Har såler

Har tabba seg

Har penger

Ivar Beckstrøm har skosåler å dele ut. Men ikke
for mange. Dopapir, derimot, er han raus med.

Studieavdelinga har klart det
på nytt: sendt ut eit skriv med
30 nynorskfeil på ei halv side.

Det er på tide å søke EUmidler. Turid Rustad er en av
dem som har fått penger fra
EUs femte rammeprogram.

Side 3

Side 15

Side 3

NTNUs
internavis
nr. 3
21.02.2002

Irritert I
Fjorten av seksten
matematikkstudenter som var oppe tileksamen i fagdidaktikk, vil klage
på karakteren.
Side 5NTNU bryter ferielovenLærerne på Gløshaugen kan ikke planlegge
sommerferien. De må nemlig sitte utrykningsklare
mesteparten av feriesesongen. For de vet aldri nårde må begrunne en karakter de satte til våreksamen – eller når de må stille opp til en konti-

nuitetseksamen. Nå blir det foreslått endringer ikonte-ordningen. Men Forskerforbundet er lei av
at de ansattes lovfestede rettigheter ikke kommer
nok på dagsorden, og vil vurdere boikottaksjoner.
Side 4

Irritert II

Pleiergamle
skatter

Bjørn Sortland
synes det er vanskelig å få kollegene med på alternative undervisningsformer.
Side 5Harry

Skal gamle kulturskatteroverleve, trenger dekjærlig og kyndig stell.
På Vitenskapsmuseet
pusler Daniela Pawel
med mikroskop og
skalpell, med malingsflak og hjemmelaget lim.
Hun er Trondheims eneste maleri- og treskulpturkonservator. Og hun er
aldri helt sikker på hva
historiens dom blir overarbeidet hun utfører.

Slutten er harry,
men resten bra,sier ungdom om
NTNU-filmen.
Side 7

Utskjelt– men også bejublet:
Realfagbygget
begynner å bli innbodd. Det meste
begynner å gå seg tili gigantbygget.

Side 8 og 9Næmmen,en NTNU-er!

Side 10 og 11

UgreitProfessor Gunnar
Stette ser mange
uheldige sider ved
at personlige lønnsopprykk blir offentliggjort over intranettet.
Side 13

FOTO: SCANPIX

Visst er han vår, Frode
Estil. Eller var, i det minste. Og han er slett ikke
den eneste OL-helten som
har slitt buksebaken i
NTNUs auditorier.

Innbitt
Ikke alle lærerne
på Historisk institutt lar seg forføre
av moderne skit.

Side 6
FOTO: GEIR GJELSETH

BaksidaLes daglige nyheter på http://innsidaUT.ntnu.no/ Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no
Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

2

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

på dagsordenen«Universitetet må forstå at det er en avansert yrkesskole,og studentene er produkter».
Informasjonsrådgiver Hans Geelmuyden intervjuet under tittelen«Daukjøttet må fjernes» i Universitas 6. februar.

Tre menn og en fakultetsbaby

ledelsenhar ordet

RektorEivind Hiis Hauge

Forskningsrådet
Norges forskningsråd er evaluert, og
får blandete karakterer av den eksterne sensor, konsulentfirmaet Technopolis/Erik Arnold. Hovedspørsmålet,sett utenfra, er: Har det særnorske
eksperimentet med ett forskningsråd
vært vellykket? Egentlig ikke, er dommen. I navnet har vi ett forskningsråd,men i praksis faller det altfor ofte fra
hverandre i områder med skrøpelig
samarbeid på tvers. (Mange NTNU-ere
vil nikke gjenkjennende!) Bør så prosessen fra 1993 reverseres, og Forskningsrådet spaltes i flere råd? Med vårvektlegging av forskning på tvers, bådeover korte og over lange faglige spenn,
med vårt hovedansvar for langsiktighet, men i nærkontakt med samfunnet, er det vanskelig å se at en partering av rådet skulle kunne være i
NTNUs interesse. Det er derfor lett åvære enig i evalueringsrapportens
hovedkonklusjon: Eksperimentet med
ett forskningsråd bør fullføres, Norges
forskningsråd bør få rammevilkår som
gjør fullføring mulig. Og Forskningsrådet bør få tilsvarende klare resultatkrav i forhold til fleksibilitet oghåndtering av helheten. Så kan vi fortsatt diskutere viktige detaljer i Forskningsfondets rolle, og i tillegg drømmeom et Wallenberg-fond eller to.
Vi skal også være klar over følgende: I forhold til FoU rettet mot
nyskaping og næringsutvikling(«nyskaping» brukt i den smale betydningen knyttet stramt til slik utvikling) er både virkemidler og rollefordeling mellom de forskjellige aktører(Forskningsrådet, SND, SIVA etc.)
under vurdering av Nærings- og handelsdepartementet. Også NTNU harinteresser her, vårt samspill med Forskningsrådet og med Sintef vil kunnepåvirkes. Kort sagt: Vi må følge med.
Tilbake til Arnold-rapporten. I et
innledende kapittel er tankemodellene
som ligger til grunn for evalueringen,diskutert. Interessant lesning som bådeegger til motsigelse og inspirerer til
hjertelig applaus! Kapitlet anbefales
til ettertenksomt studium, innholdetfår vi komme tilbake til. Her nøyer vi
oss med å lyssette noen konklusjoner:
Arnold & Co. er skuffet over at
Forskningsrådet ikke i større grad har
skapt arenaer for fremtidsdiskusjoner,og ikke har tatt det tilhørende ansvaret for å foreslå kraftfulle grep og større nysatsinger. At FUGE-initiativet ble
født utenfor Forskningsrådet, er symptomatisk. Rapporten påpeker også det
betenkelige i Forskningsrådets dobbeltrolle. På den ene side som dominerende forvalter av nasjonens forskningsmidler, på den annen som det politiske systems dominerende forskningsrådgiver. Her trengs en bredere
sammensatt rådgivningsgruppe!
Men aller viktigst: Landets øverste ledelse må stelle seg slik at den kan
lytte, vurdere og handle på basis av
rådene som gis. Som Finland trenger
Norge et forskningspolitisk råd ledet
av statsministeren!

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

De tre IVT-brødrene som reiser ut til instituttene for å gjøre seg kloke. Dekanus Torbjørn Digernes (fra venstre), fakultetsdirektør Erik Lund og
prodekanus Arne Bredesen er sterke i troen på det nye store Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi.
FOTO: TORE HUGUBAKKEN

Tre menn har en
visjon om at det nye
IVT-fakultetet skal bli
NTNUs viktigste og
tilby teknologi tilmenneskenes beste.
Men veien dit kreverogså at ledelsen tar
seg tid til samtaler og
skinkesmørbrød på
Valgrinda.
Det nye fakultetet for ingeniørvitenskap og teknologi omfattersom kjent de tidligere fakultetene for maskin, marin teknikk,
bygg- og miljøteknikk og geofagog petroleumsteknologi. Samlet
under en hatt blir dette NTNUs
største fakultet – med 20 institutter, 600 ansatte og nesten
3000 studenter.
Visjonen for det nye fakultetet skal være «Teknologi til menneskenes beste». IVT-fakultetetskal utdanne skapende ingeniører og drive forskning i menneskenes tjeneste

IVT Videre. Det er fakultetsdirektør Erik Lund, dekanus
Torbjørn Digernes og prodekanus Arne M. Bredesen som styrer den nye skuta. De sisteukene har disse tre besøkt nesten alle de 20 instituttene på
fakultetet for å gjøre seg kjent.
Forrige torsdag tok de turen til
Valgrinda, hvor de møtte ansatte ved Samferdselsteknikk og
Veg- og jernbanebygging.
– Vi trenger voksenopplæring, og vi vil høre om hvilke
saker som instituttene er opp-

tatt av, sier dekanus Digernes
foran et knippe representanter
fra de to små instituttene. Prodekanus Bredesen presiserer attroikaen ikke er på misjonsturné for det nye IVT-fakultetet. De
er her for å lytte.

Mye på hjertet. Og trekløveret lytter. De får nøkterne
fakta. Om antall studenter og
toer-professorer. De får høre om
flotte laboratorier og vellykkede etterutdanningskurs. Om
hvor viktig forholdet til brukerne er, som for eksempel Sintef,
Jernbaneverket og Vegvesenet.
Instituttenes representanter
forteller også om bekymringene. Om den økende konkurransen om studenter og mellom
forskningsmiljøer. Om for lite
tid til forskning, om den litt usikre
rekrutteringenav
doktor.ing.-stipendiater og om
for dårlige lønnsvilkår.
En av de frammøtte antyder
at hans kolleger ikke har blitt
motivert godt nok for å jobbe
innen det nye IVT-fakultetet.
Han er ingeniør og uttrykker
bekymring over at det bare er devitenskapeliges rolle som står på
dagsorden, mens sånne som hambare må bli med på lasset.
Ledertrioen noterer flittig.
Stemningen er god og tonen
munter.
Etter to timer med samtalerog lunsj takker partene for seg.
– Vi kommer igjen, lover den nyeledelsen mens de kaster seg inn
i bilene for å rekke nye møter.
Høyt tempo. – Skal du hasjanse til å gjøre en skikkelig
jobb med å lede utviklingen iorganisasjonen, må du skjønne
hva som foregår på faggruppenivå. Vi kan ikke lykkes utendet, sier Digernes. Det er sen
fredag ettermiddag – dagenetter møtet i Valgrinda. Natta iforveien satt Digernes og flikket på et notat om den videre
utviklingsprosessen som fakultetsstyret skal godkjenne ineste uke. Dagene strekker
ikke helt til for dekanusen.
– Hvordan oppfatter dere
stemningen på instituttene etter
diskusjonen og larmen rundt
omlegginga?
– Vi opplever mye positiv
energi. Det nye fakultetet er
akseptert, og ikke bare det – det
er positiv vilje til å forsøke å skape noe nytt.
Trekløveret er innstilt på å
skape trygghet og har fåtttilbakemelding på at besøket har
hjulpet på å ta bort noe av usikkerheten.
– Men alle omstillinger fører
til noe usikkerhet. Det klarer vi
ikke å hindre.

Diamanter. Utfordringenestår i kø. I mai skal det første
forslaget til ny instituttstruktur legges fram for fakultetsstyret. Derfor er det viktig å
gjøre et grundig arbeid med
instituttbesøk nå. Tjue institutter er for mange, men Digernes
vet ikke hvor mange enheter
man ender opp med til slutt.
Siden nyttår har det tidligere
Fakultet for marin teknikk fåttlov til å operere som ett institutt under navnet «Institutt formarin teknikk». Digernes vil
imidlertid ikke si noe om atkabalen allerede er lagt formarin-miljøet.
Parallelt med å forberedeintern omorganisering jobbes detogså for å oppnå synergieffekter
av at fire fakultet er blitt til ett.
Digernes & Co. er på jakt etterde uslipte diamentene: Nye fagområder som kan møtes og spille godt sammen. Fagmiljøer som
har slektskap, men som ennåikke har fått utnyttet dette.
Et annet tema er bosetting.
I dag er fakultetet spredt påValgrinda, Tyholt og flere stederpå Gløshaugen. Et felles sted åvære for hele fakultetet er ikke
innen rekkevidde med det første
– Gi oss én milliard kroner såskal vi klare det. Nei, forresten,
det rekker ikke. Bare på Tyholt
er det jo laboratorier for en halv
milliard. Jeg tror neppe det er
aktuelt å flytte på dem, ler
Digernes. Heller ikke nye, store
byggeprosjekter er det rom fornå, men det som er klart er atflere Byggmiljøer vil få plass i
det nye Lerkendal-bygget rettnedenfor Realfagbygget.

Resultater innen tre år.
Det første halve året blir fokuset på fakultetet hovedsakelig
rettet innover, for å få på plassen organisasjon som fungerer
godt. Men siden blir det fulltrøkk utad med utvikling av
studieprogram og dialog med
vordende studenter og arbeidsgivere.
– Potensialet i IVT-fakultetet bør en se konturene av i løpet
den første treårsperioden, sierDigernes, som lover at fakultetetskal være med på å sette teknologi og forskningspolitikk på
dagsorden i Norge.
– Så IVT er det viktigste
fakultetet ved NTNU?
– Ja, vi synes det, sier Digernes ubeskjedent.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

3

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
http://innsidaUT.ntnu.no/Framleis hårreisande
nynorsk frå Studieavdelinga
Sist sommar sendeStudieavdelinga ut eit«nynorsk»-brev med 29
feil på ei halv side.
Studiedirektøren lova
bot og betring – men
feilprosenten er likehøg eit halvår seinare.
Iallfall nokre plassar.
I september skreiv Universitetsavisa om unge Lisbet Vinje frå
Sunnmøre som fekk eit brev frå
Studieavdelinga ved NTNU –med 29 nynorskfeil på ei halv
side. Ein flau, flat og fortvila
studiedirektør Jon Walstad reiv
seg i håret og lovde på tru og
ære at det aldri skulle gjenta
seg. Kontrollrutinane skulle
innskjerpast,
lovde
han.
Leiarane i avdelinga hans skulle ved første høve setje seg ned

og leggje ein plan for å betre
nynorskkompetansen, kross påhalsen.
Kva skjedde med lovnadene?

Om att og om att… DåErlend Trones, grunnfagstudent i samfunnsøkonomi, ihaust fekk semesterkort og
skriftleg stadfesting på oppmelding til eksamen, talde han 30
feil i ein nynorsktekst som varendå kortare enn den i brevet
til Lisbet Vinje. Om lag samstundes las han studiedirektørens lovnader i Universitets avisa, og tenkte at «jaja, detvert vel betre neste gong».
«Neste gong» var for snautt
ein månad siden. Då fekk
Trones på nytt stadfesting om
dei faga han skal ta eksamen itil våren. Om det var språkleg
betre enn sist? For så vidt.
Denne gongen var det berre 24
nynorskfeil i brevet. Til gjengjeld var det tre liner kortare…
– Eg vil heller ha skikkelegbokmål enn så elendig nynorsk,
seier Trones oppgitt. – Hvis dei
ikkje eig ekspertise, kan dei
like godt la vere å skrive
nynorsk. Men kunnskapsbastionen NTNU burde ærleg talt
kunne greie dette. Det må vere
flautt å ikkje klare vanleg rettskriving, seier studenten frå
Ullensvang.

– Ikkje vår tekst. – Dette er
ein standardtekst som følgde
med den programvara som vert
nytta i stud.web. Det er ikkje vi
som har laga teksten, men vi
kan gå inn og endre den. Og det
held vi på med akkurat no. Men
vi har vore altfor seine med
dette, medgjev Knut Veium,
seksjonsleiar i Studieavdelinga.
Veium presiserer at avdelinga hans har teke nynorskensvært alvorleg etter det famøse
brevet i fjor haust. – Vi har
brukt våre eigne folk og jamvel
folk på Institutt for nordistikk
til å kvalitetssikre nynorsktekstane våre. Eg trur ikkje det

Studieavdelinga har kan hende teke språkleg hand om breva sine. Men standardtekstane på nettet vart nok gløymde. Raudt i raudt vart det då Dragvollstudenten
Erlend Trones gjekk igjennom meldingar som óg ligg på stud.web.
FOTO: LISA OLSTAD

har gått ut stygge feil det sistehalvåret. Vi vil helst ikkje hafleire saker av dette slaget. Menvi lyt tåle å få kjeft om det skjer.
Det er bra at folk seier ifrå,avsluttar Knut Veium.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

På tide å tenke EU-samarbeid
Nytt rammeprogramog nye forskningsmillioner fra EU er på vei.
Fra nyttår setter EU i gangrammeprogram nummer seks.
Internasjonal forskningskoordinator ved NTNU, Sissel
Hertzberg, anbefaler NTNUforskerne om allerede nå å
begynne å «posisjonere seg» fordenne runden, og se etter
mulige samarbeidspartnere.
Det er tidkrevende å finne riktig makker. Etter planen skalde endelige bestemmelsene om
dette programmet tas i juni,
men EU begynner allerede iapril å utlyse prosjekter som
det går an å søke penger til.

Mer

tverrfaglig. Forskningsråd Gard Titlestad fra
den norske EU-delegasjonen iBrussel var i forrige uke på
besøk ved NTNU og orienterteom det sjette rammeprogrammet foran en fullsatt sal. Etter
presentasjonen å dømme, gårprogrammet i retning av reduserte antall tematiske satsingsområder og flere tverrfaglige satsninger. Dette er blanttemaene som trolig vil danne
grunnlaget for EUs nye satsingsområder;✔ Genomet og de store

sykdommene✔ Informasjonssamfunnet✔ Nanoteknologi✔ Luftfart og rommet✔ Matkvalitet og sikkerhet✔ Bærekraft, energi, overflatetransport, globale endringerog økosystemene✔ Samfunnet✔ Regional utvikling, internasjonale utfordringer,Får god hjelp
Livet som EU-koordinator byr på papirarbeid, stort internasjonalt nettverk og
spennende forskning.
NTNU har mange koordinatorer
for prosjektene i EUs femte rammeprogram, og Turid Rustad er
en av dem. I fjerde etasje på kjemiblokk 3 rydder førsteamanu-

ensen ved Institutt for bioteknologi unna papirbunken med EUbyråkrati.
– Byråkratisk er det, ja, men
ikke mer enn at du kommer
gjennom det, sier Rustad. I littover ett år har hun vært koordinator for prosjektet som på norsk
heter «Utnyttelse og stabilisering
av biprodukter fra torskefisk».
– Vi ser på hele kjeden fra fisken kommer opp fra havet til den
skal ut på markedet, forteller
Rustad. Hovedformålet er å øke

Side 3 — Svart Cyan Magenta Gul

etiske spørsmål.

Banebrytende. Det stilles
strenge krav til prosjektene.
Ifølge Forskningsrådets nettsider skal de være «banebrytende, forene de beste forskermiljøene i nettverk, åpne forinternasjonale og nasjonale
synergier og inkludere utdanning av unge forskere».
Samarbeid mellom universitetsmiljøer og næringslivet
blir sett på som svært viktig.
Dessuten må prosjektene må
tilfredsstille tre hovedkrav;
Forskning, nettverksarbeid og
utdanningogmobilitet.
Prosjektene skal også stimulere til utdanning av unge forskere ved fremragende forskningssentra, og utveksling av
forskerpersonell.

rammeprogram har NTNU
fått innvilget 77 av 128 søknader. Tilsammen utgjør dette
bevilgninger til forskningsmiljøene på over 100 millioner
kroner. Dette gjør at NTNU er
blant de beste i klassen når
det gjelder å få gjennomslag
for søknader. Men ennå ligger

EUs rammeprogram

Førstereiskvinne. I detteprosjektet er det forskere fra sju
forskjellige institusjoner som
jobber sammen. De er bådeirske, norske, islandske, danske,
nederlandske og franske. I
utgangspunktet falt torskefiskprosjektet utenfor EUs rammeprogram. Men Rustad og co. ga
ikke opp, og fikk EU til å justereprogramteksten slik at de ogsåkunne søke. EU-koordinatoren
anbefaler andre NTNU-miljøer

TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.nofakta

I kraft av EØS-avtalen deltar Norge fullt ut i EUs rammeprogramfor forskning og teknologisk utvikling. EUs femte rammeprogramgår over fire år i perioden 1999-2002 og har en total ramme på vel
14 milliarder Euro (108 milliarder kroner). Norge bruker cirka 500
millioner kroner årlig til femte rammeprogram og deltar i mer enn
500 prosjekter. Norge har deltatt i rammeprogrammene siden 1994,
og EU-forskningen har siden da etablert seg som en viktig arena fornorske forskningsmiljøer og bedrifter. Over 100 EU-prosjekter har
norske koordinatorer.

Pengebinge. I EUs femte

utnyttelsen av biprodukter fra
torskefisk for å framstille høyverdige næringsmiddelingredienser.

flere søknader og venter påbehandling.
– Vi håper at vi kan nå 90
innvilgede søknader i løpet av
året, sier Hertzberg.

som føler at de havner utenfor
rammene til EU, om å gjøre det
samme.
Hennes institutt har tungerfaring fra tidligere EU-samarbeid. Internasjonal seksjons rådgivning har også vært gull verd
for prosjektet som går over tre årog som har et budsjett på nesten
20 millioner.

Førsteamanuensis Turid Rustad
koordinerer europeisk forskning på
biprodukter fra torskefisk.
FOTO: TORE HUGUBAKKEN

4UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

nyheter«Konting» kvester ferien«Vanlig ferieavviklingkan det ikke tas
hensyn til.»
Det er sannelig bra at fysikkprofessor Johan Skule Høyeikke higer etter Sydens sol når
sommeren kommer; at han
synes hjembygda i Østerdalenfår være feriested bra nok. For
pakketur med familien hadde
han ikke kunnet planlegge i noe
fall.
Verre er det med alle fagkonferansene som avholdes i
august måned. Der kunne det
jo være ett og annet å delta på.
Men påmeldingsfrister er det
bare å glemme.
Høye er nemlig lærer påGløshaugen. Og på Gløshaugengjelder verken ferielov eller
hovedavtale. Der går det lokale
eksamensreglementet foran.
«Vanlig ferieavvikling kan det
ikke tas hensyn til,» skrev
NTNUs studieavdeling sist juni
i brev til alle faglærerne på
siv.ing.- og siv.ark.-studiet. Den
kommer vel til å skrive det i årogså.
Det handler først og fremst
om kontinuasjonseksamener.

Ogsommerengår…

Ferieloven sier at alle arbeidstakere har krav på å kunne
fastlegge sommerferien minst
to måneder før den skal tas.
Loven sier også at arbeidstakeren har krav på tre ukers

sammenhengende ferie i perioden juni-september.
Er du – for eksempel – fysikklærer på Gløshaugen, har duhendene fulle i mai og juni med
planlegging og gjennomføring
av eksamener, samt sensur. Da
kan du i prinsippet ta deg noe
ferie i juli. Problemet er bare atstudentene har rett på en
begrunnelse for sensuren. Og
hvis de klager på karakteren,må du være disponibel for å
skrive denne begrunnelsen. Studentene har tre uker på seg tilå klage. Da bør ikke du sitte
hyggelig på dekket av en seilbåt i Karibia, eller nyte soloppgangen på toppen av Kilimanjaro. Du bør helst, som professor
Høye, sitte utrykningsklar i

Nord-Østerdalen eller deromkring.
Dessuten bør du lage oppgaver og skaffe sensorer til konteeksamenene, for de begynneren gang i månedsskiftet
juli/august og går utover i noen
uker. Da skal du også værefysisk til stede; det har studentene krav på.
Akkurat når de enkelte konte-eksamenene skal finne sted,hvilke og hvor mange det blir,er det dessverre ingen som kan
fortelle deg før midt i juli. Du
kan med andre ord ikke planlegge august måned, hvor gjerne du enn ville. Og i slutten avmåneden begynner høstsemesteret og ordinær undervisning…
– Vi har alltid skullet værede flinkeste guttene i klassen
her på Gløshaugen, og vi er altfor pliktoppfyllende, sier Høye.
Hans fysikk-kollega Tore
Løvaas, som også er nestleder i
Forskerforbundet ved NTNU, er
enig. – Studentenes rettigheterhar økt på bekostning av lærernes, slår han dessuten fast.

Umuligå

planlegge.

Professor Høye deler skjebne
med de fleste av sine kolleger.
De smetter inn litt ferie her oglitt ferie der, og får kanskje til

Fakta om«konting»

Fysikkprofessor Johan Skule Høye (t.h.) er pent nødt til å sitte utrykningsklar i Østerdalen det meste av sommerferien. Nå vil Forskerforbundet ved NTNU, her representert ved nestleder og professorkollega Tore Løvaas,
vurdere å boikotte ordningen med konte-eksamen.
FOTO: LISA OLSTAD

Kontinuitetseksamen – ogsåkalt «konte-eksamen» – er enspesialordning for siv.ing.- og
siv.ark.-studiene. Hvis studentene stryker eller ikke møter
opp til ordinær våreksamen,får de en ny sjanse i løpet av
sommeren. Slike studenter
blir automatisk oppmeldt til
konte-eksamen.
Mange studenter foretrekker å kontinuere, og betrakter
sommeren som et ekstra
semester. Andre igjen, deå ta ut de ukene de skal ha.
Men planlegge sammenhengende sommeraktiviteter med
familien, kan de færreste.
– Vi kunne avvikle hele kontinueringsordningen. Eller vi
kunne i hvert fall fått eksamensdatoene tidligere, sier Høye
oppgitt. Fire år på rad har han,som leder av Undervisningsutvalget på sitt institutt, skrevet
følgebrev i forbindelse med innsending av Studieplanen, og idet bedt om at dato for konteeksamen blir oppgitt tidligere.
Men ingenting har skjedd.
Selv har han prøvd å løse floken ved å lage ferdig konte-oppgaver på forhånd, så i hvert falldet var gjort før han dro tilØsterdalen. Men da nektet Studieavdelingen å ta imot oppgavene, fordi de ikke var påført
eksamenstidspunkt. Som hanaltså ennå ikke kjente til…
– Og selv om vi kjente til detidspunktene, ville vi fortsatt ha
problemet med klagefristen,minner Løvaas om.
Så det er bra at fysikkprofessor Johan Skule Høye trivesi Østerdalen.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

faktasåkalte «programheltene», kanutsette konte-eksamen i flereår, selv om de er oppmeldt
gang på gang.
Antall konte-eksamenerhar økt betydelig gjennomårene. I fjor var det i alt 8750
oppmeldte i til sammen 680
emner. Av disse var det 2794
som ikke møtte, og 1841 som
trakk seg før eksamensdagen.
Ved 148 av de 680 emnene det
var laget eksamenopplegg til,møtte ingen studenter opp.

Forskerforbundet Ledelsen: – Problematisk
vurderer aksjoner– Vi kunne tenke oss
en boikott av kontinueringsordningen.
Forskerforbundet ved NTNU
har i flere år prøvd å reise
spørsmålet om problemene
knyttet til konte-eksamen. Såsent som i august i fjor sendte
forbundet et brev til OU-direktør Trond Singsaas, der NTNU
ble bedt om å vurdere praksisen. Komprimering av eksamensperioden og tidligere utarbeidelse av datoplan var noe av
det Forskerforbundet foreslosom mulige tiltak. Henvendelsen har ikke blitt besvart
skriftlig.
– Det er provoserende at
NTNU vedtok et eksamensreglement som overstyrer hovedavtalen og ferieloven. Det er
provoserende at arbeidstakernes lover og rettigheter ikke blir
nevnt når eksamensordninger

blir diskutert. Og det er provoserende at NTNU-ledelsen ikke
er villig til å gå inn på saken.
Det sier Svein Kristiansen,
Svein Olav Antonsen og Kristin Dæhli. Den første er lederog de to siste er tillitsvalgte for
Forskerforbundet ved NTNU.
Denne uka luftet de på nytt
saken i et møte mellom fagforeningene og NTNU-ledelsen,
men mener selv at de ikke kom
noen vei. De fikk derimot fullstøtte fra de andre fagforeningene. Også administrativt personale på Gløshaugen rammes
av konte-ordningen.
– Det er arbeidsgivers pliktå se til at ferieloven følges. Nå
kan det være på tide å vurdere
aksjoner, for eksempel en boikott av konte-eksamen. Vi kunne tenke oss å lage noen prøvesaker; ta ut enkelte av våremedlemmer og sende dem påferie, varsler Svein Kristiansen.

Side 4 — Svart Cyan Magenta Gul

Det er lite å gjøre
innenfor dagens reglement. Men endringer
kan komme.

– Nei, vi synes ikke det er
greit at vi bryter ferieloven.
Om vi er nødt til å gjøre det?
Det vet jeg ikke ennå.
Det svarer NTNUs direktør for organisasjonsutvikling,
Trond Singsaas, på direkte
spørsmål. Han håper imidlertid at arbeidet med Kvalitetsreformen vil resultere i noen
løsninger som er bedre enn
dagens:– Reformarbeidet vil angåbåde det generelle rundt eksamens- og evalueringsformer;
og studieårets lengde og organisering. Alt dette vil få virkninger for hvordan vi gjør det
i framtida. I dette arbeidet er
det naturlig å ta hensyn til
utspillet fra Forskerforbundet, presiserer han.
– Hva er din kommentar til
Forskerforbundets påstand om

at NTNU-ledelsen ikke er villig til å gå inn på de personalmessige sidene ved eksamensordningen?
– Jeg må bare ta til etterretning at Forskerforbundetmener det, sier Trond Singsaas.

Foreslår innstramming.
Seksjonsleder i Studieavdelingen, Knut Veium, erogså kjent med problematikken rundt konte-eksamen,
men avviser at det innenfor
dagens reglement er mulig å
gjøre det særlig annerledes.
Studieavdelingen
har
imidlertid erkjent at noe bør
gjøres, og har sendt alle fakultetsdirektører på Gløshaugenet forslag til endring av kontinuasjonseksamen. Her blir
det foreslått at bare studenter som stryker til ordinær
eksamen, eller som har godkjent forfall til denne, blir oppmeldt til konte-eksamen. Dermed utelukkes alle disse sombare lar være å møte opp til
ordinær eksamen, fordi detpasser dem bedre å kontinuere.
Det blir også foreslått enøvre grense på tre eksamensforsøk. Men studentene skal
fortsatt ha mulighet for å
trekke seg fra både ordinær
eksamen og konte-eksamen.
– Hvis dette blir vedtatt,ville det bety en betydelig
reduksjon av kontinueringseksamener. Jeg tror det langtpå vei ville løse faglærernes
ferieproblemer, sier Veium.
Skal slike endringer
gjennomføres, må imidlertid
gradsforskriftene for siv.ing./
siv.ark. endres. Det må dermed en kollegiebehandling til.

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

5

nyheter– Vi er ikke så dumme, professor!
Elendige eksamensresultater i matematikk: Uvitende
studenter eller urettferdig bedømming?
Faglærer Ingvill
Holden mener det
første – studentene
det siste.

Kjell Gunnar
Boldermo klager.

«Matematikk
fagdidaktikk»
er en del av
den praktiskpedagogiske
utdanningen
ved
NTNU.
Her fikk studentene seg etsjokk på eksamensdagenfør jul. Oppgaven
krevdemye mer enn de hadde trodd.
Gjennom hele semesteret hadde de levert inn øvinger som
de antok var representative forhva de kunne forvente påeksamen. Gode tilbakemeldinger hadde de også fått frafaglærer Ingvill Holden. Men
på den avsluttende eksamenvar det slutt på rosen. Her fikk
hele 70 prosent en karaktersom sier at «kandidaten ikke
kan bruke kunnskapen selvstendig». Det vil si karakteren
D, E, eller F (stryk). 50 prosent
fikk E eller F.
Fjorten av de seksten studentene vil nå klage på karakteren. Dette forteller Kjell
Gunnar Boldermo. Han er en
av de studentene som klager
inn karakteren. Han er forundret over at faglærer Holden
plutselig synes at kunnskapene deres ikke strekker til,etter å ha oppmuntret dem
gjennom hele semesteret. Han

spør seg om kanskje den eksterne sensoren har værtstrengere enn Holden?

Ikke godt nok. Professor
Ingvill Holden er kjent som
en ildsjel for matematikkfaget. Målet hennes er å fjerne
det vanlige inntrykket av at
matematikk er et kjedelig og
vanskelig fag. Men kanskje er
dette likevel et riktig inntrykk?
– Nei, kjedelig er det ikke,
men jeg skal gå med på at det
er vanskelig, medgir Ingvill
Holden. Hun er i likhet med
studentene skuffet over detdårlige eksamensresultatet.
Holden mener bestemt at
eksamen ikke var noe vanskeligere enn øvingsoppgavene
tidligere i semesteret. Tematikken var akkurat den samme. – Eksamensbesvarelsene
tyder rett og slett på at studentene ikke har lest og for-stått pensum godt nok, fastslår hun.
– Mye av det de skrev påeksamen, kunne ha vært skrevet av hvem som helst, framholder hun.– De dårlige eksamensresultatene skyldes førstog fremst at studentene harsviktet det fagdidaktiske, altså hvordan man skal lære bort
matematikk. Men det var ogsårene matematikkoppgaver på
ungdomsskolenivå som mange
av kandidatene ikke fikk til,forteller Holden skuffet. Hun
synes det er synd at kandidatene blottstiller sin dårlige
innsats ved å gå ut offentlig.
– Studentene mener at det
kom inn en ekstern sensor som
var mye strengere enn deg?
– Han var nok litt strengere enn meg på noen besvarelser, men vi ble jo enige tilslutt. På de fleste oppgavene
var vi helt enige. Hvis spriket
hadde blitt for stort, ville vi hakalt inn en tredje sensor, forteller Ingvill Holden.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

Ingvill Holden er NTNUs mest mediemarkerte matematikklærer. Nå får
hun på pukkelen av sine studenter.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Redd for alternativ undervisning?
Bjørn Sortland synes
det har vært vanskeligå få gehør for nye tanker på Marin teknikk;
et studium som hadde
50 prosent stryk til jul.
Lenge har det vært slik at universitetslærere har klaget på
studentene: De er late, og de må
skjerpe seg. Men nå slår Bjørn
Sortland, instituttstyrer ved
Marin prosjektering, kontra. Han
mener at det er universitetslærerne som må skjerpe seg.
– Studentene er rett og slett
skrudd sammen på en annenmåte nå enn før. De vil utforskeog løse problemer. Skolereformene de siste ti-femten årene
har lagt stor vekt på alternative
undervisningeformer, mens vi påuniversitetet har hengt etter.
Mens studentene i skolen harlært seg å jobbe i grupper medmålrettede, prosjektorienterte
oppgaver, har universitetet møttdem med den gode gamle kateterundervisningen. Dette går
ikke lenger, slår Sortland fast.

andre i å kreve mer alternative
undervisningsformer.
– Det er en slags «vi alene
vite»-holdning på Marin, som jeg
ikke setter noe særlig pris på.
Her er det alltid snakk om«undervisning». Aldri snakker
noen om læring. Målsettingen er
rent faglig. Man skal lære seg
ligninger og formler. Dette er
frustrerende for studenter som
er vant til å jobbe operativt medmålrettede prosjekter, slår Sortland fast.

uberettiget. Faltinsens hovedmål er at studentene må opparbeide seg forståelse. Ut fra
dette bør man velge undervisningsformer, og da kan man
like godt ende opp med prosjektbasert undervisning som
tradisjonelle
forelesninger.
Faltinsen er redd for en utvikling der undervisningsformen
blir det viktigste målet.
– Vi må ikke bli ekstremister i noen retning, understreker
han.

Forståelse er viktigst. Odd

EVEN GRAN

Spesielt tregt på Marin.
Sortland forteller at det harvært svært slitsomt å jobbe iundervisningsutvalgetved
Fakultet for marin teknikk. Her
har han stått alene mot alle deFaltinsen
er
leder
for
Undervisningsutvalgetved
Marin teknikk. Han synes kritikken fra Bjørn Sortland er

even.gran@adm.ntnu.no

Kateterundervisning holder ikke,
mener Bjørn Sortland.
ARKIVFOTO@ fra InnsidaUT

Gjennombrudd for «grønn» teknologi
Miljøvennlig teknologi som
opprinnelig ble utviklet ved
NTNU, er nå i ferd med å få etgjennombrudd på det internasjonale markedet. Selskapet
Hydro Pronova fikk tidligere
denne måneden en kontrakt
med et japansk selskap om

salg av teknologien for luftkjøling og oppvarming av bilkupeer.
Avtalen som ble inngått
med selskapet Denso, gjør atbilindustrien på sikt kan redusere utslippene av drivhusgasser. Denso Corporation er en

av de største produsentene av
luftkjøleanlegg til biler, og
leverer over åtte millioner
anlegg årlig til en rekke bilfabrikker i hele verden.
Industrieventyret startet
hos
professor
Gustav
Lorentzen (1915-1995), da hanpå slutten av 80-tallet begynte
å forske på nye anvendelser av
karbondioksid (CO2). Den
såkalteShecco-teknologien(Sustainable HEating andCooling with Natural CO2) ble
patentert ved Norges tekniske
høgskole (NTH) i 1989, og

senere videreutviklet ved
Sintef. Oppfinnelsen gjør det
mulig å bruke CO2 i stedet formerskadelige
gasser.
Patentene bak Shecco-teknologien er lisensiert til Hydro
Pronova AS.
(19. februar)

Bredbåndsavtale i vår

Fortsatt kvotering

I løpet av et halvt år skal
NTNUs studenter og
ansatte kunne nyte godt
av en felles rabattavtale
på ADSL bredbånd. Detlover IT-sjef Roar Aspli.
I vår vil NTNU starte
forhandlinger
med
Telenor eller Nextgentel
for å få i stand en rabattavtale på ADSL-bredbåndstilknytning til nettet. Det er ikke bestemt
hvem avtalen skal inngås
med, men det er bare
Telenor og Nextgentel

Regjeringen mener fortsatt at øremerking av
vitenskapelige stillinger
for kvinner ikke er i
strid med EØS-avtalen.
EFTAs overvåkningsorgan (ESA) mottok i
august 2000 en klage
mot Norge vedrørendeslik øremerking ved
Universitetet i Oslo. Det
ble hevdet at universitetets ordning var i strid
med det såkalte likebehandlingsdirektivet, og
dermed i strid med

som tilbyr ADSL i dag.
ADSL er fra 10 til 30
ganger raskere enn den
eldre ISDN-teknologien,avhengig av hvilken type
man velger. ADSL gir deg
i tillegg bredbånd, uten atdu må legge nye ledninger inn i huset ditt. Alt
kommer via den gamle
telefonledningen.
I motsetning til envanlig rabattavtale på
bredbånd, der den eksterne tilbyderens nett brukes fullt ut, vil mestepar-

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gul

ten av trafikken i dette
tilfellet gå via NTNUs
eget nett. Dette sparer
NTNU-brukerne penger
på. Brukeren betaler bare
nettleie fra sitt eget hus,
via tilbyderens sentral og
inn på NTNUs nett.
Herfra går trafikken gratis ut i verden. Dette blir
det samme som med oppringt modemtilkobling,eller ISDN. Universiteteti Bergen har allerede en
avtale med Nextgentel.
(14. februar)

Norgesforpliktelser
etter EØS-avtalen.
I november i fjor
mottok Norge en grunngitt uttalelse fra ESA,der overvåkingsorganet
slo fast at det anser universitets -og høgskoleloven og ordningen medøremerking ved universitetet i Oslo for å værei strid med EØS-avtalen.
Regjeringen
har
imidlertid bestemt seg
for å fastholde det synetat universitets- og høgskoleloven og ordningen
med øremerking av
vitenskapelige stillinger
for kvinner ikke vurderes å være i strid med
EØS-avtalen. Dette vil
kunne innebære at ESA
bringer saken inn for
EFTA-domstolen.
(13. februar)

6UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

innblikk

En gang var de NTNU-ere
Grunde Njøs gikk påsnørra. Halvard Hanevold
skjøt 20 blinker rett ned,men gikk altfor sakte isporet. Men så kom
Frode Estil og reddet
NTNU-æren.
En
OL-rapport
med sterke NTNUbriller av Tore
Hugubakken.
– Ring opp på
Geografisk institutt og hør om det
er noen som husker ham! synges
det i begeistret
OL-modus rettborti gangen her.
Det var dagen etter at Frode Estil hadde vunnet sølv på 15-kilometeren klassisk og ennå et par dager før han gikk
hen og kapret et nytt sølv i jaktstarten

og gull i stafetten. Denne Frode Estil –var ikke han student i Trondheim fornoen år siden? Var han ikke en NTNUer? En geografistudent? Visst var han
det!
– Han var veldig beskjeden, minnes
Britt Dale, leder av Geografisk institutt.
Hun stiftet bekjentskap med OL-helten
på et feltkurs til Røyrvik i Nord-Trøndelag i 1995. Frode var av den beskjedne studentarten og ikke mye til bry. Tilog med transportutgifter hjemover sparte han instituttet for. På den siste ekskursjonsdagen spurte han pent om han
fikk gå på rulleski hjem til Sørli i Lierne kommune, 103 kilometer lenger sør.
Frode hadde behov for rulleskitrening.

La grunnlaget. Fem år ved NTNU
ga forhåpentligvis Estil et klokt hodesom gjorde ham sterk nok til å hamle
opp med de beste. Han tok grunnfag iidrett og i samfunnskunnskap, samt
noen vekttall i matte og sosialøkonomi.
Mellomfaget i geografi gjorde ham til
en cand.mag. I medieomtalen av Estil
spares det ikke på superlativene og
godordene, og karakteristikkene (haner også Leedspatriot, må vite). Men
ikke ett eneste ord om at han er en
NTNU-er, og registrert fram til våren
1999.

– Tok ca. 15 vekttall i året og hadde
da god tid til trening, skriver Frode Estilselv på Olympiatoppens hjemmeside om
sine år ved NTNU.

Geografer overalt. Mange gode
idrettsutøvere har funnet veien til
Geografisk institutt: Øyvind Skaanes(gull i langrennstafetten i VM Val di
Fiemme i 1991) Erik Hoftun(Rosenborg-midtstopper) Anders Eide(langrenn). Men ikke bare sportsutøvere – instituttet har også andre stjerner i stallen. Trondheimsforfatteren
Kim Småge tok grunnfag i det første
geografikullet i 1976. Videre har tidligere ambassadør i Zambia, nå leder for
Afrika-seksjonen i Norad, Jon Lomøy,
hovedfag fra dette instituttet. Den siste
er ikke akkurat en A-kjendis, men
kjent nok i noen kretser.

Flere med NTNU-flagg. Frode
Estil er ikke den eneste med sterke
NTNU-aner som går for det norske
flagget i Salt Lake City. Skøyteløperen
Grunde Njøs er for tida hovedfagsstudent i arkeologi. Han har lenge kombinert studier med skøyter, og tok allerede i 1988 ex.phil. Siden har det blittbåde grunnfag i sosialantropologi og
sosiologi i fagkretsen. Det hadde værtlitt morsomt om hans hovedfagsoppgave i arkeologi hadde handlet om istid,men dessverre er ikke det tilfelle.
Arkeologiens feltteknologi er stikkordene for hans oppgave.
– Grunde jobber med problem knyttet til bruk og utvikling av IT-teknologi
i arkeologisk feltarbeid, kan instituttleder Axel Christophersen forklare.
Njøs skulle avslutte karrieren i OL.
Etter 11 sekunder seilte han ut av OL på
rumpa inn i det mjuke skøytevantet.
Da gikk det bedre med skiskytter og
ind.øk.-student på femteåret, Halvard
Hanevold. Hanevold er regjerende OLmester, skjøt alle 20 blinker rett ned, og
endte opp på en pen femteplass på 20
kilometer-distansen. Men hadde hanhatt litt mer fart i sporet, hadde det nok
blitt en medalje.
Har vi da noen flere som kan stirre
inn i TV-kameraet for å takke mor, far og
NTNU for at de kom så langt? Vel, vi
kan alltids håpe på de siste NTNU-erne«over there» gjør det: Trond Einar Elden(sprint langrenn og grunnfag idrett),
Truls Ove Karlsen (alpin og grunnfag ibåde historie og psykologi, samt ex-philog kulturforståelse) og Marit Bjørgen
(langrenn og helt fersk student) har fortsatt muligheten.

Hall of Fame?
Ordfører Odd Flattum i Modum kommune ønsker å få den tredobbelte OL-vinneren Ole Einar Bjørndalen opp på sokkel.
NRKs entusiastiske reportere har døpten av de siste kneikene i langrennsløypa
i Salt Lake for Estil-bakken. Har Geografisk institutt noen slike planer om å
gjøre ære på en tidligere student? En byste? En Estil-korridor? Kanskje møterommet kan døpes som Estil-rommet? Instituttleder Britt Dale er ikke helt motvillig.
– Dette får vi ta opp internt, lover hun.

Omtrent her pleide Frode å sitte...

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gul

For den som ikke har en OL-kjendis,
er det alltids noen kulturpersonligheter,
politikere og andre idrettsutøvere som
kan være med på å live opp universitetscampusene og sette preg på navnløse rom:
(Sport) – Halvard Hanevold, Frode Estil,
Vegard Heggem, Erik Hoftun, Øyvind
Skaanes, (politikk) – Linda Cathrine Hofstad, Ingvild Vaggen Malvik, (kultur) –Erlend Loe, Urban Connection (jazzband),
Tale Næss og Carl Frode Tiller.

FOTO: TORE HUGUBAKKEN...og her er han nå!

FOTO: SCANPIXUNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

7

innblikk

Satser hardere på rekruttering
Ved siste søknadsrunde
til høyere utdanning ble
NTNU grundig slått av
bergenserne i kappløpetom kandidater. Derfor
blir innsatsen trappet
vesentlig opp denne
vinteren.
Ved Universitetet i Bergen økte antall
søkere med 8,4 prosent i fjor, mens NTNU
bare fikk en økning på fattige 0,4 prosent. Dette var en av grunnene til at Studieavdelingen, sammen med analyse- ogrådgivingsfirmaet Scentio, sist høst foretok en omfattende kartlegging blant denye studentene om hvorfor de valgte
NTNU. Resultatene fra undersøkelsen er
grunnlaget for en ny og målrettet satsing.
Nå har NTNU tatt i bruk nye virkemid-

ler som forhåpentligvis skal parkere beragenter, drar på besøk til videregående
genserne i årets søknadsrunde.
skoler rundt om i Norge, blir videoen vist.
På utdanningsmessene for to år siden
Historien er om en ung gutt som ikke helt
skilte NTNU seg ut blant utstillerne med
vet hva han vil, og som blir med en vennsitt mystiske, sorte «drømmekonsept». I
inne på en vandretur på campusene Gløsfjor hadde seks-sju andre læresteder etterhaugen og Dragvoll. Studietilbudet blir
apet NTNUs profil.
eksemplifisert«Jeg vet hva kakskive betyr, og det er
I denne runden har
gjennom studenter
morsomt med trøndere.»
NTNU tatt mål av
de møter på sin vei.
seg til å skille seg
Videoenslutter
Studentsvar fra spørreundersøkelsen
ut igjen, og årets
med at jenta velgertema er «Og duå satse på på bioloda?» Rekrutteringsbrosjyren med sammegi, mens den noe sløvere gutten i filmen
navn er laget som et ungdomsmagasin
velger å ta ex.phil. for å tenke seg mer om.
der flere studenter har skrevet sine egne
For å sjekke om videoen har den
beretninger om livet ved NTNU. En nyønskede virkning på unge som skal velge
rekrutteringsfilm er et annet av virkestudium, deltok Universitetsavisa på vismidlene i kampanjen.
ning sammen med en gruppe skoleelever– Vi snakker direkte til ungdommene,
fra Namsos.
sier Camilla Prytz, en av de rekrutte«Harry» slutt. Ungdommene fraringsansvarlige ved Studieavdelingen. –Namsos var samstemmige om at det er
Valg av studier handler for en stor del om
en fin rekrutteringsvideo NTNU presenlivsstil, fortsetter hun, – og i vår nye video
terer. – Er den ikke en egentlig en etterforsøker vi å formidle et visuelt bilde av
ligning av en musikkvideo, var den førat NTNU er et interessant sted å være.
ste reaksjonen. – Den er ikke tørr, slik
Når studenter som er rekrutterings-

denne typen videoer ofte er, mente en. –Slutten var litt «harry» med han som laseg på senga og ikke visste hva hanskulle gjøre, sa en annen.
Noen savnet en del faktainformasjon
om opptak og studievalg i videoen – rulleteksten om studiemuligheter til slutt
gikk litt fort, mente de.
Her kommer selvsagt brosjyren «OG
DU DA?» inn som et viktig supplement, og
ikke minst den muntlige presentasjonen
som følger visningen av videoen. Her ga
Studieavdelingens Stein Mjøen til beste en
informativ og engasjert seanse for elevene
fra Namsos. – Finn ut hva som er dineinteresser og ditt engasjement, oppfordrethan. – Finn også ut hva du absolutt ikke
liker, og ikke la deg påvirke for mye av det
de rundt deg mener, sa han.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

fakta

NTNUs strategi
for rekruttering
Etter etableringen av NTNU
har det vært satset på treårige profileringskonsepter – etgjennomgående, felles tema i
rekrutteringsmateriellet fra
NTNU sentralt (Studieavdelingen) og de ulike enhetene.
Konseptet som nå kjøres massivt ut i mediene, brosjyremateriell og skolebesøk heter «OG
DU DA?». Hva har du lyst til,hva vil du bli, er spørsmålene
det følges opp med overfor
ungdom som står foran valg
av utdanning. I denne kampanjen forsøker man å snakke
ungdommens eget språk og tautgangspunkt i deres ståsted.
Det er spesielt ungdom somtviler, man forsøker å nå med
en slik tilnærming.

Dette er virkemidlene ikampanjen:✔ Annonsering på utdan-ningssider i dagspressen og
i ungdomsmagasiner.
✔ Årlige skolebesøk til vel 200
videregående skoler(studenter drar tilbake til
egen skole).
✔ Deltakelse på utdanningsmesser rundt om i landet.
✔ Åpen dag ved NTNU.
✔ Rådgiverseminar.

Fra rekrutteringsfilmen: Gjennomgangsfiguren Martin sukker på senga – får ta ex.phil. mens jeg tenker meg om…

«Lær å se på deg selv som forholdsvis betydningsløs. Prøv å utvikle
en sosial identitet som en del av en art eller en gruppe, framfor å
tro at du personlig er så fordømt viktig, for det er du ikke. Og det
er ikke eksamensresultatene dine heller. Hvis du lærer å se på deg
selv som uviktig, får du et mye mer behagelig liv.»Råd fra rekrutteringsbrosjyren «Og du da?»De siste dagene har det dessuten vært drevet en massiv
pressekampanje om NTNUs
satsing på rekruttering, somforhåpentligvis vil gi en delredaksjonell omtale i tiden
som kommer.

fakta

Interessant jobb en viktig
motivasjon for studievalg
Sist høst ble 1515 av studentene som ble tatt opp ved
NTNU, spurt om hvilke kriterier som var avgjørende forderes valg av studium.
Spørreundersøkelsenble
utført via nettet, og fulgt opp
av samtaler med et utvalg
nye studenter pluss personlige intervjuer av søkere somtakket nei til NTNU. Her er
de viktigste resultatene fra
undersøkelsen:
Motiv for valg av utdanning✔ Muligheter for interessantjobb (93 prosent)✔ Faglig interesse for studiet(90 prosent)✔ Generell interesse for høy-

ere utdanning (81 prosent)

Motiv for å velge NTNU
✔ Fagtilbud/studier(90 prosent)✔ NTNUs omdømme(76 prosent)✔ Trondheims omdømme

som studentby(74 prosent)
Inntrykk av NTNU
sammenlignet med andre
universitet✔ NTNU har bedre om-

dømme enn andre
universitet (80 prosent)✔ NTNU har bedre studiemiljø enn andre universitet (78 prosent)✔ NTNU er mer attraktivt
enn andre universitet(74 prosent)
Det vanskelige og viktige valget: Erlend Tønne (foran) fra Namsos kan tenke seg et sivilingeniørstudium innenfor
kommunikasjonsteknologi. Espen Aune (t.h. bak) har mest lyst på psykologi.
FOTO: TORE HUGUBAKKENSide 7 — Svart Cyan Magenta Gul

8innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

Med den største pietet
Pigmentenes forandring, og bittesmå malingsflak
som viser tegn til å løsne. Det er de daglige utfordringene. Daniela Pawel (32) er alene om å væremalerikonservator i Trondheim.
Og hun har hatt en spennende og travel tid
siden hun ble ansatt ved Vitenskapsmuseet for trekvart år siden. For mange av skulpturene og maleriene i Kirkesamlingen trengte så absolutt en håndsrekning.
Men det er ikke bare å gi seg i kast med
utstillingsobjektene sånn uten videre. Før
konservatoren skrider til verket og foretar
seg det aller minste, må et møysommelig
forarbeid til. Hver gjenstand skal studeres
nøye med tanke på hvilken teknikk som bleanvendt da gjenstanden ble skapt. Materialene som er benyttet, må klassifiseres nøyaktig, og tidligere konserveringsoperasjoner kartlegges. Og selve tilstanden til kunstverket må nøye vurderes.
Alt dette har stor betydning for det
videre arbeidet. Derfor må en omfattende
dokumentasjon være på plass før hun griper
til de ulike verktøy.
Spesialverktøy er det for øvrig lite av idenne bransjen, og en malerikonservatormå gjennom samarbeid med kolleger selv
finne fram til de beste hjelpemidlene.

Mange fiender. – I tidens løp kan en
rekke faktorer ha skadet eller svekket etbilde. Håndtering, flytting og oppbevaring
kan ha satt sine spor. Bildet kan ha blitt
rengjort ved en rekke anledninger, og ikke
alltid på en heldig måte. Bleking fra lys
gjennom mange år påvirker pigmentene,og fargene endrer karakter. Og ustabilt
klima og temperatursvingninger kan sammen med svingninger i luftfuktigheten
skade et bilde, forklarer Pawel.
Mange av de skadelige prosessene er
ikke til å komme utenom. Treet i en skulptur, et krusifiks eller en altertavle er etlevende organisk materiale. Det utvider seg
og trekker seg sammen i takt med deendringer som finner sted i det miljøet hvor
det befinner seg.
Krakelering er også en kjent prosess. –Overflaten forandrer seg, og det som opprinnelig har vært en jevn, malt flate, framstår etter noen år med det karakteristiske
rutenettet i strukturen. Avhengig av materiale, grunning, maling og ikke minst

behandling gjennom årene, kan malingen
løsne, flasse av, konstaterer konservatoren.

Under mikroskopet. Første del av
konserveringsprosessen blir gjerne å lime
fast løse malingspartikler. Bare det å velge
riktig lim er nær sagt en vitenskap i seg
selv. Fiskelim og harelim er blitt brukt iuminnelige tider, og her vet man mye om
holdbarhet og langsiktige virkninger.
Iblant må likevel syntetisk lim anvendes,
men bare med den største forsiktighet, og
basert på all tilgjengelig erfaring. Ikke
sjelden må limet lages selv, etter egen oppskrift.
– Så følger et nitid arbeid under spesiallys, med delikat verktøy og med stødig
hånd. Bittesmå malingsfragmenter hjelpespå plass og får nytt feste. Flere operasjonermå utføres under mikroskopet. Og det hender lim må tilføres ved hjelp av injeksjon,
forteller konservatoren.
Daniela Pawel gjør ikke slikt uten å tenke seg om, for samme hvor tynn kanylen er,
blir det jo et hull i overflaten. Det er uerstattelige kunstskatter hun arbeider med, og
da gis det ikke rom for eksperimentering.
Her må arbeidet utføres med den største
pietet.
Ikke restaurering. – Det er viktig å haklart for seg forskjellen på konservering og
restaurering, presiserer Pawel. – Min jobb

består som regel i å konservere. Men noen
ganger bør bilder restaureres slik at de
kommuniserer bedre med de som betrakter dem. Vi ser mange eksempler på at bilder har blitt endret underveis. Dette kan
ha skjedd som ledd i et tidligere vedlikehold, eller det kan ha skjedd påvirket av
nye stilretninger eller også teknikker.
Flater kan ha fått ny farge, detaljer kan ha
blitt malt over.
Hun viser oss en av altertavlene i Kirkesamlingen på Vitenskapsmuseet: – Se her!
Opprinnelig, da bildet ble skapt, ble himmelen forgylt. Senere ble den overmalt med
denne gråblå fargen, kanskje også fordi den
som utførte arbeidet, ikke behersket teknikken med pålegging av gull. Og nimbusen
som har omgitt hodene, er samtidig fjernet.
Et bilde kan altså romme mye historie,og Pawel synes det kan være problematisk
å frata bildet denne kulturhistoriske verdien.
Utfylling av hull i bildeflaten er hunogså ytterst tilbakeholden med. Det samme
gjelder retusj. Den som betrakter en skulptur eller et maleri litt på avstand, vil kunne få et godt inntrykk av bildet likevel,
mener hun. Så har en ikke tatt unødige risikoer med å tilføre noe nytt som vanskelig lar
seg fjerne.

Enhver kunstgjenstand må undersøkes nøye før konservering. Hvilke teknikker ble anvendt da den ble til? Hvordan er den behandlet gjennom tidene? I hvilken tilstand befinner kunstverket seg nå?

Side 8 — Svart Cyan Magenta Gul

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

Historiens dom. Konservatoren setter
pris på at hun siden mai i fjor har fåttutarbeide en tilstandsrapport – og deretteren prioriteringsliste for det videre arbeidet. Hun fikk dermed først gjøre konserveringsarbeid på de objektene det hastet
mest med å redde. I noen tilfeller var det
nesten i seneste laget. Hun har også hatten runde med «førstehjelp» for å forhindre
midlertidig en ytterligere ødeleggelse. Densom ser nøye etter, vil oppdage at tynne
biter av japansk papir er satt på her og derpå enkelte av kulturskattene i museet.
Slik forhindrer hun at biter løsner og går
tapt i påvente av det forestående konserveringsarbeidet.
– Hvilke er de vanskeligste overveiningene du må gjøre i arbeidet?
– Det må være å avgjøre hvorvidt
malingslag skal fjernes eller ikke. Objektets historie må tas vare på. Men i noen tilfeller taler andre hensyn for mer dramatiske inngrep. Det hele blir til syvende og sistogså et etisk spørsmål. Da kan det være fintå ha en løpende kontakt med kolleger, fåråd, komme fram til riktige beslutninger.
Men en vet jo aldri. Etter en del år kan det
vise seg at andre konservatorer undrer seg
over de valgene som er gjort. Og nytt utstyr
og nye teknikker tas i bruk. Hva historiens
dom over konserveringsarbeidet blir, vet en
aldri helt sikkert!

Få kolleger. Hva kolleger angår, har
hun ikke mange av arten. Konservatorer
finnes det nok en del av, men ikke såmange av dem er innen spesialfeltet malerier og skulpturer.
– Vi er kanskje 25-30 her til lands. Etter
hvert vil det bli orden på yrkesbetegnelsenogså, slik at begrepet malerikonservator får
likt innhold i de ulike land, håper Pawel.

9innblikk
Hennes egen vei fram til dagens profesjon har gått gjennom seks år som medarbeider ved verksteder, museer og institutter,ved siden av studier i kunsthistorie – før
fire års studier i Sveits. Og erfaringene harhun hentet inn fra arbeid i Sveits, Finland,
Romania og Østerrike. Før hun i fjor vår
dukket opp ved NTNU i Trondheim og ga
seg i kast med våre skatter.

Jesus i furu og eik. Særegne erfaringer har hun også gjort her. Eik har vært etmindre tilgjengelig materiale, eller har av
andre årsaker blitt benyttet på en merøkonomisk måte, her enn i andre europeiske land. At selve korset kan være laget av
et annet treslag enn Kristus-figuren på etkrusifiks, har hun sett også i andre land.
Men at det er benyttet både furu og eik i
Kristus-figuren, har hun bare sett her.
Inne i Kirkesamlingen ser en at både denene hælen og begge armene på en av
skulpturene er utført i eik, mens kroppen
er i furu. Her har altså den ukjente kunstneren hatt sine grunner til å ta i bruk forskjellige trestykker fra tørkelageret sitt,grunner vi ikke kjenner i dag, 800 år etter.
For Daniela Pawel blir det å slå fast at
slik er det bare. Og hennes oppgave blir uansett å konservere så godt det lar seg gjøre.
Og litt til.
En tanke hun har i bakhodet når hunjobber, er at kanskje vil flere besøke utstillingen ved Vitenskapsmuseet etter godt
utført konserveringsarbeid. Kirkeutstillingen er så absolutt verd et besøk, menerhun.
Lyst til å lese om konservatorarbeid og
utdannelse? Besøk: http://www. museumsnett.no/nkf_n/

Maling har løsnet og står opp fra veden.
Dette gir en åpning for tilførsel av lim.

Flere operasjoner må utføres under mikroskopet.
FOTO: GEIR GJELSETH

FOTO: GEIR GJELSETHGEIR GJELSETH
geir.gjelseth@netcom.no

Malingflaket, som er blitt litt elastisk av det oppvarmede limet, presses forsiktig tilbake på plass.
FOTO: GEIR GJELSETH

En rekke hjelpemidler må til under arbeidet. Valget baseres på fagkunnskap og erfaring.
FOTO: GEIR GJELSETH

Side 9 — Svart Cyan Magenta Gul

FOTO: GEIR GJELSETH

10UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

innblikk

Utskjelt og bejublet:

Realfagbygget runder to år
Hus trenger to år før det er ferdig innbodd, sier en velprøvd tommelfingerregel. Det er i knappeste laget

for gigantiske Realfagbygget på
Gløshaugen, men det meste begynnernok å gå seg til.

De første flyttelassene ankom Realfagbygget på Gløshaugen i januar for to år
siden. Da var betongkolossen en gedigenbyggeplass ennå. Håndverkere fra allefagdisipliner sprengjobbet mot ferdigstillelse og offisiell åpning. Pionerene
tok byggerotet og støyen med raushet og
humør, og gledet seg bare til at byggetskulle bli ferdig.
Noen av dem venter fortsatt.

Savner Rosenborg. Forskningsingeniør Ingeborg Husby kom fra
Rosenborg og har flyttedagen i friskt
minne: Inn hovedinngangen fra vest,
to trapper ned i undergrunnen og såendelig framme ved laboratoriene til
Botanisk institutt.
– Førsteinntrykket var nedslående.
Jeg hadde det veldig bra på Rosenborg,både med arbeidslokaler og med sosialt
miljø. Vi var en sammensveiset gjeng,
der alle sto på like fot og alle snakket
med alle. Her har det fine miljøet blitt
brutt opp. Årsaken har mye å gjøre medorganiseringen av bygget og at instituttet er spredt over store arealer. Det
blir ikke bedre av at vi mangler felles
møteplasser. Jeg hadde ingen mulighettil å påvirke utforming og innredning av
arealene. Dermed har arbeidsplassen
blitt dårlig organisert, med lang vei
mellom laboratoriene og kontoret. Laboratoriet jeg bruker mest, mangler fortsatt avtrekk og annet nødvendig utstyr.
Nei, jeg har ikke fått til å trives her.
Men jeg har ikke gitt opp håpet ennå,sier Ingeborg.

Smak av paradis. I etasjen under
Ingeborg treffer vi Vera Sandlund ved
Zoologisk institutt. Vera er også forskningsingeniør og kom fra Rosenborg.
Men i motsetning til Ingeborg har
Vera stortrivdes fra første stund.
– Jeg fikk være med på detaljutformingen av arbeidsplassen og har fåttskreddersy rommene etter eget behov.
Det fungerer utmerket, det er en fryd åjobbe her, sprudler Vera, og viser stolt
rundt i laboratorium og undervisningsrom. Laboratoriet mangler vindu,
men det hefter åpenbart ikke. Undervisningsrommet er til gjengjeld lyst og
luftig, med ekstrabelysning og punktavsug ved samtlige arbeidsplasser.
– Det er paradisisk i forhold til det
jeg kom fra, sier Vera, og legger ut om
kummerlige forhold i ei uoppusset brakke. – Det var så kaldt at vannet frøs
hver vinter!

fakta

Realfagbygget
ved NTNU
Byggestart: Høsten 1996
Offisiell åpning: 31. mai 2000
Arkitekter: Narud-Stokke-Wiig isamarbeid med HUS Sivilarkitekter
Byggherre: Statsbygg
Bruttoareal: Ca 60 000 kvadratmeter over ni etasjer
Hovedmateriale: Plasstøpt betongSærpreg: Hvit betong og
glassgårder
Kunstnere: Arne Nordheim, Carl
Nesjar, Jennifer Lloyd, Gunnar H.
Gundersen, Vibeke Slyngstad og
Eirik Austlid
Til lags åt alle: Arkitektene var inspirert av streng funksjonalisme. Noen syns resultatet er en estetisk nytelse, andre ser bare gold tristhet.
FOTO: RUNE PETTER NESS

Side 10 — Svart Cyan Magenta Gul

Byggebudsjett:
1,35 milliarder kronerUNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

11

innblikk

Innholdsrikt og avansert. Realfagbygget er dimensjonert for drøyt
400 ansatte og 2 500 studenter. Over
halvparten av nettoarealet er laboratorier. I tillegg kommer en rekke spesialinnrede rom, som for eksempel
dyrestaller og verksteder.
Bygningen er spekket med avansert
teknologi og har blant annet det ypperste som fins av moderne drifts- og
brannalarmsystemer. 90 forskjellige
ventilasjonsystemer skal sørge for et
godt inneklima over hele bygget. Driftspersonellet har med andre ord mye åta hånd om.
Til sammen 19 renholdere har sin
daglige arbeidsplass i Realfagbygget.
Samlet gulvflate er ca 60 000 kvadratmeter. Det blir over 3000 kvadratmeter på hver renholder! – Mesteparten
av gulvarealet er polert betong, som erbåde slitesterkt og lett å holde rent, forteller renholdsleder Aud Karlsstraum.
Hun er mindre glad i alle innslagene
av stål. Og parkettgulvene, dem vil hun
nesten ikke snakke om. Men fine er de,som små øyer mellom nakne betongvegger.
Elsket og hatet. Arkitektene var
inspirert av streng funksjonalisme dade tegnet og planla bygget. Noen syns
resultatet er en estetisk nytelse, mens
andre ser bare grå tristhet. En av debitreste stridene mellom arkitekter og
brukere i byggeperioden gjaldt valget
mellom persienner eller gardiner av
tekstil. Arkitekten bestemte seg for
persienner og bannlyste gardiner. Da

Spesielt innbydende er ikke dette vindusløse
rommet, som er øremerket til amme/hvilerom.
FOTO: RUNE PETTER NESSFå kjenner bygget så godt som Brian Wall,som har vært med i brukerstyret og fremdeles har mange høner å plukke med byggherren.
FOTO: RUNE PETTER NESS

Forskningsingeniør Ingeborg Husby savner utsikten fra Rosenborg, til grønn plen og liten hasseltrær-lund rett utenfor kontorvinduet. FOTO: RUNE PETTER NESS

truet brukerne med sivil ulydighet. I
vandringa i anledning to-årsjubileet
ser vi imidlertid ikke en eneste gardin.
Heller ingen andre alvorlige stilbruddog eksempler på grov selvtekt.
– Det viser bare at folk er utrolig tilpasningsdyktige og venner seg til det
meste når det har gått en tid, sier Brian
Wall. Brian er administrativ leder for
Institutt for fysikk og har vært involvert
i Realfagprosjektet siden starten av byggeperioden. Han har fremdeles møter
med byggherren, Statsbygg, om reklamasjoner, feil og mangler.
– Det er fremdeles mye som må rettes opp, og arbeidet går utrolig sent,sier han. Så skyter han inn at forsinkelsene ikke skyldes Statsbygg, men demange underleverandørene som harvært involvert. – I det store og hele syns
jeg at bygget begynner å gå seg til og at
det er god grunn til å være fornøyd.
Kanskje med unntak av skilting, der vi
fremdeles har mye å gjøre. En del av
den mangelfulle skiltingen skyldes at
bruksområdet er forandret for store
deler av bygningen, sier Brian.

De starter trøstig ved etasjeplanene,men finner verken R 55 eller noe som eri nærheten. Ganske snart beveger de
seg til informasjonen ved hovedinngangen, der de får vite både etasje- og
blokknummer. Likevel må de lete enstund før de finner det magiske sifferet på en provisorisk papirlapp. Selve

romdøra er merket A2-103!
– Her fikk vi noe å tenke på angående skilting og framkommelighet i
kompliserte bygg, konstaterte de framtidige arkitektene.
SYNNØVE RESSEM
synnove.ressem@adm.ntnu.no

Ugrei skilting. Vi sier oss umiddelbart enige med alle som syns at det er
vanskeligåorienteresegiRealfagbygget. Det er ikke mye hjelp iplankartene som er strategisk plassert i hver etasje. Det kan være vanskelig å gripe logikken. For eksempel
da vi skulle finne Brian Wall, på rom
D3-127. På forhånd visste vi at
Realfagbygget er inndelt i fem blokker, som benevnes A, B, C, D og E. Det
er vanskelig å skjønne hvorfor inndelinga er som den er, men aksepterer at
det er sånn og finner greit fram til
blokk D. At D3 betyr tredje etasje, erogså greit. D-blokka har imidlertid
flere inngangsdører fra hovedkorridoren. På dørene står kun ett tresifretnummer, og dermed blir det umulig å
gjette hvilken dør vi skulle velge for å
komme til rom 127. Forvirringen ble
enda større da vi etter litt leting fantrom 126 og 128 ved siden av hverandre i midten av en korridor. På motsattside av korridoren lå rom nr 147. Vimåtte passere hele korridoren og gå til
enden av tilstøtende tverrgang før vi
fant rom 127! Forklar det, den som
kan.
Jakten på R 55. Vi erfarer at det

Forskningsingeniør Vera Sandlund vet nesten
ikke hvilke superlativer hun skal lete fram forå beskrive det gode liv i Realfagbygget.
FOTO: RUNE PETTER NESS

Side 11 — Svart Cyan Magenta Gul

slett ikke bare er utenforstående gjester som plages med å finne fram. To
tilfeldig valgte arkitektstudenter får i
oppgave å finne R 55. Espen Stensen
og Erling Sommerfeldt er tredjeårsstudenter og holder til i A-blokka på
tredje semesteret. De griper utfordringen og mener de har et godt
utgangspunkt. Ikke bare har de hattomvisning i bygget, de går også på
kurs i komplekse bygg.

Studentene vi traff på, var gjennomgående positive til alt fra kantine og lesesaler til undervisningsrom. Men stolene i auditoriene kunne ha vært mer behagelige… FOTO: RUNE PETTER NESS

12UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002
Si din mening, men skriv kort! Innlegg kan sendes via e-post:
medieseksjonen@adm.ntnu.no. Innsendte manus kan bli forkortet.
Fortsett gjerne diskusjonene på nettet: ntnu.fritt-forum (tilgjengelig fra «Innsida»,
der alle innlegg blir lagt ut etter at avisa er trykket).

debattFramtidshåp for IKT og læring
Jens Haugan meiner at
NTNU bruker forsvinnande lite pengar på
satsingsområdet IKT
og læring.
I Universitetsavisa nr. 2, 7. februar 2002 skriv Ove Kristian
Haugaløkken at eg ikkje har«sakleg grunnlag for å polemisere
mot NTNU som institusjon», attalet frå budsjettframlegget eg
opererer med, «ikkje [gjev] eit riktig bilete av situasjonen», og at
mitt «grunnlag for klage fører tilheilt feilaktige konklusjonar».
Dette må eg sjølvsagt kommentere, spesielt sidan Haugaløkken
tydelegvis har lese debattinnlegget mitt på ein litt annan måte og
på eit anna nivå enn det var tenktfrå mi side. Eg hadde nok ikkje
venta å få eit slikt motinnlegg ifråeigne rekkjer sidan innlegget
mitt var meint som ei slags «velkomsthelsing» til den nye universitetsleiinga. Eg håpar at dette
ikkje fører til at ein oppfattar miljøet som representerer IKT oglæring ved NTNU som splitta, og
at ein kan dreie debatten tilbake
til det som eg trudde eg skreiv om
i det første innlegget mitt.

Sunt med debatt. Då
Universitetsavisa 1, 24. januar
kom ut, blei eg først litt skremt
fordi redaksjonen hadde endra
overskrifta til innlegget mitt utan
å informere meg og dessutan settinn underoverskrifter over nokre
av avsnitta. Det var ikkje inten-

sjonen min å polemisere mot
NTNU som institusjon, men heller å informere om situasjonen
rundt fokusområdet IKT oglæring og minne det nye rektorparet om forventningane ein har i
fagmiljøet til IKT og læring si
framtid. Likevel er det kanskje
bra at Universitetsavisa sin
redaksjon prøver å spisse enkelte
innlegg, sidan ein då i alle fall får
sett i gang ein debatt, noko som imange tilfelle kan vere vanskeleg
nok ved NTNU.

Utfordringar til den nye
leiinga. Overskrifta mi var opphavleg: «IKT og læring ved NTNU
– utfordringar til den nye
leiinga». Innlegget mitt blei
avslutta med: «FokusområdetIKT og læring står overfor mange
utfordringar, men det er også stor
optimisme og pågangsmot i fagmiljøet. Det er berre å håpe atstrategidokument og lovnader
blir følgde opp av den nye
leiinga».
Eg innrømmer at uttrykket«det er berre å håpe» kanskje
ikkje lyder for optimistisk. Dette
kjem nok av at ein god del tinginnan «satsinga» IKT og læring
faktisk ikkje har komme på plassenno, trass i god vilje frå leiinga.
Det er dessutan grunn nok til åvere litt skeptisk også i framtida.
Når det t.d. gjeld strategiar og
lovnader, reklamerte rektorpareti valkampen med ein viserektor
for IKT og læring, noko som villeha gjeve eit enormt løft for heilesatsinga og som ville ha stilt
NTNU nasjonalt – og kanskjeogså internasjonalt – i ei svært

offensiv stilling på dette området.
Men NTNU fekk ingen viserektor
for IKT og læring, og ein kan derfor spørje seg om satsinga likevel
ikkje er meint å vere så offensiv
som ein kunne tru ut frå tidlegare
signal.

vanskeleg å organisere. Det er eitmål å få koordinert ein del av
aktiviteten, å få synleggjort forskinga og å få laga eit studietilbod på internasjonalt masternivå.
Desse utfordringane krev sjølvsagt støtte på leiingsnivå.

Stor aktivitet innan IKT oglæring. Som det er dokumentert

Laboratoriet for IKT oglæring. L@bIL er éin måte å

i rapporten om IKT og læring ved
NTNU
oginnleggettil
Haugaløkken, skjer det ein god
del innanfor området IKT oglæring ved NTNU. Det finst
mange engasjerte miljø og enkeltpersonar som får sett i gang prosjekt og som er flinke til å skaffe
ekstern finansiering. Eitt problem med dette er berre at dei
fleste aktivitetane er prosjekt
som ikkje varer meir enn eittsemester eller to. Spørsmålet er
då om ein kan tale om «satsing»eller «strategi» i denne samanhengen.

konsentrere innsatsen innanfor
fagfeltet IKT og læring på. Ved
L@bIL kan mange hovudfagsstudentar, doktorgradsstudentar og
forskarar sitje i eit fruktbart forskarfellesskap. Når det gjeld deitre forskarane med førstekompetanse som prøver å ta seg av studentane og lage eit undervisnings- og rettleiingstilbod innan
IKT og læring, er det snakk om
tidsavgrensa prosentstillingar.
Hadde NTNU t.d. valt å gje fem
forskarar fem år på å få det nye
fagfeltet på internasjonalt nivånår det gjeld forsking og utdanning, kunne ein kalle dette for ei«satsing». I staden er det i praksis
ingen som veit korleis verda ser
ut til hausten. Forskarane er frustrerte og bruker mykje av forskingstida på å finne såkalla eksterne middel for å finansiere prosjekt som bl.a. det førre rektoratet ikkje ville støtte – fordi ein
ville vente til nettbasert læring
ved NTNU var betre etablert.
Det er riktig at NTNU bruker
mykje pengar på IKT-relaterte
aktivitetar. Men fokusområdetIKT og læring skal vere eit forskingsfelt. Det hjelper lite når forskarane ikkje får høve til å studere dei aktivitetane som NTNU
sjølv har sett i gang fordi ein vil

Senter for framifrå forsking. Det var absolutt ikkje
min intensjon å gje inntrykk av at
det ikkje fanst mange prosjekt
innanfor området IKT og læring
ved NTNU. Det eg er oppteken av,
er å diskutere kva det innebernår Kollegiet bestemmer at IKTskal vere eitt av dei fem tematiske satsingsområda ved NTNU, og
ein snakkar om «senter for framifrå forsking» på internasjonalt
nivå. Slike mål er vanskelege å nå
med dei føresetnadene IKT oglæring ved NTNU har hatt sålangt. IKT og læring er det nyaste
fagfeltet, og det er ekstremt tverrfagleg, noko som gjer at det er

Gubbene holder standKai Nielsen ber OUdirektøren berolige
ham med hensyn tilalderssammensetningen ved NTNU.
Teknisk Ukeblad nr. 5 (7. februar

2002) har et oppslag om atgjennomsnittsalderen for vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Oslo er økende. For professorene økte den fra 53,5 til 55,7 åri løpet av perioden 1996 til 2001,
noe som skyldes meget lav turnover.
Dette er vel egentlig ikke så
forbausende, men det som virke-

Kathrine Skretting er professor ved Institutt
for kunst- og medievitenskap

i det akademiske
glasshuset

Vår tidligere prorektor mener at
endring og omstilling aldri står og
faller med
pengene alene.

For tregt?
Er universitetet rettog slett for tregt? Og
ikke bare ledelsen,
eller administrasjonen, på toppnivå
eller mellomnivå,men alle vi andre
som jobber her – ervi alle sammen rettog slett for trege?
Hvorfor klarer vi
ikke å gjøre noen helt
konkrete omstillinger som vi burde gjøre? Hvorfor tar alt så
innmari lang tid?

Side 12 — Svart Cyan Magenta Gul

lig er forbausende, er at det påstås
at situasjonen er bedre ved
NTNU. Det henvises i denne forbindelsen til Trond Singsaas som
er vår direktør for organisasjonsutvikling.
Ifølge TU har NTNU 551 professorer eksklusive prof. II. Av disse er 136 under 50 år, mens 176 er
over 60 år. Dersom man antar atde resterende 239 professorene er
mellom 50 og 60 år, er det vanskelig å se at situasjonen her hos
oss er så mye bedre enn ved UiO?
Singsaas sier også at prof. IIstillingene ikke er noen aldersmessig utfordring eller noe problem for NTNU. Slett ikke så vanskelig å forstå når en prof. II normalt tilsettes i en 20 prosent stil-Ta for eksempel IKT og læring. PC’en og
nettet og de nye kommunikasjonsmulighetene er ikke akkurat blodferske affærer.
Hvorfor tar det så lang tid å legge om til
gjennomgående bruk av disse mediene ilæringssammenheng?
Og ta for eksempel etter- og videreutdanning. I flere år har det vært klart at
dette er et viktig vekstområde og at NTNUs
innsats er altfor liten. Derfor er det da ogsåvedtatt en mengde strategier og planer som
fastslår at vi må gjøre mer her. Hvorfor går
det så sakte?
Ledelsen ville kanskje si at det er fordi
folk i fagmiljøene gjør nøyaktig som de vil,samme hvor mange strategier og fine pla-ling for en eller to perioder på fem
år, men hva med professorene somarbeider full tid?
Videre peker TU på det forholdet at når mange professorer i
nær fremtid når pensjonsalderen,
er forholdsvis få yngre forskere
klare til å rykke opp ved UiO. Er
situasjonen bedre ved NTNU?
Jeg kjenner selvsagt ikke situasjonen for hele NTNU, men når
jeg ser på mitt eget institutt, er
situasjonen som følger: Vi har
besatt 14 professorater, og av disse er fire professorer over 60 år,
mens én er under 50. Gjennomsnittsalderen er nesten 58 år, såvårt institutt er altså dårligere
stilt enn UiO.
Men det er et annet forhold
som er langt mer alvorlig. Vi har
ingen yngre forskere ansatt som
kan «ta opp arven» etter oss gam-ner som er vedtatt. Fagfolkene vil si at deallerede har hendene fulle med viktige oppgaver, og ellers henvise til generell ressursknapphet.
Ressursmangelen er en kjent sak som
alle er enige om. Ledere, forskere, studenter, administrative, alle kan falle hverandreom halsen og være dypfølt enige om at når
myndighetene ikke sender mer penger, kan
vi ikke komme noe særlig i vei med verken
IKT og læring, etter- og videreutdanningeller noe som helst. Hvor mye vann holder
en slik argumentasjon?
For det første må det vel i sannhetens
navn sies at det skjer en del på huset, bådeinnen IKT og læring og etter- og videreut-vente til dette er betre etablert.

Mål, satsing og framtida.
Når NTNU sin strategi er å gje
berre éin million kroner i såkalla«såpengar» til kvart av dei fem
tematiske satsingsområda, og
IKT og læring får 350.000 kroner
av desse midla, er det forsvinnande lite pengar. Eg veit ikkje
om det fører til «heilt feilaktige
konklusjonar» å referere til denne
offisielle satsinga utan å nemne
alt det andre som skjer ved
NTNU. Poenget mitt er at det
nyaste forskingsfeltet og siste satsingsområdet ved NTNU treng eianna form for satsing for å nåmåla, og at det er spesielt vanskeleg når ein i tillegg får mindreenn dei andre satsingsområda. Eg
vil likevel avslutte «klaginga» mi
med den same hovudbodskapen
som i det første innlegget: vi harfått eit nytt rektorpar, som bl.a.
har gått til val med å ville satse
på IKT og læring ved NTNU. Det
finst mange utfordringar og hindringar, men fagfolka er optimistiske og villige til å gå inn i ein
kreativ, konstruktiv og kritisk
prosess for å konsolidere og vidareutvikle forskingsfeltet IKT oglæring. I denne prosessen håpar
ein at ein finn den nødvendige
støtta hos den nye leiinga, slik at
ein kan realisere det Kollegiet(114/00) kalla «en framtidssatsing med sikte på å bruke NTNUs
store bredde på et felt som vil fåstor kunnskapsmessig og økonomisk betydning i framtida».
Jens Hauganle, og for mange av professoratene
finnes det heller ikke kvalifiserte
kandidater her til lands utenfor
NTNU. Et annet spørsmål er selvsagt om eventuelle kvalifiserte
kandidater er villige til å gå kraftig ned i lønn og få vesentlig dårligere arbeidsbetingelser enn de
har ute i næringslivet?
Er det bare vi som står overfor slike problemer, eller er situasjonen like vanskelig for andre
som også skal utdanne sivilingeniører for norsk næringsliv?
Kanskje kan Trond Singsaas
gi meg et beroligende svar siden
situasjonen ved NTNU rent generelt ikke later til å være så problematisk som i Oslo?
Kai Nielsen
Institutt for geologi og
bergteknikk

danning. Et prosjekt her og ett der, ett miljø her og et annet på Vassbygg, men kanskje mer som små øyer, isolerte, med liten
kontakt med omverdenen. Det er disse storskala-omleggingene som synes å ta så
skrekkelig lang tid. Evnen til å lære av
hverandre kunne vel også vært bedre.
For det andre vil jeg nok mene at
endring og omstilling aldri står og faller
med pengene alene. Ingen skal få overbevist meg om at en organisasjon som vår,med en omsetning på over 2 milliarderårlig, ikke har handlingsrom. Så hva mangler vi da? Handlekraft? Evne til å sette
strategiene i verk? Eller er vi rett og slett
for trege?

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 200213

debattIkke så helt greit likevel
Gunnar Stette utdyper
hvorfor personlige
lønnsopprykk ikke bør
offentliggjøres via
intranettet.

Den 16. november fikk jeg til
min store vantro og forbauselse høre at navnelistene med
lønnsjusteringer for 658 ansatte ved NTNU var gjort tilgjengelig både via Internett og
via intranett. Som tidligere
instituttstyrer har jeg hatt den
vanskelige og ubehagelige,
men viktige, oppgaven å komme med innstilling til lønnsjusteringer for de ansatte ved
instituttet. Det var mange forhold som var med i en slik vurdering, og som ikke alle hadde
innsikt i, og derfor ble slike
data alltid behandlet med diskresjon.
Min første reaksjon var at
det hadde skjedd en glipp fra
administrasjonens side. Forbauselsen var ikke mindre dajeg fikk høre at publisering på
intranett var gjort bevisst, og
at det var gjort med organisasjonenes godkjennelse.
Det var derfor naturlig formeg å ta kontakt med minorganisasjon, NIF. Det lokale
kontoret, som også hadde lagt
ut en peker på Internett, reagerte og fjernet denne pekeren. Jeg sendte en e-post til
NIFs Generalsekretær, som
imidlertid aldri brydde seg
med å svare. Kopi av e-posten
gikk til Datatilsynet, som derimot umiddelbart tok dette opp
som sak. Skriftlig svar fra
Datatilsynet på basis av e-posten til NIF fikk jeg 10. desember.
Nå ser jeg at administrasjonen har skaffet seg en kopi
av Datatilsynets svar til meg,og at dette er tatt opp i en
artikkel i Universitetsavisa,delvis på basis av en samtale
med meg. Gjengivelsen av
mine utsagn var grei nok, mennår man skal intervjues via
mobiltelefon i en drosje iRoma, er det ikke så lett å få
sagt alt. Dessuten vil flerevære interessert i Datatilsynets svar. Derfor denne utdypning.
Etiske problemstillinger er etviktig tema som vi som undervisningsinstitusjon kanskje
legger for lite vekt på. Innen
mitt fagfelt skjer det en sterk
utvikling av nye informasjonsog kommunikasjonssystemer
av mange slag, og de kan brukes til mange formål. Et viktig
hensyn ved realisering og brukav slike systemer, og som jeg
etter en lang yrkeskarriere ser
stadig klarere betydningen av,
er personvern. Det som er teknisk mulig, er ikke nødvendigvis lovlig. Dessuten vil ikke
alt som er lovlig, være klokteller fornuftig. En eplekjekk«tut og kjør»-holdning i slike
saker er noe enhver skal passe seg for, og bør kanskje ienda større grad formidles til
studentene.
Personvernspørsmål innebærer ofte vanskelige avveininger mellom den generelle
aktsomheten og det tilsynelatende gode formål i spesielletilfeller. Dette er det professor Jon Bing, en internasjonalt
anerkjent forsvarer av personvernet, kaller «de gode hensikters tyranni». I denne saken
er dette dilemma ikke tilstede. En publisering av en
omfattende liste med personlige data kunne bli «det store
samtaleemnet på NTNU», som
Universitetsavisa skriver, men
jeg tror ikke det var et positivt
bidrag til arbeidsmiljøert påNTNU.
Så tilbake til utgangspunktet,
artikkelen i Universitetsavisa, hvor det er to spesifikke
forhold jeg vil kommentere.

En professor likte ikke at
lønna hans ble gjort offentlig
på NTNUs intranett, heter det
i artikkelen. Det var ikke problemet. (Hvis ikke alle fikk det
med i høst, kan jeg opplyse at
jeg gikk fra lønnstrinn 68 til
lønnstrinn 70.) Det er ogsåmulig at det ikke var noe problem for de øvrige 90%, ellerkanskje 99%, av de 658 personene på listen, men dette vetverken administrasjonen ellerorganisasjonene noe om.
Vær imidlertid klar over at
ved å publisere en slik komplett liste, etableres også en
komplementær liste, nemlig
den som angir navnet på demange ansatte som ikke fikk
opprykk i år. Dette kan være etstørre problem for de mange
som ikke kom med på den opprinnelige listen. Har ikke haneller hun vært riktig flink i år,eller hva kan grunnen være?
Publikasjon av lister med
personnavn skal gjøres påbasis av en konkret vurdering.
Det krever også loven, som vist
senere.
Jens Petter Nygård sier til
Universitetsavisa at «Lønn er
et personalpolitisk virkemiddel som skal belønne og motivere til ønsket atferd, og det
er derfor viktig at de vurderinger som gjøres i lønnsforhandlingene, blir godt kjent».
Jeg er enig i at det er viktig å
formidle de generelle retningelinjene, hvis det er det hanmener, men jeg kan ikke senoen hensikt i å publisere navnelistene med de individuelle
opprykkene. Nygård siervidere at fjorårets publiseringvar en prøveordning. Slike tanker er kanskje ikke så nye som
han tror. Jeg får ubehagelige
assosiasjoner til stakhanovismen som ble utviklet i Sovjetunionen allerede rundt 1935,
oppkalt etter Alexej Stakhanov som egenhendig produserte 14 ganger den normerte
mengden kull. Slik sett er jeg
mer tilfreds med å være på«stakhanovlisten» enn på den
komplementære.
Så til det juridiske ogNygårds utsagn om at det var«helt greit med lønn på intranett» og at svaret fra Datatilsynet gir NTNU ryggdekningog grønt lys til å informere om
hvilke NTNU-ere som har fåttlønnsøkning. Personlig tolker
jeg imidlertid svaret fra Datatilsynet noe mer nyansert, og
gjengir derfor i sin helhet teksten i brevet:«Vi viser til Deres e-post av
18.11.2001. E-posten er rettet
til NIF og sendt i kopi til Datatilsynet. På bakgrunn av dens
innhold ønsker vi å komme
med enkelte bemerkninger, som
kanskje kan bidra til opplysing
av saken.
Personopplysningsloven
gjelder for behandling av opplysninger og vurderinger som
kan knyttes til en enkeltperson
jf. §2 nr.1. Imidlertid er det slik
at personopplysningsloven stårtilbake for lovbestemt innsynsrett etter andre lover, så som
offentlighetsloven og forvaltningsloven j. §6. Dersom opplysningene er offentlige i henhold til offentlighetsloven, vil
dette gå foran personopplysningslovens bestemmelser.
Selv om for eksempel en forhandlingsprotokoll som sådan
kan være et offentlig dokument,
er det ikke nødvendigvis slik
at den i sin helhet kan legges ut
på universitetets interne datanett. Dette vil avhenge av en
tolkning av regelen om offentlighet sammenholdt med personopplysningslovens regler.
Utleggingen av protokollen på
datanettet vil være en behandling av personopplysninger
som, med mindre det er gjort
unntak i lov, skal følge personopplysningsloven. Dette medfører at samtlige vilkår i i loven
må oppfylles før behandlingenskal finne sted. Vi vil særlig
peke på de vilkår som følger av§§ 11 og 8.

Som hovedregel vil en slik
behandling De beskriver av
forhandlingsprotokollen kreve
at bedriften kan vise til et saklig begrunnet behov og at den
registrerte har samtykket. Dersom man ikke baserer behandlingen på samtykke vil det mest
praktiske være en hjemmel ilovens § 8 f. Det skal da foretas
en konkret interesseavveining,og resultatet av denne vil kunne bli forskjellig avhengig av
arbeidsplassens
størrelse,
administrasjonen etc. og ikke
minst av hvilket medium forformidling man ønsker å
benytte. Dette har sammenheng
med lovens krav til informasjonssikkerhet, se §13 jf. personopplysningsforskriften kap.
2.
Enhver som behandler personopplysninger er ansvarlig
for at personopplysningslovens
regler blir overholdt, og atarbeidsgiver eventuelt fagforeningen bør derfor på henvendelse kunne opplyse hvilket
hjemmelsgrunnlag de har forsin behandling av opplysningene».
Jeg skulle gjerne også gjengi
de relevante delene av lovtekstene her, men det ville føre forlangt. De er konkrete og klare,og interesserte vil finne dem
på www.lovdata.no.
Opprinnelig hadde jeg vel
prioritert andre arbeidsoppgaver høyere enn å forfølge
denne saken videre, men siden
administrasjonen går ut i Universitetsavisa med sitt enkle
bilde av forholdet, finner jeg
det riktig å gi denne informasjonen. Jeg kommer også til åbe administrasjonen om den
redegjørelsen for hjemmelsgrunnlag som Datatilsynet
viser til.
Professor Gunnar StetteInstitutt for teleteknikk
G.Stette@tele.ntnu.noFår vi et udemokratisk og rekrutteringsfiendtlig datafilter?
Å lese Martin Ystenes’
innlegg i forrige nummer av Universitetsavisa er omtrent som ålese om naturvitenskap i VG, mener Per
Kristian Hove.
Filtreringen av epost kommer
ikke til å skje på grunnlag av
hvilken epostadresse avsenderen bruker (de fleste som
sender spam, bruker uansett
en forfalsket avsenderadresse), men på grunnlag av Internett-adressen til maskina som
sender eposten. Alle maskinerpå Internett har sin unike
adresse (IP-adresse), og det er
disse adressene som ligger til
grunn for filtreringen.
De som sender spam med
avsenderadresse «hotmail.
com», sender denne neppe
gjennom hotmails eposttjenere, men gjennom åpne epostreléer (et åpent epostrelé er enmaskin som tillater hvem som
helst å bruke den som eposttjener), eller fra oppringtadresser (modem/ISDN osv).
Det er disse forfalskede epostene filteret forsøker å filtrerebort, ikke legitim mail fra en
hotmail-bruker som ble sendt
fra www.hotmail.com.

Om epostreléer. Hvorfor
kan man filtrere ut åpneepostreléer? Jo: Et epostrelé
trenger vanligvis ikke væreåpent for andre enn dets legitime brukere. I stedet for athver enkelt pc på mitt institutt selv må levere utgående
epost til mottakeren, leverer
pc-en eposten til vår eposttjener. Vår eposttjener tar på
seg oppdraget med å levere
posten videre dit den skal.
Den fungerer altså som etrelé for våre egne pc-er, men
det er kun pc-ene på mittinstitutt som har lov til å
bruke den som relé. Dere på
Kjemi har deres egen eposttjener som pc-ene der bruker
som relé.
Hvis vi hadde tillatt uten-

Side 13 — Svart Cyan Magenta Gul

forstående å bruke vår eposttjener som relé, hadde spammere begynt å bruke vår til åsende spammen gjennom vår
server. Det er attraktivt for
spammere, for da bruker de av
vår båndbredde, og ikke av sin
egen (ergo er det nesten gratis
å sende spam). En stor del av
spammen blir sendt gjennom
slike åpne reléer.
Ved å nekte å motta epost
fra eposttjenere man vet eråpne reléer, kan man derfor
fjerne en god del spam.

Slik virker filteret. Hvorfor kan man filtrere ut oppringt-adresser? Jo: Nettopp
på grunn av at alle Internettleverandører har en eposttjener som kundene bruker som
relé, vil all legitim epost bli
levert til NTNU fra denne
eposttjeneren. Ingen seriøse
Internett-leverandører harsatt opp denne tjeneren somet åpent relé, så den vil ikke
bli filtrert bort. Epost vilaltså ikke bli levert til NTNU
direkte fra oppringt-adressen
til den som sender posten.

Dermed kan man filtrere bortogså disse adressene uten åsperre for legitim mail. (Forspammere bruker ofte åsende spam direkte fra pc-en,
uten å sende den gjennom
epostreléet det er meningende skal bruke.)
Resultatet er en filtrering
som neppe tar all spam (detskal bli spennende å se hvor
mye spam som blir filtrert bortnår filteret blit tatt i bruk),
men som i en normalsituasjon
heller ikke vil sperre for legitim mail. Den største bekymringen vil være dersom f.eks
mitt institutt har et åpent
epostrelé. Da kan resultatetvære at andre rundt omkringi verden nekter å ta imot all
epost fra mitt institutt. I den
situasjonen kan legitim mailbli filtrert bort. (Avsender her
på instituttet vil få en beskjed
om at epostmeldingen ikke blelevert pga. at vi har et åpent
relé, men epostmeldingen vil
ikke forsvinne sporløst!). Meni og med at det er mitt institutt
som har feilkonfigurert eposttjeneren til å være et åpent

relé, og vi dermed ikke følger
kjørereglene for å være på
Internett, er det vårt problem
at ingen vil ta imot epost sendt
fra instituttet. Det er vårtansvar å rydde opp i det, og
ingen andre enn våre brukere
vil få problemer som følge av
dette. I en sånn situasjon får vi
med andre ord akkurat det vi
fortjener.
Ystenes er ikke nådig i sin
kritikk av epostfilteret. «Særlig hvis det hele skyldes at den
teknologiske høyborgen på
Gløshaugen ikke gidder åfinne en mer avansert løsningpå problemet» (sitat Ystenes).
Den tekniske løsningen som
ligger bak, er faktisk ganske
finurlig, tro det eller ei. Men
det kan man jo ikke vite uten
å ha satt seg ordentlig inn isaken på forhånd. Som man jo
bør gjøre.
Per Kristian Hove
Avd.ing. Institutt formatematiske fag

14debatt

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

Om ex.phil. i den nye gradsstrukturen – og om
emnets funksjon ved NTNU
Lars Johan Materstvedt mener at vi har
et ex.phil. som passer
godt med NTNUs
teknologiske og naturvitenskapelige hovedprofil, og som er i trådmed undervisningsstrategi og med intensjonene i Kvalitetsreformen.

Ex.phil. innen ny og
gammel gradsstruktur.
Prorektor Julie Feilberg skriver i spalten «Ledelsen har
ordet» i forrige nr. av
Universitetsavisa at «Den nye
gradsstrukturen innebærer at
omfanget av ex.phil./ex.fac.
må reduseres fra ett til to tredjedels semester.» Dette er korrekt, men er en sannhet med
viktige modifikasjoner dareduksjonen i praksis ikke ersærlig stor – langt unna 1/3.
Studentene må i fremtiden
fordøye på tre år det man tidligere hadde fire år til. Hvertår blir således mer intensivt –like mye pakkes inn på 3/4 av
tiden. Dette betyr bl.a. lengre
semestre, og summa summarum blir hvert år «tyngre».
Rent matematisk ser det
slik ut for ex.phil.s vedkommende:Mednåværende,«gammel» gradsstruktur har
man 4 år x 20 vekttall; altså
80 vt totalt. Ex.phil. (Modul 1
og Modul 2) er i dag på 5 vt av
80 vt. I den nye gradsstrukturen er vekttall erstattet med
poeng, og 3 år x 60 poeng er
180 poeng totalt. Modul 1 og
Modul 2 utgjør tilsammen 10
poeng av disse 180. Et enkelt
regnestykke viser da at
ex.phil. i den nye gradsstrukturen vil være på hele 89% av«gammel». Vi snakker med
andre ord om en total reduksjon av ex.phil. på kun 11% i
forhold til i dag.

Intensjonene bak NTNUs
ex.phil. Feilberg skriver at

intensjonene med NTNUs
ex.phil. var gode, men antyder
at de ikke er blitt realisert:«Ex. phil. ved NTNU skulle(…) være noe særegent for
NTNU, noe som var genuint
forskjelling fra ex.phil. ved
andre universiteter, og noe som
skapte en felles identitet foralle NTNU-studenter. Tanken
var god, men evalueringenetyder på at innføringsemnene
ikke fungerer godt nok i dag,og det må vi ta på alvor.»
Og: «Grunntanken var atex.phil. skulle ha en identitetsskapende funksjon. Emnetskulle gi studentene et positivt
møte med universitetet, og
skulle etablere en felles, identitetsskapende plattform foralle NTNU-studenter. (…)[Emnet] skulle også legge spesiellvektpå
refleksjon
omkring teknologi og naturvitenskapelige problemstillinger
og tenkemåter, slik at det
representerte faglig bredde og
hadde relevans for alle studieretninger ved NTNU.»NTNU har et «spesialsydd» ex.phil. For det første er faktisk ex.phil. ved
NTNU noe særegent for NTNU
– det er ikke bare noe man har«tenkt» og som «skulle» bli, men
som det ikke ble noe av. Tvert imot. Oppdelingen i to moduler
er det eksempelvis ingen andre
universitet som har. En av det
nye ex.phil.s «founding fathers»,
statsviteren Gunnar Fermann,
har uttrykt det originale med
NTNUs ex.phil. på denne treffende måten: Modul 1 er
«grunnlagsorientert»mens
Modul 2 er «empirisk aktualiserende». I en kronikk i Aftenposten 17.2. understreker Fermann den særegne ordningen i
Trondheim når han refererer
til «den temmelig drastiskeomleggingen av ex.phil. ved
NTNU».
Innen Modul 2 arbeides dethele tiden aktivt for nettopp ågjøre modulen aktuell; primært ved at prosjektoppgavene (som er eksamen i modulen) tar opp dagsaktuelle temainnen bl.a. etikk, kulturforståelse, teknologi og vitenskap.
Underkoordinator
Nora

Levolds dynamiske ledelse er
Modul 2s ulike delemner i støpeskjeen, ikke minst i samarbeid med GUS under ledelse
av professor Kjell E. Malvig(nyutnevnt viserektor forsivilingeniørfagene). Noe tilsvarende Modul 2 finner man
ikke ved de andre universitetene; den er i ordets rette forstand «spesialsydd» for NTNU.

Modul 1 i lys av teknologi og naturvitenskap –NTNUs hovedprofil. Det
samme er Modul 1. Modulen
inneholder en god del «klassisk» ex.phil.-stoff, og slik må
det også være om NTNUs
ex.phil. skal være kompatibel
med de andre universitetenes
ex.phil. Men Modul 1 tar imeget stor grad høyde for
NTNUs hovedprofil og leggerpå denne måten «spesiell vektpå refleksjon omkring teknologi og naturvitenskapelige problemstillinger og tenkemåter»,som Feilberg formulerer det.
La meg gi noen eksempler:
Under mottoet «Skriving er
den beste form for tenkning»,
har vi ved Modul 1 et opplegg
med obligatoriske øvingsoppgaver som må godkjennes før
man kan gå opp til skriftlig
eksamen. Det gis oppgaver
innenfor følgende temaområder: «Antikken», «Den vitenskapelige revolusjon og nyerefilosofi», og «Moderne vitenskapsteori». Disse temaområdene ivaretar også klart
NTNUs
hovedprofil.
Øvingsoppgavene i inneværende semester avspeiler dettetydelig: Eksempelvis skal studenten
drøfteforholdet
mellomAristoteles’ogNewtons fysikk. Vi har også en
oppgave hvor fysikeren og
vitenskapshistorikeren
Thomas Kuhns syn på vitenskap (paradigmeteorien) står i
fokus. Den vitenskapelige
revolusjon og det moderne verdensbilde er sentrale element
i Modul 1s pensum og struktur, bl.a. med fokus på darwinistisk utviklingsteori og forskjellen mellom forklaringer inaturvitenskap og humanvitenskap, hvor naturvitenskapene er utgangspunktet.

NTNUs ex.phil. er i trådmed NTNUs undervisningsstrategi og med
Kvalitetsreformens
intensjoner. De obligatoriske øvingsoppgavene – somgjennomgås av faglærerne iukentlige seminar ved siden
av tradisjonelle forelesninger,
seminar hvor det forventes atstudentene er aktive deltakere– gjør at studentene blir trenti sentrale deler av Modul 1. Pådenne måten blir også Modul
1 i betydelig grad et felles prosjekt: Når «alle må gjennom
den samme mølla», oppnår
man en sterkere faglig sosialisering enn ved bare skoleeksamen.
Vi må anta at denne fellesdannende funksjonen bidrar
til studentenes identitetsskaping. Øvingsoppgaveopplegget
passer som hånd i hanske med
NTNUs undervisningsstrategi
og
er
i
tråd
med
Kvalitetsreformens intensjoner. Modul 2 har også innført
øvinger i grupper. Feilberg
skriver at en «skulle (…) fokusere tverrfaglighet og prosjektarbeid med skrivetrening ibåde innhold og studieprosess.» Dette gjør vi da vitterlig
i stor grad ved begge modulene.

Erfaringer fra eksamen i
Modul 1, høsten 2001.
Øvingsoppgavene fører til enviss siling av studenter før
eksamen, som igjen fører til
siling før fagstudiene. Det kanvære en positiv ting; en delstudenter blir tidlig klar overat et universitetsstudium kanskje ikke er det de bør beskjeftige seg med, og da slipper deogså å kaste vekk flere semestre (og penger) på fagstudiene.
Ved eksamen i Modul 1 høsten
2001 hadde vi på Gløshaugen
1184 oppmeldte studenter,hvorav 950 møtte til eksamen.
Dette gir en differanse på 234.
En del av disse var studentersom ikke passerte «nåløyet»for å kunne gå opp til eksamen– godkjenning av innleverteøvingsoppgaver. 898 av defremmøtte 950 siv.ing.-studentene besto, hvilket gir bare 5%

Olav Digres Sjukehus
Det nye sykehuset bør
bygges på Dragvoll,skriver Reidar Hugsted.
I sagaen berettes at Olav Digre
etter slaget på Stiklestad ble
flyttet flere ganger før han kom
til ro i Kristkirken. Og for at
folket skulle få sjelebot, ble hanbåret omkring hver 29. juli, ogogså ved andre anledninger. La
dette være et forbilde slik at
hospitalet kan bli bygget til
gagn for de som trenger det,både katolikker, lutheranere og
andre. For å oppnå dette, er
flytting fra Øya helt nødvendig.
I Østensvik sammendrag av

utredningen står det at planlegging og bygging av sykehus
på Dragvoll kan skje innenfor
samme tidsramme som utbygging på Øya, og sannsynligvis
ferdigstilles tidligere enn prosjektet på Øya.
Konkret viser sammenligningen av tidsplaner at utbygging på Øya vil kreve 12 år og
på Dragvoll for sykehusets del
8 år. Det er naturligvis usikkerhet ved slike tall, og størst
er denne for Øya hvor bygninger må rives og provisorier
etableres fortløpende i byggefasen. Både sykehusets ansatte og ikke minst pasientene,
som tydeligvis ikke har noen
talsmenn i prosjektet eller hospolitikerne, blir rammet av det-

Side 14 — Svart Cyan Magenta Gulte. Østensvik antyder forsiktig
at den største usikkerheten ligger hos politikerne. Utredningens syn på kostnadene gårklart i retning av Dragvoll oganslår en besparelse i forholdtil Øya på 1 til 1,2 mrd kr. Men«pytt-pytt» som noen sa, vi er jo
så rike. En justering av sentermodellen vil også kunne gilavere driftskostnader. Noekonkret beløp er ikke angitt,men det gjelder innsparinger i
personalet. Dersom en forsiktig angir dette til 100 mill kr
som utgjør ca 150 årsverk,
representerer dette 2 mrd kr ikapitalverdi som besparelse. I
diskusjonen påstås det at forskningen er helt avhengig av nær
kontakt med «Gløshaugen».

Med en økende internasjonalisering av forskningen, og bruk
av IT i denne, er det vanskelig
å forstå at samarbeidet er
avhengig av differansen i
avstand mellom «Gløshaugen»og Dragvoll alternativt Øya.
Konklusjonen er at sykehusutredningen klart viser at
hospitalet bør bygges på Dragvoll. Det ligger et håp i at flere
slutter seg til dette. Det måogså få et nytt navn og et nytt
logo for å legge fortiden bak
seg. Navnet bør være «Olav
Digres Sjukehus».
Reidar Hugsted
Professor emeritus forbygg- og anleggsteknikk

stryk. Innen de frie studiene
hadde vi et noe høyere antall
oppmeldte, men mønsteret
med frafall før eksamen var
det samme. Her hadde man
14% stryk. Vi som sensurerte,merket godt at studentene
hadde trening i å skrive.
Sjelden har man sett mer velformulerte, sammenhengende
og argumenterende besvarelser – noe som selvsagt erviktige egenskaper hos enhver
student uansett hvilket fag
han eller hun velger siden.

Evaluering av ex.phil.
Feilberg skriver altså at «evalueringene tyder på at innføringsemnene ikke fungerer
godt nok i dag». De evalueringer som har vært foretatt
av NTNUs ex.phil. er i det
store og hele av sporadisk
karakter (utvalgte studentgrupper), og svarprosenten
har vært meget lav. Måten
spørsmålene har vært stilt på,
kan det også reises innvendinger mot. Det er derfor ikke
mulig å trekke noen pålitelige
konklusjoner om hva studentene mener om NTNUs særpregede ex.phil. og om det fungerer som «en felles, identitetsskapende plattform foralle NTNU-studenter», som
Feilberg formulerer det. For åbøte på dette er Modul 2 i
inneværende semester i gangmed å teste ut et helt nytt
spørreskjemadesign, i nærtsamarbeid med fagfolk fra
Program for lærerutdanning(PLU). Vi i Modul 1 er også igang med tilsvarende arbeid,
og vil arbeide tett med Modul
2 i denne sammenheng. Så får
tiden vise hvilken «nytte» studentene eventuelt mener de
har av NTNUs ex.phil. – et
begrep som i seg selv er diskutabelt, og som derfor krever enstørre drøfting. Dét skal jeg
gjerne komme tilbake til ved
en senere anledning.
Lars Johan Materstvedt
Førsteamanuensis, undervisningsleder ved Ex.phil., Modul 1

AV-tyvene
herjer videre
Tyvene fortsetter åhjemsøke
NTNUs
audiovisuelle utstyr. Nåanmeldes to nye innbrudd hvor tyver harfått med seg utstyr tilnærmere 40 000 kroner.
På Realfagbygget er det
blitt stjålet mikrofonerog sendere, mens Dragvoll er en DVD-spiller
og en surround dekoder
fattigere. På Dragvoll
hadde AV-utstyret nettopp blitt innstallert.
Lignende utstyr i samme rom ble nemlig ogsåstjålet i oktober.

15

UNIVERSITETSAVISA NR. 3 – 21. FEBRUAR 2002

– Ikke skriv at
jeg har skosåler
Ivar Beckstrøm er NTNUs lagersjef. Han holder orden på litt av hvert, til og med skosåler.
Men såler er ikke for hvem som helst.
Beckstrøm fikk nye og trivelige
lokaler da Driften flyttet inn ieget nybygg på Valgrinda. Tidligere hadde han tilhold i kjelleren
på Fischebygget. Lagersjefen,
eller avdelingslederen som erhans formelle tittel, har nesten
700 kvadratmeter med lager – itre pallehøyder – å holde orden
på. Det gamle kaldlageret ved
telefonsentralen på Lerkendal
dekker 400 kvadrat og inneholder toalettpapir, plastsekker og
stoler, for å nevne noe. I nybygget på Lerkendal er det kombinert verksted og lager. Her repareres renholdsmaskinene, og her
er det «padder» i store stabler.
Paddene er skivene som brukes
i bonemaskinene vi ser sirkulere
i korridorene.

Begrenset såletildeling.
Mens vi var på besøk, komtraktorkjører Kyrre Kveldstad
innom for å få nye innleggssåler til arbeidsskoene sine – hanfrøs på bena.
– Nei, nei, dette må du ikke

ta bilde av, kom det kvasst fra
Beckstrøm. Lagersjefen vil ikke
ha et renn på dørene av folk som
vil ha såler og som ikke er berettiget til det. Såler er bare for dem
som får arbeidssko av arbeidsgiveren, understreker Beckstrøm.

Etterspurte flyttekasser.
Den mest etterspurte artikkelen NTNU-lageret forvalter, er
flyttekasser. Ved NTNU er det
stadig noen som flytter til etannet kontor, og da er de solide
stablekassene i plast meget
hendige. Men problemet for
Beckstrøm er at de er så vanskelige å få tilbake. Det har
faktisk hendt at folk har dratttil USA for et par års tid og
brukt flyttekassene til å lagre imens de var borte, kan
Beckstrøm fortelle.

Driftsrapport
Universitetsavisas
serie med små glimt
fra driftens avdelinger –vi presenterer menneskene
som får universitetet tilå «gå rundt».

riellet leveres direkte til de 18
vaktmesterområdene NTNU erinndelt i. Dette gjelder foreksempel toalettpapir som universitetet er storforbruker av.
Beckstrøm opplyser at NTNU
standardiserer på tre typer: 2,2
kilos utgaven som brukes på
studenttoalettene. En slik ruller på hele 780 meter!
Mellomstørrelsen på 1,4 kilo
strekker seg 515 meter; og den
minste rullen i våre systemerpå 0,7 kilo og 250 meter. Til
sammenligning kan nevnes atdorullen du har hjemme, er 3050 meter lang.
Til sammen bruker NTNU
11 millioner meter toalettpapir iløpet av et år. Det tilsvarer
avstanden fra Trondheim til
Honolulu. Til trøst kan vi legge
til at NTNU utelukkende kjøper
doruller som er laget av resirkulert papir.

Dopapir til Honolulu. Det
nye lageret på Lerkendal er
egentlig et suppleringslager.
Mesteparten av forbruksmate-

ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

fra biblioteket

I denne spalten vil vi i tidaframover gi deg tips og rådom hvordan du får mest glede og
nytte av ditt universitetsbibliotek.

Publiserer biokjemikerne mest?
Om siteringsanalyse, impactfaktor og misbruk
av tallmateriale
Science Citation Iindex (SCI) refererer artikler i over 5800 vitenskapelige og tekniske tidsskrifter, Social Sciences Citation Index
dekker 1700 samfunnsvitenskapelige tidsskrifter, og Arts & Humanities Citation Index 1400 tidsskrifter innen kunst og humanistiskefag. Databasene, som produseres av Institute of Scientific information (ISI), er nå søkbare fra ISIs egen Web of Science.
Med sin siteringsindeks skiller ISI-basene seg fra alle andre litteraturbaser. Siteringsdelen inneholder alle artiklene som er blitt
sitert, og henvisning til artikkelen som har sitert dem. Sagt med
andre ord dannes indeksen av referansene i litteraturlistene til
artiklene i tidsskriftene som databasen dekker.
Siteringshyppigheten (antall ganger en artikkel er blitt sitert iløpet av et år) kan dermed tallfestes og benyttes som et uttrykk for
artiklenes gjennomslagskraft. Den gjennomsnittlige siteringshyppigheten for alle artiklene i et tidsskrift (impactfaktor) blir på samme måte brukt som et mål for tidsskriftets gjennomslagskraft, og
har vært foreslått som et lettvint tilnærmet mål for enkeltartiklers siteringshyppighet. Når ISI publiserer sine statistikker, brukes disse ukritisk, og vi får oppslag om hvilke land, hvilke fagmiljøer osv som er «flinkest i klassen».
ISI publiserer årlig tidsskriftenes impactfaktorer. Listene finnes i
databasen Journal Citation Reports on Web (JRC). Du finner denpå http://jcrweb.com/ eller i den alfabetiske databaseoversikten, http://www.ub.ntnu.no/vis_databaser_alfa.php.
Basen inneholder data fra 8400 tidsskrifter. Selv
reklamerer JRC med at det er den eneste kilden fortidsskriftevaluering vha siteringsanalyse, og her
finner du tidsskriftene med høyest impactfaktor, de
hyppigst brukte, de «hotteste,» og de største.

Feilkilder. Ved evaluering av forskning brukes
ofte siteringer av vitenskapelige arbeider som etholdepunkt
forforskningens
kvalitet.
Bibliometriforskere er enige om at siteringer
ikke kan brukes som noe direkte kvalitetsmål, men i enkelte tilfelle være en kvalitetsindikator. Veldefinerte høykvalitetsgruppersom for eksempel nobelprisvinnere utmerker
seg med høy siteringshyppighet, men ved forsøk på kvantitativ gradering innen større forskergrupper, er det ikke funnet korrelasjon
mellom ekspertevaluering og bibliometrisk evaluering. Når ISI publiserer sine lister, brukes resultatene ukritisk til ulike sammenlikninger (mansammenlikner forskningen og forskere i ulike fagområder, land, osv) uten at feilkildene blir vurdert.
Det er enorme forskjeller både på hvilke fag basen dekker, og på fagområdenes siteringspraksis. SCI er en database fornaturvitenskapene, som bare registrerer siteringer i tidsskriftartikler. Basen er sterkt dominert av amerikansk forskning og av
engelskspråklige tidsskrifter, dvs at det er nesten bare såkalt internasjonal publisering som teller med. Et sterkt internasjonalt fagfelt som biokjemi vil derfor være godt representert, mens biologisk
systematikk og faunistikk, som ofte har nasjonalt preg, vil ha lav
siteringshyppighet.

Ivar Beckstrøm begynte i Driftsavdelingen i 1979, som lagerbetjent. I dag er han seksjonsleder for driftsområdet lager, og har nylig flyttet til kombinert lager og verksted i Driftsavdelingens nybygg på Lerkendal.
FOTO: ARNE ASPHJELL@ fra InnsidaUT

Ber NRK beholde
Schrödingers katt
I et brev til kringkastingssjef John
G. Bernander ber rektorene ved
alle de fire universitetene om atforslaget om å legge ned det populærvitenskapelige programmet
Schrödingers katt tas opp til ny
vurdering.
«Programmet er Norges største arena for allmennrettet forskningsformidling», skriver rektorene som peker på betydningen av
et slikt program i en tid med sviktende rekruttering til realfagene.
Schrödingers katt er Norges stør-

ste arena for allmennrettet formidling av forskning. Programmet
har et gjennomsnittlig seertall pånærmere 600 000, og årets første
program ble sett av 870 000 seere.
Det var NTNU som tok initiativ til brevet. Parallelt har også 22
akademikere tatt initiativ til enunderskriftsaksjon for å beholde«Katta». Over 4 000 personer har
skrevet under på et opprop tilkringkastingssjefen.
(13. februar)

Side 15 — Svart Cyan Magenta Gul

Utreder momskonsekvenser
NTNU blir en stadig større kunde for konsulentselskapet PricewaaterhouseCoopers (PwC). Nå
skal konsulentselskapetbistå universitetet med å
utrede problemer som
oppstod da det ble innført
merverdiavgift på tjenester i fjor sommer. NTNU
mener at det selv ikke har
kompetanse til å løse dette internt og har derforinngått kontrakt med selskapet som allerede leierut økonomidirektør til
NTNU.

Fag som bruker mange referanser i artiklene, vil få høy siteringshyppighet, noe som gjør at biokjemikere i gjennomsnitt siteres dobbelt så mye som matematikere. Samforfatterskap krediteres fordi
alle får æren for både artikler og siteringer. I raskt ekspanderende
fag vil det være forholdsvis mange siterende forfattere i forhold til
mengden siterbart materiale. Grunnforskning som anvendt forskning bygger på, får også høy siteringshyppighet. F.eks. siteres
medisinsk grunnforskning mange ganger så hyppig som praktisk
medisinsk forskning, fordi denne bygger på grunnforskningens
resultater og metoder, men ikke omvendt. I tillegg til de utenomliggende omstendigheter bestemmes også siteringshyppigheten av
faktorer som påvirker forfatternes valg av referanser, f.eks. kulturelle påvirkninger, tidsskriftenes tilgjengelighet, selvsitering, argumentativ sitering og sitering av potensielle «referees».

Kvalitetsmål? Mange mener at kvaliteten på de tidsskriftene
det publiseres i, forteller noe om forskningskvalitet, og at et tidsskrifts gjennomsnittlige impactfactor er et veletablert uttrykk fortidsskriftets status, og kan brukes som et kvalitetsmål for enkeltartiklene i tidsskriftet. Undersøkelser viser imidlertid at siteringshyppigheten for enkeltartiklene varierer så enormt at tidsskriftets impactfaktor ikke på noen måte er representativ.
Halvparten av artiklene står for 90% av siteringene.
Sammenlikner man arbeider fra forskjellige forskergrupper, skiller ikke siteringshyppigheten fra tidsskrifter med høy impactfaktor seg ut fra gruppens øvrige artikler. Impactfaktor er dessuten
beheftet med de samme svakhetene som siteringsmålinger samt
en rekke nye systematiske feil, en variabilitet som er typisk for
kompliserte fenomener.
Ragnhild Lande«Det er sjelelig usunt å være professor for lenge.
Dine synsmåter blir delvis stemplet av yrket, du blir for belærendeog det blir for liten tid til ikke å snakke og til ikke å tenke».

baksidaArne Næss til Uke-Adressa 26. januar

Medisinstudent
leder UKA

«Åre tar pusten fra hvem som helst»
I lutter surhet over OLresultatene har vårt broderfolk de siste ukene gjennomført en «send-norske-studenter-tilbake-over-grensenaksjon». Alibiet skal visstnokvære at glade nordmenn på
vennskapsvisitt synger forhøyt i stugorna under Åreskutan. Men turistbrosjyren
fra «Åre resor» beviser da vitterlig at vintersportstedet
egentlig bare er en danskebåt dekket av snø. Når man

Kristian Wright Kristoffersen er
valgt som ny UKE-sjef og får oppgaven med å lede Norges største
kulturfestival, som foregår om
halvannet år. Kristoffersen er 23
år og kommer fra Drammen. Han
er nå inne i sitt tredje semesterpå medisinstudiet.

Går glipp av
Märtha og Ari
Det er ikke bare ungdomsskolene som avholder eksamen den
24. mai. Også ved NTNU er det
høy eksamensaktivitet på bryllupsdagen til Märtha og Ari. Studentene i medievitenskap må til
pers og skrive om «Medienes
publikum». Statsvitenskapsstudentene kan heller ikke bestilleplass i kirka. De må enten balemed «Innføring i politisk teoriog politisk atferd» eller med«Moderne demokratiteori». Til
den som mener av monarkiet og
dyrkingen av det har blitt enreligion, har vi trøst å bringe:Også studentene i «Vestlig samtidsreligion» må sitte innendørs
og svette denne dagen. Andre vilfå oppleve et litt annet historisk
sus: Eksamen i «Vikinger, kristning og rikssamlinger ca 8001200» er også lagt til 24. mai.

reklamerer med «Helt og holdent på ungdommens vilkår.
Alt annet suger» og «Byen
der du lett kombinerer moro
med enda mer moro» (bildene), så kan da vel svensken ikke regne med å få
sjakkgruppa i NTNUI som
eneste gjester?
Vi bare spør, på vegne av
vanvittig mange. Det er feigt
å gi oss skylda for at Per
Olofsson skulket høydetreninga før OL.

FOTO: NRK MIDT-NYTT

Bård tok
en Eivind

Send dem tilbake!
Toleranse og respekt er temaer itida. Da kan det være aktuelt åta tak i den kulturelle motsetningen mellom oss i administrasjonen (spesielt den sentrale) og desåkalt vitenskapelig ansatte. Vårtadministrative virke preges som
kjent av verdier som objektivitet
og saklighet i overensstemmelse
med lover og forskrifter. Med hevet
hode gjør vi vår plikt, samt
sørger for at informasjonsflyten holdes strengt til linja. Opprettes det
en komité, følger vi lojalt opp medvåre møtereferater, saksframlegg
og rapporter. Ikke noe tull og
krangling. Enkelt og greit.
Noe ganske annet er det med «deandre» her på universitetet. Ja,
det dreier seg om den pompøse
gjengen som kaller seg «vitenskapelige». Disse med ni måneders
arbeidsår (i beste fall), som sutrer
hele tida. Hva er det egentlig degjør her, annet enn å griske til seg
penger? Ja, for hva er egentlig
poenget med all denne tungt formulerte engelsken? Hva hadde
skjedd hvis dere hadde begynt åskrive mer forståelig? Nettopp ja.
Hørte jeg noen si keiserens nye
klær? Trollet sprekker når det
kommer lys på det, så det er best
å pakke inn babbelet i litt innviklet engelsk. Så blir kanskje Forskningsrådet imponert og sender ensjekk. Etterpå er målet å dra på
flest mulig alkodunstende «konferanser», og ta seg et friår nå og
da. For våre skattepenger.

Å nei da, Bård Tufte Johansen. Du må bare ikke komme i TV-ruta og snike til degæren for å ha pønsket ut
kyllingstuntet sånn helt
alene. Vi vet hvor du har
ideen fra, og du vet selv
meget godt at denne type
opptredener har vært utført
her ved NTNU i mange år.
Bare pass deg, eller så slutter vi å sende Universitetsavisa til Åpen post.

Ikkeno’ moderne skit, takk
Tradisjonsbærerne hører, rimelig nok, hjemme i fagmiljøene
på Dragvoll. Dette tar vårsemesterets undervisningskatalog til etterretning, og opplyser nye studenter om at de ikke
må forlite seg på at lærerne påpå sidenHistorisk institutt åpner e-posten sin så veldig ofte. «…så ring
gjerne eller bank på hos vedkommande om det skulle ta
lang tid å få svar,» er det velmente og sannsynligvis goderådet studentene får.

Alvorlig talt; kan vi ikke baresende dem tilbake dit de kom fra?
Fristende? Vel, da må jeg få be om
litt bløthjertethet, kjære papirflyttervenner. I hjemlandet Publishistan er det nesten umulig å få
finansiering fra næringslivet, og
noe Forskningsråd finnes knapt.
Det meldes stadig om harde kamper mellom realistgeriljaen og
humaniora-militsen i hovedstaden Publ´ish Or-Per´ish. Nei, detblir nok for brutalt. Det er tross alt
en slags mennesker vi har med å
gjøre her.
Men hvordan skal vi klare å integrere en etnisk gruppe som er såtotalt forskjellig fra oss? Her ersvaret selvsagt respekt og forståelse for annerledesheten deres. Vimå akseptere ubegrunnede
meningsytringer, åpen maktkamp
og usaklig kverulering. Kanskje
vi til og med, i den politiske korrekthetens navn, har noe å lære av
dem? Vi kan jo for eksempel møte
opp på en av disse forelesningene
jeg har hørt om...

Se, det var ett av flere stridsspørsmål vinteren 1992. Den
gangen holdt rektor, direktør og
deres par håndfuller medarbeidere til i Sverres gate på
Kalvskinnet (bildet). NTHs høgskolestyre gikk inn for en «nøytral» plassering, utenfor campusene, og slik ble det. BådePirsenteret, Fischebygget og
Radmannbygget ble nevnt som
mulige alternativer, men administrasjonen endte – som vi vet– opp i Teknostallen. Og der ernoen av dem fortsatt. Men nå er
det ikke lenger noen som synes«utenfor campus» er noen spesielt lur løsning.

Utgis av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Distribueres i 13 000 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.
REDAKTØR: Jan Erik Kaarø
REDAKSJONSSEKRETÆR: Lisa Olstad
ANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Kolbjørn Skarpnes
TRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

16 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no

Erfaring viser at den gruppe personer som her er omtalt, lett henfaller til misforståelser. Derfor gjør
vi oppmerksom på at dette er enpetit, som i følge ordboka skalvære en «kort, humoristisk artikkel». Forfatteren har i denne teksten forsøkt å benytte et språklig
virkemiddel som kalles ironi.
Red.