gi et klarere,eller mer nyansert bilde av
forskningsresultatene.
Journalistene jobber etter
andre premisser. De er ute etter
relativt korte saker, som i beste
fall kan vise omrisset av en
konflikt.

18

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

innblikk

Data-arbeid
krever sine ofre
Det begynte med et ubehag i høyre arm og skulder. Panikk
fikk hun først da to av hennes kolleger ble langtidssykmeldte
for de samme plagene.
Hun tenkte at «sånn kan jeg faktisk ikke ha det.»
Kort tid etter tok Ingvild
Folkvord ved Germanistisk institutt kontakt med HMS-seksjonen. Hun fikk hjelp nokså umiddelbart. Og hurtig hjelp var
absolutt nødvendig for doktorgradsstipendiat Folkvord, forhun skal levere sin avhandling iløpet av vårsemesteret:– Når du nærmer deg innspurten på avhandlingen din, er
det ingen som kan overta jobben
for deg.
Denne erkjennelsen ga støtet til at Folkvord bestemte segfor å gjøre noe med problemenesine.
For hennes del startet plagene like etter sommerferien: –Først fikk jeg vondt i skulderenog i armen. Jeg ignorerte ubehaget. Men så utviklet proble-

mene seg raskt, og ikke lenge
etter ble dagligdagse gjøremål
et ork. Det var vondt å kjøre bilog låse opp dører, mens huslige
sysler ble et kjempeproblem, sierhun.
Men alvoret gikk først opp
for henne da to kolleger gikk ut
i sykmelding for en lengre periode. Folkvord roser Cartfjord og
HMS-seksjonen for å ha tatt tak
i problemet hennes med en gang.
Hun erkjenner nå at lange,
intensive arbeidsøkter har værten viktig årsak til plagene:– Selv når telefonen ringte,
lot jeg være å reise meg. Jeg var
for opptatt av det som foregikk
på skjermen.
Nå har hun kastet ut det
gamle skrivebordet som var altfor høyt. En støtteplate for denvonde høyrearmen er installert.
Musa er flyttet over på venstre

side av tastaturet. Hun har lærtseg en rekke tastaturkommandoer som erstatter bruk av
musa. Dessuten skyver hun bort
tastaturet når hun ikke bruker
det.
– Så er jeg blitt litt flinkere
til å ta pauser, smiler Ingvild
Folkvord.
TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.no

Ingvild Folkvord fikk hjelp i tide.
FOTO: TORE OKSHOLEN

Mange har vondt
Vonde hoder, skuldre, nakker og armer:
Hvor mange universitetsansatte plages gjennom arbeidsdagene?
Sannsynligvis en god del.
Men man vet ikke hvor mange.
Tilfeldige henvendelser til
noen institutter gir indikasjoner
på at ensidig pc-arbeid medfører
fysisk vondt for mange. Noen blir
sykmeldte over lang tid, men
NTNUs sykefraværsstatistikk
gir ikke opplysninger om hva
som er årsak til sykmelding.
Leder ved Helse-, miljø- og
sikkerhetsseksjonen (HMS) ved
universitetet, Anne Katarina

Cartfjord, sier at man får en jevn
strøm av henvendelser ombelastningsplager knyttet til
dataarbeid. Men ved HMS-seksjonen tror man at mange plages uten at de tar dette opp med
leder eller HMS-ansvarlige.
– Det virker som om mange
ikke vet at de faktisk kan få hjelp
av oss, sier hun.
Når henvendelsen kommer,
spør Cartfjord først om vedkommende har tatt problemet opp

med sin nærmeste overordnede.
Lederen skal alltid gi sitt samtykke til at HMS-seksjonen
gjennomfører besøk på arbeidsplassen, og være til stede slik at
en oppsummering og råd omhvilke tiltak som bør gjennomføres, kan gis i etterkant.
– Best er det når lederen ber
om hjelp til å tilretteleggearbeidsplassen slik at den tilsatte ikke utvikler belastningslidelser. Det er arbeidsgiver som
har ansvar for at arbeidsmiljøet
er tilfredsstillende. Derfor er det
avgjørende at de overordnede er
aktivt med fra starten. Min erfaring er at de aller fleste arbeidsledere er imøtekommende når de
først blir gjort oppmerksom påat medarbeideren har et problem, sier HMS-lederen.

Noen råd omarbeidsplassen
Cartfjord poengterer imidlertid at ikke alle slike plager
har en lett påvisbar, fysisk årsak.
Psykososiale forhold spiller ogsåinn. Dersom folk har en stressende arbeidsdag med for mangeog for dårlig definerte arbeidsoppgaver, får dette følger for
spenningsnivået i kroppen. Dette er også arbeidslederens
ansvar – å gi klare arbeidsoppgaver, samt å sørge for at medarbeideren får ro til å utføre dem.
– Dette handler ikke minst
om kontroll og styring over egenarbeidssituasjon. Dersom du harhodepine på jobben, kan detvære at din mulighet til medbestemmelse er viktigere enn hvordan pc-skjermen er plassert, sierAnne Katarina Cartfjord.

Enkle tiltak. Ofte er det helt

Varier mellom høyre og venstre hånd på musa.

Side 18 — Svart Cyan Magenta Gul

enkle ergonomiske tiltak som
skal til for å lette på situasjonen.
– Visste du for eksempel atmåten mange bruker musa på,forårsaker problemer? Det typiske er at musa ligger ved siden
av tastaturet og at skulderen måvris utover og musarmen settes
i permanent vridd stilling når
musa er i bruk. Det er å be om
muskelplager, sier Cartfjord.
HMS-lederen er opptatt av å
fokusere på at det fins løsninger
på problemene.
– Det viser seg at folk ikke
tar i bruk de mulighetene som
fins. Folk lar plagene balle påseg, slik at de ender opp med å
bli sykmeldt over lengre tid.

HF viser vei
En rekke gode råd for å bedre egen arbeidssituasjon foran
datamaskinen finnes på HFfakultetets hjemmesider –h t t p : / / w w w. h f . n t n u .
no/adm/edb/veiledninger/
Her finnes dessuten en oversikt over hurtigtaster for ulike Windowsprogram. Disse
tastene kan erstatte bruk av
mus.

• Lær deg å bruke funksjonstaster fremfor mus.
• Sørg for støtte for hele
underarmen – spesielt om
du bruker mus.
• Legg til rette for å kunne
variere mellom bruk av
høyre og venstre hånd påmusa.
• Ikke plasser skjermen høyere enn i bordhøyde.
• Plasser harddisk underbordet eller oppi en hylle,
men ikke under skjermen.
• Konseptholder plasseres(som regel) mellom tastaturog skjerm.
• Synsavstand til skjermenskal være mellom 60 og 100
cm.
• Legg til rette slik at duunngår motlys fra vinduet
og reflekser fra vindu ( bakdeg) eller belysning i skjermen.
• Sørg for nok lys ( minst
500 lux).
• Ta mange små pauser og
en stor hver time – hvil blikket på minst åtte meter.
• Bevege deg når du kan.
Planlegg dagen slik at dufår brutt opp øktene foran
maskinen.
• Om du skal kjøpe nytt
utstyr, bør bord-dybdenvære 100 cm der skjermenog tastaturet skal plasseres.
Bruk penger på bordplate –bare unntaksvis på brønn.
(Kilde: HMS-seksjonen)UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

innblikk

19

Hovedbygningen for 90 år siden
historisk tilbakeblikk

Denne høsten er det
90 år siden denmajestetiske
Hovedbygningen
stod ferdig og de første
studentene inntok
Gløshaugen.
Hovedbygningen var den gang full av
auditorier og tegnesaler, samt noen professorkontorer. I dag er tegnesalene fortrengt av kontorer. Alle professorene er
forsvunnet fra bygget, og universitetsadministrasjonen har tatt over. Ved tusenårsskiftet er tegnesalene en saga blott.
Tegnebord og store, svarte tegnemaskiner er forsvunnet. I dag lages konstruksjonstegningene på dataskjermen.
Fortsatt finnes det to «tegnesaler» i
Hovedbygningens tredje etasje og tre i
fjerde. De tre salene i fjerde er lesesaler
for Marin teknikk, mens Maskin og Bygg
har hver sin datasal i tredje. Tre auditorier holder også stand; H1 og H2 i første
etasje, og H3 i tredje. Helt siden bygget
var nytt, har det vært auditorier på disse stedene, men både form og innredning
har endret seg noe med årene. Det mest
klassiske av auditoriene er H1, der en orrhøne fløy inn gjennom vinduet 31. januar 1913. Det var opphavet til byggstudentenes tradisjon med Hennes Majestet
Aarhønen som den høye beskytter av
deres linjeforening.

Mindre trær og mer nakent rundt Hovedbygningen i 1910.

Riksantikvaren har tatt Hovedbygningen under sine vinger, og eventuelle
endringer av bygget må ha hans godkjennelse.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Kjelleretasjen var også den gang fullt utnyttet. Legg merke til at vaktmesteren hadde leilighet i vestfløya, inklusive pikeværelse. I det
nordvestlige hjørne, der Informasjonsenhetens Seksjon for samfunnskontakt nå har flyttet inn, var det den gangen bokse- og fektesal! «The noble art of self defense» sto tydeligvis høyt i kurs hos studentene den gangen.

Helt sausflekkfritt(Ring… ring …ring)– Emil Spjøtvoll.
Ja, hei, dette er
fra Universitetsavisa. Du, vi har lyst tilå lage en morsom oglitt småsprø sak hvor vi intervjuer
deg om de julebordene du som rektor har vært på i år.
– Jaha… det hørtes jo veldiginteressant ut?
Ehh, hehe, det er det jo kanskje
ikke, men vi tror det kan bli veldig
morsomt.
– Javel?
Det vi ser for oss, er å stille deg
noen tullespørsmål, for eksempel
om du bruker samme slips på allede julebordene du har vært på i år,om du noen gang har blitt skjelt ut
av fulle undersåtter eller sjalu ektemenn og hva du liker best å danse

til av polka og reinlender, og sånn.
– He he, høres morsomt ut det,men jeg har ikke vært på julebordi år, jeg.
Unnskyld?
– Jeg har faktisk ikke vært på
julebord.
Men… da faller jo alt det vi har
klekket ut, fullstendig sammen!
Har du virkelig ikke vært på julebord?
– Selv om jeg dessverre barehar spist middag hjemme én dag
den siste uka, har jeg nok ikke
brukt de øvrige kveldene til julebordlag, nei.
Thi hi, der fikk jeg i hvert fallsvar på ett av spørsmålene jeg har
på lista; hvordan du greier å holde
deg så slank i denne julebordstida.
TONE KVENILD

Side 19 — Svart Cyan Magenta Gul…det ble jul allikevel

Fjernt fra verdens ståk og larm har Trond Størseth nettopp blandet noen kjemikalier på kjemilabben i Realfagbygget. Hovedfagstudenten
skal en liten tur hjem til Kristiansund julaften,
men må innom laboratoriet for nye forsøk i romjula. Her er det foreløpig fritt for julekos, men hovedfagsstudenten lover at vinduene skal pyntes når
det nærmer seg jul.
Hva ønsker du deg til jul?
– At kjemireaksjonene går som de skal, sierTrond med julekulerunde øyne og et smil om munn.
Den fineste julesangen han vet om, er Det var julekveld i skogen, og av den kan han litt av første verset.
– Når jeg hører den sangen, får jeg tårer i øyekroken. Da hjelper det med ei julestjerne, sier Trond
Størseth og kikker på blomsten han håper overlever romjul og kjemikalier.
FOTO: TONE KVENILD

20

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

Finn limericken

LISA OLSTAD

Ferdig utfylt gir det skraverte feltet en vakker og aktuell førjulslimerick.
Skriv ned diktet, og send det til Universitetsavisa, Infoenheten NTNU, 7491 Trondheim,
innen den 10. januar. Eller bruk e-post: lisa.olstad@adm.ntnu.no. Det trekkes blant de riktige
løsningene, og fem personer vil bli premiert med NTNUs nye intranettkrus med flax-lodd oppi.

Side 20 — Svart Cyan Magenta Gul

21

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

debattSi din mening, men skriv kort! Innlegg kan sendes via e-post:
medieseksjonen@adm.ntnu.no. Innsendte manus kan bli forkortet.
Fortsett gjerne diskusjonene på nettet: ntnu.fritt-forum (tilgjengelig fra «Innsida»).

100 prosent uforstand ved NTNU?
I konsentrasjonsleirer
stilles det krav om 100
prosent pliktarbeid.
NTNU bør ikke gjøre
det samme, mener
Rolf Ulseth.

Ved utlysning av stillinger som«vitenskapelig assistent» (vit.
ass.) ved NTNU finner vi følgende formulering i tekstene fra
flere fakulteter: «Vitenskapelig
assistent utfører 100 prosent
pliktarbeid i tilsettingsperioden».
Med denne formuleringen må vi
dog anta at NTNU ønsker å tiltrekke seg unge, dyktige og entusiastiske medarbeidere. Man
henvender seg her til personer
som man ønsker skal bli en delav organisasjonen NTNU – manutøver faktisk personalpolitikk.

100 prosent pliktarbeid?
Jeg ser ikke bort fra at fangene
i konsentrasjonsleirer og sovjetiske «Gulager» kanskje bleunderlagt 100 prosent pliktarbeid. I dagens norske lov- og
avtaleverk i arbeidslivet er det
forlengst akseptert som en selvfølge at en arbeidstaker blant
annet kan disponere noe «egentid» til både «sosiale behov» oghvilepauser under en vanlig
arbeidsdag. (Jeg husker forresten at hvilepauser sågar ble
kommandert da jeg avtjente
min verneplikt). I lys av detteblir 100 prosent-formuleringenbåde misvisende og – dessverre– ganske meningsløs, og sannsynligvis direkte «anstøtelig»,
for unge personer med alminnelig sosial intelligens i dagens
samfunn.

Ved noen fakulteter har manåpenbart funnet at ovenstående
formulering er «for ille». Ved
noen utlysninger finner man derfor andre formuleringer som;
«Stilling som vit.ass. med 100
prosent undervisningsplikt» eller«Vit.ass. utfører 100 prosent
undervisningsarbeid i perioden».
Den siste formuleringen røper
betydelig sosial intelligens.
I og med at den «meningsløse» formuleringen, 100 prosent,
er med i alle utlysingstekster,synes denne å ha sin rot i et«direktiv» fra overordnet byråkrati, som opererer på «god»
avstand fra den sosiale virkelighet i det pulserende samfunnsliv.

Utvannet bevissthet. Hva
er arbeidsoppgavene for en
vit.ass.? Vi må ha lov til å anta
at man har ment å si noe omarbeidsoppgavene ved selve tittelen «vitenskapelig assistent».
Jeg forstår personlig at vitenskapelige assistenter er ment åskulle assistere lærerstaben
ved universitetet i deres daglige gjøremål – som primært er å

bedrive«forskningsbasert
undervisning». I lys av dette er
formuleringer som uttrykker at
en vit.ass. skal bedrive undervisningsarbeid «på heltid» heller tvilsomme. Kan forklaringen eventuelt være at bevisstheten om at undervisningen skalvære forskningsbasert, begynner å bli ganske så «utvannet» idagens virkelighet ved NTNU?
Det finnes sosialt intelligente måter å uttrykke seg på ved
utlysning av vit.ass.-stillinger.
Jeg tillater meg å foreslå eteksempel: «Det forutsettes atarbeidstiden for en vit.ass. blir
brukt til undervisningsrelatertarbeid».
Til slutt ber jeg om at «systemet» må finne formuleringer
som ikke «saboterer» våre daglige bestrebelser på å rekruttere
dyktige medarbeidere til vårefagmiljøer - (selv om «systemet»
kanskje ikke har plikt til å bidra
i denne sammenheng).
Rolf Ulseth, Institutt for
klima- og kuldeteknikk

Eksamensordningen – to veier ut av uføret?
Stian Erichsen foreslår
alternative eksamensformer, som en oppfølging av Vidar
Gynnilds innlegg iforrige avis.
Vidar Gynnild gir i forrige nummer av Universitetsavisa en
oversikt over negative sider ved
dagens skriftlige eksamener.
Gynnild etterlyser debatt omsaken. Her beskrives to alternativ til skriftlig eksamen, noe som
kanskje kan bidra til en debatt.

Muntlig i gruppe. Et alternativ er en muntlig eksamen
der to til tre studenter eksamineres samtidig. I forhold til en
tradisjonell skriftlig eksamen
er dette meget tids- og kostnadsbesparende. Det gir dessuten studentene bedre mulighettil å få frem det de har lært, enn
ved skriftlig eksamen hvor demøter en oppgavetekst i kanskje litt innfløktspråk, og skal skrive
ned sine svar. En

medfaglærer, sensor og jeg hareksaminert opptil 32 studenterpå denne måten med start kl. 9
og slutt kl. 17. Det å ha to og tre
studenter inne samtidig, gårsom en lek. De flinke settes påsidelinjen så snart det er klart
at de behersker problematikken, de som kan mindre, får litt
ekstra tid og hjelp med åkomme på gli. Etter 45 minutter kan tre studenter forlateeksamensrommet i enighet
med sensor og lærer om hvordan de står i forhold til hverandre. Dette gir studenten en viktig erfaring i egenvurdering.
Når endelige karakterer gis ved
eksamensdagens slutt, blir det
aldri noen klager.
Prøving av studenters kunnskap kan også kombineres medlæring. Studentene kan underveiledning levere skriftlige arbeider tre til fire ganger i løpet av
semesteret, arbeidene kan rettes, kommenteres og karaktersettes og leveres tilbake kort tid
etter at de er levert, helst før en
uke er gått. Når studentene fårskriftlige kommentarer til sinearbeider gjennom semesteret,bygger de gradvis opp sin kunn-skap. De fleste viser meget god
fremgang fra første til siste innlevering. Dette sannsynligvis fordi de blir mer fortrolige medlærerne gjennom regelmessig
kontakt, og setter pris på få vise
hva de kan uten å måtte arbeide under eksamenspress.

vanlig i tekniske fag. Dette er en
eksamensform som synes å gimange studenter liten mulighettil å vise hva de kan. En indikasjon på dette er at mange av vårekandidater som ikke har gjort
det særlig godt til eksamen, viser
seg å kunne fylle meget ansvarsfulle stillinger i næringslivet.

Skriftlig oppfølging dyrt.
Mens en muntlig eksamen er
ressursbesparende, er imidlertid den skriftlige oppfølging av
studentene som er skissert
ovenfor, meget ressurskrevende. Medregnet faglærer,vitenskapelig assistent og sensor kan man komme opp i 20 til
25 timer per student. Selv et sålite antall som 30 studenter
kan føre til at man ikke får
gjort annet enn å undervise i etsemester. I tillegg til bruk av tid
kommer bruk av litt penger. I
prosjekteringsfag blir studentene oppfordret til å ta kontakt
med omverdenen for å få faglig
informasjon fra en relevantnæring. Nå som bruk av
Internett og telefaks er vanlig,
koster imidlertid dette lite.

Det finnes også andre måter
å prøve kunnskap på, men her
er i hvert fall vist til to veier ut
av den nåværende eksamensordning. Den muntlige eksamen
er den enkleste, den regelmessige oppfølging av skriftlige arbeider den dyreste. En debatt burde blant annet dreie seg om hvilke av disse veiene som kan passe for de forskjellige fag. En overgang til muntlig eksamen kan
ordnes over natten. Et første
skritt kan være å bestemme at etvisst antall fag skal ha muntlig
eksamen, og sette i gang. Det vil
kunne gi faglærere og sensorerøvelse i en slik eksamensform.
Øvelse kan være nødvendig for å
vinne over den motstand mot nyeting, som dessverre ofte lar seg
observere.

Gynnild har skrevet om den
form for eksamen som i dag er

Stian Erichsen

Knut H. Sørensen er professor
ved Institutt for tverrfaglige
kulturstudier

Teknologivurdering og Teknologirådet

i det akademiske glasshuset

Det kan bli touheldige utfall isaken om Teknologirådet, skriver
KNUT H.
SØRENSEN

I en rekke vestlige
industriland ble det
på 60- og 70-talletetablert institusjoner
som skulle drive med
teknologivurdering,
dvs. analyse av hvordan ulike typer teknologier virker inn
eller kommer til å virke inn på forhold isamfunnet. Utgangspunktet var i de fleste tilfeller at politiske organer, framfor
alt parlamentene, følte seg usikre på om
de fikk god og pålitelig informasjon om
den teknologiske utviklingen.
Mangemente at den tilgjengelige informasjonen var mangelfullog partisk. Teknologivurderingsorganene

Side 21 — Svart Cyan Magenta Gul

ble derfor de fleste steder opprettet direkte under parlamentet.
Norge fikk sitt Teknologiråd først forett år siden. Trolig var den viktigste årsaken til at dette skjedde så sent, at norske
politikere hadde større tillit til norske
teknologer, enn politikerne i de fleste
andre land. Derfor var det nok usikkerheten rundt utviklingen på det bioteknologiske området som banet vei for Teknologirådet. Dette sakskomplekset bidro nokogså til at rådet ble samlokalisert med denasjonale forskningsetiske komiteene i
Oslo.
Arbeiderpartiets næringsministerfremmet i høst forslag om å flytte Teknologirådet til Trondheim. Samtidig foreslo
hun at rådet skulle innta en mer aktiv
rolle i forhold til teknologiutvikling. For
NTNU var dette en interessant utfordring. Vi kunne få et organ til Trondheim
med et særlig ansvar for å reise offentlig
debatt om teknologiske spørsmål, og Teknologirådet kunne bli en spennende dia-log- og sparringpartner. Slik sett er det
beklagelig at Stortinget har stoppet flyttingen og forlangt at saken legges fram tilbred politisk behandling.
Det kan bli to uheldige utfall i dennesaken. Et vedtak opp å opprettholdedagens lokalisering i Oslo, med et samboerskap med de forskningsetiske rådene,
kan bidra til at Teknologirådet innskrenkes til å bli et råd utelukkende for teknologietikk. Det vil i så fall bety at Norge får
en for snever teknologivurderingsvirksomhet. Vi risikerer at den blir lite relevant, ikke bare i forhold til de miljøene
som utvikler og bruker teknologi, men
framfor alt i forhold til en bredere demokratisk teknologiinteresse.
Den andre fallgruven er at Teknologirådet blir et hurra-for-teknologisk-utvikling-organ. Det vil frata rådet politisk legitimitet, men – enda verre – det vil gjørerådet unyttig. Ingen ville ta hensyn til
det, og ingen vil høre på rådene. NTNU –på linje med norsk næringsliv – kunne

derimot ha stort utbytte av et organ som
kan gi stemme til krav og kritikk, til visjoner og angst. Det er best å få kritikken påforhånd, mens man kan lære noe av dem.
Når kritikken kommer etterpå, er det kanskje for sent.
I en ideell verden ville ikke debatten
om Teknologirådet handle om Oslo eller
Trondheim, Jon Lilletun eller Grethe
Knudsen. Vi ville vært opptatt av hvordanvi skulle skape en institusjon for teknologivurdering som verken er teknologipoliti eller teknologipusher, men et organsom trekker på brede faglige ressurser
for å få til en balansegang mellom det kritiske og det konstruktive. Jeg tror at en
lokalisering av Teknologirådet i Trondheim ville gitt gode muligheter for en slik
løsning. Men dersom det skal ha en sjanse, må NTNU framstå som et universitetet som har en kritisk dialog om teknologien, ikke som et universitet som alt har
bestemt seg for at teknologi alltid er det
beste.

22

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

debattTverrfaglighet er dialog og lagspill!
Det er ulogisk og
ufruktbart å stilledisiplin og tverrfaglighet opp mot
hverandre, skriver
Knut H. Sørensen i
et svar på Gunn
Imsens innlegg iforrige avis.
Min ironiserende epistel i UA nr.
17 om «Tverrfaglighet som forskningspolitisk surfebrett» gjordenarr av noen argumenter mot
tverrfaglighet, som helst fremføres ved kantinebordene. Professor Gunn Imsen gjentar dem allei fullt alvor i sitt innlegg om «Når
tverrfagligheten blir krampaktig» i UA nr. 18. Hun illustrerer på den måten behovet for «litt
mer seriøs og dyptpløyende analyse».
La det være sagt med engang at det er viktig å ha en diskusjon om hva tverrfaglighet erog skal være, selvsagt som en delav en bredere debatt om universitetets framtid og vitenskapenes
utvikling. I universitetets lange
historie er bevisste satsinger påtverrfaglighet et forholdsvis nytt
fenomen. Det har vært vanskelig
å finne egnede arenaer for dette
innenfor en institusjon der fagdisiplinene er det normale
utgangspunkt for forskning og
undervisning.
NTNU har, på linje med Universitetet i Oslo, forsøkt forskjellige løsninger. På slutten av
80-tallet valgte man å satse på å
etablere små tverrfaglige sentre.
Det skapte konflikt, og på 1990tallet har det viktigste virkemidlet vært små, tematiske programmer. Hensikten med det var
å la de tverrfaglige initiativene
forankres i eksisterende fagmiljø. Ordningene har forskjellige
fordeler og ulemper, og det er
sikkert et betydelig forbedringspotensial i universitetenes strategi for å stimulere til vitenskapelige framskritt.

Karikert. Dersom vi skal finne fram til bedre løsninger,
trenger vi noe annet enn den
form for karikert fortelling fra
kantinebordet, som framføres
av professor Imsen i UA nr. 18.
Dens tragiske element handlerom «de erfarne og tunge forskningsmiljøene som allerede haren høy internasjonal standard»,de dyktige forskerne «som roper
fortvilet etter midler, og som
må se på at pengestrømmen går
til tverrfaglighet». Professor
Imsen opptrer med dette bakteppet naturlig nok som talerør
for kvalitet, kritisk holdning oguavhengighet. Hun går først og
fremst i rette med NTNU som
satser krampaktig på tverrfaglighet, i strid med Stortingets
intensjoner. Men skytset rettesogså mot de svake sjelene somarbeider innenfor de tverrfaglige satsingene. Det antydes at vi
er faglige middelmådigheter,uten vilje til og interesse for å
drive med god, kritisk forskning.
Fortellingen antar etter
hvert bibelske proporsjoner isin veksling mellom apokalypseog apopleksi. Tverrfagligheten
er den brede vei som fører til
fortapelsen. Den smale stiensom fører til frelse, dvs. «nytenkning, kreativitet og produktivitet i forskningen», velges
bare av noen få rettferdige.
Det er forståelig at budsjettsituasjonen for forskning og høyere utdanning skaper frustrasjonog depresjon. Men Imsens analyse i UA nr. 18 er feilaktig på
nesten alle punkter, samtidig
som den er en taktisk blunder. I
stedet for å skape enighet og
fellesskap bak et krav om økteressurser, sår hun splid. Er det
fruktbart?

Promillesatsing. Kanskje er
det blitt et problem at tverrfaglighet får så mye oppmerksomhet, i hvert fall når det fører til
sterkt overdrevne forestillinger
om hvor mye ressurser som faktisk brukes på slike tiltak. Jeg
vil derfor gjerne minne om at
NTNU legger forholdene tilrette for «den kritiske og uavhengige forskningen» ved å la
99 prosent av et budsjett pårundt to milliarder bli brukt tilå støtte opp om den ordinære
virksomheten i regi av ca. 70
institutter ved 11 fakulteter.
NTNUs tverrfaglige satsing
representerer anslagsvis fem –åtte promille av det samlede
budsjettet. Dette er mindre enn
ekstrabevilgningene for å få
lønns- og regnskapssystemenetil å virke!
På denne mer nøkterne bakgrunn er det vanskelig å forstå
hvordan Imsen greier å få tverrfaglighet til å bli det dominerende trekket ved forskningsvirksomheten ved NTNU. Endaverre blir det når hun påstår atdet er disse små bevilgningene
som skaper trange forskningsbudsjetter. Det er illusjonsmakeri. Hovedproblemet i dag er
Arbeiderpartiet. Men det sierikke Imsen noe om.

Knivstikking. Det mest beklemmende ved Gunn Imsens
innlegg er hennes primitive forsøk på å stemple tverrfaglig
forskning som mindreverdig, og
stipendiater innenfor tverrfaglige satsninger som faglig
svake. Dokumentasjonen er
ytterst pinlig – «Vi har sett eksempler på...». Denne formen forakademisk knivstikking overfor forskerrekrutter som av og
til sliter med selvfølelsen og
motivasjonen – slik mange doktorgradsstudenter gjør – representerer et lavmål i debatten.
Det blir enda verre når det gjøres av en professor med identitet og selvoppfatning som
forskningsfelt, og som derfor
burde vite bedre enn de fleste
hvordan en slik stempling kan
virke. Særlig flaut burde dettevære ut fra det forhold at kvinneandelen innenfor de tverrfaglige satsingene er høyere enn
ellers.

Dialog og lagspill. Satsing
på tverrfaglighet er ikke noe
spesielt for NTNU. Det er naivt
å tro, slik Imsen vil ha det til, at

tverrfaglighet er et begrep som
man tydde til «for å løse en
gammel politisk målsetting om
å forene et noe ustyrlig universitet i Trondheim», at det er «enpolitisk redningsplanke, uten
noen særlig dyptpløyende
refleksjon om hva et fag egentlig er». Tverrfaglighet har lengevært et viktig forskningspolitisk begrep. Få stortingsrepresentanter begeistres av fagdisipliner. I Forskningsrådet brukes «tverrfaglighet» mye, både istrategiplaner og i programbeskrivelser. Det er altså ingen
redningsplanke, snarere enbærebjelke i den norske oginternasjonale forskningspolitiske diskursen. Det er mulig at
denne utviklingen ikke er etprodukt av «dyptpløyende
refleksjon». Den er i hvert fallet produkt av presserende samfunnsmessige behov, og det er
vel grunn god nok? Dessuten er
det et faktum at skepsisen til
spesialisering og fagdisipliner
er sterk utenfor universitetet,og det er politisk uklokt å overse dette forholdet. Påstanden
om at NTNU går lenger enn
hva politikerne har tenkt seg,kan bare skyldes at Imsen ikke
har fulgt med i timen.

som maler sammen likt ogulikt. Tverrfaglighet er, enkelt
sagt, etablering av dialog
mellom fagdisipliner og lagspill
mellom ulike former for faglighet. Resultatet kan av og til bli
en ny disiplin eller spesialitet,men det er ikke noe nødvendig
utfall. Lagspillets formål er iførste rekke å skape ny innsikt
eller løse nye problemer.

Ny innsikt. Hva er så tverr-

Fornuftig strategi i dag?

faglighet? Det er ikke uvanlig,
slik professor Imsen gjør, åpåstå at «begrepet fag (brukes)
om det som bedrives innenfor
rammene av et institutt. Med
andre ord: institutt er lik fag».
Dette er imidlertid for enkelt.
En rekke av NTNUs institutter
dekker flere fagområder. Et
mer fruktbart inntak er å
betrakte fagdisipliner som
kommunikasjonsfelleskap med
etablerte konvensjoner knyttet
til problemformulering, forskningsmetode, skrivemåte, o.l. –kort sagt for hva som erutgangspunktet for vurdering
av kvalitet.
Ut fra en slik tankegang
kan vi også se at tverrfaglighet
ikke betyr nye former for allvitenhet eller enhetsvitenskap.
Det skapes heller ikke ved brukav intellektuelle kjøttkvernerBare under helt spesielle
omstendigheter bør NTNUs
ledelse bry seg med hvordan deenkelte fagdisiplinene utvikler
seg. Slike strategiske utfordringer hører hjemme på instituttog
faggruppenivå.
Universitetsledelsens oppgave
er å bidra til gode muligheter
for at slike strategiske utfordringer kan bli løst, men ikke åløse dem.

Ut fra en slik betraktningsmåte skulle det være klart at det
er både ulogisk og ufruktbart å
stille disiplin og tverrfaglighet
opp mot hverandre. Vi verken
kan eller bør velge det ene framfor det andre. Vitenskapshistorien viser med all ønskelig tydelighet at det er et sterkt symbiotisk forhold mellom disse to formene for organisering av vitenskap. Tverrfaglighet forutsetter
fagdisipliner, men fagdisiplinene er avhengig av tverrfaglighet
i form av mellom-faglig dialog
for fornyelse og utvikling. Like
lite som tverrfagligheten ensidig
kan sette premissene for den
disiplinbaserte virksomheten,
kan fagene ensidig sette premissene for tverrfagligheten.
Dynamikken er mer kompleks
enn som så.

Opplagte elementer i en sliktilrettelegging er økonomisk
handlingsrom og hensiktsmessig infrastruktur. Men det er itillegg sterke argumenter for atdet også er en fellesoppgave ålegge forholdene til rette fortverrfaglighet i den forstand at
man skaper arenaer for og skaffer ressurser til dialoger og lagspill mellom ulike fagdisipliner

Tverrfaglighet som maktspill
Knut H. Sørensen bruker hersketeknikker
og driver maktpolitikk, skriver Gunn
Imsen i et tilsvar.

Det er ikke normal praksis atredaksjonen lar personer som
blir utsatt for saklig kritikk,
få lese debattinnlegg før dekommer på trykk. Fordi det er
over én måned til neste nummer av avisa blir utgitt, ville
det gått uforholdsmessig langtid før Imsen hadde fått mulighet til å svare på Sørensens
innlegg, Derfor har vi gjort etunntak i dette tilfellet.
Red.

Knut H. Sørensens svar på mittinnlegg i forrige utgave av Universitetsavisa tillegger meg synspunkter jeg ikke har gitt uttrykk
for. Det er derfor nødvendig med
et par oppklaringer – og en kommentar.
Jeg er ikke imot tverrfaglighet. Tvert imot viser jeg til at det
foregår svært mye tverrfaglig
forskning ved NTNU, men at den
ikke blir berømmet som sådan,fordi den foregår innenfor etablerte instituttrammer eller
mellom enheter som ikke er definert som teknologiske. Min kritikk gjelder for det første NTNUs
program for tverrfaglig forskning, som har definert tverrfaglighet meget snevert ved å sette
to teknologiske «akser» i sentrum. For det andre kritiserer
jeg at NTNU gjør for lite for å
oppfylle intensjonene i Innst. O.
nr. 40 1994-95, hvor det sies klart

Side 22 — Svart Cyan Magenta Gulat de ulike disiplinene må hamulighet til å drive grunnforskning på sine felt og ha en faglig
frihet til å utvikle seg. Fordi dette forsømmes, blir rekrutteringen til mange basisdisipliner skadelidende. Jeg har ikke sagt at
tverrfaglig forskning er dårlig,
heller ikke sagt at stipendiatene
på disse programmene gjør dårlig jobb, men vist til eksempler
på at vi mister dyktige forskertalenter. Dette er alvorlig forrekrutteringspolitikken, og det
er viktig at problemstillingen blir
reist.
Knut H. Sørensens viser til
lønnsmassen i de faste vitenskapelige stillingene, og mener
derved at forskningen ved instituttene har fått sitt. Det holder
ikke. Svært få kan i dag drive
forskning uten tilførsel av midler
til drift og assistanse. Dagens
magre budsjetter gir ingen rom

for forskningsmidler. For tiden
går de marginale forskningsmidlene ved NTNU til en snevert definert tverrfaglighet, og
det er viktig for helheten at
NTNU i framtida legger bedre
til rette for finansiering også til
instituttenes disiplinforskning.
Knut H. Sørensen ivrer for
tverrfaglighet basert på dialog.
Som kjent kan dialog være maktfri, eller være preget av makt og
dominans. Sørensens dialog oser
av maktbrynde. For det første
forsøker han å tilsløre det motsetningsforholdet som er i ferd
med å vokse fram mellom disiplinene og den spesielle tverrfagligheten han er talerør for.
Han monopoliserer sitt felt ved åpåstå at det bare er tverrfaglighet som kan skape ny innsikt og
dekke de samfunnsmessige behovene, og fratar de teknologiske
miljøene enhver etisk dømme-kraft ved å hevde at det bare er
de humanistiske og samfunnsvitenskapelige fagene som kan
tematisere teknologiens aspekter ved den moderne kulturen.
Han bruker velkjente, men vulgære hersketeknikker ved å hevde at det bare er han som vet,tillegge sin motpart feilaktige
synspunkter og krydre det hele
med nedsettende personrettede
adjektiver. Knut H. Sørensen driver ren maktpolitikk for å fremme sitt eget institutts interesser
og revirer. Det er selvfølgelig helt
legitimt. Men la oss kalle en spade en spade.
Gunn Imsen,
Pedagogisk institutt.

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

23

debattog spesialiteter. Ressurser betyr
her ikke bare penger, men ogsåkompetanse i dialog, lagspill og
tilretteleggelse. Ved å skape
betingelser for tverrfaglighet, stimulerer man samtidig bredt tilnyskapning og nytenkning, uten
nødvendigvis å tilgodese bestemte fagmiljøer.
I denne meningen har detvært helt riktig av NTNU å prioritere sin forskningspolitiske
innsats mot tverrfaglighet, påsamme måte som en gjør ved defleste andre universiteter som viønsker å sammenlikne oss med.
For øvrig er det liten tvil om atprosjektporteføljen til NTNUs
tverrfaglige programmer inneholder meget interessante ideer
og konstellasjoner av fag. Dette
betyr ikke at denne satsingen er
hevet over kritikk. Poenget er at
kritikken må rettes mot gjennomføringen, ikke mot prinsippet. Det er riktig og nødvendig åsatse på tverrfaglighet. Spørsmålet er hvordan det skal gjøres. En «rask inspeksjon» er ikke
tilstrekkelig for å avgjøre hva
som har vært gode og hva som
har vært mindre gode grep.

Endret landskap. Den eksplisitte prioriteringen av tverrfaglighet som strategi for faglig
utvikling må ses i sammenheng
med pågående omveltninger i
det vitenskapelige landskapet.
Den økende etterspørselen
etter kunnskap og kunnskapsarbeidere er i ferd med å endre
radikalt betingelsene for å
drive vitenskapelig virksomhet.
Universitetet har ikke lenger
som sin fremste oppgave åutdanne embetsmenn og lektorer, like lite som sivilingeniørutdanningen er en sikker vei tillederstillinger i det privatenæringsliv. Kunnskapsproduksjon er i ferd med å bli en form
for lagspill som kan foregå påde fleste arenaer i samfunnet.
Ferdigheter i dialog og samspill
holder på å bli like nødvendige
som selve kunnskapen.
Dette betyr ikke at alt blir
tverrfaglig. Men kanskje vil vi i
framtida komme til å trenge etnytt begrep om disipliner. Den
viktigste trusselen mot den tradisjonelle disiplinkulturen er
ikke tverrfaglighet, men spesialisering. I denne meningen spises

Tverrfaglighet diskuteres også ved Universitetet i Oslo. I forrige nummer av internavisa Uniforum tørnet filosofen Arne Næss og økologen Ivar Mysterud sammen. Pasifisten Næss anvendte selvfølgelig gandhisk ikke-voldelig boksing...
FOTO: STÅLE SKOGSTAD, UNIFORUM

disiplinene opp innenfra, ikke
utenfra. Eller, kanskje riktigere,på grunn av spesialisering vokser tallet på disipliner så raskt at
det kan gjøre vitenskapens tradisjonelle organisering uhensiktsmessig. Slik sett er det liten
tvil om at evne til kommunikasjon over faggrensene vil bli stadig viktigere, ikke for å skape
tverrfaglighet, men for å opprettholde fagdisiplinene med etminimum av fellesskap.

Hår i suppa? Professor Imsen har ved «rask inspeksjon»
funnet ut at teknologifagene
ved NTNU dominerer tverrfagligheten. Med Dragvoll-øyne er
det selvsagt svært foruroligende, mens det i et Gløshaugen-perspektiv kan framstå
som gunstig. Men hva er det
egentlig som kritiseres?

Det er noen av oss som menerat utvikling av teknologi er altfor viktig til å overlates til teknologene alene. Vi mener også atdet er et problem at humanistiske og samfunnsvitenskapelige
fag sjelden tematiserer teknologi og naturvitenskap som dimensjoner, eller aspekter ved den
moderne kulturen. Dermed
mangler ofte en kritisk og konstruktiv stemme. Her trengsbåde grunnleggende og mer
anvendelsesorientert forskning,både tverrfaglighet og fagdisiplin.

en ligger i realiseringen. For det
er et dramatisk behov for en bedre dialog mellom teknologiske og
ikke-teknologiske disipliner.
Miljøproblemene er et godt
eksempel på dette. I Imsens perspektiv blir det imidlertid umulig skille mellom dominans og
dialog. Det er en intellektuell fallitt. Problemet med den teknologiske hovedprofilen er ikke tverrfagligheten, men mangelen på
tverrfaglighet, prioriteringen av
teknologiske fag uten å legge
vekt på den kritiske dialogen
med andre fag.

Avsporer. Jeg kan vanskelig
HF-fakultetet sier i sin strategiplan at man «vil aktivt bidra
til å utvikle og definere teknologibegrepet i NTNUs hovedprofil». Det er et fruktbart og dynamisk utgangspunkt. Utfordring-

se annet enn at NTNU har ensærlig oppgave i å skape dialog
og lagspill mellom teknologer
og humanister og samfunnsvitere. Imsen kritiserer – med enviss rett – NTNUs ledelse for atden ikke har vært i stand til å
motivere tilstrekkelig for slikt
tverrfaglig samarbeid. Men
hennes innlegg i UA nr. 18 er etusedvanlig lite konstruktivt
bidrag til å bedre denne motivasjonen. Det framstår i stedet
som et forsøk på å avspore
debatten om NTNUs framtid og
usynliggjøre den partipolitiske
dimensjonen i bevilgningene til
de norske universitetene ved åkonstruere en kunstig motsetning mellom tverrfaglighet og
disiplinutvikling.
Knut H. Sørensen
Institutt for tverrfaglige
kulturstudier

Kritikk av den rene fagdisiplin
Diskusjonen om
NTNUs satsing på
tverrfaglighet erogså et symptom pådrakampen mellom
profesjonene om
ressurser, mener
Andreas Brekke.
Ofte synes det som om diskusjonen om tverrfaglighet styres
av bakenforliggende årsaker. Og
i særdeleshet en indignasjon overdagens fordeling av økonomiske
ressurser.
I 1930 sto Thomas Midgeley
frem på amerikansk tv og inhalerte klorfluorkarboner. Endelig
hadde man funnet en sikker,
ikke-eksploderende, ikke-helsefarlig gass til å drive kjøleskap.

Dette skjedde 11 år etter at Max
Weber, i sin bok «Vitenskap som
livskall», skrev: «Ingen kan i dag
kjenne flere vitenskaper inngående. Man kan bare være spesialist på ett område. Den som prøver å være allsidig som Leonardo (da Vinci), dømmer seg selv
til dilettanteri i våre dager».
Det kan hende at tverrfaglighet er et fantasifoster fordi
fagene i seg selv ikke er absolutte og fordi de aller fleste somsier seg hjemmehørende i et fag
stjeler uhemmet fra andre fag.
Likevel, selv om ikke fagene teoretisk sett er absolutte, viser
praksis at det finnes til dels sterke skiller. Samtidig er det tydelig at det er et behov for å kombinere ulike fagdisipliner for å
løse forskningsproblemer manstår ovenfor.
Et vanlig argument mot
tverrfaglig forskning, også fremsatt av professor Imsen i UA nr
18, er at det er faglig sett sva-

Side 23 — Svart Cyan Magenta Gul

kere studenter som bedriver
tverrfaglig forskning. Jeg har
ikke noe belegg for å si om denne uttalelsen er tuftet på en løgneller om den er korrekt, men det
kan være spennende å se den ilys av en annet innlegg i samme
avis. Innlegget «Eksamensangst,
eksamensformer og læring» erskrevet av Vidar Gynnild som, ilikhet med Imsen, befatter seg
med pedagogikk. Der går han til
angrep på den tradisjonelle eksamensformen. Jeg skal ikke tillegge Gynnild mine standpunkter, men jeg er av den oppfatning
at veldig få, om noen, eksamener – eller for den saks skyld fag
ved NTNU – er i stand til å vurdere i hvilken grad en student
klarer å se sammenheng mellom
ulike fag. Det er min påstand at
tverrfaglighet, eller evne til å
kombinere ulike fag, er en egenskap som undervurderes ved det
tradisjonelle universitet og at det
ikke gjøres noe forsøk på å eva-

luere denne evnen hos studenter.
At tverrfaglig forskning i
flere tilfeller kan virke oppkonstruert, er ikke til å stikke understol. Det finnes nok eksempler
på at man først sitter med et problem, for så å finne ut om man
kan gjøre det tverrfaglig. At det
ofte er et teknologifokus på
NTNUs tverrfaglige forskning,er derimot ikke så rart. All teknologi er rettet mot mennesker,
og det vil derfor alltid være etbehov for andre fag enn rene teknologifag i teknologiprosjekter.
Det kan være vanskeligere å sesammenhenger den andre veien.
For studenter kan dessuten
mangelen på kommunikasjon
mellom de ulike fagmiljøer væreet problem. Det drives mye forskning ved NTNU som ikke formidles internt. For eksempel kan
en student på Geografisk institutt skrive en hovedoppgave om
et teknologisk relatert problem i

et afrikansk land, uten noensinne å få høre om at et instituttpå Gløshaugen jobber med samme problemstilling i det sammelandet, bare ut fra et litt annet
perspektiv.
Det er synd at Imsen mot
slutten av sitt innlegg skriver:«Jeg skal ikke gå inn på hvordan
profesjonsinteresser og økonomiske interesser bidrar til å
bevare murene mellom fagene».
Dessverre tror jeg at det er nettopp disse interessene som hindrer god tverrfaglig forskning,og det ville vært interessant med
en debatt om dem. At resten av
innlegget hennes er farget av
hvordan profesjonsinteresser ogøkonomiske interesser kan lageen mur mellom fagdisiplinene og
tverrfaglighet, forsterker bare
det inntrykket.
Andreas Brekke

24

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

debattPå kryss og tvers i et glasshus
Gunn Imsen bedriver
unyansert og ustrukturert synsing om
kvaliteten på tverrfaglige studenter og
forskere, skriver tre
av dem.
I innlegget «Når tverrfaglighet
blir krampaktig» i Universitetsavisa nr. 18 etterlyser pedagogikk-professor Gunn Imsen enseriøs og dyptpløyende debatt om
den tverrfaglige forskningsstrategien ved NTNU. Tanken er
dessverre langt bedre enn
Imsens forsøk på å sette den ut
i livet. Hun blander kortene godt
i sitt innlegg; det er vanskelig åfå tak i strukturen i hennes argumenter, og hva hun dermed faktisk ønsker å formidle. Kritiserer hun den tverrfaglige forskningens vesen og behovet for slik
forskning? Hvordan den tverrfaglige virksomheten ved NTNU
faktisk prioriteres og gjennomføres? Prioritering av det hun
kaller «anvendt tverrfaglig forskning» framfor og på bekostning
av det hun kaller for grunnforskning? Kvaliteten på og
kunnskapsnivået hos personene
og miljøene som driver med
tverrfaglig virksomhet på
NTNU?
Som studenter og stipendiater tilknyttet tverrfaglige satsinger ved NTNU (Program forindustriell økologi og Institutt
for tverrfaglige kulturstudier) er
vi først og fremst berettiget og
kvalifisert til å følge opp Imsens
kommentarer om oss som har
valgt å jobbe tverrfaglig. Vi vil
imidlertid også knytte noen kommentarer til de andre momentene Imsen løfter frem.

Tverrfaglighet. Fordi det
synes noe uklart om Imsen er
for eller imot tverrfaglighet isin alminnelighet, vil vi prøve å
fremstille hva vi mener er grunnen til at det er politisk flertall
for satsing på tverrfaglighet i
Norge, og at Forskningsrådet,NTNU og de andre norske universitetene satser på tverrfaglighet.
Tverrfaglighet er ikke etmål i seg selv. Derimot er det etnødvendig middel for å kunne
besvare en rekke komplekseproblemstillinger i sin helhet.
Som Arne Næss uttrykker det isiste nummer av Uniforum: vedå tenke sektorvis taper universitetetnærhettil
livet.
Fagdisiplinene er kunstige
strukturer etablert for lettere åkunne forstå (bruddstykker av)
vår komplekse verden. I detteligger imidlertid også en farefor å overse viktige sammenhenger og mekanismer. Det er
dette en tverrfaglig tilnærming
forsøker å ta tak i. Man blir
selvsagt ikke tverrfaglig uten åha solid fordypning i (minst) en
disiplin. For at en stipendiat
skal kunne drive tverrfaglig
forskning, må det i tillegg etableres et tverrfaglig miljø somtilsammen utgjør en ressursgruppe der man lærer av hverandres innfallsvinkler og metoder. På denne måten settes problemstillingen som skal løses isentrum.
Disiplinbasert. Hvorvidt

den tverrfaglige satsingen på
NTNU er feilslått eller har gåttpå bekostning av gode disiplinorienterte forskningsprosjekter,har vi ikke grunnlag for å uttale oss om. Dette får enten
NTNU-ledelsen, KUF, Kirke-,
utdannings- og forskningskomiteen på Stortinget eller andre
instanser svare på. Vi er imidlertid helt enig med Imsen i at
solid disiplinbasert kunnskap
må være basis for tverrfaglig
forskning. Dersom NTNU
ønsker god kvalitet på den
tverrfaglige forskningen på
sikt, virker nedprioritering av
basisdisiplinene – inkludert de
ikke-teknologiske – mot sin
hensikt. Det bidrar bare til åsage av den grenen man selv
sitter på. Så lenge totalbevilgningene til forskning står på
stedet hvil – eller minker – vilimidlertid enhver nysatsing(tverrfaglig eller ei) gå på
bekostning av satsing innenfor
etablerte områder (inkludert
andre tverrfaglige satsinger).
Vi forstår derfor Imsens
frustrasjon over at tverrfaglige
programmer og prosjekter tar
deler av forskningsmidlene ved
NTNU. Imidlertid håper vi
Imsen er enig med oss i at det
blir galt å gi tverrfaglighet og
tverrfaglig satsing skylden forat bevilgningene til forskning i
Norge er lavere enn i alle andre
OECD-land. I stedet for å kastebort energi på intern kiving om
forskningspenger, foreslår vi
derfor at konvensjonelle fagdisipliner og tverrfaglig orienterte miljøer ved NTNU samlerseg om et felles krav om at det
uttalte målet til norske myndigheter om en opptrapping av
forskningsbevilgningenetilOECD-nivå følges opp i praksis.
En opprettholdelse av sterkebasisdisipliner – også innen
humaniora og samfunnsvitenskapene – er en nødvendighet
for at en slik satsing skal gi
valuta for pengene.

Kvalitet. Imsen kan fortelleat «[v]i har (…) eksempler på attopp-kvalifiserte rekrutter ikke
får stipend innenfor de områdene hvor de har sin forskningsinteresse, fordi deres felt
ikke passer inn i de tverrfaglige
programmene. I stedet blir det
hovedfagsstudenter med langt
svakere karakterer og faglig
sett svakere prosjekter som når
fram, men med tverrfaglighetens velsignelse». Påstanden er
krass – men forblir overraskende nok udokumentert. Det
er interessant at pedagogikkprofessoren Imsen er opptatt av
karakternivået til tverrfaglig
orienterte studenter. Uten på
noen måte å påberope oss spisskompetanse på området har vi
inntrykk av at man innenfor
pedagogikk i andre sammenhenger har vektlagt andre
egenskaper hos elever og studenter – for eksempel deres
evne til å samarbeide om problemløsning, og fungere i et fellesskap. Dessuten: Studentersom får bra karakter på sin
hovedoppgave, blir ikke nødvendigvis fremragende doktorgradskandidater av den grunn– og visa versa.
Påstanden til Imsen om atstudenter og stipendiater ved
tverrfaglige satsinger ved NTNU
ikke har gode karakterer, synes

Side 24 — Svart Cyan Magenta Gulogså feil. Vi er en del av dette
miljøet og kjenner det relativt
godt. Det er også verdt å merke
seg hvilke studier ved NTNUGløshaugen som krever høyest
karaktersnitt for å komme inn.
Blant disse er teknisk design,studier innenfor industriell økonomi og teknologiledelse, og studieretningen Energi og miljø.
Alle er tverrfaglige studier, som
krever ulike kvaliteter, egenskaper og kunnskaper hos studentene. Et annet moment som kan
tyde på at Imsens påstand er feil,
er at mange studenter somønsker å satse tverrfaglig ved
NTNU fortsatt må være målbevisste og sta nok til å trenge
gjennom et rigid fagbyråkrati og
steile motforestillinger i de etablerte disiplinene.
I sitatet over hevder Imsen
at tverrfaglige prosjekter er svakere enn de disiplin-orienterte.
Vi tror det er vanskelig å sette
disse opp mot hverandre. Målet
med tverrfaglig forskning er ofte
nemlig å utvikle en annen typekunnskap og kompetanse enn det
som er målsettingen innenfor
disiplinorientert
forskning.
Tverrfaglig virksomhet og forskning må komme i tillegg til – og
ikke istedenfor – disiplinorientert virksomhet. Derfor trengervi både studenter som ønsker seg
et tradisjonelt fagstudium for å
forstå sammenhenger, mekanismer og metoder innenfor dette
fagfeltet, og studenter somønsker en tverrfaglig tilnærmingfor å forstå sammenhenger,
mekanismer og metoder på tvers
av de etablerte fagfelt.

Den brede vei? Imsen mener at det ofte er «den smale vei,
der få går, som fører til nytenkning, kreativitet og produktivitet i forskningen». Det er lettfor oss å være enige med henne.
For eksempel har Erik Sauar,
med basis i hovedfag i sosialantropologi og dr.techn. i fysikalsk
kjemi (begge deler ved NTNU),
startet bedriften Solenergy, somselger solenergisystemer tilpasset behovet til befolkningen iutviklingsland.
Det vi imidlertid ikke serlike lett, er hvordan Imsen kan
argumentere for at tverrfaglighet er synonymt med «den
brede vei». For det første må
dette bygge på en antagelse om
at spisskompetanse kun kan
bygges opp innenfor en etablert
fagdisiplin, og ikke kan oppnås
ved å kombinere innsikter fra
ulike fagdisipliner. En slik konklusjon virker ikke særlig tilforlatelig. I sin ytterste konsekvens ville for eksempel dette
innebære at Imsen selv har
hatt begrensede muligheter for

kreativitet og produktivitet –hun påpeker jo selv at pedagogikk «ble skapt som et tverrfaglig forskningsområde tuftet på
psykologi, historie, filosofi og
sosiologi». For det andre antyder påstanden om at tverrfagligheten er «den brede vei» atdette er en vei de fleste studenter/forskere velger. Virkeligheten er ofte den motsatte; tverrfaglighet er en kronglete, vanskelig farbar og krevende vei.
Få har gått der før, noe somskaper metodiske og vitenskapelige utfordringer. For det tredje passer beskrivelsen av
tverrfaglighet som «den bredevei» dårlig med våre egne erfaringer. Vi har kommet dit vi er idag mer på tross av enn på
grunn av fagmiljøene vi ble
oppfostret i, og vi har tatt etmålrettet valg om å ta sjansenpå noe nytt i stedet for å følge
fagkonvensjoner.

Vennligst utdyp. Vi registrerer at Imsen er kritisk til at
det «utvikles kompetanse instituttene ikke nødvendigvis har
bruk for». Det er lett å forstå
denne påstanden dit hen at
Imsen mener hensikten med
forskningsprosjekter kun er åutvikle kompetanse som instituttene trenger, eller i det minste at institutter selv må hadirekte bruk for all kompetansede utvikler. Hvis vi har forstått
påstanden riktig, ville vi sattpris på om hun kunne utdype
hvordan hun mener den samsvarer med idealet om at universitetet skal være til nytte forsamfunnet, som hun selv legger
vekt på i omtalen av tverrfaglig
forskning.
I forlengelsen av dette har en
av Imsens formuleringer en ubehagelig undertone som ikke oppmuntrer til konstruktiv debatt:«Jeg sier ikke at den [tverrfagligheten] gir dårlig forskning.
Men som i all annen forskning er
en avhengig av deltagelse fra
dyktige folk, og at det arbeides
med faglig relevante og helstogså samfunnsnyttige problemstillinger.» Dette gir lett et inntrykk av at tverrfaglig forskninger dårlig forskning, som er faglig
irrelevant og unyttig for samfunnet. Som nevnt over er det
nettopp behovet for å løse samfunnsmessige problemer som er
en av de viktigste årsakene til
at tverrfaglighet har oppstått.
Helheten er mer enn summen av
enkeltdelene.
Kom

med

innspill.

Viønsker å avslutte konstruktivt,
ved å ta tak i den bekymring forkrampaktig tverrfaglighet på
teknologifagenes
premisser

som Imsen i sitt innlegg gir
uttrykk for. Vi oppfordrer herved Imsen – og gjerne andre
representanter for ikke-teknologiske fag ved NTNU – til å
fortelle hvilke forskningsutfordringer de ser på som viktige
sett fra sitt faglige ståsted, og
hvilke andre fagmiljøer innenfor hhv. matematikk og naturvitenskap, humaniora, teknologifagene, medisin, og samfunnsvitenskap som kan tenkes å habidrag til forståelsen av denne
problemstillingen. Her har professor Imsen allerede tatt et bra
initiativ, ved å etterlyse økt
fokus på utdanningssektoren,
og oppvekst og levekår for barn.
Derimot forteller hun ikke
hvordan hun mener at andre
fag kan bidra til å løse denne
typen problemstillinger. Vi velger å tro at dette skyldes plassmangel eller ren forglemmelse– og ikke at Imsen mener pedagogikk kan besvare alle relevante problemstillinger det
arbeides med på disse områdene. Som lekmenn har vi foreksempel observert at en av destore problemene i utdanningssektoren synes å være mangelpå IKT-kompetanse hos lærerne. Dette høres ikke umiddelbart ut som et problem pedagogikkfaget løser på egenhånd.
Vi har ikke her tatt stilling til
om den tverrfaglige satsingen
ved NTNU totalt sett er god, ellerom denne har gått utover de etablerte fagdisiplinene ved universitetet. Derimot har vi tatt tilmotmæle mot det vi oppfattersom unyansert og ustrukturert
synsing om kvaliteten på tverrfaglige studenter og forskere, og
om verdien av en tverrfaglig tilnærming for å løse de mange
komplekse samfunnsproblemene. For å utnytte de muligheter for tverrfaglig problemløsning som finnes, kreves gode studenter og forskere som klarer å
kombinere kunnskap fra ulike
fagfelt. Slike problemstillinger
er vanskelige - kanskje like vanskelige som de problemstillinger
den mest disiplinorienterte professor arbeider med. Men vi
trenger begge deler.

Jørund Buen, hovedfagsstudent, Institutt for tverrfaglige kulturstudier
Kjetil Røine, dr.stipendiat,
Program for industriell økologi
Trond Arne Undheim,
dr.stipendiat, Institutt for
tverrfaglige kulturstudier

Ett er et søkart at forstaa…
Atlanterhavslineren NTNU lafor fem år siden ut på jomfruturfor å vinne universitetenes blåbånd. På broen hersker det til
enhver tid stor visjonær aktivitet
for å velge den optimale kurs. I
denne omgang er strategienomkalfatring av fakultets- og
instituttstruktur. Beslutningen
utropes med brask og bram, og
det slås full fart i maskintelegrafen. Men hva skjer i den
andre ende av maskintelegrafen– på fyrdørken?

Der skuffer et korps av lojale, men etter hvert både fåtallige, aldrende og giktbrudne fyrbøtere i vei for å holde dampen
oppe. Med selv med de beste
anstrengelser greier de knapt åholde styrefart på skuta.
Kanskje ville det være en
klok strategi å erkjenne at vi
ikke vinner det blå bånd på denne turen; kanskje burde vi heller
forsikre oss om at de passasjerene som vi allerede har tattombord, kommer trygt i havn

etter en femårig utdannelse.
Kanskje burde det også væreklokt om ledelsen på broen lot
visjonene hvile, tok på kjeledress,
tok leideren ned til fyrdørken, forder å bidra til å skuffe kull underkjelen.
Kanskje bør det også minnes
om at den egentlige betydningenav ordet sjåfør ikke er den som
holder i styret, men den som holder varmen under kjelen ved
like.
Lars O. SvaasandUNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

25

kategori

Hva skal til for å bli som
Kirsten Flagstad?
Etter 30 år i sangerutdanningsbransjen er det
rimelig å tro at jeg hadde fasitsvar på slikt, at jeg
kunne legge fram en oppskrift på et kjempeprodukt.
Ja, kanskje det lot seg gjøre å bygge opp sangere,som en bygger bruer?
Jeg har ikke satt meg inn i hva slags usikkerhetsmomenter en brubygger er utsatt
for. Før i tiden var det marsjerende soldater, korrosjon, jordskjelv og uvær som
kunne ødelegge det optimalt planlagt og
byggete bruprosjekt. Vi som hjelper fram
sangere, opererer nok med ganske mange
flere usikkerhetsmomenter. Ja, så mangeat vi vel aldri finner den optimale framgangsmåten, og vi vil ved oppnådd pensjonsalder stå og se ut i lufta og si: Dette
finner jeg aldri et vitenskapelig holdbart
svar på.
I forbindelse med et forskningsprosjekt for Kirsten Flagstad-museet på
Hamar ble jeg stilt overfor følgende: Hvorfor ble Kirsten Flagstad kalt «århundrets
stemme»? Altså: Hva skal til for å bli en
dyktig sanger?

Knallharde krav. I november 2000
ble de første resultatene av en forskningsrapport fra Halle i Tyskland presentert i tidsskriftet Neue Musikzeitung.
Rapporten tar opp forholdet mellom
sangutdannelse og musikkmarked. Den
kritiserer de utdanningsinstitusjonene
som tydeligvis ikke er oppdatert, og beskriver også den overflod av velutdannete musikkhøyskolekandidater som ikke
får jobb ved musikkteatrene. Forfatteren, Heiner Gembris, lister dessuten opp hva som skal til for å få en agent
til å skrive under en kontrakt. Han
beskriver situasjonen som tragisk, ikke
minst for enkelte kvinnelige stemmefag.
Mannlige sangere har det mye enklere,
for fortsatt er forholdet i sangerbestanden en tredel menn, to tredeler kvinner.
Nivåforskjellen er dermed stor, og enmannlig sanger må ikke nødvendigvis
være på toppnivå når det gjelder å værepen, ha utstråling, besitte en spesiell
timbre, ha god helse, stort skuespillertalent, ungdommelighet, tydelig artikulasjon, offerberedskap til disiplinert livsførsel eller tåle stress (for å nevne noe
fra listen), for å få et engasjement på en
opera eller i et profesjonelt kor. Alle
stemmer deles inn i fag, ut fra stemmeomfang, klang, bevegelighet og sangerens utseende. Kirsten Flagstad var i
det tunge dramatiske faget, hvor roller
fra operaer av Wagner er mest kjent.
Som en slags motsats har vi soubrettefaget, som er det letteste, ungdommeligste kvinnelige, med «tjenestepikerollene». De fleste kvinnelige sangere må
gjennom soubrette-faget før stemmen og
personligheten utvikler seg videre. En
lyrisk sopran over 32, som har alle disse
kvalitetene – og flere til –, har dårlige
sjanser, og en soubrette på 40 er «unvermittelbar»: det vil si «kan ikke selges»!
Rapporten peker altså på formidable
utfordringer for både sangerutdanningene og sangstudentene. Mitt spørsmål til
herr Gembris ville da være: Må man nødvendigvis stå på en operascene for å væreen fullverdig sanger? Handler det ikke
om musikalsk, eller vokal kommunikasjon, som kan foregå på så mange måter,på så mange slags podier og gulv? Dettesier rapporten lite om, men ett trylleordkommer dog frem: Transferable skills, altså overførbar dyktighet. Studentene bør
i dagens utdanning utstyres med en viten
og en kunnen som gjør dem rustet til etSide 25 — Svart Cyan Magenta Gulmarked i stadig forandring, med varierte
faglige utfordringer.

Solid musikalsk basis. I tilfellet
Flagstad møter vi en sangerpersonlighet
som hadde absolutt gehør, som lærte å
spille klaver før hun tok sangtimer, som
innstuderte hele operapartier for seg
selv, mens venninnene lekte med dukker. Hun hadde altså en solid musikalsk
basis. Hennes foreldre var begge musikere, og hun var stadig i datidens Opera
Comique i Oslo hvor hun fikk med segbåde prøver og forestillinger. I hjemmet
vanket musikere, og man kunne nesten
forvente at barna slo tvert om og søkte
seg til andre yrker for å avgrense seg
mot foreldrene. Kirstens mor Maja sa
riktignok at ingen av hennes barn skulle bli musikere. Alle ble det. Det viser at
man i dette hjemmet hadde en sunnomgang med prestasjoner, med talent og
begavelse. Her ligger årsaken til mange
sangerhavarier: Hvordan få et talent tilå vokse uten at det blir viltvoksende?
Det skal mye empati, pedagogisk fingerspitzgefühl og klokskap for å greie dette.
Temaet er etter min mening alt for litepåaktet i både lavere og høyere utdanning!

Fysisk og psykisk belastning. – Åsynge Wagner er som å være vektløfter,
uttalte Flagstad en gang. Hun var godt
bygget, og hadde skjelettform, muskulatur og kranium som var velegnet forgodt klangarbeid. Hun kunne ikke hablitt synderlig skadet i bekkenbunnens
muskelvev da hun fødte sin ene datter,og hun holdt en god kroppstonus(kroppsspenning) helt til hun ble dødssyk. Halsen og nakken viste en ungdommelighet i forhold til Vertebra prominens(den syvende halsvirvel). Hos de aller
fleste blir denne virvelen mer fremtredende i moden alder, og virker inn påsunn stemmebruk hos oss alle.
Hun blir beskrevet som sjenert og
tilbakeholden. Dette var sikkert en måteå beskytte seg mot pågående fans og journalister, og i senere år også fiender. Dermed kunne hun bevare den indre roensom hun i fullt monn trengte for de utrolige sanglige oppgavene og prøvelsene hun
ble stilt overfor.
Hva sangere gjør før de går på scenen,
kunne det forfattes en bok om. Flagstadsang en liten bit fra Valkyrien som oppvarming. For øvrig satt hun i garderoben
og strikket eller la kabal. Før hun gikk
frem på scenen, gjespet hun mange ganger for å få liv i den myke ganen. Man måhete Kirsten Flagstad for å greie seg med
slike framgangsmåter.

Kirsten Flagstad i rollen som Isolde.
(FOTO: KIRSTEN FLAGSTAD-MUSEET/HEDMARKSMUSEETS FOTOAVDELING.)

er seg med de lånene de kan få – ikke
minst fordi studiene ofte kan vare mye
lenger enn de normerte universitetsstudiene.
– Flagstad var skulpturell, sa Dørumsgaard. Hun var vakker på scenen. En av
grunnene til det fysisk gode scenearbeidet,
selv om hun tilsynelatende sto stille ogsang, var godt grunnlag i Jaques Dalcroze-skolen fra Stockholm. – Plastikken,
som hun kalte det. Nå til dags kaller vi det
body work; Körperdisposition; fysiologi;
ergonomi. Jaques Dalcroze prøvde imidlertid å lage et slags «Gesamtkunstwerk»
av sin metode, hvor både fysikk og psyke
ble satt inn i en musikalsk sammenheng.

Sangeroppskrift. Hvis jeg så skulle
Utdannelse. Komponist og lydsamler
Arne Dørumsgård sa en gang: – Norge
har mange sangtalenter. Men de må haden beste utdannelse! De må lære språk!
De må være villige til å reise for å fåundervisning. Og så må de spise seg
mette!
Tilfellet Flagstad var i dette henseende heldig. Hun sa: – I never had to unlearn. Undervisning hos to pedagoger i Osloble fulgt av studier i Stockholm. Penger
fikk hun av mesener. Heldiggrisen! Av
moderne sangstudenter er det få som grei-lage en oppskrift på en dyktig sanger, såkunne den se slik ut: Man tager et barn
med en god naturstemme og godt gehør,
helst absolutt gehør, og lar det fødes inn
i en musikkvennlig familie. Man sørger
for jevne, ikke altfor påtrengende stimuli gjennom barneårene. Man lar barnet
få instrumentalundervisning, og hertrenges det fast vilje fra foresatte.
Gjerne, om nødvendig, med bruk av ytre
motivasjonsmetoder (slik som: Hvis duøver hver dag, så får du...), iallfall itrengselstider! Man utstyrer barnet med

konsentrasjonsevne og seighet. Barnets
absolutt største interesse må være sangog musikk. Man behandler det jordnært,som et helt vanlig menneske. Gode pedagoger blir oppsøkt. Barnet får opptre
jevnlig i små og store fora. Oppbygging
av karrieren skjer med jevn stigning.
Økonomien sikres, slik at den unge
sangeren ikke må ta på seg alskens aktiviteter for å overleve.
Får vi så den supersangeren som barekan suse inn i musikklivet og synge agentene overende? Nei, det er jo nettopp det
vi ikke vet! Kanskje sammenligningen
med brubygging ikke var så dum? Det
kunne ha oppstått korrosjon, kanskje har
marsjerende soldater vært inne i bildet(eller bare én...), jordskjelv og århundreflom har skaket basisen og brua ble stengti perioder, grunnet stor trafikk og slitasje
på strukturen.
Der ser man – vi er like langt!

Sissel Høyem Aune,
Førsteamanuensis ved
Musikkonservatoriet i Trondheim,
NTNU

26

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

vår verden

nettoppnettopp er NTNUs digitale oppslagstavle. Den er tilgjengelig på
NTNUs hjemmeside (http://www.ntnu.no/) og oppdateres daglig.
Utdrag trykkes annen hver uke i Universitetsavisa.

Disputaser
Sivilingeniør
Thomas Langøhar til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Ultrasound guided surgery:Image processing andnavigation.» Prøveforelesningen
vil bli holdt i Totalrommet,Hovedbygningen, Gløshaugen torsdag
21. desember 2000 kl 10.15 overemnet «One- and two-dimensional
pulse estimation and deconvolution algorithms for use in medical ultrasound imaging.» Disputasen finner sted i Totalrommet,
Hovedbygningen, Gløshaugen
torsdag 21. desember 2000 kl
13.15.
Sivilingeniør
Gerard Doorman
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Peaking Capacity
in Restructured Power Systems.»
Prøveforelesningen vil bli holdti Rådssalen, Hovedbygget, Gløshaugen, onsdag 20.12. kl. 10.15
over emnet: «Transmission Congestion Management.» Disputasen finner sted i Rådssalen,
Hovedbygget, Gløshaugen, onsdag 20.12. kl. 13.15.
Sivilingeniør
Daniela Bosnjak
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen:«Self-Induced Cracking Problems in Hardening Concrete Structures.» Prøveforelesningen vil finne sted i Totalrommet,Hovedbygningen,Gløshaugen onsdag 20.12 kl. 10.15 overemne «Effects of Cracks on Durability of Reinforced Concrete
Structures.» Disputasen finnersted i Totalrommet, Hovedbygningen,Gløshaugen onsdag 20.12
kl. 13.15
Diplom Chemiker
Martin Thomas Hartmann
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Enzymatic tailoring of alginate using mannuronan C-5-epimerases.» Prøveforelesningen vil bli holdt i Totalrommet,Hovedbygget,Gløshaugen mandag 18.12 kl. 10.15 overemnet: «Structural Motifs, Physico-chemical Behavior and Biological Performance of Glycosaminoglycans.» Disputasen finner sted i Totalrommet, Hovedbygget, mandag 18.12 kl. 13.15.
Sivilingeniør
Svein Helge Gjøsund
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Kinematics inRegular and Irregular Waves
based on a Lagrangian Formulation.» Prøveforelesningen vil
finne sted i Totalrommet, Hovedbygningen, Gløshaugen tirsdag
19.12 kl.10.15 over emnet «Coupled Dynamics of a Floater Systemwith Mooring Lines and Risers.»
Disputasen finner sted i Totalrommet, Hovedbygningen, Gløshaugen tirsdag 19.12 kl. 13.15.
Sivilingeniør
Eva-Katrine Hilmen
har til forsvar for graden doktor
ingeniør ersitet innlevert avhandling med tittelen: «Separationof Azeotropic Mixtures: Tools forAnalysis and Studies on Batch
Distillation Operation.» Prøveforelesningen vil bli holdt i

Totalrommet,Hovedbygget,Gløshaugen fredag 15. 12 kl. 10.15
over emnet: «A critical review ofalternative separation process inthe pharmaceutical industries.»
Disputasen finner sted i Totalrommet, Hovedbygget, Gløshaugen, fredag 15.12 kl. 13.15.
Sivilingeniør
Odd-Arne Lorentsen
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Behaviour of nickel, iron and copper by applicationof inert anodes in aluminium production. Prøveforelesningen vil
bli holdt i Auditorium R.3,
Realfagbygget, Gløshaugen fredag 15.12 kl. 10.15 over emnet:«Emission of greenhouse gases
from industries applying electrolytic processes.» Disputasen
finner sted i Auditorium R.3,
Realfagbygget, Gløshaugen fredag 15.12 kl. 13.15.
Sivilingeniør
Aasmund Fahre Vik
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Structure andSolubility of Niobium and Tantalum complexes in molten Alkali
Fluorides.» Prøveforelesningen
vil bli holdt i Rådssalen, Hovedbygget, Gløshaugen fredag 15.12
kl. 10.15 over emnet: «Molecular
Dynamics Calculaions of Molten
Salts.» Disputasen finner sted iRådssalen, Hovedbygget, Gløshaugen, fredag 15.12 kl. 13.15.
Sivilingeniør
Harald Tormod Haaland
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Flow and Heat
Transfer in a Radially Spreading
Liquid Metal Jet Related toCasting of Ferroalloys.» Prøveforelesningen vil bli holdt i Auditorium R.5, Realfagbygget, Gløshaugen, fredag 15.12 kl. 10.15
over emnet: «Avkjølingsmetoderfor elektriske smelteovner for
ferrolegeringsproduksjon»
Disputasen finner sted i Auditorium R.5, Realfagbygget, Gløshaugen, fredag 15.12 kl. 13.15.
Sivilingeniør
Harald Bredholt
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Alkane oxidationand the emulsification of crude
oil by a Rhodococcus species.»
Prøveforelesningen vil bli holdt
i Auditorium R.10, 5. etg Realfagbygget, Gløshaugen, fredag
15.12 kl. 10.15 over emnet: «Cell
to cell communication in procaryotes, examples and mechanisms.» Disputasen finner sted i
Auditorium R.10, 5. etg. Realfagbygget, Gløshaugen, fredag
15.12 kl. 13.15.
SivilingeniørØystein Husefest Meland
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Prosjekteringsledelse i byggeprosessen.» Prøveforelesningen vil finne sted i
Totalrommet, Hovedbygningen,Gløshaugen, torsdag 14.12 kl.
10.15 over emnet: «Bruk av partnerskapsmodell for gjennomføring av et byggeprosjekt.» Disputasen finner sted i Totalrommet, Hovedbygningen, Gløshaugen, torsdag 14.12 kl. 13.15.

Side 26 — Svart Cyan Magenta Gul

Sivilingeniør
Svein Jarle Horn
har til forsvar for graden doktor
ingeniør innlevert avhandling
med tittelen: «Bioenergy frombrown seaweeds» Prøveforelesningen vil bli holdt i Totalrommet,
Hovedbygget, Gløshaugen, onsdag 13.12 kl. 10.15 over emnet:«Past and future role of cyanobacteria in planetary evolution andengineering.» Disputasen finnersted i Totalrommet,Hovedbygget,
Gløshaugen, onsdag 13.12 kl.
13.15.

Ledige stillinger
Førsteamanuensis II
i statistikk
Stillingen er administrativt knyttet til Institutt for matematiske
fag ved Fakultet for fysikk, informatikk og matematikk. Instituttet består av faggruppe formatematikk og faggruppe for statistikk. Faggruppe for matematikk omfatter områdene algebra,topologi/geometri,analyseog numerikk. Stillingen er knyttet til faggruppe for statistikk.
Stipendiater
i matematiske fag
Ved Institutt for matematiske fag
er det ledig inntil 3 stipendiatstillinger for 4 år, inkl. 1 års pliktarbeid.Dette er utdanningsstillinger som i hovedsak skal gi
lovende forskerrekrutter anledning til faglig utvikling.
Avdelingsingeniør (data manager) ved Institutt ved miljøsenteret
Fast stilling. Nærmere opplysninger om stillingen ved Per
Farup, Enhet for anvendt klinisk
forskning,Institutt ved miljøsenteret, tlf. 73 86 72 69.
Stipendiater til Marintek
To dr.-stipend innenfor prosjektet Ikke-lineære modeller for samvirke mellom bølger og, som ledes
av MARINTEK. Det er en del av
NFR-programmet
BeMatA,
Beregningsorientert Matematikk
i Anvendelser).
Stipendiat i marindriftsteknikk
Ved Institutt for marint maskineri er det ledig et stipend innen marin driftsteknikk.Aktuelt
fagfelt for stillingen er å utnytte
informasjonsteknologi for totalstyring av drift av skip og plattformer. Arbeidet vil ha nær
tilknytning til anvendt informasjonsteknologi og marin kybernetikk. Søkere bør ha sin utdannelse innen fagområdene
marin teknikk eller maskinteknikk.
Seksjonssjef
Ved UBiT er det opprettet en ny
stilling med administrativ og
faglig ledelse av Seksjon for teknologi og arkitektur som består av
fem av UBiTs i alt 11 bibliotek
og har ca. 60 tilsatte. Ledelsesområdet omfatter overordnet ansvar for planlegging og daglig drift,
samt utvikling og disponering av
personal-messige og økonomiske
ressurser.
Stipendiat innen absorpsjon
Ved Institutt for kjemisk prosessteknologi er det ledig en stipendiatstilling innen fagområdet absorpsjon (CO2-fjerning) for
snarest mulig tiltredelse. Stil-

NTNU-kalenderen

Fredag

15
Des.

Lørdag

17
Des.

Seminar om statsbudsjettet
Seminar om statsbudsjettet, norsk forskningspolitikk og universitetets framtid. Fredag 15. desemberkl 12.15 – 15.00 på Dragvoll, møterom åtte.
Lysmesse
Vitenskapsmuseets venner arrangerer lysmesse i
Vitenskapsmuseets kirkesamling, Schøninghuset,
søndag 17. desember kl. 17.00. Prest Tora Samset.
Elever fra Musikkskolen spiller. Velkommen til en
hyggestund i julestria. Café Magasinet holder åpent
for servering etterpå.

lingen er knyttet til prosjektet«Energy for the future - CO2-free
power generation» finansiert av
Norges forskningsråd.
Vit.ass i uorganisk kjemi
Ved Institutt for kjemi er det ledig
en stilling som vitenskapelig assistent innenfor fagområdet uorganisk kjemi. Stillingen er for en
periode på inntil 2 år. Arbeidetbestår hovedsakelig i laboratorieundervisning for 1. årskurs
kjemistudenter eller berg- og
fysikk-studenter.
Stipendiat i bioteknologi
Ved Institutt for bioteknologi er
det ledig en stipendiatstilling innen fagområdet bioteknologi.
Stillingen er finansiert av Norges
Forskningsråd og er knyttet tilprosjektet «DHA fra marine
mikroorganismer».
Sekretær ved
Studieavdelingen
Ved Studieavdelingens eksamenskontor er det ledig et 10måneders vikariat som sekretær
i 50% stilling. Nærm. oppl. fås
hos Per Odd Langnes.
Stipendiat innen materialer
Fakultet for fysikk, informatikk
og matematikk, Institutt forfysikk, er det ledig et doktorgradsstipend innen det tematiskesatsingsområdet «Materialer»
med tittel «Mikrostruktur av
oksygen permeable keramer».
Vit.ass ved Institutt for klima og kuldeteknikk
Institutt for klima- og kuldeteknikk søker sivilingeniører til
to stillinger som vitenskapelig
assistent.Ved instituttet vil stillingene primært være allokert til
faggruppene Energi i bygninger
og Innemiljø med arbeid inn mot
det nye tverrfaglige studieprogrammet Energi og miljø som etsentralt område.
Stipendiat til Eksperter i teamVed Institutt for maskinkonstruksjon og materialteknikk er
det ledig et stipend i forbindelse
med «Eksperter i team» som erbetegnelsen på et nytt fag som
innføres i siv.ing.-utdanningenvåren 2001. Faget kommer i 8.
semester og blir obligatorisk forca 900 studenter.

Rundskriv og kunngjøringer
unit.no ute av drift
Domenet «unit.no» er tatt ut av

drift.Årsaken er den sentralenavnepolitikken for domener,
styrt av NORID. En institusjon
tillates ikke å eie mer enn ett
domene rett under «.no» At domenet, er tatt ut av drift, betyr at
de utenfor NTNU som slår opp(sender noe til) domenet,får melding om at domenet ikke eksisterer. Innenfor NTNU eksisterer det enda en stund.
Ny kjemikalieleverandør
Det er inngått en rammeavtale
med Chiron AS om levering av
kjemikalier til hele NTNU for perioden 01.12.2000 til 30.11.2002
med en opsjon på forlengelse i ytterligere ett år.

Kurs – Møter Seminar
Fjernundervisning i kommuniksjon
Nettbasert fjernundervisningskurs i skriftlig kommunikasjon,
fem frie vektall, arrangeres av
Senter for etterutdanning isamarbeid med Institutt for
nordistikk og litteraturvitskap.
Kontakt Åshild Sørbø tlf.
73550448 – faks:73596637 ashild.
sorbo@seu.allforsk.ntnu.no Fagleg ansv. Institutt for nordistikkog litteraturvitskap,NTNU,Jens
Haugan, tlf 73 55 11 96, e-post
Jens.Haugan@allforsk.ntnu.no

Kjøp/salg
Piano ønskes
Piano ønskes kjøpt til nybegynner. Tlf. 73 59 19 02 (privat 72 56
11 75).
Skøyter selges
Danseskøyter str. 39 og hockeyskøyter str. 34 selges a kr. 100
Kontakt Steivor Bjarghov, tlf.
(735) 90980, 73 52 80 39 (hjem)
Steivor.Bjarghov@chembio.ntnu.
noAkvarium selges
Akvarium på 130 liter, masse utstyr, rensepumpe, varmekolbe,
lys, fisker og alt som hører til.
Dette får du for den nette sum
av kroner 1000,-. Ring 73571871
eller 40202777 Etter kl 17.00.
SuperNintendo selges
SuperNintendo m/2 spill og 2 kontrollere selges. Dette får du forbare 200 kroner.Spillene er Super
Mario Bros. og Castlevania 4.
Ring: 73571871 eller 40202777
e.kl. 17.00.

UNIVERSITETSAVISA NR. 19 – 15. DESEMBER 2000

Peugot 305 GT selges
Peugot 305 GT stasjonsvogn (hvit) selges.
Den har nesten nye sommer- og vinterdekk, radio og kassettspiller, har elektriske vinduer, varme i seter, tilhengerfeste, motorvarmer, god plass, bruker 0,7
på mila og er litt sprek. Den går som ei
klokke, og du får den for rundt 6000,Tlf:73571871 Mob:40202777 Etter kl.1700.
Stellebord selges
Stellebord med badekar selges kr 200,Kombivogn selges kr 500,- Har også flere
ting.Tlf:73571871 Mob:40202777 Ring etter kl 1700.
Playstation selges
Playstation med chip for å spille brente
spill og rundt 17 spill selges. Av spill kan
jeg nevne Tekken 3,Driver,Grand Turismo
1 og 2, Micro Machines, Tomorrow neverdies,Mortal Kombat,m.m.Den har to kontrollere som rister og et memorycard.Selges
for rundt 1000,- Tlf:73571871 Mob:
40202777 Ring etter klokka 17.00.
Ridehjelm ønskes
Ridehjelm str. 55/56, samt ridestøvler str.
33/34 ø. kjøpt. Ring: 99702606 e-post:
ella.granli@sensewave.com telefon 71 39
17 40 event 926 081 36.
Jul i Trøndelag
Trønderlaget gjev ut heftet Jul i Trøndelag
kvart år. No er det på tide å sikra seg hefte
til late stunder i godstolen. I 2000-utgåva kan du lesa om jol og joletradisjonar
heime og ute, ymse lokal- historiske artiklar, eit stykke om Garborg, mange diktog mykje anna. Jul iTrøndelag kan du kjøpa for 45 kroner. Ting heftet ved å senda
elektronisk brev til roar.madsen@
hf.ntnu.no
Opel Rakett 1,6 LS selges
Femdørs Sedan, 220 000km Hengerfeste,
takstativ, motorvarmer. Skiftet hjullager
foran, startmotor, dynamo, bakfjær innen
to år. Tlf 92 81 74 75 / 73 93 19 40
Ski selges
Ny 170 cm Fischer Sprint RCS ski selges
billig 350 Tel:(arbeid) 735 97033; (priv.)
7388 8632 e-post: liming@ipt.ntnu.no

Bolig
Leilighet ledig
100 m2, 3 soverom + stue/spisestue Beliggenhet:Fr.Nansensvei 14,øverst i Steinberget Nær Bymarka,sykkelavstand Gløshaugen/RIT,langs buss linje 8,9.Bra standard, utsikt, veranda. Leies ut delvis møblert kr. 8000, passer for tre studenter i bofellesskap.Tlf. 73505058 (p), 73597005 (j).
Leilighet selges
Treroms leilighet i 2. etasje i Valgrindv
13A selges. Boligareal ca 67 kvm, husleie
kr 1862,- inkl oppvarming. Prisantydning
kr 870.000,-. Garasje kan kjøpes. For mer
informasjon se www.notar.no eller kontakt megler på tlf 73833327 eller eier på
tlf 73935470.
Leilighet ønskes
Gjesteforskere ved Institutt for materialteknologi og elektrokjemi ønsker møblert
leilighet nær Gløshaugen fra 1 januar,
2001.Kontakt Lars Arnberg tel 7359 7003,
lars.arnberg@chembio.ntnu.no
Leilighet ønskes
Rolig studentpar ønsker å leie leilighet iområdet Moholt - Dragvoll. Tlf. 73887865/ 95158981 / 92258226
Leilighet ønskes
Vi er et studentpar som er på jakt etteren leilighet nær Gløshaugen. Har du en
ledig leilighet eller kjenner noen som hardet, er det bare å ta kontakt på tlf: 95 20
30 51 eller mail storvold@stud.ntnu.no.
Hus til leiePå grunn av utenlandsopphold tilbyr vivårt hus komplett møblert til leie i perioden fra 1.07.2001 til 31.07.2002. Huset
er spesiell godt egnet for familie med barn.
Adresse: Schilling, Borchgrevinks vei 3,7020 Trondheim,7359 4754 (a),7350 5635(p), wolfgang.schilling@bygg.ntnu.no

Side 27 — Svart Cyan Magenta Gul

27

vår verden

Hvordan holde på en nettgjest
alfakrøll
Nettet er inne i en ny epoke.
Nå handler det om å skape
en trivelig atmosfære for å
holde på gjestene. Alf@krøll
og nettekspert Trond AreØritsland lærer deg hvordan.
Førsteamanuensis Øritsland ved Institutt for produktdesign forsker på interaksjon mellom menneske og maskin.
Med brukbarhetstesting og datamaskiner som registrerer hvordan blikket til
forsøkspersonene leter seg frem overskjermen, kan han si noe om hva som
fungerer – og hva som skaper forvirringpå nettsider. Men en definitiv fasit for en
god hjemmeside kan han ikke gi oss:
– Konvensjonene på internett endres
hele tida. Funksjoner fra helt ulike programvarer blandes, så noen standard
kan vi ennå ikke snakke om. Men det er
jo klart mulig å peke på hvilke løsninger man bør styre unna fordi de forvirrer
brukeren, sier forskeren som gjerne vil
bidra til å ta livet av noen nettmyter:– Alle tror for eksempel at animasjoner vekker større oppmerksomhet enn
statiske bilder og tekstlinker. Brukertester viser imidlertid at det er selve
innholdet som teller når brukernes oppmerksomhet skal fanges.

Alt for alle. – Holdningen til internett har endret seg gjennom tre epoker,
som alle er i live den dag i dag. Den første epoken er selve grunntanken bak
internett – å demokratisk spre og deleinformasjon. Men det som i utgangspunktet skulle være lett tilgjengelig,
ble heller en ugjennomtrengelig masse.
Holdningen om at alt skulle legges ut,
førte til at det ble helt umulig å orientere seg i virvaret, forteller Øritsland.
Så kom kommersialismens inntog pånettet. Alle skulle profilere seg og visekundene hvor flinke de var, men det
skjedde ikke på brukernes premisser.
Bedrifter og offentlige instanser tok
utgangspunkt i organisasjonen når deskulle legge ut informasjon.
– Sonys sider er et godt eksempel pådette. Før måtte man grave seg nedover
i selskapets ulike avdelinger for å finne
informasjon om det de hadde å tilby.
Sonys nye nettsider setter nå produktene i fokus, mens selvreklamen er gjemt
unna.

Triveligheten. Den epoken vi er
inne i nå, kaller Øritsland for relasjonsbygging. Det handler om å gjøre
nettstedet til et mest mulig trivelig
sted å være. For eksempel tilbyr ikke
internettbokandlerne bare bøker. På
nettsidene kan du også skrive inn
omtaler av de bøkene du har lest, lese
andres omtaler, og delta i diskusjonsfora. Slik kan nettstedene skape en slags
caféatmosfære som innbyr til gjentatte
besøk, og brukerne får noe av nytteverdi.
En annen trend er å få «intelligente
agenter» til å velge ut nyheter og interessante lenker for deg, ut fra hva du er
opptatt av. Men denne trenden har ikke
hatt så stor suksess som man hadde ventet.

Annet
Seng bortgis
Hvit, hjemmespikket dobbelseng fra 70tallet gis bort. Innvendig mål: 200 x 150.
For 200 kr.får du med madrassene.Kontakt
Martin: (735)93008 (a), 73518431 (p)Nidars bamsemums-sider er et av de nettstedene Trond Are Øritsland trekker fram someksempel på den nye web-trenden: Trivelighet i et gjennomført miljø. – Mumseby har en
del gode kvaliteter, men de tilbyr ingen direkte nytte, og vil trolig ha kort levetid, menerhan.

– Folk vil faktisk ikke ha informasjon
som er for tydelig skreddersydd. De føler
at de blir satt i bås og at de ikke får
anledning til å utvikle perspektivene.
Dagens menneske er nemlig skrekkelig
redd for at verden skal suse forbi, vi er

redde for ikke å henge med hvis vi trorvi går glipp av viktig informasjon, sierTrond Are Øritsland.
TONE KVENILD

Guide til gode nett-sider
Glem fuglebrettsnekring og julekurvfletting! Her er tipsene som gjør dineinternettsider til juleverkstedets mest
suksessfulle produkt.

din side, selv om det ikke er så lengesiden sist gjesten din var på besøk. Tenk
derfor ut en enkel og logisk struktur.
Gjesten din skal alltid kunne vite hvor
i strukturen hun er, hvor hun har værtog hva hun kommer til.
• Følg konvensjonene for funksjoner,
linker og utforming. Gjesten din blir heller irritert enn imponert over intrikate
løsninger fordi det hindrer henne i åkomme effektivt til innholdet. Den viktigste informasjonen bør plasseres på
midten, navigasjonsmulighetene på toppen eller til venstre.
• Ta hensyn til de som sitter med 15
tommers skjermer. Horisontal scrollinger noe av det verste som fins – plassér
derfor de viktigste funksjonene til venstre på sida. Gjør alt av innhold skalerbart.
• Hvis du har laget et søkesystem påsidene: Logg søkeordene, så får du informasjon om hva gjestene dine har værtpå jakt etter.
• Folk som er vant med å bruke nettet,
forsøker å gjette på URL (sidens adresse) før de bruker søkemotorer. Søkemotorene gir ganske lav sjanse for å lykkes
i søket, i tillegg tar det tid å bla seg
gjennom treffene. Bruk derfor forståelige ord i adressene, og ikke tall som forenkler ditt kategoriseringssystem (eks:w w w. h a n s e n . n o / a r t i c l e / 1 , 5 2 3 /2211.00.html). Pass også på at gjesten
din kommer til noe fornuftig hvis haneller hun fjerner ledd i adressen.
• Det kan være lurt å lage alternativeadresser og adresser med vanlige feilskrivninger som fører til din riktige
adresse (f. eks. ntnt.no eller ntun.no).

• Brukertester viser faktisk at det ikke
er noen sammenheng mellom grafiske
elementer og den opplevelsen brukeren
har av internettsidene. Fornøyde brukere er rett og slett de som enkelt finner
den informasjonen de trenger, eller får
gjort det de ønsker.
• En nettside må lastes ned lynraskt –det går faktisk bare ti sekunder før den
som besøker siden din, har mistet interessen og vurderer andre internettsider.
Sørg derfor for at gjesten kan begynne
å lese på noe med en gang, at teksten er
det som lastes ned før grafikk og bilder.
• Skriv hva nettsiden handler om. Godenøkkelord og forklarende, korte tekster
gjør det lettere å finne det man er på
jakt etter.
• Følgende bør være synlig på samtlige
av de sidene du lager: Stedets eier, dato
for når sidene sist ble oppdatert, lenke
til hovedsida, lenke til «kontakt» og
søkemuligheter.
• Tekstlenker brukes oftest – mer enn
dobbelt så ofte som grafikk-lenker. På
andreplass kommer back-knappen ibrowseren.
• Tull ikke med back-knappen: Legg
ikke opp til at et nytt vindu skal åpneseg i nettleseren. Hvis gjesten din ikke
har fått med seg at et nytt vindu haråpnet seg, blir forvirringen stor når
back-knappen ikke fungerer.
• En som jakter på informasjon på nettet, har ofte flere internettsider oppe
samtidig. Vekslingen mellom ulike systemer og strukturer gjør det vanskeli- Kilde: Førsteamanuensis Trond Are
gere å huske navigasjonssystemet på Øritsland, Institutt for produktdesign.

Tigernål mistet
Gullfarget/svart tiger-nål med «diamanter» på halen ble mistet i kantina i
Realfagbygget fredag kveld 1. desember.
Finner bes vennligst ta kontakt på telefon
73598026eller
påe-postmaja.lisa.furberg@adm.ntnu.no.

Sykkel bortgis
Eldre DBS damesykkel med gir gis bort.
Trenger muligens nye dekk,men eller helt
OK. Ring tlf 73940011 etter arbeidstid.

baksida
Synnøvetakker av
Synnøve Næss (bildet) har tjent
to konger og et ukjent antall
rektorer. Hun har hatt fingreneborti økonomi og personalsaker,
utbygging og tekniske tjenester, kollegiesaker og festligheter. Utallige er de prominenser
og kulturpersonligheter som
under hennes kyndige oppsyn
har betrådd røde løpere, mumset kanapeer, drukket sprudlevin, mottatt medaljer og talt forforsamlinger.
Nå takker Synnøve Næss forseg, etter 37 år i NTHs, UNITs
FOTO: LISA OLSATD
og NTNUs tjeneste. I løpet av
disse årene har hun gått runddansen mellom Hovedbygningen, sentralbyggene, Holtermannsveien, Lade, Sverres gate, Teknostallen – og de siste fem årene
Hovedbygningen igjen. Tilbake til utgangspunktet – mens institusjonen hun har tjent siden 1963, har vokst til det mangedobbelte. – Noen ganger har jeg lurt på selv, hvorfor jeg ble her så
lenge, men det har vært gode år. Store utfordringer, mange dyktige mennesker. Universitetet har vært en inspirerende arbeidsplass, sier hun selv.
Så har hun heller ikke tenkt å holde seg helt vekk. Hun har
kort vei hjemmefra til Dragvoll, og ser fram til å fråtse i åpne forelesninger der oppe. Kanskje i engelsk, kanskje i noe annet. – I
Suhmhuset foregår det også ting. Det finnes så mye bra å ta fattpå her i vårt eget system, og nå skal jeg gjøre det på et rent gledesplan, sier den nyslåtte pensjonisten.

«Edisjonsfilologi kan virke tørt...»Selvransakende fra litteraturviter Petter Aaslestad i forrige nr av UA.

Bare mennevaluerer

IngenrådgiverEkspertpanelet som skal evaluere Norges forskningsråd,består av bare menn. Det harfått rektor Tove Bull ved Universitetet i Tromsø og flere
andre til å reagere, melder
bladet Kilden.
Professor Harriet Bjerrum Nielsen ved Senter for
kvinneforskning, Universitetet i Oslo, peker på at KUF
tidligere har gitt både Forskningsrådet og universitetenepåpakning for ikke å følge
likestillingslovens pålegg om
at det skal være minst 40 prosent kvinner i alle offentlige
styrer og utvalg.

Rådet for studenter med
funksjonshemninger, som tidligere i høst påpekte et betydelig merarbeid og behov for
ekstra rådgiver, har foreløpig
ikke fått gehør for sineønsker. I et brev fra rektor og
universitetsdirektøren vises
det til at kravet om å begrense antall administrative stillinger ved NTNU gjør det
urealistisk å forvente en ny
stilling nå. NTNU-ledelsenåpner likevel for å omfordele
arbeidsoppgavene internt i
Studieavdelingen, slik atRådet kan få tilført ressurser
herfra.

Mange på kurs

Mer italiensk

Over 6 400 personer tok i
1999 etter- og/eller videreutdanningskurs ved NTNU.
Totalt ble det gjennomført 233
kurs. Av disse ga halvparten
vekttall, og det ble produsert
over 5000 vekttall i løpet av
året. Dette tilsvarer 250 heldagsstudenter.

Takket være italiensk pengestøtte kan Romansk instituttogså neste år tilby undervisning i italiensk. Det er fortsatt snakk om et kurs på fem
vekttall, og instituttet regner
med å ha to undervisningsgrupper. Av de 36 «fritidsstudentene» som nylig tok eksamen, besto 32 – til dels medsvært gode karakterer.

Miljøvennlig kosedyr

FOTO: ARNE ASPHJELL

Gjør det på
gammelmåten!

Den tyske kjemiprofessoren
Walter Kaminsky, som
nylig besøkte NTNU som
opponent ved en doktordisputas, gjorde for noen år
siden en tilfeldig oppdagelse som har gitt oss mer
miljøvennlig plast, polyolefin.
Polyolefiner kjenner
man i dag blant annet fra
vanlige bæreposer i plast og
ulike beholdere, men plasttypen har gjennom teknologiske nyvinninger fåttstadig nye anvendelser somi lysark, isolasjon, seteputer og – kosedyr.

I siste nummer av Universitetsavisa oppfordret vi lesere av
alf@krøll til å sende e-julekort i
år. Den oppfordringen trekker vi
herved tilbake. Vi bør ikke fylle
opp denne kommunikasjonskanalen med musikk og reinsdyr som
svever over skjermen. Bruk din epost til mer fornuftige meldinger,og send i stedet et godt, gammeldags julekort. Med en kjernefamilie anno 1919 ønsker vi allevåre lesere en Glædelig Jul!

Stewart til værs…det ble jul allikevelSpråkrådgiver
StewartClarks veiviser i det engelskespråk, «Getting Your English
Right», selger som varmt hvetebrød (på engelsk: like hotcakes). Stewart forteller at
nytt opplag av boka er trykt,og at totalopplaget nå er
2 500. Enda et nytt opplag
trykkes over nyttår. Underbokmessen i Frankfurt i oktober viste engelske forleggereinteresse for boka. Boka harfått bare positive anmeldelser,og Teknisk Ukeblad setterden på sin liste over anbefalte julegaver. – Boka hører
hjemme på et hvert møblert
kontor, skriver Jan Helstad i
Sintefs internavis Ukespeilet.

Driftstekniker Brage Høyem nærmer seg den 25.
jula ved Seksjon for bygningstjenester, (tidligere Seksjon for sikkerhet og service) på Gløshaugen. Han har opplevd at julepynten har blitt borte og at flere juletrær har forsvunnet – nesten sporløst.
En gang ledet en sti av grankvist og knuste kuler Brage til heisen i et av Sentralbyggene.
– Julegaver? Nei, jeg er blitt så gammel at det er
artigere å gi bort enn å få, sier Brage.
Hvilken julesang er finest?
– Det var julekveld i skogen, synger Brage, og minnes også en annen juleplatestjerne – Ivan Rebroff.
Brage synes det er realt å jobbe i romjula og har nok
å gjøre med å forberede teknisk utstyr til nok et semester. Han plasserer julestjerna ved siden av en annen
frodig plante.
– Det er så mye skitprat her, så det er god gjødsel,sier Brage Høyem om vekstvilkårene til julestjerna.

Utgies i 12 100 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Aina BergTRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

Side 28 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)Gjør det selv
Blir det plastdingser Made in
Taiwan som skal ligge underjuletreet i år også? Eller er det
fortsatt noen der ute som har
høvelbenk i kjelleren og kan varte opp med et hjemmesnekret
gaveprodukt?
Da jeg var ung, var «Gjør Det
Selv» tidens slagord. I dag er det«Bruk og Kast» som gjelder.
Bruksgjenstandene vi omgir oss
med, er blitt så avanserte og hermetiserte at vi har ingen mulighet til å reparere dem selv. Det
er ingen som dissekerer vekkerklokker lenger. Når armbåndsuret slutter å gå – kanskje fordi
batteriet er tomt – kjøpes et nytt
med mer stilig design enn det
gamle.
Mekke bil? Det så trangt
under panseret på dagens biler
at man ikke kommer til med
verktøy uten å ta ut motoren
først. Dessuten er det kanskje
en datachip til 7500 kroner plussmoms som skal til for å bringe
motoren til live igjen.
«Snikkarboden» vi husker fra
TV-serien om Emil i Lønneberget, er utryddelsestruet idet vi
går inn i et nytt århundre.
Moderne byleiligheter har definitivt ikke slik luksus, og det
gode, gammeldagse uthuset er idagens villastrøk erstattet av en
kjønnsløs garasje der det kun er
plass for bil og plenklipper.
Det er i et slikt perspektiv aten stor gutt som har nådd livets
middagshøyde, tillater seg å bli
nostalgisk. Det var så mye bedre før: Sirkusforestilling påuthuslemmen, bygging av
modellfly på gutterommet, og
snekring av høyttalerkasser ikjelleren.
Derfor er det er så fascinerende å studere minst femti år
gammel litteratur med tips omting du kan lage og reparere
selv. I mitt tilfelle har gjør-detselv-nostalgien gitt seg utslag iat jeg har begynt å saumfare
antikvariater etter gamle hobbybøker og lignende litteratur.
Vi antar det er for nære innpå jula til at til at nevenyttige
NTNU’ere kan inspireres til å
ta hammer og høvel fatt foregenproduksjon av julegaver.
Men med tanke på bedre forsetter i det nye året, henter vi fremet godt tips om resirkulering av
juletre:Et originalt fuglebret.
.... Kun mot
syd lar man
det være enaapningstor nok til
at de matsøkende
fugle kanslippe ind.
(Fra «Altmuligmanden– en bok fornævenytige folk» av ingeniør
R. Nickelsen. Kristiania 1924.)

FOTO: TONE KVENILD

REDAKTØR: Jan Erik KaarøANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

på siden

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no