Stusslig

Gjenforenes

Antikvarisk

Ove Stokstads utsmykkingsarbeider på Dragvoll frister enmørk og stusslig tilværelse som
bakgrunn for skitne kopper.

Snart kan psykologene på Ladegjenforenes med fakultetsvennene på Dragvoll. I juni starter
endelig arbeidene med bygg 12.

Roland Wittje har rotet i Gløshaugens kjellere og loft. Instrumenter
fra NTHs første år står nå utstilt
på det nye Realfagbiblioteket.

Side 4

Side 3

Side 6

A-BLADNTNUsinternavis
nr. 4
07.03.2002

Gratulerer– med dagen! NTNU
feirer kvinnedagenden 8. mars med en
forskermaraton.
Side 2

Like god tid
Ansatte ved norske
universiteter bruker
ikke mindre tid enn
før på forskning.
Side 3

Revansj
I fjor ble SVT-fakultetet blodig slått av HF.
I år har samfunnsviterne tatt engrusom revansj.
Side 4

Nye kamper
Lokaliseringsstriden
er over. Men det er
ikke kampen om universitetsklinikken.

NTNU eier ideene dine
Har en universitetsansatt eiendomsrett til egne
forskningsresultater? Eller tilhører resultatene
den institusjonen som lønner forskeren? I år kommer loven som skal regulere disse rettighetene.
Trolig får vi en lov som slår fast at lærestedetskal ha førsteretten til kommersiell utnyttelse av
forskningsresultater. Men forskeren beholder ret-ten til å publisere. Økonomiske gevinster av kommersiell utnyttelse skal deles mellom forsker, fagmiljø og universitet. Lovforslaget følger mindretallets innstilling i Bernt-utvalget som fikk i oppdragå utrede spørsmålet. Og ved NTNU er meningene
høyst delte.
Side 2

Kontorer
med sjel
Universitetsavisa gikk
på jakt etter kontorer
med sjel. Vi fant i hvert
fall ett med kropp. Det
var hos Jostein Kirkerud.
Andre pynter med postkort, potteplanter, polkagriser – eller papirer

Side 8 og 9Side 5

Steinkasterne
Antropologistudent
Ragnar Nilsen har
oppholdt seg ett årpå Vestbredden.
Side 7

Dumme?
Var Ingvill Holdens
matematikkoppgaver
for vanskelige for
NTNU-studentene?
Side12
FOTO: INGVILD SJØBAKK

Emil Spjøtvoll– døde denne uka.
Spjøtvoll var NTHs
siste og NTNUs
første rektor.
Mandag den 11.
mars avholdes enminnehøytideligheti Rådssalen i
Hovedbygningen på
Gløshaugen, medpåfølgende gravferd til Tilfredshet
kirkegård.

Fransk og fantastisk
Kan hende såg han det seinere
sjølv som ein ungdomssynd. Meni alle fall: Før han fylte 20 år,
skreiv den franske åndshøvdingen Victor Hugo ein phantasyroman frå Trøndelag. Her finn vibåde klassekamp på Røros, eit
islandsk monster som held til

ved Snåsavatnet, og heit kjærleik på Munkholmen.
I år er det 200 år sidan Victor
Hugo vart fødd, og NTNU-professor Jan Ragnar Hagland fortel om forfattarens litterære
streiftog i Trøndelag.

Side 11

Røros Kopparverk, måla i 1821, nett på den tida
Victor Hugo gav ut romanen om eit gruveopprør her.
Handlinga i «Han d’Islande» er lagd til året 1699.

Les daglige nyheter på http://innsidaUT.ntnu.no/ Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no

Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

2

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

«Hvis lykken i livet er å gå på universitetet, er
det fullt mulig å rusle rundt på Dragvoll i årevis».

på dagsordenen

Seksjonssjef Knut Veium i Studieavdelinga orienterer
Byavisa 2. januar om en mulig mening med tilværelsen.

Delt rett til forskningsresultater

ledelsenhar ordet

Prorektor
Julie Feilberg

Kvalitetsreformen
og fagevaluering
Kvalitetsreformen innebærer at vi
må kvalitetssikre og evaluerelæringsmiljøene ved NTNU på enhelt annen måte enn vi har gjort
før. Ifølge Stortingsmelding 27 harhver enkelt institusjon nå et særlig
ansvar for sitt eget kvalitetsnivå,og skal utvikle et helhetlig kvalitetssystem som fokuserer på bådekvalitetssikring og kvalitetsutvikling. Kvalitetsarbeidet skal væreet lederansvar på alle nivåer, og det
skal dokumenteres overfor det nye
Akkrediterings- og evalueringsorganet. I denne dokumentasjonen av
kvaliteten på læringsmiljøet skalogså det man kaller «studentevaluering av undervisning» inngå.
Evaluering av undervisning ved
hjelp av studenter er ikke noe nytt
fenomen hos oss. Det har vært gjort
forsøk med såkalt fagevaluering
helt siden sekstitallet, og alleredei 1986 ble det innført systematisk
fagevaluering ved siv. ing.-studiet.
Sett i forhold til kvalitetsreformen,
er det imidlertid en del problemer
med fagevalueringen slik den fungerer ved NTNU i dag. Evalueringen er (med unntak av siv. ing. studiet) relativt usystematisk og
sporadisk. Det ser også ut til at den
i liten grad får noen «tilbakevirkende kraft» på undervisningsopplegget i det enkelte kurs. Det er ogsåslik at problemstillinger som
springer ut av evalueringene, sjelden løftes opp på kolleganivå eller
instituttnivå. Et annet minus er at
evaluering ved studenter alene ikke
er en tilstrekkelig evalueringsformdersom vi skal sikre en kvalitetsutvikling av læringsmiljø, ei heller er
den alltid en fruktbar form. Studenter evaluerer ut fra sitt ståsted,og selv om de kan gi verdifulltilbakemelding til faglærer, har deikke nødvendigvis alltid rett i sin
vurdering eller sine ønsker. Selvom studenter for eksempel ønsker atfaglærer legger alle sine forelesninger ut på nettet i god tid før forelesingen, er det ikke sikkert at det
er akkurat den strategien som gir
den beste læringen.
For å tilfredsstille kravene ikvalitetsreformen når det gjelder
evaluering av studiekvalitet, må vialtså gjøre noe annet og mer enn
det vi gjør i dag, selv om mye av det
som har vært gjort når det gjelder
fagevaluering i ulike miljøer ved
NTNU sikkert kan gjenbrukes i eneller annen form. Utfordringen er åfinne fram til hvilke kriterier vi skal
ha for kvalitet. Hva skal vi evaluere,
hvem skal evaluere, og hvordan skal
det rapporteres? Spørsmålene ermange, men en ting er sikkert, vi
må skape et system som har relativt
åpne rammer og som i seg selv genererer utvikling og kvalitetsheving!

Eiendomsretten til
forskningsresultaterskal snart lovfestes.
Trolig får lærestedet
førsteretten til kommersiell utnyttelse.
Men forskeren får
likevel det avgjørendeord.
Over påske får Stortinget til
behandling loven som regulerer
universitetsansattes rett til oppfinnelser de gjør i sin fors- kergjerning. Departementet innstiller på å følge Stanfordmodellen: Lærestedet har førsterett til å utnytte oppfinnelsen, og den økonomiske

Rett

til

å

publisere.

Regjeringen går inn for at universitetet får retten til å utnytte oppfinnelser som forskerne
gjør. Samtidig skal forskernes
akademiske frihet sikres ved
at de beholder retten til åpublisere sine resultater. Det
sa undervisnings- og forskningsminister Kristin Clemet
denne uka til Aften- posten.
Dermed blir det i praksis
forskeren som har det avgjørende ord. Hvis forskeren vel-ger å publisere sine resultater,
kan oppfinnelsen heller ikke
patenteres. For lærestedet kan
det da være mindre interessantå satse på kommersiell utnyttelse.
– Vi mener forslaget er engyllen middelvei, og håper og
tror det blir godt mottatt av
både forskere og kommersialiseringsinteresser, sa ministeren
til Aftenposten.

Forbundet bifaller. Lederen i Norsk Forskerforbund,
NTNU-professor
Kolbjørn
Hagen, sier til avisa at forslaget vil bli godt mottatt i forbundets styre. Han har fryktet
et forslag som også ville fratattforskerne retten til å publisere
patenterbare
resultater.
Hagen er opptatt av at forskningsresultatene skal komme

samfunnet til gode, og det
samme er Regjeringen.
Selv om noen forskere kan
føle at de får mindre råderett
over egne resultater, er hensikten at mer av forskningen skal
komme til samfunnsmessig nytte. Universitetene får retten til
kommersialisering, men samtidig blir de også forpliktet til å
etablere et apparat for effektiv
kommersialisering og veiledning.
– Vi ønsker at forskerne skalvære sikret god hjelp, og at det
skal være et positivt samarbeid
mellom forsker og universitet,
som er til fordel for begge parter, sier rådgiver Kjetil Jåsund
i departementets forskningsavdeling til Universitetsavisa.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Mindretallet vant fram

Delte meninger på NTNUFor et år siden la det såkalte
Bernt-utvalget fram sin innstilling om hvem som skal harett til å patentere forskningsresultater fra et universitetsmiljø. Professor Asbjørn
Rolstadås var NTNUs mann iutvalget, og han tilhørte flertallet (3 medlemmer) som innstilte på at forskerne skulle
beholde retten til å utnytte
patenterbare oppfinnelser demåtte gjøre i sin forskergjerning. Departementet har valgt
å gå inn for mindretallets forslag (2 medlemmer) som gikk

– Jeg tror dette er en god
modell, sier Bjørn Inge Haugan, daglig leder for Inkubator Gløshaugen.– Det er bra
at universitetet trekkes sterkere med i prosessen med
kommersialisering av resultater. Når forskerne får bedre hjelp, har de større sjansefor å lykkes.
– Jeg hadde nok en følelse
av at departementet ville gå
for mindretallets innstilling,sier professor Asbjørn Rolstadås, medlem av Berntkomiteen. – Dette er et dårlig

inn for at institusjonen kan
kreve å bli overdratt retten til
en oppfinnelse. Mindretallets
begrunnelse for dette var
faren for at enkeltprosjekter
ikke skulle bli tatt skikkelighånd om.
Bernt-utvalgets innstilling
ligger her: http://odin.dep.no/
ufd/norsk/publ/utredninger/NOU/014001-020005/
index-dok000-b-n-a.html
Stanfords regelverk på
dette området finner du her:
http://otl.stanford.edu/about/index.html

signal å sende våre ansatte.
For universitetene vil ikke
dette gjøre noen særlig forskjell.
– Prinsippet om en deling
av gevinsten mellom forsker,
lokalmiljø og universitet støtter jeg fullt ut, sier professorog gründer Ingvald Strømmen. – I framtida må universitetene skaffe seg midler
utenom statsbudsjettet, og
inntekter fra kommersialisering av forskning kan bli etviktig bidrag.

Forskermaraton på Kvinnedagen
Fredag 8. mars
markerer NTNU
kvinnedagen.
Under temaet «Kjønn; trøbbel itiden?» skal tretten kvinnelige
forskere – og en mann – fra ulike fagmiljøer ved NTNU holde
innlegg i Theaterkafeen overmange forskjellige tema. Blant
foredragene som muligens kan

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

gevinsten deles i tre mellom forsker, fagmiljø og universitet.
Det er forskningsavdelingen i UFD – Undervisnings- og
forskningsdepartementet – som
har denne saken til behandling.
Et lovforslag blir lagt fram for
Stortinget over påske, og trolig
blir loven vedtatt til høsten.

interessere mannfolk, er «Bli en
riktig far fra første stund», av
Ellen Andenæs fra Anvendtspråkvitenskap.
– Her bør det være noe forenhver smak, både for kvinner og
for menn. Menn kan ikke væretjent med at bare kvinner diskuterer kjønnsproblematikk. Derfor bør de også møte opp, mener
likestillingsrådgiver ved NTNU,
Svandis B. Vestmann.

Andre smakebiter fra årets
rikholdige 8. mars-program ved
NTNU er den musikalske monologen «Sabina» som handler om
Sabina Speilrein – en av psykoanalysens pionerer. Dessuten vil
studentprest Siv Limstrand med
flere stå for en litt spesiell kvinnedagsgudstjeneste med poesi og
gregoriansk sang. Det medisinske fakultetet har et eget 8. marsarrangement som innledes av

professor i sosialantropologi,
Merete Lie. De spør «Hvor sitter
kjønnet?».
Et godt sted å runde av kvelden kan være Storsalen på Studentersamfundet hvor Silje Nergaard med band spiller feminine
jazztoner.
Fullt program, arrangementssteder og tidspunkter
finner du på Nettopp (http://nettopp.ntnu.no/)3

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
http://innsidaUT.ntnu.no/Endelig samling på Dragvoll
Nå er det like før
NTNU forlater Ladefor godt. I juni starterarbeidene med Bygg 12
på Dragvoll.

Veis ende i sør. Bygg 12 blir

klinikk.

Finansiert ved salg. Bygg
12 på Dragvoll er trolig det siste
nybygget NTNU finansierer ved
eiendomssalg. Tidligere prosjekter i denne rekka har vært delfinansiering av den nye toppetasjen på Lerkendalsbygget,påbygg på Gamle Fysikk, samt
en ny metallurgibygning påGløshaugen. Disse prosjektene
har delvis blitt finansiert ved at
NTNU solgte alle sine bygninger på Rosenborg, samt de fleste
firemannsboligene i Lerkendalsområdet nedenfor Realfagbygget.
At NTNU nå endelig kan flytte fra Lade, sparer også universitetet for den årlige leien på 16
millioner kroner. Den ble ikke
vesentlig redusert da alle de sam-funnsvitenskapelige fagene flyttet fra Lade til Dragvoll i 1993, og
har følgelig vært tung å betale.
– At NTNU slipper denne store årlige utgiften, gjør selvsagt
sitt til at Bygg 12 også er et gunstig byggeprosjekt økonomisk
sett, forteller Tor H. Johansen.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no… og merskal det bli
NTNU ønsker seg flere
nybygg. Etter at Bygg 12 er
fullført, står et nytt bibliotekbygg på Dragvoll øverst
på lista. Dette skal etter planen komme som et utspringi tilknytning til det eksisterende biblioteket på Dragvoll. Det vil si i skråningennedover mot bussholdeplassen på østsiden.
Deretter ønsker NTNU å
utvide lokalene til biblioteket på Gløshaugen. Detteskal gjøres enten ved å bygge i høyden på baksiden av
Hovedbygningen, eller ved at
det bygges ned i bakken
under plenen mellom Hovedbygningen og Gamle Kjemi.
Selve plenen er det imidlertid ikke aktuelt å bebygge,
forteller teknisk direktør
Kjell Næsje.

Sør

lllll
Bygg 12Glassgate

Bygg 10

Glassgate

liggende sør for Bygg 10, og øst
for det forholdsvis nye Bygg 11 i
Dragvolls sørende. Den nye bygningen vil bli dobbelt så stor
som Bygg 11. Åpningene mellom
det nye bygg 12 og byggene 9, 10
og 11 vil bli overbygd med glass,slik at nybyggene faller naturlig
inn i resten av Dragvollkomplekset. Totalt vil bygningsmassen på Dragvoll med detteøkes med 8600 kvadratmeter,
fordelt på 7400 kvadrat i Bygg
12, og 1200 kvadratmeter i nytt
glassoverbygd gateareal. Prisen
er ca. 100-110 millioner kroner.
– Med bygg 12 har vi kommet
til veis ende i sørenden av Dragvoll, forteller seniorrådgiver ved
Teknisk avdeling, Tor H. Johansen. Det eneste som kan komme
i tillegg, er et mulig bygg 13 som
det fortsatt er plass til.

og

Nederst i den nye bygningen (pånivå 2) vil det bli dyrestall med
forsøksmus og fugler, samt laboratorier. I etasjen over (nivå 3)
vil NTNUs psykiatriske poliklinikk flytte inn. Poliklinikken vil
som i dag bli helt avskjermet fra
resten av universitetet, med
egen inngang. I dag holder poliklinikken til i den frikoplede
bygningen som ligger nærmest
sirkustomta på Lade.
Neste nivå (nivå 4) er gatenivået innendørs. Her vil det for det
meste bli undervisningslokaler
og grupperom. Øverst, på nivå 5,blir det kontorer. Nivå 5 i bygg
11 vil også romme kontorer for
Psykologisk institutt. Denne etasjen står nå tom. Det vil bli bygd
ei bru mellom byggene 11 og 12
på dette nivået.

Glassgate

Det er Psykologisk institutt somnå til slutt skal gjenforenes med
sine SVT-fakultetsvenner påDragvoll. Psykologene er de eneste som ble igjen på Lade etter at
informatikkmiljøet forlot dem da
Realfagbygget stod ferdig i 2000.
Byggestarten for Bygg 12 blirsannsynligvis i juni.

DyrestallHer er det plass til etframtidig bygg 13

Bygg 11lllllllllllllll
Glassgate

Bygg 9Resten av Dragvoll

Slik vil Dragvoll se ut i sørenden om et års tid. I juni begynner utbyggingen av de skraverte områdene.
ILL.: EVEN GRAN

Bedre forskningsvilkår ved universitetene
Universitetsansatte
bruker ikke mindre
tid til forskning nå
enn før, men bare etfåtall bryr seg om
allmennrettet
formidling.
Sent i februar ga Norges forskningsråd ut en stor tilstandsrapport om det norske forsknings- og innovasjonssystemet
ved universiteter og høgskoler.
Rapporten forteller, noe overraskende, at universitetsansat-

te totalt sett ikke bruker mindre
tid til forskning nå enn før. I år
2000 gikk 29 prosent av arbeidstiden til forskning, 14 prosent
til faglig veiledning, 29 prosent
til undervisning, 17 prosent til
administrasjon og 11 prosent til
museumsvirksomhet, utadrettede oppgaver og profesjonellyrkesutøvelse.
Rapportenskribentene velger å tolke faglig veiledning som
mer relevant for forskning enn
for undervisning, og konkluderer dermed med at forskningsvilkårene er blitt bedre.

I fritt fall. Rapporten er

spekket med tall om tingenes
tilstand universitets- og høgskole-Norge:* Norsk næringsliv forsker
lite. Mens Finland er orientert
mot høyteknologi, har Norgesom råvareprodusent lav forskningsinnsats innen dette området.
* De fire universitetene hadde samlet en grunnforskningsandel på 55 prosent i 1999. Universitetet i Tromsø klassifiserer
67 prosent av sin FOU-virksomhet som grunnforskning,
Universitetet i Oslo 59 prosent,
Universitetet i Bergen 57 prosent, mens NTNU har 40 pro-sent.
* Ved universitetene harantall studenter vært synkende
etter 1996. 7 prosent færre studerte i 1999 enn i 1996. Antall
ex.phil.-studenter har dalt med
27 prosent innen samme periode. Teologi og delvis jus er ogsåutdanninger i fritt fall. 19 prosent færre studenter velger teologi, mens seks prosent færre
velger jus.

av forskerne er svært aktive og
synlige. Halvparten av allepopulærvitenskapelige bidragble publisert av seks prosent
av det faste vitenskapelige personalet. Halvparten av allebidrag til allmennrettet samfunnsdebatt publiseres av fireprosent av forskerne. Dette er
de samme prosentandelene itilsvarende undersøkelse for ti
år siden.

Fåtall formidler aktivt.

TORE HUGUBAKKEN

Også allmennrettet formidlingblir belyst i rapporten. Et særtrekk ved den allmennrettede
formidlingen er at bare fåtall

tore.hugubakken@adm.ntnu.no@ fra InnsidaUTFår nasjonalt matematikk-senter

Varsko til brukere av trådløst nett

Et nasjonalt senter for matematikk i opplæringen skal opprettes i tilknytning til
NTNU. Senteret, som opprettes 1. august,vil få fire årsverk og en årlig bevilgningpå seks mill kr. direkte fra Utdanningsog forskningsdepartementet (UFD).
I en pressemelding skriver departementet at opprettelsen av senteret er etviktig tiltak for å få opp elevenes interesse for og kompetanse i matematikk.
Senteret skal ha som hovedoppgave ålede og å koordinere utviklingen av nye

Fra den 2. april er det slutt med åpenheten i NTNUs trådløse bredbåndsnett. Damå alle brukerne installere en såkalt
VPN-klient for fortsatt å være en del av
den trådløse framtidsverdenen. Det trådløse internettilbudet har fram til nå værtåpent for hvem som helst med bærbar pc
og installert kort for trådløst bredbåndsnettverk (WAN).
På grunn av den åpne tilgangen hartrådløse bredbåndsnettverk fram til nå
blitt sett på som en stor sikkerhetsrisiko.

Side 3 — Svart Cyan Magenta Gulog bedre arbeidsmåter og læringsstrategier i matematikkopplæringen. Selv om
senteret legges i tilknytning til NTNU,
skal også miljøer fra andre kanter av
Norge trekkes inn.
Senteret skal også ha som hovedoppgave å bidra til å spre informasjon og
erfaringer om resultater av utvikling av
nye arbeidsmåter i faget. Fagkonferanser
for lærere og lærerutdannere vil være etaktuelt tiltak.
(25. februar)For å bedre sikkerheten vil universitetet
kreve at alle som skal bruke det trådløse
nettverket, installerer en såkalt VPN-klient. Dette er et lite program som identifiserer pc-en din som tilhørende NTNU.
VPN-klienten blir kun gjort tilgjengelig
for NTNUs studenter og ansatte.
Ansatte må ta kontakt med sin lokale
IT-brukerstøtte for å få installert VPNklienten, mens studenter kan ta kontakt
med Orakeltjenesten.
(4. mars)

4nyheter

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

SVTs grusomme revansj
Nå publiserer samfunnsviterne mer enn
humanistene igjen.
Forskdok er en database somskal inneholde alle forskningspublikasjoner og prosjekter i
Norge. I alle år siden basen ble
opprettet i 1990, har Fakultet
for samfunnsvitenskap og teknologiledelse (SVT) vært flinkere enn Det historisk-filosofiske fakultet (HF) til å registrere sine publikasjoner her.
I år 2000 mobiliserte HF
grundig og gikk faktisk forbi
SVT-erne i antall publikasjoner, med 1086 mot 980. I fjor
tok SVT revansj med 1250
publikasjoner, mot HF sine
1050.

Innpisker. En av de ivrigste
innpiskerne på SVT-fakultetet har vært Ola Listhaug,instituttstyrer på Sosiologi og
statsvitenskap. Hans institutt
har gått opp fra 276 registrerte publikasjoner i 2000 til 338
i 2001.
– Dette er som kriminalstatistikk. Når politiet bedrer
sine metoder, stiger kriminaliteten, sier Listhaug. Økningen skyldes ikke økt formidling
alene, men at instituttet er blitt
enda mer bevisst på denne
databasen.
For NTNU må hvert år rapportere inn til departementet
om formidlinga ved NTNU.
Statlige bevilgninger påvirkes
av antall publikasjoner NTNU
kan vise fram. I større grad erogså formidlingsaktiviteten ved
instituttene avgjørende forpengetildeling fra de respektive fakulteter.

temet er for lite brukervennlig. Derfor har han tatt turen
rundt på instituttet for å forklare hvordan man registrerer forskningen sin.
– Det nytter ikke å baresende felles e-post og minne om
registrering, så vi har gått på
den enkelte også, sier Listhaug.
Han tror fortsatt at det finnes
mye der ute som ikke er blitt
rapportert inn. Ulike publikasjoner fra doktorgradskandidatene er ett av områdene som
Listhaug mener de ikke harfått registrert godt nok.

Medisin på topp. – Det er
Det medisinske fakultet som
publiserer mest, med HF og
SVT rett bak. Dette gjelderogså per ansatt, kan universitetsbibliotekar Arild Sønvedt
melde. Selv om fristen for innrapportering til departementet har gått ut, kommer det
stadig flere publikasjoner inn
i databasen. I skrivende stunder det nå 6323 registrerte
publikasjoner fra NTNU,
mens det for 2000 var 6291.

Fra Vitensenterets Eksperimentklubb i vinterferien iforrige uke. FOTO: ATLE KJÆRVIK

NTNUrabatt påVitensenteretEllers viser Forskdok at:* Teknologifakultetene deltar
mest på vitenskapelige kongresser.
* HF, SVT og Medisin er bestpå populærvitenskapelig
aktivitet.
* HF og SVT utgir langt flere
bøker enn de andre fakultetene.
* For artikler i renommerte
tidsskrifter med referee, stårfakultetene ganske likt, med
Medisin som unntak. Det har
langt flere, også per vitenskapelig ansatt

Ansatte ved NTNU og
Sintef kan nå få rabatt påårskort ved Vitensentereti Trondheim. Ved å bli
medlem i «Vitensenterets
venner» kan man støtte
senterets innsats for å
spre kunnskap om teknologi og naturvitenskap,
samtarbeidet
med
rekruttering til realfagstudier. Venneforeningens
VIP-årskort gir innehaveren og nærmeste familie fri adgang til utstillingene. I tillegg får man
15 prosent rabatt på defleste av senterets varerog tjenester. Årskortet
koster ordinært 350 kroner. Tilbudsprisen til
NTNUs ansatte er 250
kroner og til studenter
150 kroner.
NTNU gir en halv
million kroner årlig i støtte til driften av Vitensenteret.

TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Teknisk vanskelig. – Alleved instituttet har skjønt viktigheten av å registrere, sierListhaug. Det er den enkelte
forsker som har ansvaret for å
rapportere inn sine egne
publiseringer.
Forskningsdatabasen som brukes til
dette, har nylig vært gjennom
en teknisk oppdatering, men
Listhaug synes fortsatt at sys-

Ola Listhaug har pisket inn et rekordresultat for Institutt for sosiologi og
stastvitenskap.
FOTO: TORE HUGUBAKKEN

Kunstarkiv på trappene
Kunsten ved NTNU er
i ferd med å bli registrert i en bildedatabase. Men mye av den
frister fortsatt enstusslig tilværelse.
I mai i fjor skrev Universitetsavisa at NTNU eier en av MidtNorges største kunstsamlinger,
men at det ikke fantes noen
samlet oversikt over kunstskattene. Det gikk også fram at ingen hadde noe definert ansvar forå ta vare på kunsten og at den
ble behandlet meget tilfeldig.
I kjølvannet av avisreportasjen har MA-seksjonen (Materialadministrasjonen) fått i oppdrag å opprette et digitalt bildearkiv over kunsten. – Vi regner med å begynne registreringa
før sommerferien, sier Rigmor
Jørgensen ved MA-seksjonen.

Trist å se. I mellomtida har
det dukket opp nye eksemplerpå dårlig behandling av kunst
og utsmykkingsarbeider. På enbortgjemt plass utenfor storkantina på Dragvoll henger etmaleri på akrylglass fra 1982,
signert Ove Stokstad. Maleriet
var del av den offentlige
utsmykkingen av kantina, og
ble hengt opp på en vegg med
god belysning. Som følge av at
kantina ble ombygd, frister bildet nå en mørk og bortgjemt
tilværelse. For det meste fungerer det som bakteppe for etryddebord med brukte kopper.
I trappeoppgangen til Germanistisk institutt på Dragvoll
henger et utsmykkingsarbeid
fra samme tid, av kona til Ove
Stokstad, Gudrun Skeie Stokstad. Arbeidet består av svevende tekstilfugler. Taket overer åpenbart utett, og de arme
fuglene har fått gro igjen av pollen og støv. Ove Stokstad sam-Side 4 — Svart Cyan Magenta Gularbeider nå med Arne Rønning
ved Teknisk avdeling for å finne
en mer hensiktsmessig plassering av kunstverkene.
– Det er trist å se at arbeidene blir så dårlig ivaretatt, sierStokstad, og legger til at dette er
et generelt problem for bådearkitektur og utsmykning av
offentlige bygg. Sjøl har han opplevd regelrett hærverk på
utsmykking. Blant annet hadde han et større arbeid i vestibylen på Trondeim politikammer. Maleriet ble fullstendig
gjenbygd før det, etter initiativ
fra Stokstad sjøl, ble demontertog satt til oppbevaring. Maleriet skal visstnok få komme tilheder og verdighet igjen i det
nye politihuset som skal bygges.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

Ove Stokstads malerier fra 1982 fungerer nå mest som bakteppe forbrukte kopper.
FOTO: SYNNØVE RESSEM

5UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

innblikk

Interessekamp om nytt sykehus
Lokaliseringsstriden er
over, men det er fortsatt
interessekamper om den
nye universitetsklinikken.
Regjeringa vil ha sykehusutbygging påØya, og etter alle solemerker å dømme vil
forslaget bli konfirmert av Stortinget i løpet
av våren. Forskningsvirksomhet og medisinutdanning har all grunn til å juble, men
vil vedtaket bli til like stor velsignelse forsykehusdriften?

Forsvarer lokalsykehuset. – Lokaliseringsdebatten om RiT-2000 har på
mange måter fjernet oppmerksomheten
fra en langt viktigere diskusjon om utforming og organisering av det nye sykehuset. Det mener Sven Erik Gisvold, overlege ved Anestesiavdelingen og professor II
ved Institutt for anestesi og bildediagnostikk. Gisvold er sterk motstander av ådele sykehuset i geografisk atskilte og
høyt spesialiserte sentre, den såkalte sentermodellen. Motstanden begrunner han
med at bare en liten del av sykehusaktiviteten er knyttet til spesialiserte funksjoner. – Det meste av tida fungerer St.
Olavs Hospital som et travelt lokalsykehus, poengterer Gisvold.
– Majoriteten av pasientene kommer
inn for øyeblikkelig hjelp og har ofte uklare
diagnoser. Dertil må om lag 75 prosent av
operasjonene gjennomføres på ubekvem tid
med sterkt redusert bemanning. Det er
utenkelig at dagens operasjonskapasitet
kan opprettholdes hvis ressurssene skal
spres på flere forskjellige bygg. I stedet bør
vi satse på et sentralisert akuttmottak,
med en samling av operasjonsstuer, anestesi, bildediagnostikk og sentrale laboratoriefunksjoner som kan fungere 24 timer
i døgnet, sier Gisvold. Han er også kritisk
til planer om å fjerne opp til 200 sykesenger
i forhold til dagens kapasitet.

Framtidsrettet. Ole-Jan Iversen er
prodekan for forskning ved Det medisinske fakultet (DMF) og leder av laboratoriesenteret ved St. Olavs. Han har værtmed på delutredninger av Dragvoll-alternativet, og har aldri lagt skjul på at han
er tilhenger av både Øya-utbygging og
integrert sentermodell.

Iversen advarer mot å tenke for konvensjonelt når et nytt sykehus skal utformes. Han mener at morgendagens pasienter vil ha andre behov enn dem som er
framtredende i dag. For eksempel tror han
det kan bli mindre bruk av kirurgi i framtida enn det som er vanlig i dag. Han tror
andre behandlingsformer vil overta, som
vil redusere behovet for innleggelser og
sykesenger. – Sentermodellen er mer fleksibel for en slik utvikling enn den gamle
sykehusmodellen, mener Iversen. Han legger til at sentermodellen legger opp til en
integrering av diagnostikk, behandling og
utdanning som han tror alle parter, inkludert pasientene, vil tjene på.

Øya framtidsrettet. Iversen betrakter valget av Øya som en full seier for en
framtidsrettet universitetsklinikk. –Stedsvalget var avgjørende for å videreutvikle det nære forholdet til teknologimiljøet på Gløshaugen og DMFs spesielle
teknologiprofil, sier han.
Han ser for seg et stort markedspotensial og muligheter for næringsutviklinginnen medisinsk teknologi. Han understreker samtidig at universitetets behov idet nye sykehuset ikke trenger å være ikonflikt med lokalsykehusfunksjonen. –Tvert imot er både forskning og undervisning avhengig av et velfungerende og godt
organisert sykehus, sier han. – Det viktigste nå er å komme fort i gang med bygginga av de første sentrene. Utfordringener å få brukerne til å bevare engasjementet, også under byggeperioden. Den lange
planleggingsperioden, alle utsettelsene og
usikkerheten som har vært, har røynet på
for flere.

Sven Erik Gisvold mener lokaliseringsdebatten har gått på bekostning av diskusjonen om
hvordan det nye sykehuset skal utformes og organiseres.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

Tre sentre i 2005. Forslaget som nåskal stortingsbehandles, går inn for at første byggetrinn skal settes i gang som
planlagt. Dette omfatter nevrosenteret,kvinne/barn-senter og et laboratoriesenter, som kan stå ferdig i 2005.
Helseministeren ønsker imidlertid en ny
gjennomgang av byggetrinn II i prosjektet. Dette gir rom for en modifisering av
sentermodellen og kan også tolkes som etvisst gjennomslag for en mer kompakt
sykehusmodell.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

Ole-Jan Iversen tolker valget av Øya som byggeplass som en full seier for universitetsklinikken.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

@ fra InnsidaUT

Snart én million nettsider
NTNU nærmer seg én million sider på
nettet. Siste telling viste at ansatte og
studenter til nå har lagt ut om lag
860 000 unike dokumenter på internett
og intranett. Og tallet vokser stadig.
Nettsidene ligger spredt på nærmere 70
tjenermaskiner.
I september i fjor passerte NTNU
640 000 sider på nett. Dette betyr at
omfanget er raskt voksende. Samtidig
er indekseringen (tellingen) av sidene
blitt stadig mer nøyaktig, slik at estimatene av størrelsen på NTNU-nettet
er blitt stadig sikrere.
Siden intranettet ble satt i drift, har
ansatte ved institutter, fakulteter og
andre enheter til sammen lagt ut ca.
11 500 meldinger i dette systemet. I tillegg har Informasjonsenheten produsert mer enn 1 000 nyheter til Innsida
og InnsidaUT.

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gul

De største domenene i NTNU-nettet er:* pvv.ntnu.no: 426 000 sider(Programvareverkstedet)* stud.ntnu.no:114 000 sider(Hovedbase for studentsider)* idi.ntnu.no: 83 000 sider (Institutt
for datateknikk og informasjonsvitenskap)* www.ntnu.no: 24 000 sider(Inneholder blant annet alle sentrale,
offisielle internettsider inklusive
NTNUs eksterne hovedside)
Vanlige html-sider og «dynamiske»sider (databasegenererte dominerer på
nettet. Men i tillegg finner det ca.
12 500 PDF- og vel 10 000 Word-dokumenter der ute i NTNUs hyperlenkeland.
(5. mars)Studentopprør mot
januareksamen
NTNUs styre (Kollegiet) vurderer å legge avsluttende høsteksamen i januar.
Det liker ikke studentene. Det har blitt
samlet inn over 2 000 studentunderskrifter for å bevare juleferien.
For å sikre lik lengde på semestrene,
vurderer Kollegiet å flytte avsluttende
høsteksamen til januar. Det vil naturlig nok legge en viss demper på studentenes juleferie.
Etter at InnsidaUT 26. februar refererte denne saken fra Kollegiemøtet,begynte protestene å renne inn på
NTNUs felles diskusjonsgruppe på nettet, NTNU fritt-forum. Det var Erlend
Wathne Oftedal som la inn det første

innlegget. Det varte ikke lenge før støtteinnleggene strømmet på. I løpet av
dagen var en underskriftsliste på nettet klar. Denne ble laget av StianGårdsvoll.
Flere av innleggene på diskusjonsgruppa kritiserer studentrepresentantene i Kollegiet for ikke å ha protestert
mot januareksamen på kollegiemøtet.
Studentreprestentantenes forslag for å
berge juleferien, var heller å flytte eksamen til begynnelsen av februar, med
semesterstart i begynnelsen av september.
(1. mars)

6

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

Estetikk av gammel årgang
Instrumenter fra NTHs
første år er fine og forseggjorte. Den estetiske
nytelsen disse apparaturene i edelt tre og messing representerer, kanvi nå se i det nye
Realfagbiblioteket.
Det er resultater fra doktorgradsstipendiat Roland Wittjes universitetsarkeologiske utgravinger som nå er utstilt i montre like innenfor inngangspartiet i Realfagbiblioteket. Roland har hentet framdet nedstøvede utstyret som ble brukt idemonstrasjonsforelesninger før krigen.
I en presentasjon av utstillingen skriver Wittje at «Den gamle eksperimentalfysikk-forelesningen hadde som mål å vise
alt som ble gjort på tavla, også i eksperimenter. Demonstrasjonene var det dominerende elementet i undervisningskulturen. Instrumentene var mest basert på
enkle mekaniske prinsipper. Dette gjorde
det lettere å bruke dem til å formidle

apparaturens funksjonsmekanisme til
studentene, enn ved de senere elektroniske instrumentene, beryktet for sin
black box-karakter, som undergraver
ethvert forsøk på å få en intuitiv forståelse for hva som egentlig skjer.»

Hente inspirasjon? Wittje legger
ikke skjul på at han har stor sans for tidligere tiders undervisningsform som
fremmet en dypere forståelse for fysikken ved hjelp av lyd, lukt og fenomener.
– Demonstrasjonsinstrumentene kannærmest oppfattes som rekvisitter, om
ikke aktører, i en teaterforestilling, sierhan. – Den gamle demonstrasjonsteknologien kan gi nye impulser for dagens
utfordringer i formidling av fysikk, hevderhan.
For pedagoger som vil hente inspirasjon i klassisk eksperimentalutstyr, kan
vi opplyse at utstillingen i Realfagbiblioteket blir stående frem til 1. august.
Les mer om utstillingen på Realfagbibliotekets nettsider: http://www.ub.ntnu.no/fakbib/realfag/
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.noBåde menneskeliv og materielle verdier står i fare når jorda begynner å riste på seg.
FOTO: WWW.HEMERA.COM

Analyserer jordskjelv
Demonstrasjonseksperimenter i fysikkforelesningen på NTH den 20. september 1915, med
jordens skapelse ifølge Laplace som tema. Personen på bildet er instrumentmakeren Thv. Reed.

Fire ingeniørstudenter
fra NTNU tar hovedoppgave på konsekvensene
av jordskjelv i Uganda.
Professor Tore Haavaldsen ved Institutt for bygg- og anleggsteknikk har
gjennom flere år hatt faglig samarbeid med Makerere University i
Ugandas hovedstad Kampala. Haavaldsen har også god kontakt med
GeoHazard International (GHI) som
arbeider med jordskjelvproblematikk
verden over.
Hvert år tar professoren initiativ tilat studenter får reise utenlands for å
skrive diplomoppgave, og dermed ogsåhøste internasjonal erfaring.

Dette «projeksjonsapparatet for magnetiske
kraftlinjer mellom en elektromagnets
poler» daterer seg til 1911. FOTO: INGVILD SJØBAKK

Roland Wittje, som kom til Trondheim som
utvekslingsstudent fra Tyskland, er mannen
som har tatt det prisverdig initiativet til å grave fram NTHs vitenskapshistorie.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

En norskbygd «influens-elektrifiseringsmaskin» er ett av de mange stilige instrumentene som
nå står utstilt i Realfagbiblioteket.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gul

Jordskjelvanalyse. De fire byggstudentene Odd Jarle Kleppe, Rune
Magnus Thomassen, Vegard Storvikog Lars Christian Aarseth har nåvært i Uganda halvannen måned, og
begynner å få grep om både prosjektet og den lokale kulturen. De trives
godt i landet og med mulighetene forå bli kjent med en helt annen kultur.
I diplomoppgaven skal studentene
gi et estimat av hvor mange mennesker som omkommer i et jordskjelv i
Kampala. Ved å intervjue eksperter
innen aktuelle fagområder, skal studentene videre bruke den aktuelle
informasjonen i en metode som er
utviklet av GHI i USA. Informasjonen
spenner fra ulike byggtekniske vurderinger, til detaljer om helsevesenet,skolevesenet, brannvesenet og internasjonale organisasjoner som FN og
Røde Kors.
Et fast håndtrykk. Studentene
har vært lite utsatt for den afrikanske ventingen. De har lært at det
ikke alltid lønner seg å avtale møter,men heller møte opp på ulike kontorer og spørre om folk har tid til å ta
imot. I sin freidighet har de til og
med fått slippe inn ved regjeringskontoret med et brev fra dekanus ved
Makerere-universitetet som eneste
legitimasjon.

– Selvsikkerhet, et fast håndtrykk
og det faktum at du er hvit, åpner
mange dører, sier Rune Thomassen.

Manglende beredskap. Landet
har lite ressurser til rådighet til
katastrofeberedskap, forteller Rune ien e-post til professor Haavaldsen.
Noe av grunnen er at landet har værti krig fram til midten av 1980-tallet,
med raske regimeskifter og med
statsledere som Idi Amin og Milton
Obote. Landet har derfor ingen historie i langsiktig planlegging. Med
Yoweri Museveni ved makten desiste 16 årene har Uganda etter
hvert fått politisk stabilitet.
Dette har ført til at landet har
begynt å fokusere på de utfordringene
som gjelder for alle utviklingsland.
Men selv om Uganda har startet prosesser som skal bedre forholdet for
innbyggerne, er det mye som bremser
utviklingen – som den konstantemangelen på økonomiske midler.
Lite ressurser. Uganda er svært
dårlig rustet for å takle eventuellekatastrofer. Det finnes ingen alarmsentral som samordner sykehus, politi, brannvesen og andre organisasjoner. Det er faktisk så ille at departementet som har ansvar for katastrofeberedskapen, ikke har telefonnummer til nøkkelpersonene som skal
alarmeres ved et katastrofetilfelle.
Landet har 22 millioner innbyggere, men det er stort sett bare hovedstaden Kampala som har brannbiler idrift, forteller studentene. Byen harbare ett offentlig sykehus med enkapasitet på 1000 senger for en befolkning på to millioner.
Likevel vil ikke studentene svartmale situasjonen helt i Ugandas tilfelle. Ulike nøkkelpersoner viser stor
forståelse for behovet for økt fokusering på jordskjelvproblematikk, og det
er en egen organisasjon, Uganda Seismic Safety Assosiation, som aktivt jobber for å forberede nasjonen på eventuelle katastrofer av denne typen.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

7

innblikk

Ett år blant steinkasterne
Antropologistudenten
Ragnar Nilsen dro til
Vestbredden for å
studere freden mellom
palestinerne og israelerne. Han kom tilbake
noen illusjoner fattigere.
Siden gymnastiden har Ragnar Nilseninteressert seg for Midtøsten. Derfor var
det naturlig å legge hovedfagsoppgaven
til Vestbredden. Etter ett år er han tilbake
i Trondheim. Nå har han hengt opp en
suvenir på kjøkkenveggen. Svarte arabiske bokstaver er med sirlig hånd malt på ethvitt fat. Hans fortelling fra Vestbredden erogså i svart og hvitt. Den handler om okkupanten og de okkuperte. Om rett og urett.

Tolkninger av fred. Ragnar Nilsen
sier at hans utgangspunkt for hovedfagsoppgaven var våre forestillinger om fred.
– Vi tror at en fredsprosess innebærer
bedre levekår, menneskerettigheter og
demokrati. Jeg ville se freden gjennom den
jevne palestiners øyne. Det jeg så, var noe
annet enn det som ble sagt i champagnerusen etter at Oslo-avtalen var i havn.
Idé til tittel på oppgaven sin fikk han av
en palestiner. Den heter «O’ slow agreement».
NTNU-studenten oppholdt seg lengepå Birzeit universitet ved Ramallah på
Vestbredden. Universitetet har lenge værten torn i øyet på Israel. Mange av de palestinske intellektuelle har sin bakgrunn herfra. I nedslitte lokaler blir kritikken mot
Israel og fredsprosessen meislet ut. Mange
Hamastilhengere betaler semesteravgift
her.
Utenlandske studenter kan delta i veldedighetssarbeid blant palestinerne. Med
spade og malingskost meldte Nilsen seg til
innsats i en FN-drevet flyktningeleir i
Nablus.
Intifadaen blusser opp. Den 28. september 2000 steg spenningen da et par
tusen soldater og en regjerningskåt Ariel
Sharon tok seg opp til muslimenes tredje
helligste sted, Al-Aqsa-moskeen i

Stor nød til tross, Ragnar Nilsen ble imponert over humøret og gjestfriheten.

Jerusalem.
– Palestinerne sier at episoden var strået som brakk kamelens rygg. For den jevne palestiner har åtte år med fredsprosess
gjort vondt verre. Min konklusjon er atpalestinerne har havnet mellom to stoler.
De jødiske nybyggingene har akselerert.
Oliven- og appelsintrær, ryggraden i den
palestinske økonomien, blir revet opp med
jorden. Israel hevder trærne fungerer som
skjulested for terrorister. Selvstyreministrene er mest opptatt av å berge egne forretninger. Samfunnet stevner mot oppløsning.
– Hvordan merket du intifadaen?
– Jeg husker godt 12. oktober 2000. På
Birzeit-universitetet var det kaos. Panikkslagne studenter og ansatte sprang i alleretninger. En rev meg i armen og sa at noe
var i ferd med å skje, ingen visste hva. Overhøyttaleren fikk vi beskjed om å gå inn til
landsbyen Birzeit og holde oss i ro der. Idet
jeg og 4000 studenter trengte oss ut av porten, stilte tre israelske kamphelikoptere

FOTO: RAGNAR NILSEN

seg over hodene våre. Vi trodde de villebombe universitetet. Fra landsbyen så vi
helikopterne fly mot Ramallah hvor deangrep kontorene til palestinske myndigheter. Det var første gangen siden 1967 at
israelsk flyvåpen ble satt inn mot palestinerne.
– Hvordan reagerte du?
– Det var et sjokk, men det var så uvirkelig at jeg ikke rakk å bli redd.

Ny voldsspiral. Nå trakk palestinerne
mot gatene for å provosere israelske soldater. Stein ble kastet og gummikuler
skutt tilbake. I november sprengte den
første selvmordsbomberen seg selv i lufta.
Voldspiralen var igjen ute av kontroll.
Nilsen kom de steinkastende ungdommene tett inn på livet.
– En sa til meg. «å kaste stein er som å
røyke. Du vet det er farlig, men det føles
godt. Du legger deg om kvelden med god
samvittighet.» Men de fleste sliter med
skyldfølelse. De er villige til å dø for sin sak,men de tenker også på mammaen sin.

Beskutt på vei til fredsmøte. Til
tross for advarsler, var Ragnar Nilsen stadig på farten. Ble han tatt av palestinske
aktivister for å være israelsk agent, ville
følgene blitt fatale.
– Grunnen til at jeg var på Vestbredden,
var for å iaktta. Jeg måtte være ute blant
folk. En gang dro jeg til en begravelse. En
palestiner hadde blitt arrestert av israelsk
politi. Forslått ble fangen overlatt til jødiske nybyggere. De ordnet resten. Jeg ble
presset nærmere båren, og da jeg så det
lille ansiktet inntullet i grønn silke forstod
jeg hatet som fylte luften.
En gang fryktet Ragnar Nilsen for sitt
eget liv. Da satt han i en drosje på vei til etfredsmøte i Jerusalem.
– Ved en flyktningeleir kom vi midt
oppe i en gjeng med ungdommer som kastet stein mot en israelsk bunker. Plutselig
hørte vi maskingeværskudd. Ungdommene
flyktet til alle bauger og kanter. Drosjesjå-Israelske veisperringer hindrer framkommeligheten rundt Birzeit universitetet på Vestbredden.
FOTO: RAGNAR NILSEN

føren ropte at jeg måtte legge meg på gulvet. Sekunder etter ble bilrutene truffet.
Jeg åpnet døra på gløtt og så hvor jeg kunne komme meg i dekning. Rundt drosjen lå
flere sårede. Jeg kjente panikken komme
sigende. Heldigvis klarte drosjesjåføren å
manøvrere bilen videre.

Eneste nordmann. Rett før Ragnar
Nilsen satte seg på flyet tilbake til Norge,ble han invitert til en sammenkomst på
det norske representasjonskontoret utenfor Jerusalem. Han skjønte ikke hvorfor
staben på kontoret lo etter at han haddepresentert seg.
– De fortalte meg at da Vestbredden ble
evakuert, var jeg den eneste nordmannen
som ikke ville dra.
VEMUND VENN
vemundvenn@hotmail.com

En martyr stedes til hvile. I Ramallah på Vestbredden er begravelser også politiske og militære markeringer.

Side 7 — Svart Cyan Magenta Gul

FOTO: RAGNAR NILSEN

8

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

innblikk

Vis oss ditt kontor…
Finnes det fortsatt
NTNU-kontorer med sjel?
Smått og stort. Ryddig og rotete. Koseligog kaldt. Universitetsansattes kontorer
er spennende og forskjellige. Trodde vi –og begynte jakten etter kontorer med sjel,
med særpreg, med personlighet.
Jakten startet på Dragvoll. Der fikk vi
klar beskjed om at hyppige kontorskifter,
små kontorer og en funksjonell kontorarkitektur ikke hadde skapt det som vi jaktet etter – kontorer med sjel.
På Gløshaugen fikk vi vite at vi var 20
år for seint ute. De som eventuelt kunne
hatt litt sjel på kontoret, var de litt eldre

professorene. Men da de ble emerituser,måttet de flytte ut for å gjøre plass foryngre kollegaer.
– Mitt kontor er da ikke noe å se på,
var refrenget på Gløshaugen. Mange
gjorde som i eventyret og meldte om kanskje mer spennende løsninger andre steder.
Andre turte å vise det fram. Akkurat
slik det er.

Arvestykke. – Jeg hadde ikke plass tilstolen hjemme, forklarer professor Bjørn
Hvinden. I 18 år har han hatt en antikk
stol på sitt universitetskontor. Når professoren ved Institutt for sosiologi og
statsvitenskap ber studenter om å slå
seg ned, blir de usikre. Skal de sette seg

i den antikvariske stolen som er over
100 år gammel, eller i den vanlige kontorstolen?
– Noen tror det er pinebenk, andre
synes den minner om en elektrisk stol.
Men den er egentlig ganske god å sitte i,synes Hvinden. Trekket er nytt, det gamle var altfor fillete. Professoren er usikker
på opphavet, men gjetter italiensk ellerspansk.
Hvinden er ellers fornøyd med kontoret sitt, og mener alle bør ha rett til frisk
luft og litt utsikt. Det er det ikke alle på
Dragvoll som har. Stolen kommer til å følge ham videre. Den er med på å bryte opp
i et litt kjedelig kontorlandskap. Men gardinene synes Hvinden det kanskje burde
gjøres noe med.

Smil, hjelp og polkagriser. På kontoret til førstesekretær Monica Garmopå Religionsvitenskapelig institutt er
det rett og slett koselig. Ryddig og fint.
Planter og levende telys i ei blå og gul
lykt.
– Et instituttkontor må ha en viss størrelse, synes Garmo og forklarer at studenter og kollegaer stadig vekk stikker
innom. Bak skranken serverer hun bådesmil og – for den som trenger litt søtt – polkagriser! Her har Garmo holdt til i tolv år.
– Utsikten er for dårlig, så jeg har
planter i vinduet, forklarer Garmo om den
grønne rekka i vinduskarmen. Et grått
kontorskap er blitt fargerikt med kort fra
alle verdens hjørner. – Folk bemerker at
det er koselig her, sier Garmo beskjedent.
Men dette er ikke en kosekrok hvor
folk bare hygger seg dagen lang. – Når
jeg er her, er jeg på jobb, forsikrer Garmo.
Nissen på kottet. – Jeg har aldrimålt opp her, sier historikeren Harald
Nissen og ser seg rundt på det minste

Einar J. Aas ved Institutt for fysikalsk elektronikk har en papirsamling som neppe villeha blitt godkjent i Telenors «papirløse» kontor på Fornebu.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

Monica Garmo ved Religionsvitenskapelig institutt dekorerer kjedelige kontorskap med kort fra hele verden.

Side 8 — Svart Cyan Magenta Gul

FOTO: INGVILD SJØBAKK

Jostein Kirkerud ved Institutt for form og farge har noe

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

9

innblikk

Ytterst er sjelen?
Mange bruker heller kontordøra til å fortelle hvem de er.

Harald Nissen ved Historisk institutt arbeider
innimellom på et kott som heldigvis harvindu.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

oppholdsrommet på Historisk institutt.
Han finner en 30 centimeters linjal og
kommer fram til at det er cirka 2,2 x 2,2
meter.
Rommet blir blant historikerne kalt
«Kottet», og her har altså Nissen sittet i
et par år. Siden han som timelærer og
prosjektmedarbeider er løsarbeider, regner han rommet for å være mer en bibliotek- og skrivebase enn et kontor. Når han
har behov for å strekke på beina, må han
ut på gangen. Det går så vidt å ha én
besøkende, men skulle det utvikle seg til
et tremannskollokvium, må den tredjestå på gangen.

Ser maling tørke. – Jeg har det helt
praktfullt, sier Jostein Kirkerud, førsteamanuensis ved Institutt for form og
farge, om sitt store kontor.
– Dette er ikke et stort kontor, det er
et lite atelier, forklarer eieren, og legger
til at det også er en arbeidsplass og en
møteplass for hans studenter. Et raskt
blikk i rommet fanger opp en russisk offiserlue, studentarbeider og en liten
japansk gud. For Kirkerud er ikke
arbeidsplasssen på Gløshaugen en jobb;
det er en livsform.
– Det er ikke sånn at det er endelig
fredag, for på lørdager kommer jeg tilbake, sier Kirkerud med et glis.
I rommet er det halvferdige arbeider
til ei utstilling på Samtidsmuseet senerei år. På gulvet er områder dekket med
brunt papir med teip i kantene. – Vaskerne er hensiktsfulle og skjønner opplegget, skryter Kirkerud.
Han skifter genser, stryker noen rufsete malingslag på et bilde han arbeider
med, og avslører: – Jeg er vel blant de få
som synes det er spennende å se maling
tørke…

Stipendiat Hege Nordli ved Sosialantropologisk institutt er sannsynligvis fotballpatriot. Vålerenga og Liverpool får i hvert
fall masse oppmerksomhet på hennes dør.
Artikkelen om Volda er hentet fra Dag og
Tid. Papirutskriften midt på døra røper atvedkommende som sitter på dette kontoret,klarte alle 15 spørsmål i Dagbladets store Astrid Lindgren-test.

Bjørn Hvinden ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap har en stol som bryter opp kontorlandskapet. Studentene kvier seg for å bruke stasmøbelet.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

Et friskt sinn? Professor Einar J. Aas
sitt kontor har vi nevnt før i avisa, men
det var ikke så lett å komme utenom
ham på denne runden. Dette semesteret har han forskningsfri, men på mailgir han tillatelse til å ta bilder av etkontor som han ikke fikk ryddet før han
dro.
Her brukes vinduspostene til papirsamlinger. På Institutt for fysikalsk elektronikk fleipes det med at Aas og kollega Lars Othar Svaasand konkurrerer omå ha det mest papirfylte kontoret. Etter
at Svaasand gikk av som instituttstyrer,
har han fått tid til å rydde kontoret. Så
Aas har nå en klar ledelse, men er ved
godt mot:– Et sted i bunken ligger det et skilt:
A clean desk is the sign of a sick mind,
hevder professoren.

Hans Petter Ulven, universitetslektor ved
Program for lærerutdanning, har et etternavn han ikke skjemmes over.

TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Førsteamanuensis ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap, Torbjørn Knutsen,
er Harry Potter-eksperten ved NTNU. På
hans kontordør er det internasjonal humor.

en utvalgte studentarbeider på atelieret. Dette arbeidet er en romlue. Kikker man inn i den, kan man få nye romopplevelser.

Side 9 — Svart Cyan Magenta Gul

Dette kvinnemanifestet fant vi på innsiden
av kontordøra til førstesekretærene Heidi
Egseth, Signe J. Talukder og Hagel MålfridØyan ved Institutt for fysikalsk elektronikk.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

10

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

Studenter i smygende slavedans
Musikerne øker takten. Alle synger. Høyere og høyere. I midten bedriver to mennesker en slags rituell
kampdans. Er det guder som påkalles i gymsalen på
Charlottenlund ungdomsskole?
finner dem i Oslo, Bærum, Horten og
Trondheim. De norske gruppene går underfellesbetegnelsen Capoeira na neve, ellerpå norsk «Capoeira i snøen». – Brasilianerne og portugiserne stusser når jeg forteller at jeg kommer fra «Capoeira na
neve», forteller Olav. Han har vært i Portugal og trent med de store flere ganger. I
Brasil har han ennå ikke vært.

Berimbau. Etter en drøy time med
oppvarming og treningsøkter hvor nye
bevegelser har blitt øvd inn, setter alle
seg ned i en ring. Olav henter fram tre
strengeinstrumenter; store buer med en
kokosnøttstor klump nederst. Berimbau
er navnet.
Capoeira er nemlig ikke bare smygende akrobatikk og kampdansende skyggeboksing. Musikken skal man helst spille selv. Olav og to andre tar hver sin berimbau, og sistemann setter seg ned med en
tamburin. Sangen og lyden av instrumentene ljomer gjennom gymsalen.
Musikken er rytmisk repeterende, med

Capoeira utøves i par. Deltakerne «snakker sammen» med bevegelser som følger bestemte regler.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

ordet «capoeira» som fast mantra på slutten av hver strofe. I midten av sirkelen
bytter deltakerne på å danse to og to. De
byr opp hverandre. Smyger, ruller og slårhjul. Etter en stund øker takten og volumet. Alle reiser seg og synger. Akrobatikken blir stadig mer halsbrekkende. Høyere og høyere.
Så er det hele over. Alle setter seg ned
og blir stille. Etter å ha fått igjen pusten,
spør Olav om noen blir med på fest til

Endre i helga. Plutselig er vi tilbake i gymsalen på Charlottenlund ungdomsskole.
Ribbeveggene er på plass igjen, og utenfor
ligger snøen.
Mer om NTNUIs capoeiragruppe
finner du på http://www.ntnui.no/capoeira/
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

Capoeira er også musikk. På slutten av hvertrening spiller instruktør Olav Hoaas Egeberg(i midten) opp til capoeiradans med det tradisjonelle strenginstrumentet berimbau.
FOTO: INGVILD SJØBAKK

I Brasil er capoeira nesten like populært
som fotball. Også i Norge får stadig flere
sansen for den smygende, akrobatiske
kampdansen fra Bahia-regionen i NordBrasil. Capoeiragruppa til NTNUI har ingen problemer med rekrutteringen.
Legenden vil ha det til at capoeira ble
utviklet av slaver fra Angola, som kom til
Brasil på 1500-tallet for å jobbe på sukkerog kaffeplantasjer. Slavene utviklet capoeira som en selvforsvarsteknikk, basert
på afrikanske danser og ritualer. Fordi
slaveeierne forbød enhver form for kamp,
ble treningen kamuflert som uskyldig dansog folklore. Capoeira var faktisk forbudt
helt fram til 1934.

Lekende. Capoeira ser ved første øyekast ganske komisk ut. To deltakere
smyger seg rundt hverandre, kommuniserer med blikket, slår hjul, ruller rundt,
eller langer ut forsiktige, kattemykespark i hodehøyde. Uten å treffe, selvsagt. Med ett ser det ut som de er i ferd
med å slåss, men så bestemmer de seg
plutselig for å hoppe rundt i kåte sprettisteden.
– Dansen er et slags spill, fortellercapoeirainstruktør Olav Hoaas Egeberg.
Hver bevegelse kan sees på som et trekk
som den andre skal svare på med en ny
bevegelse. Alt dette følger bestemte regler.
Men det er ingen konkurranse. Capoeira
er en lek, understreker Olav som helst
ikke vil at capoeira blir sammenlignet med
judo, karate og lignende.
Belter og grader. Til tross for dettefår man grader og belter i capoeira også.
Disse tildeles en gang i året under arrangementet Batizado. En kjapt blikk
utover capoeiristene i gymsalen på
Charlottenlund forteller at ca. halvparten har holdt på så lenge at de har opparbeidet seg retten til å bære belte. Noen
har turkis farge. Dette får man normalt
etter ett år. Deretter kan man avansere
til et som er turkis og hvitt. Tredje trinn
gir retten til å bære et brunt belte. Olavhar det, som den eneste i gymsalen. Slik
fortsetter det oppover i ti grader. De på
toppenhartittelen
Mestre.
Capoeiragruppa til NTNUI får besøk av
en slik i april. Da kommer «Mestre
Tucas» på besøk fra Portugal, som er
kraftsenteret for capoeira i Europa.
I Norge er det fire capoeiragrupper. Vi

Side 10 — Svart Cyan Magenta Gul

Selv om det ser voldsomt ut, er mye av kunsten i Capoeira å få innviklede stunt til å se myke og avdempede ut.

FOTO: INGVILD SJØBAKK

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

11

innblikk

Kjærleik og monster i Trøndelag
Victor Hugo skreiv
phantasy-litteratur
frå Trondheim.
I eit av Victor Hugos ungdomsarbeid er
handlinga lagd til Trondheim og Trøndelag. Det er ein roman skriven før Hugo
var 20 år gammal, og utgjeven i 1823 med
den gåtefulle tittelen Han d'Islande.
Romanen vart omsett til dansk-norsk og
utgjeven i Christiania i 1831 som Islænderen i Norge. Med nogle forandringer
efter Han d'Islande.
Det er uvisst kven omsetjaren var. Ei
ny utgåve av denne omsetjinga – berre
med ortografiske justeringar – kom ut såseint som i 1996 hos ein utgjevar i Oslosom kallar seg Indfo Forlag. Denne merkelege og anonymt tilrettelagde utgåva
har tittelen Fangen på Munkholmen. Men
tittelen her gir trass alt ein atskilleg klårare peikepinn enn originalen på kva
handlinga i romanen dreiar seg om.

Kjærleikshistorie. Det er ei romantisk kjærleikshistorie mellom «Ethel», ei
fiktiv dotter av «Peder Schumacker»
alias grev Peder Griffenfeld, fange på
Munkholmen i Trondheim («Munckholm
à Drontheim») og «Ordener», sonen til«vise-konge» Gyldenløve («Guldenlew»).
For at dei unge til slutt skal få kvarandre, må den unge Gyldenløve gjennom
mange slags påfreistingar – fantastiske
slike i ordets eigentlege tyding. Her er
sjølvsagt ikkje staden for noka inngåande handlingsreferat. Men kort fortalt
dreiar det heile seg om å finna ut av bakgrunn og omstende kring eit opprør
mellom gruvearbeidarane på «Rœraas»,svikefullt oppvigla og påfunne av
Griffenfelds motstandarar for å få denne
dømd til døden. I desse innfløkte intriger
spelar monsteret frå Island, denne«Han», ei viktig rolle. Dette blodtørstige
islandske uhyret heldt seg stort sett iskog og fjell i stroka mellom «Skongen»,«Stod», «Sparbo» og «le lac de Smiasen»,som vi må tru skal vera Snåsavatnet. I
dette området utspelar då også ein god
del av handlinga i romanen seg. Utanom
dette finst det og ei rad andre geografiske tilvisingar til stader i Trøndelag, frå«Storwaadsgrube» ved «Rœraas» til «l'îlede Hitteren», og så bortetter.
Ein trøndersk landskap med Munkholmen i Trondheim som sentrum både ihandlinga og i geografien stig såleis frami denne merkelege fantasiforteljinga, derdet elles kryr av stadnamn og personnamn utan nokon som helst tilknytnad
til Trøndelag eller til andre stader i Nor-den for den del. Dette ungdommelege litterære verket tilhøyrer altså ein skrekkromantisk sjanger, mykje omtykt i samtida, og med tydelege røter i 1700-talets
dyrking av såkalla «sublime» verkemiddel– det vil seia litterære effektar der blod,
skrekk og gru høyrde med. Det er sikkert
nok at Victor Hugo i romanen frå Trøndelag var påverka av Walter Scott. Men
han var tydeleg òg inspirert av ei allmenn
europeisk interesse for det gamle nordiske, det nørrøne og Island som kjelder til
det blodige og skrekkfullt sublime.

Hugo las Snorre. Det har vore spekulert ein god del over kva Victor Hugo
kan ha hatt å byggja på då han gav litterær form til kjærleikshistoria frå
Munkholmen med alle desse innslaga
som i dag vel helst ville vore omtala som«phantasy». Det er i alle fall tydeleg nok
at den unge romanforfattaren ikkje ved
sjølvsyn har kjent områda der handlinga
i forteljinga hans utspelar seg, og atbåde geografiske referansar og annameir obskurt mytisk tilfang med tilknytnad til det norrøne og Island, må ha vore
teke frå lesnad av ulike slags litteratur.
Ein del av desse kjeldene, anten dei no
er direkte eller indirekte, er det ope vist
til i romanteksten. Såleis dukkar det rettsom det er opp tilvisingar både til «Thormodus Torfæus», til «Snorro Sturleson»og «professeur Schœnning», den unge dottera til Griffenfeld les heile tida opp frå«Edda» for faren i fengslet på Munkholmen, med mykje meir. Det er vel ikkjesærleg sannsynleg at den unge Victor
Hugo hadde tileigna seg kunnskap om
norske og norrøne tilhøve direkte frå alledesse lærde verk som han såleis viser til
i den litterære framstillinga si. Det gir velogså eit inntrykk av litt bråmodent å vilja visa lærdom, eit drag som elles er fjerna frå teksten i omsetjinga til dansk-norsk
og i moderniseringa av denne. Stoff av det
slaget som finst i dei nemnde tilvisingane, har Victor Hugo truleg helst frå sveitsaren Paul Henri Mallet som i andre halvdelen av 1700-talet gav ut ei Danmarkshistorie på fransk (Histoire de Danemark
1755-77). Denne kom ut i ny utgåve i Paris
1788, og det er kjent at Victor Hugo har
gjort bruk av den versjonen.

Ved utkanten av verda. Handlinga
i romanen er lagd til året 1699, og råmaer altså historia om Griffenfeld på
Munkholmen. Også denne historia var
tilgjengeleg på fransk i Victor Hugos
ungdom gjennom ei bok av Tycho
Hofman frå 1746 om Griffenfeld, Adelerog Tordenskiold (Memoires du ci-devant
grand-chancelier de Dannemark comte

Victor Marie Hugo (1802-1885) skreiv både dikt, dramatikk og romanar, og vert rekna som ein
av Frankrike sine store åndsmenn. Boka om det islandske monsteret Han og om trøndersk
klassekamp og kjærleik skreiv han før han fylte 20.

Griffenfeld, etc, København). Det islandske monsteret «Han» som er lagt inn i ei
handling frå så seint som 1699, verkar ialle fall pussig på ein lesar av i dag,«phantasy» eller ikkje. Det kan sjåast
som eit siste, litt ungdommeleg forvirra,
litterært produkt i ein litterær tradisjon
som kan førast attende til seinmellomalderen, der det å «demonisera» Island går
att som eit motiv. Dette kan vi sjå i lttteraturen heilt frå den danske Saxo
Grammaticus på 1200-talet og fram til
svensken Olaus Magnus på 1500-talet.
Det er ein litterær tradisjon som vidarefører oppfatningar frå antikken om atlivet i det hinsidige gjekk føre seg pådenne øya – Thule – ved utkanten av
verda, der vulkanar vart sedde som opne
portar ned til Helvete. Mot denne bakgrunnen har ein då også prøvd å forstå
namnet på dette utvandra monsteret frå
Island hos Victor Hugo – «Han» frå«Klipstadur» på Island. Det har vore settpå som identisk med det norrøne pronomenet hann og såleis ein referanse til
Djevelen sjølv, kanskje utan at det vel
gjer så mykje til eller frå i den samanhengen dette vesenet er sett i hos Victor
Hugo.
Det er altså eit voldsomt inntrykk av
livet i Trøndelag vi får ved å lesa denne
romanen om den ulukkelege Griffenfeld.
Kor mykje han vert lesen idag, er ikkje så
godt å vita. Ei vitskapleg annotert utgåve frå så seint som 1981, er framleis å fåi bokhandelen, og det er kanskje slik at det
er den litteraturhistoriske sida ved nett
dette ungdomsverket av årets jubilant
som har mest interesse. Men i alle fallskulle det vera god grunn til å senda ein
spesiell liten gratulasjon frå Trondheim ihøve jubileet.
JAN RAGNAR HAGLAND
Jan.Ragnar.Hagland@hf.ntnu.no

Victor Hugo-året 2002

Den første norske utgåva av Islænderen i NorFOTO: KARL-ERIK REFSNÆS,ge kom i 1831.

For berre seks år sidan kom boka i ny utgåve.
No med tittelen Fangen på Munkholmen.

GUNNERUSBIBLIOTEKET

FOTO: KARL-ERIK REFSNÆS, GUNNERUSBIBLIOTEKETSide 11 — Svart Cyan Magenta Gul

I år er det Victor Hugo-år. Den 26.
februar var det 200 år sidan han kom
til verda i Besançon i Frankrike – i1802. Han døydde i 1885 og vart altså 83 år gammal. Jubileumsåret vert
naturleg nok feira på godt synleg visbåde i og utanom heimlandet hans,for Victor Hugo har vore og er rekna
som ein av dei verkeleg store av
romantikkens forfattarar. Allereie

straks etter nyttår i år vart dei første
markeringane gjorde i Frankrike, og
det er mykje å feira han for. Han vert
minna som lyrikar, som drama- og
romanforfattar. Romanforfattarenisær har halde grepet om publikum
over store delar av verda heilt fram tilvåre dagar gjennom musikal- og filmversjonar av romanen Les miserables
frå 1862.

12

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002
Si din mening, men skriv kort! Innlegg kan sendes via e-post:
medieseksjonen@adm.ntnu.no. Innsendte manus kan bli forkortet.
Fortsett gjerne diskusjonene på nettet: ntnu.fritt-forum (tilgjengelig fra «Innsida»,
der alle innlegg blir lagt ut etter at avisa er trykket).

debattVanskelig eksamen eller for dårlig forberedte studenter?
Ingvill M. Holden ber
leserne av Universitetsavisa selv bedømme
hvor vanskelig matematikkeksamen forlærerstudentene var.
I forrige utgave av Universitetsavisa ble jeg beskyldt av studentene som gikk opp til eksamen imatematikk fagdidaktikk, for at
eksamensoppgavene var for vanskelig. De hevdet også at oppgavene var helt annerledes enn det
de hadde jobbet med i løpet av
kurset.
La meg understreke at jeg
aldri verken har sagt eller ment
at studentene er dumme. Det fårstå for journalistens regning.
Jeg forstår at studentene er
skuffet over resultatene. Det er
jeg også. Jeg ser også at det burdevært presisert sterkere i løpet av
kurset at påstander må begrunnes ut fra pensumlitteraturen.
Dette kan delvis forklare hvorfor
den didaktiske delen av eksamensbesvarelsene ikke holdt mål.
Det var vanskelig å spore teoristoff i mange av studentens oppgaver.
Det som allikevel skremmer
meg, er at matematikkdelen av
eksamensoppgavene bød på problemer. De fleste av studentene
har 20 vekttall i matematikk nårde begynner på kurset som gir tre
fagvekttall. Det matematiske innholdet i eksamensoppgavene ligger godt innenfor ungdomsskolens læreplaner. For å sikre atstudentene ikke skulle sitte fast i
matematiske problemer, blemange av oppgavene gitt med
hint. Da bør det være greit å få til
for kommende lærere med universitetsutdannelse, når alle hjel-

pemidler dessuten er tillatt.
Leserne inviteres til å bedømme
oppgavene selv!
Opplegget vi arbeidet med iløpet av kurset, kan interesserte
lesere finne på www.math.
ntnu.no/ ~inghol/ma210
Ingvill M. Holden
Førsteamanuensis ved
Institutt for matematiske fag og
Program for lærerutdanningHer følger hele eksamensoppgaven i MNFMA 210
Matematikk fagdidaktikk
Oppgave 1a) Gjennomfør denne
algoritmen:
1. Start med husnummeret ditt(eller et annet vilkårlig tall)
2. Finn det dobbelte av dettetallet3. Legg til 5
4. Multipliser svaret med 50
5. Legg til antall dager i etnormalt år
6. Legg til din egen alder i hele år
7. Trekk fra 615
Beskriv svaret du kom fram til.
b) Sett opp algoritmen ovenfor
som ett regnestykke, der du kaller husnummeret for h og alderen
for a. Trekk sammen uttrykket og
vis hvorfor svaret alltid kommerpå den formen du fikk i a).
c) På hvilke klassetrinn og skoleslag egner denne oppgaven seg?
Begrunn svaret ditt.
Lag en liknende oppgave som
egner seg for grunnkurset ivideregående skole.

Oppgave 2
Nedenfor er det gitt tre ulike geo-

ved å addere de to foregående.
For eksempel:
2, 5, 7, 12, 19, 31, …

metrioppgaver.
a) Løs hver av oppgavene så
godt du kan.
b) Hvilke av de tre oppgavene
egner seg for geometriprogrammet CABRI? Hvordan
ville du i så fall utnytte
mulighetene i dette programmet?
1. deloppgave
På figuren er 6 like kvadratersatt sammen til et kors.
Avstanden fra hjørne A til hjørne
B er 10 cm.
Hvor stort er
arealet av hele
korset?
2. deloppgave:
Figuren viser
en vilkårlig
trekant.
Påhvor mangemåter kan du klare å dele trekanten i fire nye trekanter med
samme areal?

HINT:• En løsning elever kom med,
bygger på at trekanter med
samme høyde og like langgrunnlinje, har samme areal.
• En annen klipper opp og
limer sammen trekanten til
et rektangel.
• En tredje baserer seg på å
bruke midtpunktet på hverside til å danne fire kongruente trekanter.
3. deloppgave
Et kvadrat med areal 60 cm2 erdelt som vist på figuren.
Hvor stort er arealet av den grå
trekanten?

Bjørn Sortland er førsteamanuensis ved
Institutt for marin prosjektering

HINT:
Trekk høydene i de to formlike
trekantene fra det felles topppunktet.
Bruk setninger om formlikhet tilå finne forholdet mellom høydene, og dermed også høyden i
den grå trekanten uttrykt ved
sida i kvadratet.
Oppgave 3

Se på følgende triks:– Be en venn om å skrive de 10
første leddene i en fibonacciliknende følge som hun velger.
-– Idet hun skriver ned det 7. leddet, sier du «Nå vet jeg hva summen av de 10 første leddene i følgen din er!». Skriv det ned på enlapp.
– Når vennen din har skrevet ned
alle 10 leddene, ber du henne
regne ut summen.
– Vis at det stemmer med det duhar skrevet på lappen.
Hemmeligheten er at det 7. leddet
multiplisert med 11 er lik summen av de 10 første leddene.

Matematiske bevis.
a) Betrakt følgende setning og
bevis:
Tallet mellom to tvillingprimtall(to primtall med differanse 2) er
alltid delelig med 6, med unntak
av tvillingprimtallene 3 og 5.
Bevis:
Hvis vi kan vise at tallet både er
delelig med 2 og 3, er vi framme:

Bevis dette!
Kan elever i ungdomstrinnetvære med på dette?

Kall de tre to tallene for p, p+1 og
p+2, der p og p+2 er primtall.

Oppgave 4

Vurder hvordan matematiske
bevis kan brukes som en måte å
differensiere på i en vanlig skoleklasse.

b) Fibonaccifølgen er som kjent
1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, …

Følgende stikkord henviser til
klassiske konstruksjonsproblemer:– Sirkelens kvadratur– Kubens fordobling– Tredeling av vinkelen• Hva går disse problemstillingene ut på og hvilke
resultater har man kommet
fram til?
• Hvorfor tok det over 2000 årå løse disse problemene?
• Hvorfor tror du fortsatt en
del mennesker håper at deallikevel skal kunne klare å
tredele en vinkel med passerog linjal?

En fibonacci-liknende følge starter med to vilkårlige tall. Hvertnye ledd i følgen framkommer• Hvordan kan disse problemene brukes i undervisningen?

– Siden p og p+2 er oddetall, må
p+1 være partall og dermed delelig
med 2.
– Ett av tre etterfølgende tall er
alltid delelig med 3. Siden p og p+2
er primtall større enn 3, må p+1være delelig med 3 (faktisk må p
dividert med 3 gi 2 til rest, ellers
ville p+2 vært delelig med 3).
Hvordan vil du få med deg en
klasse i videregående skole på etslikt bevis?

God læring krever relasjoner og tid

i det akademiske
glasshuset

Bjørn Sortland skriver denne gangenom at det kreves
endring i holdninger hos både lærere
og studenter for å
bedre læringen hos
dagens studenter.

Flere av studieprogrammene
innen
sivilingeniørutdanningen ved NTNU
har den siste tiden
blitt rystet av elendige eksamensresultater i de første årskursene. Det ser ut til at
problemene er større
og mer grunnleggende enn at de løser
seg ved løftede pekefingre fra lærernes
side. Jeg tror atdagens store studentkull er enda dårligere forberedt, ogføler seg enda mer
utilpass i studentsituasjonen enn før.
Læring hviler på
tre viktige pilarer;
motivasjon, konsentrasjon og ettertanke. Motivasjon skapes gjennom kontakt
mellom mennesker,
konsentrasjon
erhardt intellektuelt
arbeid, og ettertankeeller modning er vik-

Side 12 — Svart Cyan Magenta Gul

tig for at kunnskapen skal kunne anvendes
i nye situasjoner. Både konsentrasjon og
ettertanke krever tid, og et godt samspill
mellom alle de tre faktorene er nødvendig
for å oppnå effektiv og god læring.
De fleste er enige i at en god undervisningssituasjon preges av et intimt samspill
mellom lærer og elev, og effektiv og godlæring er karakterisert ved at det eksisterer krav og forventninger til begge parter.
Menneskelige relasjoner i en eller annen
form er avgjørende i enhver studiesituasjon, og gjenspeiles gjennom slike krav og
forventninger som vi gjerne kan kalle enundervisnings- eller læringskontrakt.
De første årene på universitet preges
undervisningen av forelesninger for store
kull. Sett fra studentens perspektiv er professoren den som opptrer på forelesningen,men som de ellers ikke har noe forhold til.
I mangel av et samspill mellom lærer og
elev reguleres undervisningssituasjonen
kun av reglene i studieplanen. Uten relasjoner og «kontrakt» vil samarbeidet
mellom partene bli dårlig. Partene vil ogsålett kunne sette seg ut over regler og normer som er satt av systemet, men som deselv ikke har noe personlig forhold til.
Studentene skulker forelesning eller reagerer med unoter som strider mot normal
dannelse sett med lærerens øyne, og lærerne svarer på dette med likegyldighet og

uengasjement.
Hvordan skal man få til god læring i en
slik situasjon? Lærerne klager over at studentene er uengasjerte, late og udisiplinerte, og studentene på sin side klager overdårlig undervisning. Jeg tror dette bare er
symptomene, mens sykdommen er mangelpå menneskelige relasjoner i studiesituasjonen. Resultatet er elendige studieresultater.
De fleste vil være enige om at det ligger
bedre til rette for læring i små grupper.
Dette skyldes at her er det mye lettere å
etablere relasjoner, men relasjoner krever
alltid tid og engasjement å bygge opp. I
dagens samfunn er kanskje tid den faktoren det er størst knapphet på. Egentlig finnes det nok tid, men alle de andre «viktige»
tingene spiser opp tiden.
Den teknologiske utvikling gir oss stadig nye og bedre informasjon og kommunikasjons verktøy basert på internett- og
mobiltelefon teknologi. Målet med den nye
teknologien er å gi oss enda bedre mulighettil å kommunisere med hverandre, og å tahånd om trivielle oppgaver slik at vi sparertid. Resultatet er at vi blir tilgjengeligeuavhengige av tid og sted, og at informasjon kan spres til et stort antall mennesker
nesten uten ekstra arbeid. Flere og flere
hevder derfor at f.eks. e-post er i ferd med
å bli en forbannelse i stedet for en velsig-

nelse. Resultatet av denne utviklingen er
paradoksalt nok ikke at vi får mer tid, men
at vi alltid har det travelt. Jeg tror dettegjelder både studenter og lærere.
Alle lærere vil derfor hevde at det ikke
er mulig å avsette mer tid til undervisning,og å etablere relasjoner til store studentgrupper blir ansett å være helt umulig.
Dette er nok en riktig konklusjon hvis man
aksepterer tidsklemma slik den er, men idet lange løp begår vi antagelig en stor feil.
Hva er viktigere enn å investere kunnskap
i kommende generasjoner?
Læring av grunnleggende fag som f.eks.
matematikk krever dyp konsentrasjon og
utholdenhet hos studenten. Det er derfor
avgjørende med god motivasjon og variasjon i arbeidet for å lykkes. Studentene måogså avsette tid til oppsummering eller
ettertanke slik at kunnskapen modnes.
Både lærere og studenter må være istand til å bryte tidsklemma og investere
mer tid i undervisning og læring i lavereårskull. Relasjonsbygging skjer ikke ved
hjelp av teknologi, men er ikke mindre viktig av den grunn. Hvis vi ikke er i stand tilå bryte den trenden som er på gang vil
store deler av sivilingeniørutdanningen
utraderes.
Bjørn Sortland

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 200213

debattUklok avvisning av OECD-rapporten om norsk skole
Det er all grunn til å ta
rapportene om at
norsk skole ikke
holder mål på alvor,
mener Martin Ystenes.
De siste månedene har media
fortalt oss mye om at den norske skolen ikke holder mål, og
kilden har vært en OECD-rapport (Pisa-rapporten). 16. februar går NTNU-professor Stefan
Hopmann ut i Aftenposten og
kritiserer medias tolking av rapporten. Overskriften Aftenposten gir, er «Opprørt over feil bruk
av undersøkelser i skolen».
Hovedpoengene til Hopmann er
at måten man underviser på, er
så forskjellig i de forskjellige
land at kunnskapen ikke kanmåles rettferdig, og at forskjellene er så små at de like gjerne
kan skyldes forskjeller i hva barna lærer utenom skolen – ikke
hva de lærer i skolen. For leserne framstår Hopmann som en
som klart avviser konklusjonene
i rapporten, og jeg vet at han
ikke er alene ved NTNU om åha tanker i den retningen.

Er vi så annerledes? Jeg
har ikke kompetanse til å avvise Hopmanns vurderinger, selvom jeg ikke kan forstå hva det

er som gjør at norsk skole skaltape så mye mer enn alle andre
på en målemetode. Særlig ikke
når de svake karakterene gjelder i mange fag og i så mange
henseende. Norske skolebarn
gjør det dårlig i språk og matematikk, de lager mest bråk itimene, de er dårligst til å læreutenat, og det er større forskjeller basert på kulturbakgrunn
og kjønn for norske skolebarn
enn i andre land. Skyldes virkelig alt dette at vi er så annerledes at vi ikke kan måles? En så
dristig påstand krever det bådekløkt og gode argumenter å forsvare. Mangler en av delene, vil
man fort framstå som en sutrete fotballtrener som hele tiden
legger all skylda på dommeren.
Hopmann – og flere med ham– kan umulig ha skjønt at det er
en tillitskrise mellom de norske
pedagogiske miljøene og svært
mange mennesker i Norge. Det
er nok å se på utviklingen i rikspolitikken, for første gang har
Norge et Storting hvor det ikke
er flertall for et nær ubegrenset
forsvar av enhetsskolen. Det finnes endog argumenter for å anta
at ønsket om endring i skolepolitikken er den viktigste årsaken
til de dramatiske endringene idet politiske landskapet det siste året. Et slikt argument er
sammenfallet i tid mellom Høyres dramatiske framgang i fjor
sommer og presentasjonen av

den nye skolepolitikken på partiets landsmøte.

Høyst middelmådig. OECDrapportene er heller ikke enestående, jeg har en perm full av
avisomtaler av rapporter som
forteller at norsk skole er høyst
middelmådig eller dårlig i en
rekke sammenhenger, flere av
disse oppslagene er basert påintervjuer med ledende forskere som er klare i sine konklusjoner. Det er heller ikke
vanskelig å finne forhold som
tolkes som produkter av en fordårlig skole: Norske forskere iverdenstoppen er mangelvare,vi gjør det dårlig i alle slags
realfagsolympiader, vi merker
en stadig synkende kunnskap irealfag hos elever fra videregående skole, og interessen forslike fag bare synker og synker.
Dette skjer uten at de svakere
ser ut til å få det bedre, formobbingen blir stadig verre, og
stadig flere ungdommer dropper ut av skolen.
Det er da heller ikke vanskelig å finne foreldre som ersvært skeptisk til hvordan den
norske skolen takler problemene. Mange mener det legges
for lite vekt på kunnskap, særlig
natur- og realfaglig, og mange
av dem mener problemene skyldes overdreven integrasjon og
snillisme overfor bråkmakere.
Kanskje enda mer problematisk

er den mur av uvilje, gjerne
sterkt ideologisk betont, sommange forventer å møte – og
noen møter – når man tar opp
dette problemet, det være seg på
generelt eller spesielt grunnlag.
Historien om en hel skoleklasse
som ble tatt ut av skolen i Bodøfordi en bråkmaker ødela foralle, er eksempel nok for mange.
Mange ser en koalisjon mellom
Arbeiderpartiet og Norges lærerlag som hardnakket stritter imot
de endringer de ønsker i skolen,og når de tar opp problemene
overfor de kommunale organer
eller i avisspalter, møtes de ikke
alltid av logiske og faglige motargumenter, men knallhard og
gjerne foraktende politisk polemikk. Man skal ikke lese mange
innlegg fra valgkampen for å
finne støtte for en slik hypotese.

Ideologisk vaktpost? Når
disse misfornøyde foreldrenefår servert en omfattende og
solid rapport som forteller dem
at de har rett, da er det uklokt
å avfeie den med lettvintheter.
Store deler av det politiske miljøet har skjønt dette, men vetøyensynlig ikke hva de skal
gjøre. Førsteinntrykket av den
politiske venstresidens reaksjon er at de er for sjokkskadet
til å ha noen mening, de overser
rapporten og de spørsmål den
stiller. I artikler om tidligere
undervisningsminister TrondStudieåret og forskningstid
Den planlagte omleggingen av studieåret
vil frata det vitenskapelige personalet
muligheten til å konsentrere seg om forskning, mener Ruth
Sherry.

Et tema som er forbausende lite
berørt i diskusjonene om «kvalitetsreformen» i høyere utdanning,er den planlagte forlengelsen av
studieåret. Det er tydelig at desom har ønsket et lengre studieår, er av den oppfatning at folk –studenter eller forelesere – ikke
arbeider noe særlig utenom
undervisningsterminene.

Motstridende løfter. Samtidig som reformen skal gjøre
studiene bedre for studenter, er
de vitenskapelig ansatte lovet atforskningen skal bli minst likeviktig i framtiden – uten at vi
har fått noen spesifikasjon på
hvordan dette skal ordnes.
Men for veldig mange av oss
er det faktisk nødvendig med forholdsvis lange perioder hvor vi
kan arbeide med forskningen
uforstyrret og uavbrutt. Hittil har
vi hatt slike perioder stort settom sommeren og i en viss grad
mellom semestrene.
Det vil ikke løse problemethvis man beholder samme antall«forskningtimer» på årsbasis i enarbeidsplan, men fjerner muligheten for at man kan arbeide overtid med en komplisert tankegang

uten at man til stadighet blir forstyrret.
Først når det ikke er undervisning eller eksamen, får man
sjanse til å arbeide med et prosjekt i flere timer i fleng. Men
undervisningen er faktisk ikke
den verste trussel mot forskningsroen for mange av oss. Det
er heller alle de små henvendelser fra studenter, administratorer og omverden – gjerne helt
legitime i seg selv. Alle telefonene, all den forsiktige bankingenpå døra, alle de bittesmå spontane møtene for å diskutere praktiske problemer, for å planlegge,for å gjennomføre det som er igang, i det hele tatt all den aktiviteten og alle de folkene som
man bestandig har rundt seg
under en undervisningstermin.
Og tendensen burde være velkjent. Er alle sammen til stede
allikevel, da er det mulighet forenda flere lange og tunge møter iansvarlige organer, med tilhørende papirer å lese gjennom påforhånd og meninger å gjøre seg
opp. Slikt bruker opp tankeenergien ganske fort.

Dagens studieår er ikke
kort! Det er dessuten slik atmange av oss er avhengig av
lengre perioder i utlandet for å
arbeide med kildene våre.
Internett har hjulpet enormt,
men det er fortsatt veldig mye
som ikke kan nås via pc-en. I entid hvor man skriker etter internasjonaliseringav
høyereutdanning, er det et paradoks at
man samtidig nå skal fjerne denbeste anledning vi har hatt til
dette, de forholdsvis lange, stilleperiodene om sommeren.
Skjønt lange og lange... Jeg

Side 13 — Svart Cyan Magenta Gul

vokste opp og ble utdannet i USA,landet som synes å være en slags
modell for kvalitetsreformen. Og
jeg har bestandig vært uforstående til den herskende tanken
her om at det norske studieåret er
kort. De aller fleste universiteterog høgskoler i USA begynner
høstsemesteret tidlig i septemberog er ferdig med alt, inklusiv høytidelig diplomutdeling, rundt den
første uka i juni. Mange av dem
har til og med en «stille måned»(uten undervisning, men med lesning eller prosjektarbeid) i hele
januar måned.
Det er mulig at tanken om atamerikanere og de fleste andre
har et lengre akademiske år enn
nordmenn, har sitt utspring isommerterminer, såkalte «summer schools.» Men i USA er disse frivillige, både for studenter og
for forelesere, og brukes bare av
et mindretall. Studentene er ofte
(om slett ikke alltid) de som har
strøket til eksamen under det
ordinære studieåret, og (her kommer også et varsel) foreleserne er
gjerne relativt unge, i etableringsfasen, ikke så godt betalt og
med behov for noen slanter i tillegg til en begynnerlønn. Prisen
de betaler for de ekstra pengene,er forskningstid.

Ser ikke sammenhengene. Til tross for at sommerterminene er ganske utbredt,
legger de allikevel ikke beslagpå så mye av det akademiskeåret som man kanskje tror. Jeg
kjenner amerikanske kollegaer
som er ferdig med det normale
studieåret (inklusiv eksamen)
sent i april. Sommerterminenfor dem begynner tidlig i mai og
varer i ca. fem uker, og selv om

Giskes visjon om «Det nye
Arbeiderpartiet» har jeg ikke
klart å finne ordet skole eneneste gang, og på www.dna.no
finnes ingen ting om skole bortsett fra henvisninger til valgprogrammet i fjor høst. Jeg
prøvde å starte en debatt om
skolepolitikk på noen av internettsidene tilknyttet dette politiske miljøet, men enten fantes
ingen åpning eller så ble det
regelrett avvist.
Det er i denne situasjonen at
representanter for fagmiljøene
går ut og sier: «Rapporten er tull.
Vi vet best, og norsk skole er
fremdeles best». Uansett hva
Hopmann måtte ha av argumenter, og uansett hvilke forbehold han tar, det er slik hansuttalelser vil oppfattes av
mange. Kanskje vil noen av desom ikke ønsker forandringer,
gripe hans uttalelser begjærlig.
Han får håpe at det ikke skjer,
for det kan bare føre til en polarisering i debatten hvor NTNUs
pedagogiske fagmiljø blir oppfattet som en ideologisk vaktpost. Og de som søker en løsning,
vil i alle fall ikke søke råd hos desom benekter at problemet eksisterer.
Martin Ystenes

Vil nødig
stryke elever
man tjener noen ekstra penger
ved å undervise da, har man ensommer til forskning. Man har
gjerne en lengre periode enn
norske forskere har, selv idagens system.
Under diskusjonen om hvordan man skal legge opp studieåret ved NTNU, har det angivelig
blitt nevnt at man gjerne kan haeksamen tidlig i juli, for «det gjør
mange i utlandet.» Jeg vet ikke
hvilke land man tenker på her,men det er jo riktig at de gjør slik
i Storbritannia og i Irland. Men
der begynner ikke høstterminen
før en gang i oktober...
Nå mener jeg ikke å påstå atalt med norsk høyere utdannelse
er ringere enn det som finnes ide engelsktalende land, spesielt
USA, og at man skal lage en blåkopi av dette systemet. Men det
synes som om de som har lansert«kvalitetsreformen», tror at degjør norsk høyere utdanning omtil (underforstått: det beste av)
amerikansk utdanning. Det som
mangler, er en forståelse av hvordan de forskjellige deler av et system henger sammen. Man kan
ikke endre visse deler av det, uten
at dette har konsekvenser for
andre deler.
I spørsmålet om studieåret,som i så mye annet som gjelder«kvalitetsreformen», virker det
som om man har hatt bare noen
få, noen spredte tanker om forbedringer. Men å lage et komplett
nytt system som skal fremmebåde utdanning og forskning, det
har man ikke gjort.
Ruth Sherry
Engelsk institutt

En haug med studenter
strømmer til de statlige høyskolene og universitetene
med «kamuflerte» strykkarakterer fra videregående
skole, melder Bergens
Tidende. Leder i Hordaland
Lektorlag, Per Svein Dufva,
avslører overfor avisen atmange lærere i videregående
ikke orker stryk-styret med
de mange svake elevene, og
heller velger å gi svakesteståkarakter, 2.
– Det blir masse papirarbeid og administrasjon om
man setter karakteren 1;
krangel med elever som ervant med å kreve, og henvendelser fra foreldrene, sierDufva. Han mener at antall
elever i videregående skole
som får ståkarakter 2, men
som skulle ha vært strøket,er blitt betydelig.

Produktive
nordisterÅret er ikke stort mer enn tomåneder gammelt, og likevel har Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap(INL) alt rukket å gi ut tobøker. Det er professorene
Hans Erik Aarset og Steinar
Gimnes som har skrevet
henholdsvis «Teatralitetensverden. Barokk scenekunst
hos Corneille og Molière» og«Kunstens fortrolling. Nylesingar av Tarjei Vesaas’ forfattarskap». Og dette er barebegynnelsen. – Det blir flere
bøker fra vårt institutt i løpet
av året, lover INL-leder Frode Helland.

14

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

debattMange siv.ing.-studentar er positive til ex.phil.
I møtet med «caffè latte»-generasjonen må
universiteta fasthalde
den statusen dei har
som kunnskapsinstitusjonar, hevdar KnutOve Æsøy.
Den nye gradsstrukturen vil
føre til ein ny reform for ex.phil.
Sjølv har eg jobba som studentassistent på Gløshaugen forex.phil. modul 1 dei siste fireåra. Ut frå denne røynsla vil eg
gjerne seie nokre ord om denne
omstillinga.

Meir entusiasme. Sjølv hareg stort sett positive opplevingar
kring innføringa av ex.phil. på
Gløshaugen. Dei fyrste åra
hadde vi ein del startvanskar og
det var ikkje alltid like godt oppmøte på dei frivillige kollokvia,
men etter at seminara vart innført og oppgåveskrivinga vart
obligatorisk, har det vore fleireog meir entusiastiske studentar
i timane. Dette har og gitt seg

utslag i eksamensresultata, og i
dag har Trondheim ein veldig
låg strykprosent i ex.phil. Modul
1. Eg skal ikkje komme med synsing om kva årsaka til denne
utviklinga er, men eg vil fortelje
litt om den responsen eg har fåttfrå studentane på Gløshaugen.
No vil eg gjerne få presisere atdenne responsen er frå dei studentane som faktisk er på seminara, og ikkje dei som «koker»oppgåver og som les suppleringshefte ei veke før dei tek eksamenfor å få karakteren «bestått».
Studentane er generelt veldig flinke og oppvakte, og dei
syner ei viss interesse for faget.
Nokre seier dei ser på ex.phil.
som ei god avkopling frå dei
vante realfaga. Til skilnad frå
den formelle og einvegsretta
kommunikasjonen som dei vert
presentert for hjå dei andre forelesarane, har dei her høve forsamtale og ordskifte. Og i enkelte høve kan studentane sjølv få
utforme ein del av innhaldet itimane. Tovegs kommunikasjonog ordskifte er svært viktig
evner, som ein må ha om ein skal
tilfredstille samfunnet sitt krav.
Ex.phil. slik det er lagt opp i dag,
fungerar i mange tilfelle veldig

bra nett til dette formålet, til
skilnad frå andre fag i første
semester.

Stort utbyte. Andre synes
faget er spanande og oppdagarnye spørsmål og svar. Til dømes
spørsmål om kvifor ein sjølv studerar og er nett den personen dei
har vorte. Ei jente eg prata med,
kunne fortelje at ho var av dei
fyrste som måtte ta ex.phil. på
Gløshaugen. Den gongen såg ho
på faget som eit ork, eit unyttig
fag utan relevans for hennar
utdanning. I dag, fire år etter,
har ho endra ein del på denne
oppfatninga. Ein del av vitskapsteorien og det å ha ein kritisk
haldning til eige fag er noko som
ho i dag er meir medviten om, og
som gjer at ho har større utbytte
av faga. Men ho har endra seg
sjølv og. Nye interesser og medvite om kven ho er og kva ho vil,gjer at vurderingane og prioriteringane endrast. I dag skulle hoønskje at ho hadde hatt betre tidtil å sette seg inn i faget, og ikkje
berre vore oppteken av å stå til
eksamen. Sjølvsagt handlar
dette om prioritering, og eit fag
der interessa og nytta kjem tilsyne fire år etter studia, harvanskeleg for å verte prioritert.
Dette er kanskje for mykje å
krevje av den nye «caffè latte»
generasjonen, som ein kan lese
om i Universitetsavisa nr. 4
2002, som ønskjer eit «dreamsociety» der eins eigen sjølvrealisering og personlegdom står isentrum. Men om skildringa av
dagens individ er sann, kva
ex.phil., eller første semesterstudier er det NTNU skal byde
komande studentar for å halde
oppe rekrutteringa? Ikkje å forstå at ex.phil. har stor innverknad på valet studentane gjer når
dei byrjar å studere ved NTNU,
men ex.phil. må sjølv prøve å
komme studentane sine behov imøte.

Kunnskap er meir enn
2+2=4. Dagens individ harsnudd Maslow på hovudet – kan
ein lese i Universitetsavisa, eller
dei er tilfredse med dei primære
og sekundære behova i pyramiden, og er i dag på trinet for
sjølvsrealisering. Om komandestudentar sitt behov er å utvikle
sin eigen personlegdom og
kunne oppnå det gode liv, vil eg
hevda at ex.phil. bør halde på sin
filosofiske grunnpilar. Personleg-

Eksempel på vellykket radikal kvotering
Kristin S. Karlsen
mener at Studenttingets leder kommer
med grunnløs kritikk
av resultatene som eroppnådd i Jenter og
data-prosjektet.
I nyhetsartikkelen «Studenttingsleder sterkt mot radikal
kjønnskvotering» på Innsida/InnsidaUT 28. februar
bruker Christian Fjellstad prosjektet Jenter og data og «jentekvoten» for å underbygge enpåstand om at «radikal kjønnskvotering vil være et galt virkemiddel». Han viser til en«foreløpig statistikk» der frafallsprosenten blant jentene
tatt opp på kvoten, er høyere
enn vanlig. Hvilken statistikk
sikter han til, og hva er «vanlig» frafallprosent?
Samtidig uttaler Fjellstad
at «NTNU-studentene har ved
flere anledninger uttrykt sin
misnøye med prosjekter som
Jenter og data». Faktum er atantall negative omtaler sidenvåren 1999 kan telles på enhånd.

Hvilken statistikk? For
det første har Christian
Fjellstad aldri hatt tilgang til
statistikker om «kvotejentene», slike statistikker eksisterer ikke. Alle data og faktaopplysninger tar utgangspunkt i studentene på deinvolverte studiene fordelt påkjønn, og aldri de kvoterte
jentene som en særegen gruppe. For det andre kan ikke frafallsstatistikken utarbeidet
av prosjektet jenter og data,
sammenlignes med studieavdelingens «vanlige» statistikk
på 10 prosent gjennomsnittlig
frafall ved siv.ing.-studiene

ved NTNU. Studieavdelingens
statistikk tar ikke høyde formørketall, det gjør vår.
Det er på sin plass med en
oppklaring: Prosjektet Jenterog data har pågått i fem år(siden 1997), og omfatter Linjen for kommunikasjonsteknologi (fra 1999) og Linjen for
datateknikk. Like lenge harhenholdsvis 15 og 30 studieplasser vært reservert jenter.
Jenter som har fått tilbud
om plass på «kvoten», er meget
godt kvalifisert for studiene, tiltross for at de kan ha inntil 10
prosent lavere opptakspoengenn den siste som ble tatt inn
på det ordinære opptaket.
Kvoten er avgjørende for å opprettholde den høye jenteandelen framover!

Fem år ikke nok. Da prosjektet startet i 1997, trodde
man at fem år med rekrutterings- og holdningskampanjer
ville være tilstrekkelig til å
endre jenters holdning til teknologi og se data og kommunikasjonsteknologi som en
naturlig utdanningsvei. Det
har ikke slått til. Holdningsendringer tar tid.
Tradisjonelt har få jentersett data/kommunikasjonteknologi som en attraktiv utdanningsvei, samtidig som svært
få jenter velger fordypning imatte og fysikk i videregående.
Derfor har det vært nødvendig
å gjennomføre rekrutteringskampanjer. Disse har værtsvært vellykkede. Antall
kvinnelige søkere har økt, og
antall jenter er i dag ca. 30 prosent i samtlige årskurs. Prosjektet Jenter og data er omtalt
som NTNUs mest vellykkede
noen sinne.
En vellykket rekrutteringskampanje er imidlertid ikke tilstrekkelig for å utdanne kvinnelige eksperter i data- og kom-Side 14 — Svart Cyan Magenta Gulmunikasjonteknologi. Det er itillegg viktig å legge forholdene
til rette slik at jentene fullfører.
Tiltak for jenter på studiene:• Cybelesalen – gutter ingenadgang• Datakurs, bedriftsbesøk og
seminarer• Miljøskapende aktiviteter
Generelle tiltak:• Flere kvinnelige forelesere• Innføring av fagmodulen«Kjenn ditt fag»• Økt fokus på prosjektarbeid
i undervisningen

Mentorordning. Det foreligger planer om å starte en
mentorordning fra og med
høsten 2002, der jenter i tredje og fjerde årskurs vil fungere som mentorer for jenter iførste årskurs.
Høsten 1996 startet ti jenter ved Linjen for datateknikk.
Kun fem av disse fullførte. I
1997 startet 48 jenter ved Linjen for datateknikk, og det ser
ut til at 38 av dem fullfører. Det
gir en fullføringsprosent på opp
mot 80 prosent. Altså økning.
I tillegg til tiltakene rettet
mot jenter på studiene, er det
sannsynlig at flere jenter i seg
selv bidrar til bedret studiemiljø som igjen gir positive
konsekvenser for fullføringsprosenten.
I tillegg har flere jenter ført til:
• Ny type studenter, bredere
mangfold i studentmassen• Flere sosiale arrangement
initiert av studenter• Hyggeligere atmosfære iforelesningssalen• Økt trivsel blant studenterog ansatte

Radikal kvotering virker! Dette vil si at poengene
til Christian Fjellstad er lite
nyanserte. Han kjenner ikke
historien. Det handler om

mye mer enn frafallsprosent
og misnøye fra studenter. Ved
Linjen for datateknikk satte
man allerede fra 1985 i gangmange enkeltstående tiltak
for å øke jenteandelen, uten
resultater. Tvert imot, jenteandelen sank fra 1985 (15prosent) til 1996 (8 prosent).
Trenden snudde først etter at
prosjektet Jenter og data og
kvoten ble innført. Radikal
kjønnskvotering virker!
Selv om evalueringen av
prosjektets fem første år ikke
er ferdigstilt, vet vi nok til at
prosjektet kan kalles vellykket! Hvor vellykket kan vi med
sikkerhet si i løpet av juni
2002, da avgangskullet harlevert diplomoppgaven.
I startfasen ble prosjektet
utsatt fra massiv kritikk bådefra studenter ved eget instituttog NTNUs øvrige institutt, frafaglærere og andre. Disse ble
kraftig motbevist allerede i prosjektets første år. Siden har kritikken stillnet. Mange av dem
som var kritiske i startfasen,
har endret holdning. De aller
fleste tilknyttet Linjen for kommunikasjonsteknologi og Linjen for datateknikkk (studenterog ansatte), er positive til prosjektet og kvoteordningen.
Kristin S. Karlsen
Prosjektleder Jenter og data

dom krevje kunnskap, og då meinar eg ikkje kunnskap om at
2+2=4, men kunnskap om sin
eigen idéhistorie og tradisjon. I
tillegg må ein gje studentane ei
evne til kritisk refleksjon som
gjer dei i stand til sjølv å reflektere over oppfatningar om det
gode liv og deira eigen personlegdom. Dette er sjølvsagt mykjeå forlange av eit ex.phil.-emne,men det skadar ikkje studentane
om ein prøvar å gje dei ei sånnkritisk haldning før dei tar til på
dei trauste og trygge sivilingeniørstudia, slik Paludan hevdar i
Universitetsavisa at oppfatninga av realfaga er i dag.
Poenget mitt i dette innlegget er at universiteta må klare å
fasthalde den status dei har som
einkunnskapsinstitusjonen,
som kan vere med på å utvikle
studentane sin eigen personlegdom og som gjer dei i stand til å
ha dei evner og røynsle som skal
til for å tilfredstille samfunnet
sitt krav, og i den samanheng vil
eg hevde at ex.phil. framleis har
sin plass.

Knut Ove Æsøystudent filosofi hovudfag

Tusen og ett
søppelbrev
Spammerne gir seg ikke. Tirsdag kveld mellom halv seks og
halv åtte ble 1001 e-brev sendt
til ntnu.no med lovnader om
fantastiske handelstilbud fra
firmaet Stargate AS. Nå har
IT-avdelinga og overingeniør
Arild Nybraaten funnet ut
hvem som sender søppelet.
Avsenderen har e-postadresse i et annet firma som påegen hjemmeside markedsfører seg som «Spesialister påmarkedsføring via digitale
medier». Men ifølge markedsføringslovens paragraf 2b er
det forbudt i næringsvirksomhet uten mottakerens forutgående samtykke å rettemarkedsføringshenvendelser
til forbrukere ved hjelp av
elektronisk post.
Overingeniør Arild Nybraaten forteller at han har
sendt en advarsel til firmaet
og vurderer å anmelde dettesom et bevisst brudd på markedsføringsloven.

35 søknader
til Fuge
Det er kommet inn 35 søknader regionalt til midler som
er stilt til rådighet for forskning på det humane genom,
Fuge-prosjektet. Nasjonalt er
det satt av 100 millioner kroner i år til dette. I utgangspunktet vil en fjerdedel stilles
til rådighet for søknader fra
denne regionen.
Søknadene er gruppert
innen sju plattformer. Man
regner med at 1-3 plattformer
vil ha reell sjanse til å få tilslag. NTNU vil stille til rådighet to post-doc-stillinger per
plattform som får positivtsvar.
Søknadsfristen er 11.
mars. Det blir ny søknadsrunde kommende oktober.

15

UNIVERSITETSAVISA NR. 4 – 7. MARS 2002

Emil Spjøtvoll til minne

En sentral personlighet i norsk
akademisk liv, Emil Spjøtvoll,er død. Han arbeidet hele sin
yrkeskarriere innen forskningog høgere utdanning. Vi, hanskolleger, venner og tidligere
studenter, kjenner sorg og
savn.
Han var født i Hemne i SørTrøndelag 21. juli i 1940 og ble
dr. philos. ved Universitetet i
Oslo 1968. Her underviste han
i to år før han ble professor imatematikk (statistikk) ved
Norges Landbrukshøgskole fra
1973 til 1982. Han hadde flere
lange forskningsopphold iutlandet, blant annet som gjesteprofessor ved Berkeley-universitetet i California og ved
den tekniske høgskolen ETH i
Sveits. Han hadde flere nasjonale og internasjonale faglige
tillitsverv.
Fra 1983 arbeidet Spjøtvoll
i Trondheim. Han ble dautnevnt til professor i statistikk ved daværende NTH. I
1990 ble han valgt inn iledelsen, som prorektor til
1993. Fra 1993 til 1995 var han
rektor ved NTH, frem til det
tidspunkt da NTH ble en delav Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, NTNU.
Han ble NTNUs første valgte rektor året etter. Utgangspunktet for den nyvalgte rektor

ved NTNU kunne knapt havært vanskeligere. Som NTHrektor hadde han selv ledet det
mislykte forsøket på å melde
NTH ut av Universitetet i
Trondheim. Men det var ikkebare i siv.ing.-miljøene uviljen
mot konstruksjonen NTNU varstor. Ved den andre delen av
universitetet, hos humanisteneog samfunnsviterne, var det
skuffelse over navnet på universitetet og over prioriteringen av teknologi og naturvitenskap. Med dette vanskeligeutgangspunktet fikk Emil
Spjøtvolls bruk for sine aller
beste egenskaper. På imponerende kort tid fikk han dempet
gemyttene og stimulert fremveksten av en samarbeidskultur på tvers av gamle skillelinjer. Hele NTNU har grunn
til å være Emil Spjøtvoll dypt
takknemlig for den enestående
innsats som institusjonbygger
han viste som den nye organisasjonens første rektor. For oss
som følger etter, har han gjort
oppgaven ulike mye enklere.
På denne bakgrunn var det
at Spjøtvoll i 1999 ble utnevnt
til kommandør av St. Olavs
Orden for sin innsats som universitetsleder og samfunnsbygger.
Da Spjøtvoll begynte som
rektor, var den første vanskelige oppgaven han og styret tok
fatt på, å utvikle mål og strategier for det nye universitetet. Andre krevende oppgaver
var utvidelsen av sivilingeniørstudiet til fem år og satsingen på IT-utdanningen. En sentral utfordring var å utvikle det
tverrfaglige samarbeid, bådeinnen forskning og utdanning.
Spjøtvolls syn var at universitetene i større grad må
fokusere på områder der de harsærlige forutsetninger for å bli
gode, målt med internasjonale
mål. Ingen har ressurser til å
dekke alle fagfelt. Han tok derfor fatt i arbeidet med å peke ut
visse satsingsområder innen
undervisning og forskning, forå tydeliggjøre NTNUs hovedprofil.

Emil Spjøtvoll var overbevist om at universitetene må
utvikles som organisasjoner og
ikke nøye seg med opptre som
en samling enkeltindivider
eller faggrupper. Universitetet
må, som en del av samfunnet,
arbeide mot felles mål, ressursene må samordnes og bruken
av dem effektiviseres. Som enkonsekvens av dette har
NTNU som organisasjon værtgjennom en betydelig omstillingsprosess, med større vektpå effektiv ledelse og styring,og forenklet fakultet- og instituttstruktur. Dette radikale
prosjektet er nå i ferd med å
sluttføres.
Emil Spjøtvolls arbeidsstilvar preget av en tålmodig tro
på fornuft og argumentasjon.
Personlig var han en beskjeden og tilbakeholden mann.
Det var NTNU og NTNUs
utviklingsmuligheter Emilbrant for. Han fortalte ikke
mange om sin kreftsykdom
som han fikk allerede i 1996.
Den ble stort sett holdt i sjakk
helt fram til påsken i fjor. Selvom han da ble halvt sykmeldt,
arbeidet han likevel hardt ogmålbevisst videre og stod løpet
ut. I det siste intervjuet med
Universitetsavisa formulerte
han sitt grunnleggende ønske
for NTNU slik: – Jeg håper at
optimismen får litt større fotfeste på NTNU.
Utviklingen fra Emil Spjøtvoll tok utfordringen som
NTNUs første rektor, har med
ett og annet naturlig tilbakeslag, vært helt entydig: NTNU
er blitt ett universitet. Omverdenen har mange ganger lattseg imponere over det som har
skjedd. Den største æren for
dette tilfaller Emil Spjøtvoll
selv. Vi takker ham for hansstore innsats. Vi som følger
etter, vil gjøre vårt til at NTNU
utvikler seg videre i Emils ånd.
Slik hedrer vi hans minne best.
Eivind Hiis Hauge
Rektor NTNU

Dårlig inneklima på Idrett

Priskandidaterønskes

Mindre plagiat
enn antatt

Problemene med det dårlige
inneklimaet i Idrettsbygget
er fremdeles ikke løst. Studentsamskipnaden i Trondheim engasjerte professor
Oddbjørn Sjøvold ved Høgskolen i Nord-Trøndelag til
å foreta en ny undersøkelse
av luftkvaliteten i en del av
kontorene i fjerde etasje.
Undersøkelsene konkluderte blant annet med at innblåsningslufta i kontorene
har for høy temperatur.
Videre er støvkonsentrasjonen i lufta for høy. Det erogså påvist at det ved ugunstig vindretning kan komme forurenset utblåsningsluft inn i friskluftinntaket.
Driftsavdelinga
ved
NTNU har planlagt tiltak
som man regner med vil rette på problemene. Disse tiltakene vil bli satt i verk iløpet av kort tid.

Verdige kandidater til Kristian Ottosen-prisen søkes av
StudentsamskipnadeniOslo. Prisen går til «…enperson eller en gruppe personer som i foregående år
har utmerket seg gjennom
en innsats for å bedre studentenes faglige, økonomiske eller kulturelle vilkår.»Hensikten med prisen er å
hedre enkeltpersoner eller
miljøer som har gjort en spesiell innsats for studentvelferdsarbeidet. Prisen er på
50 000 kroner, og ble opprettet av SiO for å hedre
Kristian Ottosens innsats
for studentvelferd generelt i
Norge. Student ved detdaværende Universitetet i
Trondheim, Gyrd Steen, fikk
prisen i 1994.
Nominasjonsfristen er
15. mai. Informasjon om prisen
er
lagt
ut
på
www.sio.uio.no/ ottosen

En ny undersøkelse tyder på
at studenter ikke plagiererså mye som mange har
trodd. To professorer ved
Rochester Institute of Technology konkluderer med atonline plagiat er langt mindre utbredt enn antatt, skriver The Chronicle of Higher
Education.
Litt over 16 prosent av
de utspurte studentene svarte at de hadde kopiert tekst«noen ganger,» mens åtteprosent svarte at de hadde
gjort det «ofte» eller «svært
ofte.»
Studien fant også at plagiat fra Internett forekommer i omtrent sammeomfang som konvensjonelt
plagiat fra bøker og andre
skriftlige kilder. Rundt 25
prosent rapporterte at de har
foretatt slik form for kopiering «ofte,» «svært ofte» eller«av og til.»

fra biblioteket

I denne spalten vil vi i tidaframover gi deg tips og rådom hvordan du får mest glede og
nytte av ditt universitetsbibliotek.

Søking i tverrfaglige databaser
Universitetsbiblioteket abonnerer på tilgang til en rekke databaser, mange av disse er ganske spesialiserte og
indekserer tidsskrifter fra snevre fagområder. Det kan
derfor være en fordel å starte et litteratursøk i en av
de store, tverrfaglige databasene, for å få oversikt overlitteraturen i et tema. Det er også større sannsynlighet for at det er lett å få tak i den refererte litteraturen fra disse basene, siden det først og fremst er deledende tidsskriftene i hvert fagområde som er inkludert i de største databasene.

Hvilke tverrfaglige databaser har vi
tilgang til?
Web of Science. Den største tverrfaglige databasen er ISI Web of Science (http://wos.isiglobalnet.com/), produsert av Institute for Scientific
Information, USA. Den ble tidligere kalt
Scisearch / ISI Bibsys (se Even Floods presentasjon av den i Universitetsavisa nr 17, 2001).
Her er det mulig å samtidig søke i litteratur fra
teknologi/medisin/realfag, samfunnsvitenskap eller kunst
og humaniora, eller vi kan avgrense til ett av de tre hovedområdene. Denne basen har også unik søkemulighet i og
med at referanselistene til artiklene ligger inne, slik kan
vi søke både framover og bakover i tid og dessuten sidelengs. (En deldatabase av Web of Science er JCR – Journal Citation
Report – databasen der vi finner analyse av siteringsmønstre og«impact factor» for tidsskriftene.)
ScienceDirect. En nykommer er ScienceDirect som produseres av
Elsevier Science, Nederland. For å søke i denne, se:
Http://www.ub.ntnu.no/databaser.php
Her kan vi samtidig søke imer enn 1200 tidsskrifter ifulltekst og i Medline. Det
blir søkt på ca 1.5 millioner
artikler, og vi får tilgang til
fulltekst av artikler fra desiste tre årene. Den tilbyrogså andre tjenester som
siteringssøk i sine publikasjoner og varslingstjenester.
Det vil si at man får en
løpende oppdatering av ny
litteratur innen et emne når
ny informasjon legges ibasen. Databasen dekker
alle vitenskapene og teknologifagene, og har også et internett søkeverktøy, Scirus som er spesielt beregnet på akademiske søk på nettet.
Scifinder Scholar. Scifinder Scholar gir unik mulighet til å søke ihele Chemical Abstracts pluss Medline samtidig. Tilgang til databasen er via http://www.ub.ntnu.no/allow/scifinder.php. Databasen har
flere søkemuligheter som gjør det mulig å søke direkte på kjemiske
stoffer /-strukturer eller vanlig emnesøk. Det er referanser til mer enn
8000 tidsskrifter, en rekke rapportserier og patenter som legges inn
i basen. Databasen dekker alle kjemiske fagområder, ernæringsfag,
toksikologi og medisin.
Oversikt over en del andre databaser som har bred dekning:
Ingeniørfag: Compendex (alle ingeniørfag), Inspec (fysikk, elektro,data).
Arkitektur: ICONDA(arkitektur, bygg, planlegging).
Humaniora og samfunnsfag: Francis (humaniora og samfunnsfag), PsycInfo (psykologi og relaterte fagområder), Eric (pedagogikk,
utdanning).
Medisin, naturvitenskap: Biological abstracts (biologi, biomedisin), PubMed (medisin), MathSciNet (matematikk, statistikk, anvendt
matematikk).
Alle databasene finnes sammen med mange andre i databaselisten
til UBiT se: Http://www.ub.ntnu.no/databaser.php.

Utgangspunkt for søking og valg av databaser. Ved å
begynne søkingen i en av de mer tverrfaglige databasene kan vi
hurtig få et overblikk og tips til videre søkestrategi. De fleste basene
er lette å bruke, men de inneholder mye skjult informasjon som det
kan ta litt tid å oppdage. For å vurdere om en database er aktuell
kan et raskt søk gi en idé om hvor mye informasjon som ligger inne
om temaet, men det er også mulig å finne informasjon om litteraturen som indekseres i en database for å vurdere hvor aktuelt det er
å bruke den.
Spesielt ved informasjonsbehov der man skal finne informasjon
i et nytt fagområde eller der det er behov for å finne så mye litteratur som mulig, bør søking i de nevnte basene vurderes. Det kan værehensiktsmessig å starte letingen i tverrfaglige databaser, og det er ved
omfattende litteratursøking alltid lurt å benytte minst to databaser.
Det er sjelden at søkeresultatene i forskjellige baser innen samme fagområde er sammenfallende. Dette skyldes både at kildematerialet som
basene bruker er forskjellig, og også at det er forskjeller i søkemulighet,
forskjellige emneregistre og organisering av dataene i basene.
Solveig Isabel Taylor

Side 15 — Svart Cyan Magenta Gulbaksida
100 titler«Til sammen bruker NTNU 11 millioner meter toalettpapir i løpet av ett år.
Det tilsvarer avstanden fra Trondheim til Honolulu».
Opplysende drittprat i forrige nummer av Universitetsavisa

Flere malerikonservatorer

I samarbeid med Goethe-Institut Inter Nationes viser Trondheim folkebibliotek litteraturutstillingen «100 forfattere – 100
titler» i perioden 13. mars til 8.
april. Bokutstillingen omfattertyske forfattere som i de tre siste årene enten er blitt tildelt litteraturpriser i Tyskland, harvært bestselgere, eller har blitt
invitert til den franske bokmessen i Paris i fjor. Fra hver av disse 100 forfatterne er det så valgt
ut én tittel som presenteres i
utstillingen.
Mer informasjon finnes på:
http://www.goethe/de/ne/osl/noin
dex.htm

I forrige avis skrev vi at Daniela Pawel ved Vitenskapsmuseet
er den eneste malerikonservator i Trondheim. Vi er blitt gjort
oppmerksom på at dette nok var
en sannhet med visse modifikasjoner. I hvert fall så lenge vi
regner Byåsen som del av
Trondheim. Og det må vi vel.
Ved Trøndelag Folkemuseum er det ansatt to tekniske
konservatorer, Ola Grefstad og
Anne Sommer-Larsen, som ilengre tid har utført malerirestaureringer blant annet i kirker i Midt-Norge.

En sterk følelse av déjà vu
streifet oss her om dagen davi fra godstolen fikk se en TVreklame for NTH. Men logoen
som flimret over skjermen,
lignet til forveksling firkanten til NTNU. Etterhvert oppdaget vi at reklamen gjaldt
NITH – Norges Informasjonsteknologiske Høgskole.

Snørugby

Jakten på Odin

… kommer neppe på det olympiske programmet til neste vinterleker. Men at det er en krevende sport, viser de rødmusse-

Thor Heyerdahl (nederst)
heter en kjent nordmann som
er noe omstridt i akademiske
kretser. Professor Even Hovdhaugen ved Universitetet i
Oslo hevder at Heyerdahls siste bok, «Jakten på Odin», inneholder én feil per side. Det forklarer kanskje hvorfor førsteamanuensis Anne J. Stalsberg(øverst) ved vårt eget Vitenskapsmuseum på side 256 i
boka er omtalt som «dosent iarkeologi ved Norges Tekniske
Høgskole.»
Hovdhaugen har offentlig
frakjent Heyerdahl enhver ære
som vitenskapsmann. Men
ingen kan ta fra ham at han i1947 fant veien over Stillehavet fra Peru til Tahiti på enbalsaflåte. Og den gangen hadde han en vaskeekte NTH-er
ombord. En av de seks på flåten var Herman Watzinger,
som gikk ut fra NTH sommaskiningeniør i 1941.

på siden

Reinkarnasjon?

En rask sjekk på nettet
avslørte at dette egentlig er
Den Polytekniske Høgskolensom fra 1. januar 2002 harskiftet navn til NITH. Vi vedder vårt gode, gamle NTHslips på at verken navn ellerlogo er tilfeldig valgt. Døm
selv på http://www.nith.no/de tryner vi observerte da andreårskurs datateknikk og telekommunikasjon tørnet sammen
til improvisert kamp på den snødekte plena bak Hovedbygningen på Gløshaugen nylig.

FOTO: ARNE ASPHJELL

Reodor-statue for gode ideer
Opphavspersonene bak tre gode
trønderske forretningsideer ble
nylig hedret på en tilstelning(bildet) hos det lokale kontorettil Statens nærings- og distriktsutviklingsfond (SND). Trekløveret representerte Sør-Trøndelag i finalen om å bli kåret tilårets «Reodor». Dette er en idéog nyskapingspris. I 2001 kom
det inn nærmere 150 forslag til
prisen, hvorav 16 kom til finalen. De tre trønderske deltagerne nådde ikke helt opp, men hos
SND vanket det i alle fall statuer i tre av Reodor Felgen som
takk for innsatsen.

Intet er nytt under solen. Ogsåi mars 1992 var det populærvitenskapelige forskningsprogrammet Schrödingers katttruet av onde krefter. Den
gangen gikk programmets treårige prøveperiode mot slutten.
En avgjørelse måtte tas, og
NRK-ledelsen i Oslo sparket
ballen over til NRK Sør-Trøndelag.
Daværende redaksjonssjef
Kåre Kongsnes på Tyholt – somsiden ble informasjonssjef ved
Universitetet – sa til Universitetavisa at «Katta» var for

De tre finalistene fra SørTrøndelag var:
• Falanx Microsystems AS foren grafisk akselrator som bedrer
visualiseringen av tredimensjonale bilder på skjerm. Bedriftenble startet av NTNU-studenter.
• 3D Radar AS for et antennesystem som muliggjør 3D bilder
av nedgravde objekter• Knut Schrøder og Øivind
Michelsen (NTNU) for en ny
type amalgamelektrode formåling av tungmetaller i vann.
Lisensavtale er inngått med
Oceanor AS.

snill og ukontroversiell. – Viburde hatt et forum i norsk
fjernsyn, hvor vi tar opp det
farlige, konfliktfylte stoffet,
mente Kongsnes.
Selv skisserte han overfor
Universitetsavisa flere mulige
modeller for NRKs framtidige
forskningsformidling. Én av
disse innebar å la Schrödingers katt få leve videre – og slik
ble det altså.
Så får vi se om det går nyeti år til neste gang noen mumler om å ta livet av den gamle
katta.

Utgis av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Distribueres i 13 000 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.
REDAKTØR: Jan Erik Kaarø
REDAKSJONSSEKRETÆR: Lisa Olstad
ANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Kolbjørn Skarpnes
TRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

16 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no

Det gode liv
i Chamonix
Mange av mine gamle studentvenner er ikke lenger studenter.
De har kvittet seg med
stud.ntnu.no-adressen, og fristertilværelsen helt andre steder hvorde også strør rundt seg med jobbmailadresser som det svinger av:
geno.no, softwaredata.no, akermar.com, lse.ac.uk, nhd.dep.no,osir.hihm.no, propaganda-as.no.
For å nevne noen.
Men det beste er fortsatt hotmail.com. Når mine venner skaffer seg denne adressen, har debestemt seg for å gjøre noe spennende i livet.
Vi var 62 personer som mottok
denne e-posten 15. februar fra vår
28 år gamle venn: «Jeg er nå inne
i min siste dag på jobb, før jeg drarut på min to måneders egotripp til
Chamonix for å stå på ski. Hvis
noen (…) ønsker informasjon om
det gode liv i de franske alper er
jeg å treffe på mailadresse;(..)@hotmail.com. Jeg er etter planen tilbake 15. april (hvis jeg ikke
får hjemlengsel, brekker et bein,
bruker opp pengene mine eller
bosetter meg i Frankrike...)»
Denne karen er en av mine
bedre venner og har en bra jobb ien kommune på Østlandet. Dessverre har han ikke Fru Fortunaved sin side. På åtte av ti feriebilder fra Frankrike og Spania
forrige sommer støtter han seg pået par krykker. En kommunal,
liten arbeidsulykke sørget for det.
I år skulle han altså på tur igjen.
Det spredte seg fort et veddemål
om hvor lang tid det ville gå før
vår venn skadet seg på ny.
Sju dager senere plinget denne mailen inn: «I forkant av turen
har det paagaatt et «veddemal»om hvor mange dager det ville ta
for jeg klarte a skade meg slik at
jeg ikke kunne sta paa ski en eller
flere dager. Det mest pessimistiske anslaget har vert paa en dag.
Sorry gutter, det tok kun en (1)time! Hendelseforlop: Pga store
snomengder maa det guttses skikkelig for aa faa flyt paa kjoringen.
Paa 4. turen tar jeg skikkelig satsog kaster meg utfor. Plutselig ser
jeg en diger stein foran meg, og i
et forsok paa a berge skiene tar
jeg sats og hopper til. I utgangspunktet en smart manoover hadde det ikke vert for at nedenfor
steinene stikker det opp en del av
alpenes fjellmassiv - som jeg lander med hofta oppa. Og vips sa
var jeg satt ut av spill for en periode (uker?). Hofta ser i hvert fallut som den har tenkt aa fode entennisball snart. (…) …skal enikke se bort i fra at Arnolds kommentar fra Terminator II, «I'll beback» snart vil kunne gjore seg
gjeldende, om ikke jeg tar med
meg pikkpakket og drar til Thailand....»
I skrivende stund holder han
fortsatt ut, men moralen må være:Få deg aldri en mailadresse som
det svinger for mye av. Det fører
sjelden noe godt med seg.
Med ett unntak. Det ble en av
dine bedre venner som vant veddemålet og som ble 1000 kroner
rikere.