Et skrømt

Løyndom

Nei til dansk

Sivilingeniør, sosiolog, avantgardekomponist, undergrunnsforlegger og
trønderrocker Aksel Tjora liker å
blande akademiske vendinger med
tjofadderi-tekster.

Her ved Fudan-universitetet i Shanghai
ligg NTNUs best
bevarte løyndom.

Ved NTNU må du så
gjerne undervise på engelsk eller fransk – baredu ikke skriver brev på
dansk.

Side 22

Side 18

Side 4

NTNUs
internavis
nr. 1813.12.2001

God bok
NTNU-ere skriver
bøker som aldri før.
Og på HF-fakultetet
driver de og utdanner
bokanmeldere.
Side 4, 12 og 13

Dopp i grytan
Det jobber minst 300
utenlandske statsborgere ved NTNU. Svenskene utgjør den største gruppen.

Allforsk vil fly høyt
Etter en periode med kraftig nedbemanning har
forskningsstiftelsen Allforsk fått nytt liv. Nå foreslår styret at det skal bygges en ny forskningspark på Dragvoll, utformet etter modell av
Charles deGaulle-flyplassen i Paris. Allforskhåper også å få overta administrasjonen av alleeksternfinansierte prosjekter ved NTNU. Til
sammen vil dette bli en portefølje på over 500
millioner kroner.
Side 3

Humorgavene
er de farligste

Side 7

Hva er pent?
To professorer tar oss
med på en arkitekturrunde i Trondheim.
Side 14 og 15

Merkedager
Har du kjøpt en slik bevegelig og saksofonspillende nisse til noen du kjenner? Da bør du helst ha et godt og
uproblematisk forhold til vedkommende. Humor er farlig farvann når
det gjelder gaver.
I det hele tatt er gaver vanskelige greier.
De uttrykker både sosial organisering og
maktforhold. Og feil gave kan avstedkomme
raseri så vel som krampegråt på julaften.
Dette får vi vite av psykolog Hroar Klempe –som selv tråkket fryktelig skjevt da han ga sin
elskede en brødrister til jul i deres første forelskelses rus.

De gamle babylonere
holdt rede på tiden, og
risset nymånetabellerpå leirtavler som
siden ble brent.
Side 16

Spar konge
Hvorfor forlanger
Eivind Hiis Hauge at
vi alle skal bære en
kortstokk tett vedhjertet?
Side 19

KrypSide 17Bibliotekar Jan Ove
Rein er lykkelig når
han snur på en steinog finner et kravlende
kryp.

Slutt på en æraSide 21

Universitetsavisaønsker alle sine
lesere ei riktig
god jul!

Han har sittet på maktens tinde ved NTH og
NTNU i elleve år. Han har derfor preget universitetet på mange områder, og på mange vis.
Nå vil Emil Spjøtvoll unne seg roligere dager.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Side 8 og 9

Les daglige nyheter på http://innsidaUT.ntnu.no/ Send tips til: medieseksjonen@adm.ntnu.no

Side 1 — Svart Cyan Magenta Gul

2

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

på dagsordenen«At Adresseavisen har brukt sin monopolsituasjon og ulike
journalistiske teknikker for å påvirke opinion og politikere
i sykehuslokaliseringen, er det liten tvil om.»
Professor Tor Medalen, Inst. for by- og regionplanlegging i Adressa 7. juni.
(Fredag 14.desember legges innstillingen om hvor RiT2000 skal plasseres fram.)

ledelsenhar ordet

RektorEmil Spjøtvoll

Prorektor
Kathrine Skretting

TAKK FOR OSS!
Vi er nå i avslutningen av vår periode i rektoratet ved NTNU, og det er
naturlig å reflektere over universitetets utvikling. I den første perioden
etter at NTNU ble etablert, var Kollegiet opptatt av å opprette felles organer for det nye universitetet, en felles
plattform for studentene gjennomex.phil. og finne nye arenaer for forskning, som gjennom Program for tverrfaglig forskning. Det viktigste arbeidet
var likevel å utvikle en felles ideologisk basis for NTNU. Dette ble gjort
gjennom strategiplanen med visjon,
mål og strategier. Samtidig ble ogsåOrgut-prosjektet vedtatt med ni konkrete prosjekter om interne arbeidsprosesser som hadde forbedringspotensiale, samt en ny måte å tenke og
arbeide på i forhold til styring og
ledelse.
De siste tre årene har oppgavenevært å gjennomføre vedtakene i strategiplanen. På forskningssiden har vi
valgt ut de tematiske satsingsområdene. Gjennom disse og de tverrfaglige aktivitetene får vi etablert et samarbeid på tvers av institutt- og faggrenser knyttet til felles mål. Det gir
oss også muligheter til å se totalbildeti vår virksomhet. Arbeidet med undervisningsstrategien har gitt oss en solid
basis for gjennomføring av den kommende Kvalitetsreformen. Et imponerende arbeid de siste fem år er
gjennomføringen av det nye siv.ing.studiet. La oss spesielt nevne prosjektet «Eksperter i team», som en i
omfang og ambisjon skulle tro var
umulig, men fagmiljøene har klart det
med suksess.
Vi har trukket fram noen hovedtemaer, men strategiplanen er fulgt
opp både av fakultetene og på de fleste administrative områder med egne
strategi- og handlingsplaner. På den
bygningsmessige side er det bare å se
seg rundt for å observere forandringene. Spesielt gledelig var det at vi fikk
Restprosjektet for Realfagbygget iallfall delvis finansiert.
Det NTNU har fått til, har krevd
innsats av oss alle. Det meste som
skjer, skyldes innsatsen til våre 3 300
ansatte og våre studenter. En ledelse
kan ha planer og Kollegiet gjør vedtak,
men hvis det ikke får gjenklang hosenhetene, og enkeltpersonene ikke følger opp med engasjement, blir det ikke
resultater. Spesielt gledelig er studentenes helhjertede engasjement for
NTNU. Det lover godt for framtida.
Det er mange uløste oppgaver og tingsom kan gjøres bedre. Vi ønsker det
nye rektoratet og alle ansatte og studenter NTNU lykke til i arbeidet
videre.
Takk for innsatsen. Ta en velfortjent juleferie, og se fram til et innholdsrikt nytt år!

Side 2 — Svart Cyan Magenta Gul

ILL.: ELIN HORN

Kunsten å sy et universitet
Fakultetsdirektør Erik Lund
har aldri før sydd et lappeteppe. Nå skal han sørge forat fire mindre fakulteter blir
til ett stort.
Mens juleroen senker seg over NTNU, er
det i fakultetskulissene hektiske arbeidsdager som gjenstår før kalenderen viser
1. januar 2002. Fra denne datoen skal
nemlig NTNU være strippet fra elleve til
sju fakulteter. For noen fakulteter blir det
enkel søm og mindre håndarbeid, mens
det for andre nok blir en større skredderjobb.
En av de mest omfattende oppgavenefår det som etter all sannsynlighet får navnet Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi. Her skal det være plass til de fire
fakultetene for bygg- og miljøteknikk,
maskinteknikk, marin teknikk og geofagog petroleumsteknologi. Målt i ansatte blirdette det største fakultetet ved NTNU.

På husjakt. Nåværende fakultetsdirektør for bygg og miljøteknikk, Erik
Lund, er tilsatt som ny direktør for dette
fakultetet fra årsskiftet. Lund innrømmer gjerne at han ikke lærte stort om
lappeteppeteknikk i formingstimene på
skolen, men han mener å ha høstet erfaringer fra noen tidligere runder med
sammenslåing av institutter.
En åpenbar utfordring for Lund er den
spredte bosettingen av institutter og administrasjon fra de fire fakultetene. I dag er
de lokalisert på Valgrinda, Tyholt og i flerebygg på Gløshaugen. Lund og nåværende
ledelse for dagens fakulteter har de sisteukene arbeidet hardt for å få på plass
hovedlinjene for en god administrasjon. I
første omgang vil de forsøke å samlokalisere mest mulig av administrasjonen, slik
at studentrelaterte aktiviteter primært
ivaretas i lokalene hvor Fakultet formaskinteknikk holder til i dag, mens økonomi, personal og arkiv primært samles ilokalene der Fakultet for bygg- og miljøteknikk holder til.

Nye rådgivere. – De største utfordringene i å etablere den nye fakultetsadministrasjonen, er å få koblet sammen
folkene slik at vi får ført videre de oppgavene vi har i dag, samtidig som vi kan
utvikle organisasjonen med tanke på øktkvalitet og kapasitet, sier Lund. For å få
dette til lover han å ta godt vare på desom allerede er ansatt, samtidig som han
vil trekke inn et par nye rådgivere somskal styrke den strategisk kompetansen
og utrederkapasiteten i fakultetetsledelsen.
På sikt ser han for seg at administrasjonen kommer under ett tak. Husjakten
har allerede startet, og Lund har blinket
seg ut bygningen hvor Geologisk institutt
holder i dag holder til, som favoritt. Hanhåper det ikke vil gå mer enn maksimalt
to år før hele administrasjonen er samlet
under samme tak.
Avklaring av instituttstruktur vil ogsåkunne få betydning for bemanningsbehovet ved fakultetsadministrasjonen og for
instituttenes administrasjonsbehov.
Men faggruppene skal få være i fred for
Lund. Tvangsflytting av slike miljøer har
han ikke noen tro på. – Det skapes ikke
entusiasme på den måten, mener Lund,som ikke ser for seg at marinmiljøet flyter
nedover til Gløshaugen.
Rett eller vrang? Etter at fakultetene har kommet på plass, står et større
instituttarbeid for døra. Denne diskusjonen kan gi like mye sting som det fakultetsdiskusjonen har gjort. Det historiskfilosofiske fakultetet må belage seg på
større forandringer, og har fått beskjedom å redusere dagens 13 institutter.
Musikkonservatoriet og Musikkvitenskapelig institutt er allerede vedtatt
sammenslått fra 1. september neste år.

Mer vrient er arbeidet med filosofi, religion og flere av språkfagene. På et instituttledermøte tidligere i høst ble det diskutert å slå sammen Filosofisk institutt og
Religionsvitenskapelig institutt. Dettesynes ikke filosofene er noe hyggelig. I et
brev til dekanus ved HF-fakultetet, Petter
Aaslestad, spikrer de åtte argumenter påveggen i håp om å overleve som selvstendig institutt.
Ett av dem er at de allerede er et institutt som er slått sammen av en avdelingfor examen philosophicum og en for faget
filosofi. Antall studenter og forelesningsserier og seminargrupper gjør arbeidet
med ex.phil. modul 1 både faglig og administrativt mer arbeidskrevende enn andrefag, mener instituttleder Bengt Molander.
En annen viktig faktor for filosofene er atde tradisjonelt har hatt arbeidet rettet motmange fagområder som medisin, litteraturvitenskap og kognitiv forskning, mensvært sjelden mot religionsviterne. De
frykter svekket interesse blant andre fagmiljøer hvis de assosiseres med Religionsvitenskaplig institutt. Ett «institutt för filosofi och religionsvitenskap» kan för många
från matematisk/naturvetenskapligt hållses som en mindre intressant samarbetspartner (till exempel när det gäller
logik/vetenskapsteori), skriver Bengt
Molander i brevet.
En annen strid ved samme fakultet er
drøftingen om å gjøre Engelsk institutt,
Germanistisk institutt og Romansk institutt til ett språkinstitutt. Det er det ikke
så mange av de faglige ansatte som synes
noe særlig om. Men ennå er det muligheter for diskusjon. Det vil gå både vinterog vår og sommer før 1. september 2002 er
her. Da skal antall institutter ved HFfakultetet og i de seks andre nye fakultetene være på plass.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

3

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

nyheter

Alltid oppdaterte nyheter på
http://innsidaUT.ntnu.no/Gir en halv million til NTNUs
fagmiljøer
Otto Nilsens strofe «He's dead but he won't lie
down» kan passe for Allforsk, som i år avleverer
en spenstig julegave.
Allforsk er katten med ni liv. For
snart to år anbefalte Kollegiet å
oppløse forskningsstiftelsen.
Større deler av virksomheten ble
avskallet eller organisert til
andre deler av NTNU. Senter for
bygdeforskning ble egen stiftelse
med nytt navn, og Senter for
etterutdanning fortsatte virksomheten under NTNU videreog Laboratoriet for IKT oglæring.
Ble det noe igjen?

Trapper opp. Joda, Allforsk
har fortsatt 30 ansatte og vel 20årsverk. Etter avskallingensank omsetningen fra 50 til 20
millioner, men for kommende år
peker kurven bratt oppover.
Allforsk har slett ikke tenkt ålegge seg ned for å dø.
– Vedtaket om nedlegging
ble fattet på sviktende grunnlag,
hevder styreformannen, TorHenning Iversen. Levedyktigheten skal være bevist ved at det
for kommende år er satt opp et
budsjett med 50 prosent omsetningsøkning, totalt ca 30 millioner. Og Allforsks styre har
besluttet at halvparten av årets
finansinntekter skal benyttes tilå stimulere til nye, tverrfaglige
prosjekter. Til sammen er detteen pott på vel en halv million
kroner som grupper eller enkeltpersoner kan få midler fra. Midlene blir utlyst på nyåret, og allei NTNU-miljøet kan søke.

Tilfører ressurser. – Vi skal
ikke finansiere nye forskningsprosjekter, men gi startgrunnlag for nye aktiviteter, sierIversen. – Vi ønsker å markere
at vi gir noe tilbake til miljøet,
legger han til.
For Iversen er det viktig å få
fram at Allforsk ikke tar ressurser fra instituttene som bruker
Allforsks tjenester, men tilfører
ressurser. For å understreke
poenget tar han sitt eget miljø,
Plantebiosenteret, som eksempel. Det tilføres tre millioner

kroner gjennom oppdragsvirksomheten i løpet av ett år. Bare
60 000 av disse kommer som
driftsstøtte fra NTNU. – Uten
Allforsk ville vi ikke hatt Plantebiosenteret, hevder han.
Daglig leder Marit Svendsen
gir et annet eksempel: Laboratoriet for IKT og Læring har iløpet av året fått én million til sin
faglige aktivitet. Midlene kommer fra den egenkapitalen som
Allforsks tidligere avdeling Senter for etterutdanning hadde
opparbeidet i Allforsk.
– Derfor var det bare rett og
rimelig at de fikk sin andel, sier
Svendsen.

Tar gjerne oppdraget.
Stortingsproposisjonen
somkommer i kjølvannet av Mjøsutredningen, åpner for nye
utviklingsmuligheter når det
gjelder universitetenes oppdragsforskning. Iversen og
Svendsen legger ikke skjul på
at utspillene de nå kommer
med, er ledd i å markere
Allforsk i forbindelse med diskusjonen om hvordan NTNUs
oppdragsvirksomhet skal organiseres.
Sintef ble opprettet for detteformålet for vel 50 år siden. Men
det er slett ikke sikkert at Sintef
eller Sintef B-ordningen vil væreNTNUs «oppdragsapparat» i all
framtid.
– NTNUs egen administrasjon ligger også dårlig an for denne oppgaven. Rotet med datasystemene er ikke avklart, og desom bruker administrasjonen forøkonomi-oppfølging av oppdragsvirksomhet, skryter ikke
akkurat av sine erfaringer, hevder Iversen.
Han og Marit Svendsen legger ikke skjul på at de håper at
det nettopp blir Allforsk sompåtar seg de administrative oppgavene knyttet til eksternfinansierte prosjekter. – Vi får tilbakemeldinger om at vi gir påliteligeog oversiktlige regnskapsrap-

Forslaget til forskningspark – «NTNU anvendt» – som lanseres av Allforsk, har «gates» for de faglige aktivitetene.
I den sentrale ankomsthallen finner vi ledelsen og rådgivende organer.

porter og tilbyr enkle tilsettingsprosedyrer,
poengterer
Svendsen.

Flyplassinspirert. Oppglødd
av medgang og livsvilje lanserer Allforsk-styret ambisiøse
planer for framtida: en flyplassinspirert forskningspark.
– Ingen turbulens, understreker Iversen og forteller med
engasjement og innlevelse om
hvor fint det skal bli dersom
NTNU tør å realisere planeneom en forskningspark inspirert
av Charles deGaulle-flyplassen.
– La oss være litt sportslige,
oppfordrer han, og vifter entusiastisk med skissen som visualiserer Allforsk-styrets idé om
integrering av oppdragsforskningen i en forskningspark. Nåhåper han at NTNU-ledelsenskal bli like entusiastisk. Modellen er ment som et visuelt bildepå hvordan en kan tenke seg
framtidas organisering av Allforsk, Sintef B-virksomheten og
deler av NTNUs eksternfinansierte virksomhet i én organisasjon.

Angriper anonym professor-kritikk
Hvor langt kan en amerikansk
professor gå i kritikk av personer og forhold ved eget universitet? Ved University of Luisiana at Munroe er en professor i
ferd med å finne ut av dette.
Han driver anonymt et nettsted
www. thruthatulm.homestead.com, hvor han har publisert
artikler og kommentarer som
er sterkt kritiske til måten universitetet har vært drevet på.
Kritikken har delvis bestått ibeske
personangrep
motledende figurer ved universite-

tet som har slitt i økonomisk
motbakke i flere år, skriver
Chronicle of Higher Education(CHE).
Nå har en lokal domstol
beordret innehaveren av serveren hvor nettstedet ligger, å
offentliggjøre professorens identitet innen 30 dager er gått.
Professoren innrømmer i etanonymt intervju at han er
skremt.
– Jeg har begynt å lure på
hvor langt ansettelsesvernet
strekker seg, og hvilken form

Side 3 — Svart Cyan Magenta Gul

for administrativt mareritt devil utsette meg for, sier han.
Personer CHE har intervjuet ved universitetet, uttrykker
vantro over hva som er i ferd
med å skje, og for hvilke konsekvenser dette vil få for akademikeres mulighet til å være kritisk til forhold ved egen institusjon.
TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.no

Daglig leder Marit Svendsen og styreformann Tor-Henning Iversen vil at Allforsk skal påta seg større oppgaver på vegne av NTNU. FOTO: ARNE ASPHJELL

Planen viser at det primært
er de allmennvitenskapeligedeler av NTNU-virksomheten
det er tenkt på. – Teknologidelen har sin plass på Gløshaugenog har hovedsakelig Sintef som

Botanikkpris
Professor Anders Johnsson
ved Institutt for fysikk er tildelt den prestisjetunge Roséns
Linnépris i botanik. Prisen er
på 360 000 svenske kroner og
administreres av Kungliga
Fysiografiska Sällskapet i
Lund. Johnsson arbeider med
vekstfysiologi og får prisen forinnsatsen han har gjort for å
forstå hvordan planter styres
av døgnrytmer. I samarbeid
med amerikanske forskere har
han også studert plantersvekstforhold i tyngdeløshet.

samarbeidspartner, slår Iversen
fast.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Forskning om
astma og allergi
Forskningsfondet for astma og
allergi er blitt omorganisert.
Det gamle rådet er nå oppdelt
i et profesjonelt styre og etforskningsutvalg som skalbehandle søknader og innstille til styret. I dette utvalget
vil alle universitetene ha sine
representanter. Formålet med
Forskningsfondet er å stimulere gode forskningsmiljøer
som jobber med astma- og
allergiproblemer. Mer informasjon på www.naaf.no.

4nyheter

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

NTNU seier Yess! til engelsk… men NEI til dansk
Det er ikkje berre
dejligt å vera dansk i
Norge. Iallfall ikkje om
ein arbeider ved universitetet og ikkje skriv
norsk for byråkratane.
For fire veker sidan kunne Universitetsavisa fortelje at departementet vil løyse opp på krava
til undervisningsspråk. I forslaget til ny universitetslov har ein
fjerna passusen om kravet til
norsk som undervisningsspråk.
Dermed kan ein tale til studentane på engelsk, så vel som påsvensk og dansk.
Haldninga er: I ei internasjonal verd må studentane kunne forstå, og gjere seg forstått,på andre språk enn berre norsk.

Preben Rønne har skrive brev til Statens vegvesen. Men det kan ikkje
sendast.
FOTO: TORE OKSHOLEN

Brev på vent. Men det var
studentane, og ikkje byråkratane. Nede på Vitskapsmuseet
sit det nemleg ein danske og
fingrar frustrert med eit brev
til Statens vegvesen. Dei skal
byggje ny E6 gjennom Melhus
sentrum. Men før dei kan køyre
i veg med gravemaskinane sine,må dei få ei offisiell godkjenning på at det ikkje ligg ei
gamal vikinggrav eller noko
slikt nedi jorda. Det er det
arkeolog Rønne som kan gje.
Brevet ligg klart på pulten
hans. Det er berre eitt lite problem – brevet er skrive på dansk,
for arkeolog Rønne kan ikkje

norsk. For ei tid tilbake gjekk det
ut brev frå administrasjonen ved
Vitskapsmuseet, der det står at«I Norge er det to godkjentespråkformer, bokmål og nynorsk.
Korrespondanse som går ut fra
Vitskapsmuseet som institusjonog på institusjonens brevpapir,skal skrives på en av disse målformene.»
Dermed har førsteamanuensis Rønne sett seg nøydd til åsetje brevet på vent. Nå har vegingeniørane slått frampå om å
sjølv sørgje for omsetjing av det.
Brevet til Vegvesenet er ikkjeåleine om å ha blitt lagt på ventpå Preben Rønnes kontor.

– Elendig i norsk! Det er
ingen tvil om at administrasjonen ved VM har rett. Offisiell
korrespondanse frå norske
offentlege institusjonar skal
skje på bokmål eller nynorsk.
Problemet er at dette sto det
ingenting om i tilsetjingsbrevet
til Rønne, heller ikkje i utlysingsteksten til stillinga.
I samband med krava til professorar står det: «Det forutsettes at nytilsatte som ikke behersker et skandinavisk språk,innen tre år kan vise kunnskaper i norsk eller et annet skandinavisk språk…» Preben Rønne
er vitterleg skandinav.
Kan du ikkje berre lære deg
norsk då, Rønne?
– Men eg er heilt elendig tilå lære språk! VM må gjerne kjøre meg på norskkurs. Vær så god.
Eg kjem til å vere pensjonist før

eg har lært meg norsk, konstaterer dansken.
I ein kommentar til saka
skriv Jon Grepstad i Norsk
språkråd at det er institusjonen
som har ansvar for å sørgje for atden tilsette innan «rimeleg tid»
får nødvendig språkopplæring.
Forskarforbundet ved NTNU
har bede OU-avdelinga om å sjånærare på saka, slik at ein ikkje
stiller ulike krav til skandinaviske medarbeidarar alt etterkva stad ved universitetet ein er
tilsett.

Mållova. – Til dagleg kan ein
godt sjå pragmatisk på dette.
Men VM har heilt konkreteoppgåver som forvaltningsorgan i kulturminnesaker, der vi
driv sakshandsaming på vegne
av Staten. Denne skal vera korrekt. Når vi gjer det, er vi nøydd
til å vera formelle. Elles er det
sjølvsagt fritt fram for å gjere
seg forstått som best ein kan,seier Langvatn, og viser til lovom målbruk i offentleg teneste.
– Denne er vi pålagd å følgje,
understrekar ho.
Korleis skal Rønne kunne
gjere dette skikkeleg?
– I første omgang er det
snakk om å gje han hjelp til årette på språket. Vi skal verasvært pragmatiske for å få dettetil. Det er dessutan ikkje snakk
om så svært mange brev, seieravdelingsdirektøren.
TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.no

Vil utdanne kunstkritikere
På Dragvoll kan du nå
studere til bokanmelder. Kanskje kommer
de andre kunstfagene
etter.
Det bør ikke overraske noen atlitteraturstudenter leser skjønnlitteratur. Men i høst har 25 studenter ved Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap lestmange bøker hver eneste uke –ved siden av pensumlitteraturen
og aldeles frivillig. Og siden har
de skrevet og snakket om dem.
Dette er studenter som kan
tenke seg et yrkesliv utenfor skoleverket. Kanskje som kulturjournalister, kanskje som bokanmeldere, kanskje i forlagsbransjen.
Derfor har de benyttet instituttets flunkende nye tilbud: fem
vekttall i litteraturkritikk. Et tilbud som både lærere og studenter på tampen av semesteretkarakteriserer som en dundrende suksess.
– Og dette er bare begynnelsen, varsler drivkreftene bak
det nye emnet, professor Steinar
Gimnes og førsteamanuensis
Leif Johan Larsen. For de harfått blod på tann. Aller helst vil
de bygge ut emnet til en tverrfaglig profesjonsutdanning ikunstkritikk.

Tar i bruk jeg’et. Det er studenter med minst et grunnfag
bak seg som tar dette emnet. De
har derfor tidligere lært mye

litteraturteori, og de har lært å
skrivelitterære
analyser.
Nøkternt, objektivt – og kanskje litt tørt.
Kritikkemnet er heller ikkepå noen måte blottet for teori,
men for første gang møter studentene en sjanger hvor de ogsåfår lov til – hvor de også skal –bruke sitt «jeg» når de skriver.
Hvor de har lov til å ta personlige følelser og egne meninger i
bruk ved siden av den teoretiske
ballasten.
Alle studentene har i løpet
av semesteret levert tre skjønnlitterære bokanmeldelser. Noen
har valgt seg bøker fra pensumlista, de fleste har gått utenom og
tatt for seg årets bøker. Så haranmeldelsene blitt diskutert iplenum sammen med medstudenter og de to lærerne. – Vi har
sett en voldsom utvikling i skriveferdighetene, og flere av studentene har allerede hatt anmeldelser på trykk, forteller Gimnes
og Larsen tilfreds.

Få gode anmeldere. De
medgir at det kanskje alt finnes
tilstrekkelig mange bokanmeldere i kongeriket, men ikke at
det finnes mange nok gode bokanmeldere. Ikke mange nok
som har den teoretiske kompetansen som kreves for å skillemellom skitt og kanel, og som
er i stand til å diskutere og problematisere sjangere, språk,fortellerteknikk, grensesprengning og «den gode smak».
Dessuten trengs det flere mennesker som er i stand til å delta

Side 4 — Svart Cyan Magenta Guli den offentlige samtalen om
kultur, er de to overbevist om.
Dette er muligens et synspunkt som deles av forlagene.
Disse har i hvert fall vært særdeles generøse med å donere
eksemplarer av årets skjønnlitteratur, og har varslet at det fortsetter de gjerne med.
Et godt samarbeid med Forfattersenteret er også etablert,og både kritikere og forfattere
har vært på besøk på Dragvoll.

Stor interesse. Nå er altså
planen å utvide prosjektet tilogså å omfatte andre uttrykksformer enn bare den litterære.
– Vi håper rett og slett på etprofesjonsstudium i tverrfaglig
kunstkritikk. Det kan organiseres som et hovedfag der studentene får en felles teoribasis og
siden spesialiserer seg i musikk, bildekunst, litteratur eller
film, foreslår Gimnes og Larsen.
Flere av de fagmiljøene ved
NTNU, som sysler med kunst- og
kulturfag, har alt meldt sin interesse for ideen. HF-fakultetet harogså tent på den, og har bevilget
penger til en vit.ass. som skal
skissere fagopplegg til et tverrfaglig kunstemne.
Så vil det vise seg hvordan
det går. Sikkert er det i alle fallat litteraturviterne kommer tilå videreutvikle det de har begynt
på.
LISA OLSTAD
lisa.olstad@adm.ntnu.no

Foreløpig dreier alt seg om litteratur. Men får Leif Johan Larsen (t.v.) og Steinar Gimnes det som de vil, kommer en rekke andre kunst- og kulturfag med.
FOTO: LISA OLSTADUNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

5

nyheterSamler på hybelkaniner
Ellen Katrine Pedersen henter seg litt kontorstøv
her og litt hjemmerusk der. Så varmer hun det
opp og ser hva som skjer.
Ikke fordi hun ikke har råd til
skikkelig middag. Men fordi hun
forsker på inneklima. Og støv er
det nok av hvor enn vi ferdes
innendørs. Varmt støv.
– Mange har forsket på partikler i lufta, men det er første
gang noen ser nærmere på hvilken betydning oppvarmingen av
partiklene har, sier forskeren
selv. Hun har deltatt i et tverrfaglig prosjekt – teknisk, biologisk og medisinsk – og disputerte denne uka.

Mange plager. Vi kjenneralle til fenomenet: Når panelovnene slås på for første gang
etter en lengre hvileperiode,strømmer den karakteristiske
lukta av brent støv ut i rommet.
Såkalte uplights kan ogsåfungere som rene kokeplater for
støvpartikler. Glassdekselet som
ligger over lyskilden på toppen,
blir gjerne 140-160 grader i løpet
av få minutter etter at lampa erslått på.
Mange reagerer med uspesifikke symptomer. De får irritasjon i øyne, nese og hals. De plages av hodepine, tretthet, kvalmeeller svimmelhet så lenge de oppholder seg i nærheten. Andre helseeffekter knyttet til støv i innemiljø, er allergi og luftveisplager.
Folk med astma- og allergiplager, barn, eldre og syke reagerer mer på oppvarmet støv enn
andre. De fungerer som indikatorer på et innemiljø som ikke ersunt for noen.

Støv er så mangt. Pedersen
henter støv som er avsatt på
overflater i kontor- og hjemmemiljøer. Så varmer hun det opp
og analyserer det som frigjøres
av aerosoler. – Jeg har brukt
gasskromatograf, og jeg har talt
antall partikler som frigjøresved
oppvarmingen.
Storemengder sub-mikrone partikler
frigjøres og sprer seg i lufta nåren overflate har høyere temperatur enn 70 grader. Varmekil-

dene kan være lyspærer eller
varmetråder inni gjennomstrømningsovner, forteller hun.
Partikler fins i en stor variasjonsbredde. Og støv kan væreså mangt. Noen støvtyper harstor overflate og stor evne til åbinde gass eller væsker som
befinner seg i omgivelsene. Forbindelser som lakk, maling, limog rengjøringsmidler kan derfor
lett feste seg til støv enten det
er i form av hybelkaniner eller
ultrafine partikler. Og støvet selv
– ja, det er et produkt og etsammensurium av alt det som
har foregått i et innemiljø, eller
omgivelsene til dette miljøet.

På vandring. Ett av problemene er det at støv avsettes
ikke til evig tid. Når vi går overgolvet, virvles støvet opp. Og
riktig ille kan det bli når støvsugeren slås på. Da er oppvirvlingen enorm – om sugeren ikke
er utstyrt med et HEPA-filter.
De færreste er for øvrig flinke
nok til å skifte ut filteret i retttid. Og da er effekten illusorisk.
– Slik blir det til at støv vandrer og avsettes på stadig nye
overflater. Legger støvet seg på
varme overflater, akselererer
problemene. Rengjøringsrutinene er dessuten endret – vi rengjør ikke like ofte som før, og slurver med årlig hovedrenhold. Dette svekker kvaliteten på innemiljøet. Utstrakt bruk av spraybokser til alskens formål tilfører
lufta aerosoler som støvpartiklene lett tar opp, sier Pedersen.
Hun minner også om at vi børvære mer kritiske ved valg av
varmekilder og lysutstyr, og sjekke hvilken temperatur de varme
flatene har.– Mange velger lamper som er i stand til å lyse opp
store arealer. Da blir gjerne temperaturen for høy, påpeker støvforsker Ellen Katrine Pedersen.
Geir Gjelseth
geir.gjelseth@netcom.no

Ellen Katrine Pedersen har kastet lys over hva som skjer når støvpartikler varmes opp, som på dette dekslet på
toppen av uplighten.
FOTO: GEIR GJELSETH.

Ventilasjonsanlegg og terrorister
Sykdomssporer kan spres
gjennom luftesystemer –men mye kan gjøres for åstanse en terrorist på tobein.
Ellen Katrine Pedersens prøveforelesning før disputasen handlet om ventilasjonsanlegg, og hun
svarte på om slike kan utnyttes
av terrorister til biologiske ellerkjemiske angrep. Emnet burdevære aktuelt nok, dessverre.

– Sporer i partikulær form erofte svært små, og de kan sveveog holde seg i lufta foruroligende
lenge. Men klynger de seg sammen, reduseres svevedyktigheten, og de får mindre spredning.
Anthrax-sporene som er sendt i
brev, hevdes å være svært finkornet, noe som indikerer at en
møysommelig forskning ligger
bak. Verst rammer Anthrax når
sporen inhaleres. Plassering av
slike i et ventilasjonsanlegg skaper i utgangspunktet et skrekkscenario jeg helst ikke vil tenke

Orgut har spart NTNU for 60 millioner
Dette er konklusjonen ien Orgut-evalueringsom ble behandlet i
Kollegiet onsdag den 12.
desember.
Evalueringsrapporten slår fastat det er vanskelig å måle mange
av Orgut-effektene. Mye av innsparingene går på innspart tid.
Rapporten beregner for eksempel at NTNUs intranett, Innsida,sparer hver ansatt på universitetet for fem arbeidsminutter
pr. dag. Dette beregnes å ha enverdi på 11,2 millioner kroner.

Rene penger i kassa. Orgut-prosjektet hadde som mål å
utrede muligheter for innsparing i NTNUs administrasjon.
Utredningen ble blant annet
gjort ved å sette ned ni delprosjekt med ansvar for hvert sittdelområde. Det mest vellykkede av disse, når det gjelder innsparte kroner, er uten tvil

Forsyningsprosjektet.
Prosjektet sparte NTNU beviselig for 31,5 millioner kroner i
2000. Pengene er tilbakeført til
fakultetene, hevdes det i evalueringen.
Et annet Orgut-delprosjekt
som har spart NTNU for hardvaluta, er Opptaksprosjektet.
Her har endrede opptaksrutinerog mer effektiv saksbehandlingført til en innsparing på 800 000
kroner.

Mindre folk. Bemanningen i
Sentraladministrasjonenerredusert med 4,2 prosent i perioden 1998 til 2001. Perioden fra
2000 til 2001 utgjør 1,3 av disse
prosentene. Når det gjelder
rene penger, så er utgiftene i
Sentraladministrasjonen redusert med 10 prosent fra 1999 til
2001.
Orgut-evalueringen slår fast
at innsparingene i Sentraladministrasjonen ville ha vært større
hvis det ikke var for dataproblemene i Økonomiavdelingen, som
har krevd ekstra personale.

Side 5 — Svart Cyan Magenta Gul

Ikke full effekt ennå. Totalt konkluderer rapporten med
at NTNU har spart i overkant
av 60 millioner kroner på grunn
av Orgut. 43 av millionene
anses å være reell innsparing iform av reduserte lønns- og innkjøpsutgifter, mens 19 millioner
er beregnet som verdi på det
mer vanskelig målbare «innspart tid». Ut fra dette er det
mulig å si at det totale innsparingsmålet for Orgut på 50-100
millioner er nådd.
Evalueringsrapporten slårimidlertid også fast at mange av
tiltakene ennå ikke har fått fulleffekt. Dette gjelder blant annet
Informasjonssystemprosjektet(Innsida) og Økonomistyringsprosjektet.

Andresen stemte imot.
Rapporten ble stort sett positivt
mottatt av Kollegiet. Prorektor
Kathrine Skretting snakket
trolig på vegne av flertallet dahun påpekte at ett av de viktigste resultatene fra Orgut er at
ledelsen ved universitetet, spe-sielt på instituttnivået, er styrket.
Kollegiet ble bedt om å ta
Orgut-evalueringen «til etterretning». Dette ble vedtatt mot
Trond Andresens stemme. Hanønsket ikke «å ta dette til etterretning», fordi han ikke ville bli
tatt til inntekt for en rapport som
blant annet peker på «manglende endringsvilje» ved universitetet som noe negativt.
– NTNU-ledelsen anses som
ufeilbarlig i dette dokumentet,påpekte Andresen, og understreket at alle bør bekjempe
endringer de mener er feilslåtte.
I det endelige vedtaket fikk
Siri Beate Hatlen vedtatt et tillegg som oppfordrer neste kollegium til å jobbe videre med desentrale Orgut-problemstillingene.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

på, sier hun.
– Men samtidig fins det trolig relativt enkle botemidler,
beroliger Pedersen. – Det kan
lages en fysisk barriere for tilgang til ventilasjonsanlegget vedå lokalisere luftinntaket på taket
av bygningen. Plassering av retttype filter, og riktig installasjon
i ventilasjonsanlegget, skulle
langt på vei eliminere faren. Og
en funksjonell adgangskontroll
i bygningene ville bidra til å
redusere faren.

Ny leder av
UoH-rådet
Rektor Kirsti Koch Christensen
er valgt til ny leder for Universitets- og høgskolerådet. NTNUs
direktør Vigdis Moe Skarstein
ble valgt inn i styret.
Christensen er rektor ved
Universitetet i Bergen og ble
valgt for perioden 2002-2003.
Hun tar over etter rektor Tove
Bull fra Tromsø. Nestleder irådet er rektor Gunnar Stave,
Høgskolen i Volda. De øvrige
medlemmene i styret er:• Rektor Arild Underdal, UiO(nyvalgt)• Rektor Gunnar Breivik, Norges Idrettshøgskole (nyvalgt)• Rektor Irene Dahl Andersen,
Høgskolen i Østfold• Rektor Nina Tollefsen, Høgskolen i Akershus• Direktør Vigdis Moe Skarstein,
NTNU (nyvalgt)• Direktør Inger Østensjø, Høgskolen i Stavanger• Leder Trond Larsen, Norsk
studentunion• Leder Karianne Jonson, Studentenes landsforbund

6

nyhet

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

SVT er vinner i ny inntektsfordelingsmodell
Kollegiet vedtok på sitt
møte i dag onsdag å
innføre en ny modell
for fordeling av bevilgninger for kommende
år. I den nye modellen
er det fakulteter med
stor vektallsproduksjon
som får mer å rutte
med enn før.
Kollegiet ønsker med den nye
inntektsfordelingsmodellen (forkortet til IFM) å distribuere midlene på en måte som bedre gjenspeiler planlagte aktiviteter iåret som kommer. Den nyemodellen legger større vekt på
produksjon – kandidater, fagtilbud, vekttall – enn tidligere.
Det betyr at fakultet med
mange studenter får forholdsvis
bedre råd, mens miljø som sliter
med studenttilgangen må regne
med å stramme inn livreima.

– Modellen er utviklet med
basis i historiske data, og er i forsterk grad preget av at man
ønsker å få kartet til å stemme
med virkeligheten, sa Rasmussen. – Vi må heller utvikle ennormativ modell som sier noe om
hvordan fordelingen av ressurser bør være, understreket hun.
Hennes hovedinnvending mot
forslaget til fordeling er at
siv.ing.-studiet og andre profesjonsutdanninger får «betalt» forat det er mer ressurskrevendepå flere punkt i beregningsmodellen, og at totalen dermed blir
for gunstig for disse studienes
vedkommende.
Fungerende økonomidirektør
Rolf Tørring orienterte om hvilke vurderinger som ligger bak
den nye modellen. Han presiserte flere ganger at de multiplikasjonsfaktorene man har valgt åbenytte for ressursforbruk, ikke
må oppfattes som endelige, og at
det vil være behov for å justere
fordelingsnøkkelen etter hvert
som man vinner erfaring i praksis.

Rasmussen skeptisk. SVTfakultetet blir den mest tydelige vinneren i den nye fordelingsmodellen – på kort sikt.
Kollegierepresentant
Bente
Rasmussen kommer fra SVTfakultetet, og hun var den av
kollegiets medlemmer som
uttrykte størst skepsis til det
foreliggende forslaget. Hennes
bekymring er at den nye inntektsfordelingsmodellen tar formye hensyn til dagens fordelingog dagens struktur.

Oppjustering for HF. Det
ble mye tall for arme kollegiemedlemmer under denne gjennomgangen. Flere av dem ga i
diskusjonen etterpå åpent uttrykk for at de ikke hadde
absorbert alt. Flere foretrakk ågå inn for modellen slik den
foreligger, og ta diskusjonen om
nødvendige justeringer etter at
erfaring er vunnet. De små justeringene som ble gjort etter
forslag fra Bente Rasmussen,

flytter bare på en meget liten
del av midlene. Disse justeringene gir HF-fakultetet litt bedre
uttelling for hovedfagsemner,og de 20 millionene som gis til
gjennomføringen av Kvalitetsreformen, fordeles etter kriterier for lavere grads studium.
Ifølge Tørring er den røde tråden i den nye fordelingsmodellen at den vektlegger resultat
sterkere enn tidligere. Modellen
innebærer at det gis en basisbevilgning som utgjør 60 prosent
av totalbevilgningen, og enbevilgning basert på resultat
som utgjør 40 prosent. I dagens
modell utgjør resultat 15 prosent.
SVT-fakultetet har økt sin
produksjon vesentlig de senereårene, og vil få tilført mer midler
etter den nye modellen. Men som
Rasmussen påpekte, kan dette
endre seg på sikt. Cand.mag-studiet reduseres fra fire til tre år,og opptaket til studiet forventeså gå ned i årene som kommer.

Fysikk er taperen. Studier

Fungerende økonomidirektør Rolf Tørring foret kollegiemedlemmene med
så mye tall at de gikk i metning. Men grundig tallmateriale var nødvendig
for å vise hvilke utslag alternative beregningsmåter ville gi.

som sliter med rekrutteringen,vil komme dårlig ut på grunn
av lav produksjon. Dette gjelder
for eksempel bergteknikk og
petroleum. For bergfag er detteen langsiktig endring, for petroleum mer kortsiktig.
Modellen synliggjør fagområder med høye basiskostnader
og gir rom for ekstra støtte tilområder som trenger det. Dette
gjelder felt der NTNU har etnasjonalt ansvar, som for eksempel marin teknikk. Dette er etressurskrevende område, bl.anår det gjelder laboratorier, samtidig som det er svikt i studenttilgangen.
KB-fakultetet og fysikkinstituttet er de miljøene som vil tape
mest på den nye modellen. Problemene vil forsterkes av at disse miljøene nå går sammen i den
nye fakultetsstrukturen. Fysikk
representerer et ressurskrevende, lab-orientert miljø medlav vekttallsproduksjon. Fysi-

kerne har i den nåværende
strukturen hatt fordel av samboerskapet med IKT-miljøet, som
ifølge diskusjonen i Kollegiet
representerer et miljø som får«godt betalt» for lette fag.
Det nye matematikk/informatikk/elektrofakultetet vil sammen med SVT bli vinneren når
neste års midler fordeles.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Når sivilisasjonar støyter saman
Kan ein vera tolerant
overfor intolerant
islamsk fundamentalisme? – Nei, seiermuslimen Bassam Tibi.
Bassam Tibi er professor i internasjonale relasjonar ved Universitetet i Göttingen, Tyskland.
Han kjem opphavleg frå Syria.
Professor Tibi er kjend som ein
sterk forsvarar av opplysing og
individuelle menneskerettar.
Han har i sterke ordelag åtvara
vestlege statar mot å undervurdere faren frå islamsk fundamentalisme.
Tibi vitja NTNU i samanheng med eit opningsseminar for
Program for anvendt etikk.
Seminaret gjekk over to dager.
Temaet for andre dagen var etiske problem i tilhøve til interkulturelle relasjonar, og Tibi heldt
foredrag saman med professor
Thomas Hylland Eriksen frå
Universitetet i Oslo.

Fragmentering. – Det politiske islam representerer eisvært viktig utfordring for
Vesten. I møtet med denne er
det viktig at ein ikkje går i den
fella at ein trur islam er ein
kultur, sa Tibi. Han refererte til
den berømte – og berykta –boka «The Clash of Sivilizations» av Harvard-professoren Samuel P. Huntington, derforfattaren teiknar opp eit
verdskart som ein permanent
konflikt mellom ei rad store
kulturar, kor islam og Vesten er
hovudopponentar.
– Huntington sett i praksis
likskapsteikn mellom sivilisasjon og kultur. Men dette er ulike storleikar, sa Tibi.
Medan sivilisasjon er eit felles sett med verdiar, er kultur
noko langt meir omfattande. Kultur produserer meining for individa. Dette er noko langt meir
omfattande enn sivilisasjon, som
begrenser seg til å produsere ein
etisk standard. Det er viktig at
ein ikkje reduserer kultur til økonomi og politikk, understreka
Tibi.
Slik sett er islam ein sivilisasjon. Men det finst mange ulike kulturar innan islam. Kultur
er alltid eit lokalt fenomen. Derfor er det meiningslaust å taleom ein global kultur.
– Verda opplever nå to tingsamstundes – strukturell globalisering og kulturell fragmentering. Den kulturbaserte motstanden mot økonomisk og politisk globalisering er alltid lokal.
Slik fragmentering kan vise seg
å vere svært farleg. Den tragiske hendinga den 11. september

Side 6 — Svart Cyan Magenta Gulvar kan hende uttrykk for slik
fragmentering, sa professor Tibi.

«Neo-absoluttisme». Islam som sivilisasjon ber framein etikk prega av fred, men
samstundes er fred først mogleg når verda er blitt islamsk,
sa Tibi vidare, og åtvara enda
ein gong mot dei fundamentalistiske tankeretningane innanislam.
– Islamsk fundamentalisme
er, ulikt arabisk nasjonalisme,en reaksjon også mot vestlege
normer og verdiar, mot Vesten
som konsept. Desse fundamentalistane seier at «Dei i Vesten
er oss overlegne i økonomisk og
militær makt, medan kvinnene
deira er horer, og mennene er
narkomane. Framtida tilhører
oss.» Slik tenker dei, sa professor
Tibi. Han karakteriserte dettesom «neo-absoluttisme» – ei haldning som går ut på at «eg, og berre eg, har den rette religionen.
Om du er ueinig, er du heidning.»

Pluralisme. Tibi argumenterte for ei haldning basert på pluralisme, der toleransen er
basert på likeverd.
– Eg kan ikkje diskutere med
muslimar som ikkje aksepterer
kvinner og menn som like mykje
verdt. Dette ligg utafor denne
grensa, sa han.

– Toleranse har ei grense, sa professor Bassam Tibi.

Den haldninga, om at alleslags kulturbaserte oppfatningar kan tolererast, kalla han«multikulturalisme.» Det er eihaldning han er sterkt ueinig i.

– Apartheid. Tibi fekk støtte
langt på veg frå Hylland Eriksen, som la til at ut frå autoritære, patriarkalske, valdsdyrkande haldningar, har Osamabin Laden meir til felles med
amerikanske generalar enn
nokon annan. Ein må ta stilling
mot intoleranse, kor den måtte
kome frå. Å godta slike haldningar fordi dei er 'kulturelle',

FOTO: TORE OKSHOEN

er rasisme.
– Multikulturalisme kan best
karakteriserast som «apartheid
med eit menneskeleg ansikt.»
Omgrepet er ein blindgate og bør
kasserast fortast mogleg, sa Hylland Eriksen.
Båe professorane sa seg einig
i at det er greitt om kvinner i
Norge vil gå i burkha. Men om
denne kvinna ser på alle andre
kvinner som ikkje går i burkha
som horer, er ikkje det greitt i
det heile.
TORE OKSHOLEN
tore.oksholen@adm.ntnu.no

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

7

innblikk

innblikk

Må ha dopp i grytan
I Trondheims svenskekoloni vet man å holdesvenske julespesialiteter i hevd.
Den største innvandrergruppa i Norgekan ikke skilte med verken interessanthudfarge eller spesialt eksotiske skikker.
Med mindre vi finner blå/gule flagg og
flatbrød i mølje eksotisk, da.
For de vi snakker om, kommer østfra.
Fredelig og helt legalt setter söta bror seg
i Volvoen, setter kursen mot Kjølen og
finner seg jobb og hus blant gode naboer
på den andre siden.
Noen av dem havner ved NTNU. En
dårlig oppdatert statistikk sier at det finnes 37 svenske statsborgere ansatt ved
universitetet. Det riktige tallet er vesentlig høyere. Og så har vi i tillegg disse som
etter hvert har skaffet seg norsk statsborgerskap.
Vi har foretatt en liten rundspørring
blant våre svenske kolleger for å få vite littom hva som fikk dem til å havne her, om
de trives, og om hvordan det er å feire «jul
i et fremmed land».

Tilfeldighetenes spill. Stort settvar det tilfeldigheter som førte våresvensker mot Trondheim. Telematikkprofessor Børje Forssell så i 1969 at Sintef annonserte etter folk i Dagens
Nyheter. Annonsen sto i lørdagsutgaven,og det er ikke vanlig med stillingsannonser på lørdager i Sverige. Men det
gjorde at Forssell la merke til den, søkteog fikk jobb. Muligheten til skigåing om
vinteren var også en medvirkende årsak
til at Forssell kom til Trondheim.
K Gunnar Gøtestam søkte egentlig en
professorstilling i Oslo for å få vurdert
sin kompetanse. Det var først da han fikk
forespørsel om han kunne tenke seg å flytte til Norge, at han begynte å vurdere
muligheten seriøst. Resultatet av familiens overlegninger ble at Gøtestam søkteog fikk professorat i psykologi i Trondheim.
Professor emeritus Yngve Espmark
kom hit i 1976 som en av de første svenskene i sitt miljø. Han tror årsaken til at
det er blitt flere svensker ved Zoologisk
institutt, er at arbeidsmarkedet i Sverige
er stramt for visse faggrupper, og at desom arbeider ved NTNU, informerer miljøene i hjemlandet når stillinger lyses ledige. Dessuten har NTNU fått et godt ry
internasjonalt, og er et attraktivt sted åjobbe, mener Espmark.
Mange av de svenskene vi snakket
med, blir nok værende i Trondheim livet
ut. De har barn og barnebarn som harslått rot her, og da blir det ikke naturlig
å returnere til hjemlandet på eldre dager.

Lekkerbisken i fettsø. Men én tingmå de ha: sin tilvante porsjon av svenske juletradisjoner. Hvilket blant annet
vil si «julskinka» og «dopp i grytan».
Svensk juleskinke tilberedes på en spesiell måte: Den urøkte, lettsaltede skinka kokes først med svoren på, deretter
fjernes svoren og skinka smøres inn med
sennep, før den grilles i 7-8 minutter og
får en sprø, fin skorpe.
«Dopp i grytan» ligner mest på det somi Norge betegnes som mølje – flatbrød ivarmt fettsø. Og lutefisk er minst likeutbredt i Sverige som i Norge. – Men lutefisken i Norge er bedre, opplyser Gøtestam. – I Sverige får vi lutefisk bare av
lange, og det blir ikke så bra som lutefisk
av torsk.
Skinke i sentrum når jula feires på svensk vis.

Børje Forssell bruker bunadsantrekket fra hjemplassen Burträsk (ved Skellefteå i Nord-Sverige)
ved festlige, svenske anledninger. Lærstøvler med rød rand er en del av antrekket.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Tilbake til mediene
Avtroppende prorektor
Kathrine Skretting vil til USA
for å studere reklame.

ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

300 utlendinger ved NTNUOver seks prosent av NTNUs ansatte er utenlandske statsborgere.
Det viser Personalavdelingens offisielle
liste over utenlandske statborgere. Menifølge rulleførerne er de ikke lenger pålagt
å holde den oppdatert, så helt pålitelige
data finnes ikke. Oversikten som foreligger, viser imidlertid at det er nærmere
300 utenlandske statsborgere ansatt ved
NTNU. Det utgjør ca 6,5% av arbeidsstokken. De ti nasjonene som er best
representert, er disse:
Svensker
TyskereBriterDansker
Amerikanere
Kinesere
Nederlendere
Islendinger
FinnerFranskmenn

37
32
29
22
19
18
16
13
8
8

Side 7 — Svart Cyan Magenta Gul

Nasjonale gruppedannelser.
Oversikten viser også at det er en tendens til opphopning av bestemte nasjonaliteter i bestemte miljøer. For eksempel er det mange svensker ved instituttene for botanikk og zoologi. Ved
Kunstaka-demiet og på arkitekt finnervi
mangesvenskestudenter.
Hovedtyngden av kinesere finner vi
data- og elektromiljøet, men vår antakelse om at det er mange briter ved
arkeologi, holder ikke stikk. Det er danskene som har invadert det arkeologiske
miljøet ved NTNU, viser statistikken.
Britene er fordelt over hele fagmiljøet,men med en konsentrasjon på hele tre
britiske professorer på Geografi. En
tydelig tendens til at utenlandske professorer tiltrekker seg stipendiater av
egen nasjonalitet, gjør seg også gjeldende.

– Jeg har ikke helt bestemt meg, men jeg
tror det blir et prosjekt om estetisk og
etisk kvalitet i reklame, sier avtroppende prorektor Kathrine Skretting. Til
høsten neste år reiser hun på forskningsopphold til University of Chapel
Hill i Nord-Carolina, USA. Hun er med
andre ord på vei til sitt daglige virke
som film- og medieforsker. – Og det er
ganske gøy, det også, sier hun.
Skretting har for lengst avfunnet seg
med at hun ikke blir NTNUs nye rektor.
Til tross for et sterkt håp om å vinne,måtte Skretting og hennes makker
Ingvald Strømmen gi tapt for duoen
Eivind Hiis Hauge og Julie Feilberg ihøstens NTNU-valg. Skretting trekker
fram to momenter når hun skal forklare
hvorfor det gikk som det gikk.
– Jeg ble oppfattet som «Dragvollkandidaten». Dette gjorde at jeg ikke
greide å samle mange nok stemmer påGløshaugen. I tillegg ble jeg oppfattet
som «den sittende ledelsens kandidat».
På grunn av dette tapte jeg sannsynligvis stemmer både fra min «hjemmebane»på Dragvoll og på Gløshaugen.
Tror du NTNU får en annen retningnå, enn med deg som rektor?

– Det er ganske gøy å være forsker også!

– Det får tida vise. Det var jo egentlig ikke så stor forskjell mellom oss som
stilte. Vi var enige om veldig mye. Jeg
tror Eivind og Julie kommer til å gjøre
en god jobb for NTNU. De har min fulle
tillit, avslutter Kathrine Skretting.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no8

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

En epoke er over
– Alle har hørt om MIT, men vet noen hvem som er rektor der?
Så nøkternt kan fem års døgnkontinuerlig arbeid som rektor oppsummeres, nårdu heter Emil Spjøtvoll. – Gode fagmiljøog professorer betyr alt når det gjelder å
bygge opp et universitets renommé. Skiftende rektorer er bare en ustabil faktor
som glemmes fort. I høyden kan rektorhåpe at han klarer å rekruttere noen dyktige professorer og gi dem gode arbeidsvilkår, sier 61-åringen uten snev av sentimentalitet i stemmen.

Alltid behersket. Jeg tviler på at
Emil Spjøtvoll noen gang i sine elleve årsom valgt universiteleder har kastet seg
ut i gledesdans med en Skretting eller
en Austgulen i triumf over et vunnet
slag, eller slengt tastaturet i golvet isinne over en tapt sak. Selv ikke deiltreste kollegiedebattanter har fått ham
til å miste besinnelsen og ta i bruk rektorklubba som slagvåpen. Med barenoen dager igjen i rektorstolen beskriver
han på vennlig og beskjedent vis de gleder og sorger han har opplevd som toppleder på universitetet. Nøkternt og systematisk oppsummerer han hva som har
skjedd, hva han er fornøyd med og hva
han kanskje kunne gjort annerledes.
Veier systematisk og logisk – noen vil si
lidenskapsløst – for og imot.
For undertegnede er møtet spesielt.
Som journalist dekket jeg møtet i valgforsamlingen i 1990 da Spjøtvoll første
gang ble valgt inn i den øverste universitetspolitikken, som prorektor på NTH. Pånært hold fikk jeg følge Spjøtvolls korstog
for et selvstendig NTH, og kamp mot innlemmelse i et felles universitet. Jeg varogså til stede i Rådssalen den 24. juni

1999 da samme mann ble tildelt Kommandørkorset av St. Olavs orden for å haspilt en sentral rolle i oppbyggingen av
det nye NTNU.
I mitt eget arkiv har jeg en halvmetertykk mappe med taler – de fleste av
den lange sorten, referater, kronikker, bilder og annet materiell fra Spjøtvoll-epoken på universitetet. Nå sitter jeg nok engang på rektors kontor med blokk og
penn. Jeg vet at dette blir det siste rektorintervjuet, og jeg vet også at det er enalvorlig syk Spjøtvoll som tar farvel med
rektorposten.

Nissen berget lasset. For Spjøtvoll
bør situasjonen egentlig innby til åhente fram de store ordene, til å bruke
Universitetsavisa til å reise et monument for ettertidas historieskrivere.
Framfor alt bør han jo benytte anledningen til å svare kritikerne som i sin tid
hevdet at NTNU var en umulig konstruksjon, dømt til forlis. I april 1996 hilste Under Dusken den nye rektoren velkommen med å beskrive ham som «liten
nisse med stort lass», som skulle lede etsplittet universitet.
Fem år etterpå kan Spjøtvoll svarebåde Dusken, «Studentkomiteen for Universitetet i Trondheim» og andre innbitte NTNU-motstandere at oppbyggingen
av det nye universitetet synes å ha gåttsånn noenlunde bra – uten hjelp fra Kjell
Inge Røkke.
Men ettersom Emil Spjøtvoll og akademia generelt har angst for alt som kan
oppfattes som ros – eller enda verre; skryt– av egne prestasjoner, velger jeg å spørre Emil om hvilken merkelapp han tror
ettertida vil sette på hans rektorperiode.

– «Universitet i endring», svarer han
etter noe betenkningstid. – Vi får i alle
fall håpe at de ikke kaller det «universitet i oppløsning», fortsetter han med enliten latter.
Og når jeg ber ham trekke fram sine
største seire som universitetspolitiker,
nevner han ikke oppbyggingen av NTNU
i 1996 med ett ord.

Spjøtvoll-epoken. I stedet lister han
opp følgende seks punkter som harbidratt til å endre universitetet i hansrektorperiode:- Bedret strategisk tenkning i organisasjonen. Det er skapt en bevissthet om atuniversitetet må konsentrere innsatsen
om visse områder, og spisse innsatsen.
- Opprettelsen av tematiske satsingsområder innen forskningen, et helt nytt konsept i den norske universitetsverdenen.
- Styrket ledelse og styring som følge av
Orgut og omorganiseringen av fakultetene. Eksterne representanter har kommet inn i styrene på alle nivåer.
- Utarbeidelsen av «En god og kraftfull
visjon» for universitetet, etter uendelig
lange diskusjoner meislet ut i bare to setninger.
- Innføring og finansiering av femårig
sivilingeniørstudium.
- Oppbygging av IT-utdanningen. NTNU
er i dag den sterkeste aktøren i Norgeinnenfor utdanning og forskning på IT.
Men noen nedturer har det også vært.
Han lister opp disse tre punktene som destørste skuffelsene:- Mangel på nytenkning hos Norske sivilingeniørers forening og Forskerforbundet.
Både under Orgut og i arbeidet med fakultetsomleggingen har de to organisasjonene, ifølge Spjøtvoll, gjerne kritisert
ledelsens utspill, men ikke selv kommet
med alternative, konstruktive forslag.
- Dårlig gjennomslag hos politikerne, idepartementene og i Forskningsrådet forå satse penger på teknologisk utdanningog forskning.
- Tafatt intern debatt. Diskusjonen i Universitetsavisa er dominert av noen få, misnøyde.

Verden venter ikke. I innlegget

Omgitt av sine to viktigste kvinner hva jobben gjelder: prorektor Kathrine Skretting (t.v.) og
sekretær Ellen Sivertsen.
FOTO: RUNE PETTER NESS

Side 8 — Svart Cyan Magenta Gul«Manipulerte professorer?» i Adresseavisen den 25. september i år tok
Spjøtvoll et kraftig oppgjør med dentause majoritet; de 137 professorene som
undertegnet oppropet om å vente med åomorganisere fakultetene. Her pekte
han på at flesteparten av de 137 harvært helt fraværende i den offentlige
diskusjonen om hvordan NTNU skalorganisere seg. På tilsvarende vis skrev
han i en kronikk i Under Dusken at «detville vært en fordel, både for demokratiet og debatter, om flere stakk hodet framog deltok». Tonen var uvant skarp til
Spjøtvoll å være. Utad kan dette virke
som et symptom på at den tålmodige og
langsiktige diplomaten har veket plassfor en noe mer handlekraftig rett-påsak-Spjøtvoll det siste året. I striden om
innføring av ny fakultetsstruktur har
han i alle fall ikke veket en tomme:– Tempoet i omorganiseringen har
etter min oppfatning vært riktig. Vi må følge med på det som skjer i samfunnet utenfor universitetet, og det er i alle fall helt
sikkert at verden ikke stopper for å vente på oss. Endringer vil alltid møte motstand. Det er et menneskelig fenomen som
gjelder meg selv også. Men jeg er fullt og
helt overbevist om at vi nå gjør det riktige. Det eneste jeg beklager i denne prosessen, er at jeg ikke har klart å kommunisere godt nok til organisasjonen hvorfor
det er nødvendig å omorganisere seg. Det
er tydelig at mange ikke forstår dette fullt
ut. Vi er nødt til å sette organisasjonen istand til å møte de utfordringene som venter oss i årene fremover. Vi beveger oss
inn i et landskap der vi vil møte konkurranse på en helt annen måte enn i dag.

Fra helt til syndebukk. Historien
har som kjent en tendens til å gjenta
seg. I sin tid var maskinprofessor
Karsten Jakobsen en avholdt NTH-rektor. Etter at han ble valgt til rektor for
det daværende Universitetet i Trondheim, gikk det ikke mange månedene før
teknologene på Gløshaugen regnet
Jakobsen som selve hovedfienden av en
fri og selvstendig høgskole.
På samme måte har matematikeren
Spjøtvoll det siste året måttet tåle mye
kritikk i korridorene på Gløshaugen for «åha neglisjert behovene til fagene innen
NTNUs hovedprofil.» Men den avtroppende rektoren sier selv at han ikke har
det minste dårlig samvittighet overfor
sine gamle kolleger:– I min rektorperiode har vi blant
annet innført femårig siv.ing.-studium.
Og jeg kan forsikre at det ikke var noen
lett jobb å skaffe finansiering i Stortinget til denne utvidelsen. Vi klarte også å
møte utfordringen fra IT Fornebu ved å
gjennomføre en kraftig økning av IT-opptaket. Jeg mener derfor at vi har tatt viktige grep innenfor teknologiområdet. Men
hovedproblemet er ressurstilgangen.
Siden midten av 80-årene har antall studenter per lærer økt kraftig, og dette trykket merkes nå for alvor. Kårene har blitt
forverret, og da er det naturlig at det oppstår misnøye. Men samme utvikling harrammet hele den europeiske universitetsverdenen.

Alvorlig syk. For alle som har jobbet
nær rektoren, er det åpenbart at det
siste halve året har kostet, men selv kan
hovedpersonen til nød innrømme atarbeidskapasiteten ikke er helt den
samme som før. Og det beklager han,overfor NTNU.
Det var like etter at han første gangble valgt til NTNU-rektor i 1996, at Spjøt-

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

9

innblikk«

Jeg håper at
optimismenfår litt større
fotfesteved NTNU.

»

Heller jobb enn ferie. Andre i dinsituasjon ville kanskje ha foretrukket å
kutte ut jobben og ta livet med ro?
– Jeg tror det er veldig viktig å væreopptatt av noe i hverdagen, noe en kan og
hvor en har noe å bidra med. Det skaperen verdi i livet. For meg ville det værtbortkastet å begynne med en helt ny livsform. Men jeg har redusert den tida jeg
bruker på jobben, og jeg vil sammen med
min kone benytte anledningen til å besøke steder vi har lyst til å se eller gjense.
Men hvis mine nærmeste kolleger haddesagt at nå fungerte det ikke lenger, så ville jeg kuttet ut jobben. En slik situasjon
ville vært ødeleggende for både institusjonen og meg selv.
Du har ikke villet snakke offentlig om
sykdommen tidligere?
– Nei, jeg vil helst ikke at dette skalvære noe tema. Det er så mye uvitenhet
og amatørtenkning omkring kreft. Det
skaper negativ tenkning, og det vil jeg
ikke ha noe av. Jeg forsøker å takle dettepå en positiv måte. Jeg vil ikke kaste bort
resten av livet på å gå rundt og være fortvilet eller deprimert. Det tjener ingen
hensikt.

FOTO: RUNE PETTER NESS

voll ble rammet av kreft. Siden ble sykdommen stort sett holdt i sjakk, men hanvurderte lenge å si nei til gjenvalg i 1998.
I samråd med legen valgte han likevel ågå løs på en ny periode, men ved påsketider i år forverret situasjonen seg. Sidenhar han vært halvt sykmeldt, men han
har likevel stått på i høyt tempo.
Det var imidlertid aldri på tale å stille til valg som rektor for en tredje periode. Universitetsloven sier riktignok at ingen kan inneha vervet lenger enn to perioder på tre år, men Spjøtvolls første periode varte bare to år. Det ga en åpning forat han kunne ha stilt til valg på nytt ihøst, men utviklingen av sykdommen har
snudd opp ned på alle planer. Nå er han
ikke lenger sikker på hvor langt tiden vil

Side 9 — Svart Cyan Magenta Gul

rekke. Men planer for framtida har han
likevel lagt. Han har lyst til å jobbe med
de store universitetspolitiske spørsmål,og er særlig opptatt av den kunnskapsutviklingen som foregår i samfunnet og påuniversitetene.

I dette arbeidet har han tenkt å dra
nytte av det store nettverket av internasjonale kontakter han har skaffet seg som
rektor. Blant annet er han aktivt med i eninternasjonal rektororganisasjon som evaluerer europeiske universiteter.

Bok om bruk og misbruk. – Jeg

Spjøtvolls andre planlagte prosjekt
som avgått rektor er å skrive en bok om
bruk og misbruk av statistikk. Dette er
hans fagfelt innen matematikken og
senest i et innlegg i Dagens næringsliv
den 20. februar i år gikk han til felts mot
samfunnsøkonomenes kullsviertro på atderes modeller alltid gir et korrekt bilde
av virkeligheten. Spjøtvoll har samlet
mange eksempler fra mediene på mistolkning av statistikk.

Men etter årsskiftet tar du en skikkelig ferie?
– Det er vanskelig å ta noen lang ferieettersom jeg må til regelmessig behandling på sykehuset. Men jeg kan ta det mye
mer med ro og gjøre bare lystbetonte ting.
Ikke minst får jeg tid til å lese mer. Ensånn langvarig rektorjobb er jo egentlig
litt farlig, fordi den krever mesteparten av
dagen og energien. Du får minimal tid til
andre aktiviteter, og det hemmer nok
kreativiteten. Så hvis Eivind vil ha et godtråd fra meg, så er det at han bør sette av
tid til å gjøre andre ting enn bare å værerektor!
Bortsett fra det, vil ikke Spjøtvoll gi sin
etterfølger noen råd med på veien. Det
får bli opp til den nye mannen i kappe og
kjede å prege rollen på sin måte. Men til
resten av organisasjonen har Emil Spjøtvoll følgende juleønske:– Jeg håper at optimismen får litt større fotfeste på NTNU. Vi rår over store ressurser både menneskelig og faglig. I grunnen har vi mange grunner til å se lyst på
framtida, og det håper jeg at flere av oss
etter hvert vil innse.
JAN ERIK KAARØ

tror at vi bruker for mye ressurser på
spesialiteter og for lite på å integrere
den kunnskapen som allerede finnes isamfunnet. For meg er det et stort paradoks at det fortsatt finnes mennesker
som sulter rundt om i verden, mens det
samtidig er mer enn nok mat på kloden.
Det må være mulig å bruke kunnskap og
forskningsressurser for å løse sånne problemer, forklarer Spjøtvoll.

jan.kaaro@adm.ntnu.no10

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

Enklere å bruke grafisk profil
Det har lenge vært kjøreregler for hvordan NTNUs
trykksaker skal se ut.
Men de har neppevært klare nok.

Plakatmalen er bygget opp over fem
slanke spalter, har åpne og rene flater,
bruker hovedlogoen, Walbaum Bookog venstrejustert tekst. Enkelte av
spaltene er slått sammen slik at det
blir rom for overskrifter og bilde –men uten at linjene i formen brytes.

I hvert fall vet ikke de som lager trykksaker for NTNU, alltid hvilke retningslinjer som skal følges. Resultatet er at logo
og hovedfarge brukes feil og at NTNUs
offisielle skrift "Walbaum Book" sjelden
anvendes.
I enkelte tilfeller er det blitt laget offisielle NTNU-trykksaker som har vært så
fri i formen at det har vært problemer å
forstå at det var en NTNU-artikkel.
Derfor er det nå utarbeidet bedre
maler for de fleste av trykksakene somlages ved universitetet. Hensikten er å fået mer helhetlig utseende. De nye kjørereglene skal forhåpentligvis luke ut defleste problemene. Informasjonsavdelinga
ved NTNU og reklamebyrået Byrå 01 harutarbeidet følgende:• ny hovedlogo• retningslinjer for oppsett av institutt- og
fakultetsnavn sammen med hovedlogoen• ny annonsekolofon• plakatmaler• maler til strategidokumenter• maler til årsmeldinger for institutter• mal til vitenskapelige skriftserier• mal til brevark for enheter som har eget
dekorelement• mal til brevark for samarbeidsprosjekter mellom intern og ekstern enhet• mal til program og invitasjoner for seminarer/konferanser• mal til omslag til hovedfagsoppgaver og
hovedoppgaver/diplomoppgaver• ny lysarkmal• fargepaletterSide 10 — Svart Cyan Magenta Gul

Fargepalettene er gruppert i ti ulike fargefamilier med ulikt særpreg. Poenget med disse er
at enhetene velger seg en palett og holder seg til fargene innenfor den på f.eks. trykksakerog egne websider. Utvalget av farger er slik at de vil fungere i forhold til NTNUs hovedfarge,
PMS Reflex Blue. Fargene har oppgitt PMS-kode (Pantone Matching System), samt CMYK- og
RGB-verdier (trykk- og skjermfarge-verdier).

Malene og retningslinjene vil bli distribuert til NTNUs trykkeripartnere. En
del maler er det også laget enklere Wordutgaver av. De vil kunne lastes ned fra
nettet av brukere ved NTNU. På Innsida
vil det på nyåret bli lagt ut detaljert informasjon om de nye malene.
KIRSTEN FALCH TRAASDAHL
kirsten.traasdahl@adm.ntnu.no

Slik er den nyeannonsekolofonen som ble
tatt i bruk tidligere i år. Den
inneholder
NTNUs hovedlogo, samt en
utfyllende tekst
på nynorsk om
universitetet.

«Hei, du der – hva har du ly
Strategiene for neste års
rekrutteringskampanje er
lagt. Over nyttår starter universiteter og høgskoler den
knallharde kampen om å
trekke flest elever til sittstudiested.
I to år har NTNUs rekrutteringsmateriell spilt på ungdommens drømmer om
egen framtid. Undersøkelser viser at
kampanjen har blitt lagt merke til. Sistår var likevel søkertallet lavere enn ven-

tet. I høst har derfor Studieavdelin-gen
arbeidet intenst for å skifte strategi.

Konfronterende. – Drømmer-profilen var slagkraftig første året. I fjorøkte konkurransen om oppmerksomhet
sterkt. Drømmer-konseptet ble kanskje
litt for «voksent» i uttrykket, det fanget
ikke interessen sammenlignet med
mange andre utdanningstilbud sommålgruppen mottar, forteller CamillaPrytz ved Studieavdelingen.
Neste års kampanje vil derfor bli lettere og mer direkte. Elevene skal konfronteres til å tenke grundig over hva deer interesserte i. At er risikabelt å skif-

te strategi, går ikke Prytz med på. Hun
har nemlig gode kort på hånda.
– Neste års kampanje er basert påen omfattende spørreundersøkelse. Der
har vi fått vite hva studentene som ble
tatt opp ved NTNU høsten 2001, var opptatt av når de valgte studiested.
Undersøkelsen har blant annet vistat NTNU har et godt rykte blant ungdom, og at Trondheim er kjent for å haet godt studentmiljø.
– Selv om studentmiljøet ikke er
direkte knyttet til studier eller fag, er
dette viktig ved valg av studiested. Dette må vi bruke aktivt i videre markedsføring, sier Prytz.

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

11

innblikk«Det skjer på NTNU» er fjernet fra
NTNUs hovedside; www.ntnu.no.
Denne oversikten vil du heretter finne
på Innsida, og på hovedsida til NTNUs
daglig oppdaterte nettavis; InnsidaUT.
På www.ntnu.no prioriteres først og
fremst menysystemet, samt de delvis
nyutviklede spesialsidene for nye
studenter, etterutdanning, forskningog nyheter (InnsidaUT).

Fra og med 1. januarfår de fleste offisielle
nettsider ved NTNU en ny
skjermbunad. Endringen vil
bli spesielt merkbar
på hovedsidene. Her forsvinner den omdiskuterte,appelsingule bakgrunnsfargen til fordel for ensom er blendende hvit.

Eksterne nettsider i ny ham
Det er flere årsaker til at endringen skjer
akkurat nå. For det første ønsker NTNU
å ta bedre hensyn til at nettet har utviklet seg til å bli et meget viktig medium irekrutteringen av nye studenter. Ungdom
som kan tenke seg å søke NTNU-studier,er hovedmålgruppe for det nye designet.
For det andre er det et mål å gjøre NTNUs
profil på nettet mer lik designet på brosjyrer og andre trykksaker. I dag harmonerer verken farger eller skrifttyper på
NTNUs hovedsider med universitets
designprofil. En konsekvens av endringen vil bli at den omdiskuterte, gule bakgrunnsfargen forsvinner. En tredje grunn
er at omorganiseringen av fakultetene fraårsskiftet uansett gjør det nødvendig å
foreta ganske omfattende endringer av
de offisielle nettsidene.

Sammenheng. De mest sentrale elementene i NTNUs reviderte designprofil
for trykksaker er fargen Pantone
refleksblå («NTNU-blått») på hvit bakgrunn og skrifttypen «Walbaum». Det
nye nettdesignet legger seg tett opp til
denne designprofilen. Målet er blant
annet at det skal bli en større grafisk
sammenheng mellom den informasjonen
NTNU sender fra seg på trykk og på nettet.
Det nye nettdesignet skal, som det
gamle, brukes på alle nettsider som tilhører formelle enheter innenfor NTNUs
organisasjon (fakulteter, institutter, sentra, program).

Sentral omlegging. Når det gjelder
enhetenes hovedsider, vil omleggingenskje sentralt og automatisk. Ingen
trenger foreta seg noe lokalt. Dette er
mulig fordi det i forrige omleggingsrunde ble etablert et helt nytt teknisk sys-

tem for oppdatering av alle hovedsider.
I dette systemet styres rammeverket(bakgrunnsfarge, menyer mm.) fra sentralt hold, mens innholdet styres direkte
av enhetene selv. Den felles styringen av
rammeverket har det siste året sikret etfelles, likt utseende. I tillegg har menysystemet til enhver tid vært fullstendig
oppdatert hos alle.

Nytt menysystem. I tillegg til ny
nettbunad blir det lansert et helt nytt
menysystem som skal ligge i toppen på
alle hovedsider, på Innsida og på en
rekke underliggende sider. De nye menyene vil forhåpentligvis bli mer brukervennlige enn de gamle. Systemet prøver
så langt det er mulig, å etterligne funksjonaliteten folk er vant til fra Windows.
Menyene åpner seg når man trykker påoverskriften, og lukker seg igjen når
man trykker utenfor. Slik fungerer ikke
det nåværende systemet, noe som har
skapt en del forvirring blant brukerne.
Det er også laget en løsning som gjør
det enkelt å legge inn det sentrale menysystemet på underliggende innholdssider(dvs. ikke hovedsider). Dette har ikke værtmulig før.
På underliggende nettsider som ikke
får nytt menysystem, vil den nåværende
røde og svarte streken i toppen bli erstattet av en tilsvarende blå og grå strek.
Også denne oppdateringen vil skje automatisk, forutsatt at enhetene ved forrige
omlegging fulgte oppskriften og lagde
direktelenker til toppstrekene som ligger
på den sentrale webserveren.
Klart skille. Det sentrale menysystemet har vært gjennom en kraftig opprydding. Antall lenker i toppmenyene
blir redusert fra 73 til 26. Antall menyer

yst til?»Og du da? Kampanjen har fellesnevneren «Og du da?» Disse ordene vil bli åfinne på den nye studiebrosjyrens hovedside.
– I tillegg har hvert fakultet blitt bedtom å finne hvert sitt interessevekkende
verb som skal gå igjen på eget informasjonsmateriell. Slik blir kampanjen helhetlig og direkte, forteller Prytz.
Studiebrosjyren vil inneholde mye godt
lesestoff for den kommende student. Stoffom studentbyen Trondheim og om livet
som student får god plass. Prytz forteller
at brosjyren skal bære preg av å være «fra
student til student».
– Vi ønsker ikke en «ovenfra og ned»
Side 11 — Svart Cyan Magenta Gul

brosjyre. Vi har fått NTNU-studenter tilå skrive artikler, og vi har intervjuet og
gjort portretter av studenter innenfor ulike fagområder om det å studere ved
NTNU.
Fakultetene har vært med på hele prosessen med å utforme kampanjen. En «Og
du da?»-film som skal benyttes på alle skolebesøk, og hvor deler skal kjøres som
kinoreklame, er straks ferdig. Hvordan
utfallet blir, får vi vite i midten av april,
som er søknadsfrist til høyere utdanningi Norge.
TONE KVENILD
Tone.Kvenild@adm.ntnu.no

Alle fakulteter og institutterfår automatisk oppdatert sittdesign, uten at noen trenger å
foreta seg noe lokalt. Den tekniske løsningen er den samme
som ble etablert da de gulesidene ble innført.

Menysystemet har fått færre menyer og lenker.
Interne lenker vil i framtida ligge bare på Innsida,
mens det felles menysystemet blir rent eksternt rettet. Det nye menysystemet gjør det lettere å se hvor
du er i sidehierarkiet. Når du er inne på ei underliggende side, vil det vises en bane tilbake til toppen. For å få enda bedre oversikt, kan du trykke på
knappen «Menyoversikt». Da får du se alle menyene på en gang.

reduseres fra åtte til fem. Alle de mest
brukte funksjonene, som for eksempel
telefon-katalogen og «Søk etter studenter», vil imidlertid fortsatt være tilgjengelig fra sentral plass. Det er hovedsakelig to prinsipper som ligger til grunn for
oppryddingen:• Intern informasjon skal fra nå av
bare finnes på Innsida. Alle internt rettede
lenker er derfor fjernet fra menyystemet.
Dette gjelder for eksempel Orakeltjenesten og generelle IT-tjenester. Informasjon
til eksisterende studenter, blant annet om
studier, blir også flyttet bort fra de åpnewebsidene og over på Innsida. Med detteblir NTNUs eksterne hovedsider rent eksternt rettede. De vil være myntet på alle
andre enn NTNUs studenter og ansatte.
Hovedsida vil spesielt være rettet inn mot
potensielle studenter.
• All dobbeltlenking er fjernet. I dag
er det mange lenker som ligger på flere
steder i menysystemet, noe som virker
forvirrende på mange.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no12

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

innblikki

God bok, god NTNU-j
Noen julegaver har du sikkert igjen å kjøpe. Da er bøker skrevet av
NTNU-ere en mulighet du kan ty til. Mest sakprosa er det som tilbys, men
innimellom finnes også den skjønne litteraturen.

Debutant med bravur– Livet er kanskje ikke såille som vi tror,påstår forfatterdebutanten
Johan Harstad.

Da Gyldendal tidligere i høst presenterte årets forfattere, var det litterære
bjellesauer som Jan Erik Vold, Øystein
Lønn og Hans Herbjørnsrud som høstet
mest oppmerksomhet. Men på lista overforfattere var det også en som het Johan
Harstad. Den 22 år gamle NTNU-studenten debuterte med prosasamlingen:
Herfra blir du bare eldre. En liten bok
med 52 selvstendige prosastykker.
Anmeldelsene var meget gode, og mest
panegyrisk var Morgenbladet som gratulerte det norske språk med en ny
stemme.
– Det var nesten litt pinlig, innrømmer Johan Harstad, som samtidig synes
det er veldig hyggelig med gode kritikker.

Håp. En lett og lystig julebok er nok
ikke Herfra blir du bare eldre. Boka
handler om isolasjon, om ensomhet,om redde og engstelige mennesker.
Men samtidig forsikrer forfatteren atdet er glimt og fragmenter av håp som
ligger i teksten.
– Livet er ikke så ille som vi tror, så
lenge vi klarer å skille mellom hva som
er små og hva som er store problemer.
Alt er ikke like fælt. De små problemene
løser seg etter hvert. Det vil gå bra.

Selv om det kan være et kunstnerisk selvmord å
si det, synes Harstad, som er født og oppvokst i Stavanger, at han stort sett har det veldig bra. De siste årene har han konsentrert seg mest om å skrive, og litt mindre om å studere. Men han har
tenkt å ta mellomfagseksamen i litteraturvitenskap til jul. Han tror ikke studiene i litteratur i seg selv gjør ham til en bedre forfatter, hva
teknikk og teori angår. Men han tror det har
gjort ham til en bedre leser, og at det igjen
har påvirket skrivingen. Impulser henter
han fra film og musikk. Følelser som kommer til uttrykk i filmen Paris, Texas eller
i deler av den resignerte 90-tallsmusikken, mener Harstad man også kan se og
lytte til i egne tekster.

Forfatterfølelse? Men føler studenten seg som en forfatter?
– Det blir jo en rolle som jeg trer inn i,
som nå. Og det forventes av andre forfattere når jeg møter dem, at vi er forfattere,sier 22-åringen. Han synes det er litt rartå være en forfatter når han ser ett årtilbake. Men bokdrømmen har hanhatt siden han leverte sine første
manus som 15-åring. Hvor mange
eksemplarer av debutboka som ersolgt, vet han ikke.
– Jeg fikk en mail fra forlaget
som fortalte at den beveget seg påsalgslista, sier Harstad. Lukrativt
er uansett forfatterlivet ikke, selvom han har tjent noen kroner på ålese høyt fra boka i forskjellige
sammenhenger.
Harstad fikk i de nevnte kritikker
stempel som et opplagt talent.
Selvfølgelig har han ikke tenkt å gi
seg med dette. Herfra blir det bareflere bøker.
TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Tidligere i år debuterte Johan Harstad med en prosasamling påGyldendal forlag. Etter jul blir det ex.phil-lesning ved NTNU på forfatteren.
FOTO: TORE HUGUBAKKEN

Ord-snekrer
Kreativitetsforsker Erik Lerdahl lager
aforismer. Kunsten å overrumple seg selv
heter boka hvor han har samlet en knippe av sine egne aforismer. Hele 1300
eksemplarer solgte denne lille boka detre første ukene. «Det er ikke fallet som
er skremmende men steget før man faller» er en av hans småprosabetrakt-ninger. (Og for den som ikke helt vet hva
en aforisme er: det er en kort og rammende prosasetning som uttrykker etpoeng, en tanke, særlig fra en vitenskap,
kunst eller moral). Dette er Lerdahls
tredje aforismesamling.

Mangt og saklig

Dybdahl er senterleder ved Senter for
middeladerstudier ved Vitenskapsmuseet.

Vi har, i tillegg til de bøkene som er
omtalt, registrert flere bøker hvor
NTNU-ere er involvert. Dette er ikke
en fullstendig oversikt, men viser
eksempler på bokbredden ved NTNU.
Audun Dybdahl skriver om Leidangeni Frostatingslagen og Trondheim len.

Side 12 — Svart Cyan Magenta Gul

Fysikkprofessor Ola Hunderi er en
av forfatterne i bind 2 i en lærebok om
generell fysikk for universiteter og høgskoler. Det er visst første gang en slikt
oversiktsverk i fysikken finnes på norsk.
Bind 2 tar for seg temaer som varmelære og elektromagnetisme.

Forskningsprosjektet Frihetens århundre – litteratur, estetikk og filosofi
ved NTNU ruller og går. En ny antologi
foreligger nå med bidrag fra flere litteraturvitere. Litteratur, kunst og filosofi i
Frankrike på 1700-tallet er navnet på
fjerde bindet i serien.
Knut Samset er professor i prosjektledelse ved NTNU. Prosjekter er ikkebare bare, og Samset har derfor skrevet

boka Prosjektvurdering i tidligfasen. Målgruppen er studenter, planleggere, rådgivere og beslutningstakere i næringsliv
og offentlig forvaltning.
Søken etter mening heter psykologiprofessor Ivar A. Bjørgens bok som tar forseg læringspsykologiske begrunnelser forden aktuelle reformbølgen.

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001ul

13

innblikk

Om kreftsyke barnPå leit i Svalbard

Professor emeritus Peter Johan Moe har i over 50
år arbeidet som sykehuslege. Dette arbeidet skildrer han i boka Kreft hos barn ble min livsoppgave.
Boka gir et innblikk i den grensesprengende utviklingen innen medisin de siste 50 årene, med særlig
vekt på forskningen innen pediatri (barnesykdommer). Men mest av alt er dette en bok om en helt
spesiell pasientgruppe: de kreftsyke barna.

Kontorsjefen ved Institutt for sosiologi og
statsvitenskap, Thor Bjørn Arlov, er ogsåkjent som Svalbard-eksperten. Finnes det
kulturlandskap utenfor bosetningene på
Svalbard? undret han og arkeologen Kyrre Reimert på. De tok båt langs Spitsbergens vestkyst på leting etter kulturlandskap. Resultatet ser du i boka En ferd i fortidens farvann som utgis på Tapir Akademisk Forlag.

Anbefalt til naive– Dokumentarfilm må ikke blandes med
sannhet eller fakta, sier filmprofessor
Bjørn Sørenssen. Han har skrevet det
første nordiske oversiktsverket om
ikke-fiksjonsfilmen.
Dokumentarfilm
er
mer enn tilfeldig filmatisering av en gjeng
narkomane som spenner på seg ski for å bli
nykter, eller et mannskor med ryggen full av
sjøsprøyt og munnen
full av salmer.
Tidligere i høst
kom boka Å fangevirkeligheten.
Dokumentarfilmens århundre.
Professor Bjørn
Sørenssen ved
Institutt
forkunst- og medievitenskap er

forfatter av oversiktsboka som spenner fra brødrene Lumières aktualitetsfilmer på slutten av 1800-tallet, til dagens
dokumentarsåpestykker på fjernsynet.
Dokumentarfilmen har en historie somgår helt tilbake til filmens opprinnelse.

Kreativ behandling. Men å fangevirkeligheten med kameralinsen er ikke
mulig, forteller Sørenssen. Han synes
mange har en urovekkende blind tillit
til dokumentarfilmen og at det er litt
naivt.
– Dokumentarfilm er en fortelling om
virkeligheten, den illuderer virkeligheten, og den har ingenting med fakta eller
sannhet å gjøre, sier Sørenssen. Han skuffer de som tror at filmen «Heftig og begeistret» er en ekte og virkelig film om menneskene i Berlevåg. Også denne filmen
er en måte å betrakte virkeligheten på,
mener filmprofessoren, og gjør rede for atdet hele tida er en behandling av filmen
som gjøres i forkant, underveis og etterpå i arbeidet med en dokumentar.

Trenger på. I mange år har skaperne
av dokumentarer prøvd å være usynlig
til stede. Nå har pendelen svingt: Det erom å gjøre for programskaperne å væremest mulig på skjermen, forteller
Sørenssen og trekker fram NRK-programmet Walkabout med Nils og Ronnysom ett eksempel.
Et annet trekk i moderne dokumentar-ånd er TV-serier som Big Brother og

Mens akademikere flest blir avbildet med deler av sin boksamling i ryggen, er det mer naturlig å avbilde filmprofessor Bjørn Sørenssen sammen med et knippe filmer.
FOTO: TORE HUGUBAKKEN

Farmen. Filmprofessoren synes begrepersom reality-TV leder TV-seeren inn i troen på dokumentarfilmens objektivitet.
Han mener det som kan sees i bunkersen
i Big Brother eller på gården i Farmen,
langt fra er noe som faktisk skjer – og
anbefaler gjerne egen bok som julegave til
de som er uenige.

mentarfilm, som har kommet fra instituttet denne høsten. Førsteamanuensis
Gunnar Iversen har sammen med stipendiaten Sara Brinch skrevet bok om
den norske dokumentarfilmen. Virkelighetsbilder heter den og er i likhet med Å
fange virkeligheten utgitt på Universitetsforlaget.

Nok ei bok. Sørenssens bok er ikke
det eneste publikasjonen innen doku-

TORE HUGUBAKKEN
tore.hugubakken@adm.ntnu.no

Historiker med romanteft

Interessert i skulpturer? Universitetsbibliotekar Anne Grønli har laget enhåndbok om utendørs skulpturer og
kunstnerisk utsmykning. Skulpturguiden for Trondheim heter boka.
Professor Bjørn Rasmussen kom i
sommer ut med boka Meninger i mellom.
Perspektiver på en dramatisk kulturarena.

Side 13 — Svart Cyan Magenta Gul

Høsten 1998 leverte Carl Frode Tiller inn
hovedfagsoppgaven i historie ved NTNU.
Tre år senere debuterte historikeren med
romanen Skråninga. Den romanen bleså godt likt at den ble nominert til årets
Brage-pris i klassen for skjønnlitteratur.
Det er første gang det skjer med en debutant i denne klassen.
Men det var den soleklare favoritten
Lars Saabye Christensens og romanen«Halvbroren» som til slutt stakk av med
premien.
I juryens begrunnelse for nominasjonen av Tillers bok heter det:«Skråninga er en intens studie i etødelagt liv, nedtegnet av en ung mannsom er innlagt på en psykiatrisk institusjon, og som gjenskaper sin egen historie.
I et insisterende, ekspressivt språk uten
snev av sentimentalitet og føleri maner

den fragmenterte, velkomponerte beretningen fram en trøstesløs, kaotisk tilværelse.»
Tiller er opprinnelig fra Namsos, men
bor nå i Trondheim. I hovedfagsoppgaven skriver han om sagbrukskulturen i
Namsos.

Professor Arne Halvorsen har gitt ut
Rumensk-norsk ordbok, som vi tidligere
har omtalt her i avisa.

Et enda dypere dykk i mennesket er
biografien. Litteraturprofessor Hans Erik
Aarset har skrevet en biografi om Marguerite Duras. Hun var var en av Frankrikes best kjente og mest oversatte forfattere i siste halvdel av det 20. århundre.

Professor Kristen Ringdal ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap kom
tidligere i år ut med boka Enhet og mangfold.

Kanskje er det flere, men i hvert fall
er to festskrift laget i år: Festskrift for
Arnold Dalen og Festskrift for Knut Holt.
Førstnevnte professor er ved Institutt for
nordistikk og litteraturvitenskap, mens
sistnevnte er emeritus ved Institutt forindustriell økonomi og teknologiledelse.

Svak i fremmedspråk? Amanuensis
Olaf Husby ved Institutt for anvendtspråkvitenskap har i hvert fall fasiten når
han gir deg En kort innføring i somali.

Førsteamanuensis Tora Korsvold har
skrevet om Sykehusfødselen tar form, som
er en nærstudie av E.C. Dahls stiftelse,
mens førsteamanuensis Geir Arild Espnes
har vært med å skrive den første brede
innføringen i Helsepsykologi i Norge.

14

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

Universitetsbygningen på Dragvoll: forbilledlig. (Henning Larsens Tegnestue)Øynene som ser
Hva er pen arkitektur?
Om det er oppfatningene mer enn delte.
To som skulle være kvalifisert til å mene noeom bygg i Trondheim,
er arkitektprofessor
Birgit Cold og professor, designer og billedkunstner Bruno
Lundstrøm.

Pumpehus, Sandgata, ved jernbanebroa:
Brukshus og skulptur.
(Pir II Arkitektkontor AS)

Side 14 — Svart Cyan Magenta Gul

Universitetsavisa ber dem gjøre et improvisert utvalg og peke ut eksempler på god
arkitektur av ulik størrelse og karakter,både innen NTNUs bygningsmasse og i
bybildet. Og vi gjør oss uten videre klartil å fotografere hovedbygningen på Gløshaugen. Men de to har helt andre planer.
– Universitetet på Dragvoll, sier debegge spontant. – Dét er god arkitektur,
det!

Ble møtt med skepsis. Da Dragvolls første bygg sto ferdig i 1978, var det
første gang en slik løsning ble presentert
for publikum. Her ble det skapt et gatemiljø, overbygget med glasstak.
– Dette er rett og slett genialt. Det er
vakkert og kulturelt og funksjonelt. Og
det er holdbart og nesten vedlikeholdsfritt. Og dessuten fleksibelt, sier Birgit
Cold og Bruno Lundstrøm entusiastisk.
De to framhever hvor viktig lyset er.
Den arkitektoniske løsningen gir en nærhet og en opplevelse av dagslyset, skiftningene gjennom dagen og årstidene.
Innemiljøet virker åpent og behagelig og
gir ikke den trykkende stemningen enellers finner i mange NTNU-korridorer.
Derfor fungerer også gatene godt for
avvikling av alt fra selskaper og danseforestillinger til opera og teater. Her kan
taket åpnes om sommeren. Fugler kan fly
inn i universitetets rom.
– Denne bygningen er også svært oversiktlig, og den har gode løsninger for sikkerhet. Eksteriøret er utrolig enkelt, og
bygningen er godt tilpasset landskapetog tar opp i seg høydeforskjellene i dette.
Her er det vanskelig å finne noe å sette
fingeren på. Dette er rett og slett forbilledlig, sier de to.

– Løsningen ble møtt med betydelig
skepsis, minnes Bruno Lundstrøm. – Menerfaringene har vært gode.

Dramatikk og mangfold. Begeistret er de også når de viser og kommenterer Realfagbygget, sett fra Lerkendalgård.
– Bygget avslutter høydeplatået på
Gløshaugen på en dramatisk måte, detviser et mangfold av det som foregår inne
på platået, og fargebruken på flatenebidrar til å understreke dette poenget.
Realfagbygget framstår som bildet på enby, forklarer de.
Bruno Lundstrøm kan likevel væremed på at bildet sett fra campusen fortoner seg noe annerledes. Tilpasningen har
ikke vært problemfri. Og spørreundersøkelser blant gjester i bygget tyder på at
lekfolk opplever innemiljøet som monotont, litt kjedelig og «vanlig». Ting tyder
på at arkitektene ikke har vært helt påbølgelengde med folk flest.
Eller som Bruno Lundstrøm uttrykker det: – Kanskje tar ikke menigmann såfeil i dette tilfellet…
Men både han og Birgit Cold gir gode
karakterer for rommene, dimensjoneneog konstruksjonen. Disse aspektene har etpotensial som kommer klart og tydelig til
uttrykk.
– Men virker ikke fasaden noe rotete?
– Eksteriøret gir inntrykk av at det
foregår interessante ting bak vinduene,
at noe skjer. Dette er viktig. Og det er helt
rett løsning, hevder de to.
– Kanskje er det heller ikke noe stort
poeng at man skal være fullstendig enige
i alt, heller, antyder Lundstrøm.

Med ulike øyne. – Lekfolk og ekspertise vil nødvendigvis også se med forskjellige øyne. De første er mest preget
av en umiddelbar sanseopplevelse. Ekspertisen er mer opptatt av hva som kan
skape interesse og nysgjerrighet. Arkitekter har flere referanserammer, etstørre repertoar. Dette setter oss i standtil å foreta kvalifiserte sammenligninger
og vurderinger. Alt det vi har lest, sett og
undervist, inngår i den observasjonen vi
foretar. Det må skilles mellom smak og
estetisk kvalitet, sier professor Cold.
Og hun legger til: – Når det oppstår
divergens mellom lekfolks og eksperters
estetiske vurderinger av arkitektur, er det
fordi man har ulike repertoar. Dette gjelder for øvrig alle områder hvor kunstnerisk og estetisk uttrykk er en del av helheten, også innen musikk, litteratur, teater og bildekunst.

Hverdagsbygg. Ferden går videre til
neste stopp – service-bygget på Lerkendal! Valgt ut av Lundstrøm.
– Det finnes noen små saker som er
fortreffelige også. Som dette garasjeanlegget. Hverdagens arkitektur er svært
viktig. De fleste bygg er tross alt hverdagslige, og de bør derfor være pene, ivrer
han.
Cold framhever det fine samspillet
mellom byggets horisontalitet og de mektige trestammenes vertikalitet.
– Dette er enkelt, det er lesbart, og
intet er skjult. Persiennene foran garasjeanlegget passer godt inn i helheten med
horisontaliteten og åpenheten inn til garasjen, og avgrensningen av vindusarealene
fungerer godt. Dette er et godt valg, Bruno. Flott!

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

15

innblikk

Og hva synes«folk flest»?

Realfagbygget: detalj.
(Hus Arkitekter Trondheim AS
og Narud-Stokke-Wiig AS)

Dragvoll: Materialbruken får toppkarakter.

Dragvoll: Det eneste å kritisere. Cola-automat. Smakløst.

Servicebygget på Lerkendal:
vellykket hverdagsarkitektur.
(Per Knudsen Arkitektkontor AS)

Ved veis ende.
Pumpehus ved Dora. (Voll Arkitekter AS)

Forener gammelt og nytt. Mange
lovord faller om Nye Trøndelag Teater,
der vi står i vestibylen, som ifølge Coldforbinder den gamle og den nye inngangen på en fortreffelig måte.
– Her er det lett å orientere seg. Vestibylen bidrar til å gi teateret identitet.
Det gamle og det nye forenes. Linjene i
broene er spennende, og materialbruken
og fargene fungerer godt. Og alle salene ersamlet på én side. Glassfasaden på den
andre siden gir en fin kontakt ut mot den
gamle trehusbebyggelsen på den andre
siden av gata.
Vi passerer Leütenhaven, og Cold sukker oppgitt i baksetet når blikket streifer
rutebilstasjonen. Noe av det styggeste som
fins i bybildet, mener hun. Her stemmer
intet, og aller minst takløsningen. Det
mangler kultivering. Tilfeldighetene harfått styre fritt og uhemmet.

Skulpturell pumpestasjon. Det
gode humøret får de to tilbake nede i
Side 15 — Svart Cyan Magenta Gul

Sandgata, ved pumpehuset nær jernbanebroa over kanalen. Lundstrøm erlike høyt giret som under besøket på
Dragvoll, objektenes forskjell til tross.
– Dette er tegnet av en arkitekt med
skaperglede, det stråler av inspirasjon,og pumpehuset har blitt mye mer enn et
brukshus. Her fins en rekke elementersom gir ekstra nytte. Se på benkløsningen, både oppe og nede. Her kan folk se på
utsikten og kose seg. Pumpehuset har
spennende former, linjer og profiler. Dette er en skulptur, også. Slik skal det gjøres!
– Et godt eksempel på at funksjon og
estetikk må gå hånd i hånd. Først da blirløsningen god, roser Cold.
Vi fortsetter til neste pumpestasjon –for nå har de to virkelig fått blod på tann.
Vi passerer Nedre Elvehavn som avspises
med en kommentar om at, joda, dette er
slett ikke dårlig. Og vi står foran en morsom avslutning på dagens rundtur borte
ved Dora. Pumpestasjonen ser ut som en

avsaget ubåt-topp, dumpet ned i veikanten. Bruno Lundstrøm parkerer klart
ulovlig i sin iver over praktverket. De to
kyndige er straks ute av bilen, slår hendene sammen:– Så flott! Nei og nei, så flott! Og arkitekten har hatt det morsomt, også. Detteer skaperglede. Virkelig skaperglede – og
det fungerer!
Og her ved ubåtmonumentet passer
det kanskje godt å forlate våre venner?
Runde av dagens guiding i fortreffelig
arkitektur? Sett med ekspertenes øyne.
(En undersøkelse om arkitekters synpå hva som er pent, kontra hva folk flest
synes er pent, er utført av Robert Grifford
og Graham Brown og omtalt i New Scientist 21 April 2001.)
Tekst og foto: Geir Gjelseth

Finn Reinskou, nettverksutvikler:– Dragvoll? Eksteriøret er ikkesærlig imponerende. Minner
mest om et provisorium av sammensatte, større
brakkeenheter.
Anonymt og intetsigende, synes jeg.
Noe universitet
minner det i alle
fall lite om. Men
jeg gir et pluss fordet praktiske – at alt er samlet under tak,med overbygde gater og dagslys inne. Men
hadde det ikke vært for glasstakene, hva
ble da igjen? En hvit kloss i landskapet,
uten skjønnhet og uten særpreg.
– Realfagbygget virker noe uryddig og
kjedelig, kanskje? Noe praktbygg er det ialle fall ikke. Det lyser av betong, en bastion av rektangler og rette linjer. Hvor er
forresten verdigheten og tradisjonen?
– Trøndelag Teater i ny drakt har jeg
virkelig sansen for. Det nye bygget er spennende og inviterende. Integreringen av det
gamle i det nye er vellykket. Runde former
og mangel på symmetri synes jeg fungerer
bra.
Thor Johansen, messearrangør:– Førsteinntrykket, når du nærmer deg Dragvoll,er langt fra bra.
Skal flatene værehvite, stiller det
større krav til
utformingen, liksom. Dette virker
for billig og drivhusaktig på enmåte. En venter
nesten å finne en
Mega-butikk innenfor dørene, ikke et sted for forskning,kunnskap og kreativitet. Men inne er det
egentlig ganske OK. Det er skapt et miljø
som synes å fungere bra.
– Realfagbygget står i for stor kontrast
til flaggskipet, det gamle NTH-bygget, gjør
det ikke? Men det er vel tenkt mer på det
praktiske. Litt trist at tradisjonen ikke får
mer plass, synes jeg. Jeg spør meg om det
blir slik fordi det skal bygges rettvinklet
og klosseaktig?
– Trøndelag Teater er ganske flott.
Moderne og tradisjonelt på samme tid. Det
er åpent og luftig. Her synes jeg arkitektene har gjort en god jobb!
Erna Buhaug, kontorleder:– Dragvollkomplekset er i fin harmoni med omgivelsene. Ganske
koselig er det jo
inne også, men
jeg synes det virker litt svært og
uoversiktlig. En
blir litt forvirretnår en kommer
inn der første
gang. Eksteriøret
virker en tanke
enkelt.
– Realfagbygget har jeg ikke fått settnærmere på. Har bare betraktet det på
avstand når jeg har kjørt forbi. Særlig innbydende ser det ikke ut. Litt stort og kaldtog fremmed virker det i mine øyne.
– Trøndelag Teater har fått en fin
ansiktsløftning, men det var jo så koselig
på det gamle teatret også. For meg skal etteater være «gammelt», lukte gammelt, gi
assosiasjoner til historie. Glass virker littkaldt for meg. Det er liten forskjell på det
nye teatret og moderne kontorbygninger,
er det ikke? Men vi må vel være litt mottakelige for det nye i tiden, også. Jo da,teatret er OK, det.

16

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

innblikk

Ved hjelp av primstaven holdt våre middelalderforfedre rede på årets gang – og på alle merkedagene.

Merkedager rundt jul
Hvordan vet vi akkurat når vi skal feire?
Tid er målet av en bevegelse som respekterer et før og et etter. Slik forsøkte Aristoteles å definere dette vanskelige som ertid. Et utsagn som senere filosofer har
forsøkt å forbedre.
Vi skal la den filosofiske siden av
begrepet tid ligge, og se litt på hvordanvåre forfedre til ulike tider og på ulike
stedet forsøkte å måle tiden.
Hvordan visste de når de skulle feire
jul og andre merkedager og årstider? Medet stort bibliotek i ryggen skal jeg forsøke å formidle litt av den kunnskapen som
er samlet om dette.

Selve juletiden regner vi varer fra 13.
desember, Luciadagen, til 20. dags jul den
13. januar. Det er St. Knuts dag (Danmarks helgenkonge som ble drept knelende for alteret i St. Albanis kirke i Odense 10. juli 1080).
Men allerede før Luciadagen begynte
den kristne langfasten, som varte fra første søndag i advent til første påskedag,bare avbrutt av søn-og festdagene.

Kult og myte. De viktigste merkedagene på primstaven var dager tilegnet
helgener. Dette er ikke overraskende. I
alle religioner er det sterke bånd mellom
myte og kult. Myten oppsto ved at det
som hendte og som menneskene opplevde i kulten, ble fremstilt i fortellendeepisk form. Myten ledsaget og uttrykte
meningen med det som skjedde i kulten.
For å forstå kulthandlingen ble den ledsaget av ord.
Mange av de helgenene vi finner påprimstaven eller som på annen måte markeres på bestemte dager, har aldri levet.
Man trengte en helgen med spesielle egenskaper eller historie, og på den måten
skapte historien helgenen. Slik ble kirkens merkedager en veksling mellom tradisjon og fortelling slik det i så mange
religioner er det mellom myte og kult.
Helgenenes legender ble lest på deres
merkedager.

Hvem var først? Ingen vet sikkert
hvor menneskene først lærte seg å måletiden..
Egypterne delte året i tre deler, og debenyttet Nilen som «tidsur». Første delbegynte når Nilen flommet over, annendel når vannet sank og plantene begynte
å spire. I årets tredje del sto solen på sitthøyeste og Nilen på sitt laveste.
Ellers anvendte de solåret. Det ble delti 365 dager eller tolv måneder på 30 dager
med fem overskytende dager. Dagen ble
delt inn i tolv deler. Man iakttok skyggen
av større gjenstander i naturen – somhøye fjell, tårn, obelisker og lignende.
Skyggen var den første tidsmåler.
Gjennom slike betraktninger av sol og
skygge fant man fram til et måleinstrument, og det første soluret ble til. Det eldste soluret vi kjenner, er fra Egypt ca 900
f. Kr. Det er en T-formet stav. Hos profeten Jesaia i Det gamle testamentet kan vi
lese: «Nu lar jeg skyggen gå ti streker tilbake på Akas' solur, like langt som den
før er gått frem».
I Babylonia skal de ha visst å dele åretinn i tolv deler allerede år 1600 f. Kr. og åmåle tiden ved hjelp av solen. Både kaldeerne og egypterne regnet med to hellige dager, en for solen og en for månen.
Om kineserne er det blitt hevdet at depå sin side av kloden allerede i år 2637
f. Kr. utførte nøyaktige tidsmålinger.

Skuddår i 2000 år. Den julianske
kalender, innført på initiativ av JuliusCæcar i år 46 f.Kr., hadde 354 dager iåret med et skuddår hvert fjerde år. Helt
nøyaktig var ikke denne kalenderen, og i
1582 avgjorde pave Gregor den XIII at
det skulle skje en justering. Denne innebar at dagene mellom 5. og 15. oktoberble tatt ut av kalenderen det året.
Senere ble det også foretatt lignende justeringer på kalenderen.

Alene om døgnet. I førkristen tid
delte våre norrøne forfedre året inn i tohalvår. Vinterhalvåret begynte 14. okto-

Lussi langnatt. Vi har også mange

Helgenkalender fra en bønnebok fra 1400-tallet. Boken har tilhørt Sigrid Undset.

ber og sommerhalvåret 14. april. Årethadde 364 dager, 52 uker eller 12 tredvedagers måneder med tillegg på fire«økenetter». Månedene hadde navn,
Torre var navnet på den første måneden.
Den tilsvarte i tid januar, men lå en halvmåned etter den kristne kalenderen.
Hver uke hadde fem dager, fimt, og
interessant nok var det bare i
Skandinavia man hadde en egen betegnelse for tidsrommet dag og natt til sammen: døgn, døger, dygn.

Nye helligdager. Da kristendommen
ble innført i Norge, fikk landet
med ett en rekke hellig- og
merkedager som tidli-

gere var ukjente. Sammen med søndagene og de skiftende høytidene ble det
lovfestet 37 helligdager. Da det var viktig å overholde disse helligdagene, ble
det nødvendig å fremskaffe en kalendersom også leseukyndige kunne forstå.
Slik utviklet primstaven seg, og den ble
fort tatt i bruk.
Primstaven var en vanlig juliansk
kalender med en strek for hver dag i året,men med spesielle tegn for merkedagene.
Staven fikk navn efter det latinske prima
luna (av primus = først eller fremst), altså ny måne eller nymåne. Det var spesielt første fullmåne etter vårjevndøgn som var utgangspunktet.

eksempler på hvordan kirkens helgendager overtok plassen for eldre forestillinger. Luciafeiringen er et godt eksempel på det. Natten til 13. desember ble
regnet som årets lengste og mørkeste. Å
ferdes ute den natten var ingen spøk,
hverken for mennesker eller for dyr, den
hadde noe skummelt over seg. Lussi var
tenkt som en kvinne, oftest ond, en slags
kvinnelig demon som kom kjørende eller
ridende om natten. I Norge var natten
spesielt farlig, for tradisjonen sa at idenne natten drev de avdødes ånder,Åsgårdsreien, sitt spill.
Utover i middelalderen ble lussetradisjonen blandet med den kristne Lucialegenden. Her ble navnet tolket som av
lux = lys, og lys ble brukt i feiringen. Den
mørkeste og lengste natten ble omformet
til en lysfest knyttet opp mot legenden
om den unge kvinnen Lucia som led martyrdøden på Sicilia ca år 300. I Norden
ble det gjort vesen av at hennes helgendag
falt i desember, og hun ble knyttet til vintersolhverv og lysfeiring.
KARIN-HELENE R. HOGNESTAD

fakta
Utstillingpå bibliotek – og på nett

Natten til 13. desember fór Åsgårdsreien over himmelen, og folk og fe gjorde best i å holde seg innendørs.
(Maleri av Peter N. Arbo, 1831-1892.)

Side 16 — Svart Cyan Magenta Gul

Himmelen over Ninive 3.-4. januar 650 f.Kr.,
utført i brent leire. Nå på British Museum.

Gunnerusbiblioteket har tradisjon med å markere tiden rundt jul med en utstilling om temaer
som på en eller annen måte kan knyttes til denne årstiden. Årets utstilling tar opp merkedageri advents- og juletiden og ser på tradisjoner knyttet til disse. Den dreier seg i stor grad om de viktigste kristne merkedagene vi finner på primstaven, men også om folkelige tradisjoner rundt disse dagene. Utstilllingen vil stå på Gunnerusbibliotekt frem til midten av januar. Du kan også seden på nettet: http://www.ub.ntnu.no/utstilling/UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

17

innblikk

De vanskelige gavene
Det er tanken som
teller, trøster vi oss
med når vi kjøper
julegavene. Men er
det givers eller mottakers tanke somteller mest?

til en prøvelse for personer meddårlig selvtillit.

Humor farlig farvann. –Noen gaver er åpenbart vanskeligere enn andre. Fins det nøytrale gaver?
– Blomster burde være helt
nøytralt. Jeg kan ikke tenke meg
at det går an å fornærme noen
med blomster. De er i tillegg
kjønnsnøytrale og uavhengig av
alder. Jeg tror humorgavene er
blant de aller vanskeligste. De forutsetter nært kjennskap til mottakeren og et felles verdisyn, sierKlempe, og fester blikket på min
nyinnkjøpte plastnisse som foreløpig troner på møtebordet. Den
hadde jeg tenkt å pakke inn til
dama som har alt.
I fjor kjøpte jeg nemlig rådyr
plastikk i italiensk design, som
jeg trodde måtte bli prikken overi-en i et nyinnredet kjøkken med
børsta stål. Så feil man kan ta!
Nå vet jeg at italiensk plastdesign er håpløst ute og knapt holdbart til hytta. Så hva skulle jeg
finne på i år? Plutselig åpenbarte det seg: En halv meter høy julenisse i plast og plysj, glorete ogfæl, spillende muntre toner av«Bjelleklang» på saksofon. Så
stygg at den ble rent vakker! Dette utsøkte stykke kitch må da bli
et sikkert vinnerstikk på det festligste julelag!

Tre torsdager på rad har jeg trålet
butikkene etter julegaven til mingode venninne, dama som har alt
og attpåtil er selvbestaltet forvalter av den gode smak.
Hva er det med gaver som gjør
dem så vanskelige, og hvorfor er
det så forferdelig mange fallgruver å gå i? Dette må være psykologmat, tenker jeg, og søker støtteog råd hos påtroppende leder for
Institutt for psykologi, Hroar
Klempe.

Tre hovedfunksjoner. – Det
handler om at vi organiserer osssosialt på bakgrunn av gaver, sierKlempe, og mener at gaver hartre hovedfunksjoner. Ett utgangspunkt er at gaven skal vekke
glede og styrke selvfølelsen hosmottakeren. Så har vi gaven en
gir av seg selv for å få bekreftelsepå sitt eget ego. Her blir det viktig at giveren kan stå inne forgaven, det spiller mindre rolle
hvordan mottakeren oppfatterNå er jeg ikke så sikker lenden. Til sist har vi den pedagogis- Humor er farlig som julegavetema, mens blomster er mer nøytralt. – Jeg kan ikke forestille meg at det går ger, for nå har jeg skjønt at hva jeg
FOTO: ARNE ASPHJELL
ke gaven, der hensikten er å få an å fornærme noen med blomster, sier Hroar Klempe.
tenker om gaven, er av underordmottakeren til å forandre seg
net betydning. Poenget er hva huneller utvikle seg i en bestemt retsom åpner presangen, vil tenke.
Uttrykker posisjon. – Du kom godt Hva kommer hun til å tenke om meg?
blir det lett å trå feil, sier Klempe, og
ning.
fra brødristeren, selv om den ikke var
nevner den første julepresangen til
Noen gaver kan ha en blanding av
Har hun humor til å skjønne at nissen i
det ideelle valg. Vi har hørt langt verre
kona som eksempel. Hun fikk en brøddisse elementene. Kokebok fra svigerall sin gresselighet er ustyrtelig morhistorier, og vet om gaver som har
rister, og i forelskelsens rus røpet hun
mor til svigerdatter er et godt eksempel.
som? Blir hun heller såret over at jeg
avstedkommet alt fra fortvilte tårer til
ikke med et ord at den var håpløst uroDen kan bli gitt fordi svigerdatter er gladkan gi henne en så fæl pyntegjenstandraseriutbrudd. Hvorfor blir reaksjonemantisk og upassende. Det kom ikke
i og dyktig til å lage mat, den kan uttryktil de stilrene stuene hennes? Skjønner
ne så sterke?
fram før flere år etterpå. – Min tankeke at svigermor kan og vet mye om mat,hun at den egentlig er en hevn for mob– Gaven uttrykker mye om posisjoner
var å gi bort noe som symboliserte lukeller budskapet kan være at svigerdatbingen jeg mottok etter den italienskeog maktforhold mellom folk. Jo nærmere
sus, men det ble ikke forstått. Selv fikk
tera bør skjerpe seg på kjøkkenet!
plasten fra i fjor?
en står hverandre, jo vanskeligere blir
jeg et lilla Sigrun Berg-skjerf, som var
Eller, måtte Herren forby, vil hun ta
Symbolske forviklinger. – Gaven typisk for enkelte miljøer på 70-tallet. valget. En «feil» gave kan bli dråpen som den som bekreftelse på min konsekvent
skal altså symbolisere noe, og kommuflyter over i et spent forhold, mens det
Det var en umiskjennelig oppdrageldårlige smak, og tro at jeg synes den er
nisere et budskap. Problemet er at
ikke betyr så mye hvis personen er mer
sesgave, men jeg ble veldig glad forstrålende vakker?
symbolet ikke er entydig og kan oppfatperifer. Vi oppfatter gaven som en pekeskjerfet og brukte det i mange år, humSYNNØVE RESSEM
tes svært forskjellig, avhengig av den
pinn på hva giveren syns om oss. Detterer han. Brødristeren plasserer han i
synnove.ressem@adm.ntnu.no
sosiale konteksten den glir inn i. Da
kan gjøre gaveoppakkinga på julaften
kategorien «gi av deg selv».

Julegavetradisjonen– Det er vanskelig å tidfeste tradisjonen
med å gi julegaver, men trolig stammer
den fra en romersk kalenderfest. Det forteller Ann Siri Hegseth Garberg ved
Trøndelag folkemuseum på Sverresborg.
– Overklassen innførte en skikk med
å gi gaver til tjenestefolket. Dette var en
skikk i det gamle, norske bondesamfunnet også. Tauser og drenger skulle ha enpåskjønnelse til jul. Som oftest var dette et klesplagg.
Julepynt og godsakertil å henge på treet
var populært å gi til barna
for hundre år siden,
foteller Ann Siri Garberg.

Side 17 — Svart Cyan Magenta GulKlær og hjemmelagede gjenstander
var den alminnelige julegaven til bådebarn og voksne til langt ut på 1900-tallet. Skikken med å ha på seg noe nytt ijula, ble etter hvert så sterk at den som
ulykkeligvis ikke kunne følge opp, blehengt ut til spott og spe. Mest vanlig var
å la stakkaren «ri» hoggestabben. Andrevarianter var å sitte på dørstokken, gå«med bukkahodn i ræve», eller bli jaget
ut i fjøset. Å kysse klokkeren ble ogsåbrukt som straff.
– Først på slutten av 1800-tallet ble
det vanlig å gi spesielle julegaver til barn.
Skikken kom omtrent samtidig som juletreet, forteller Garberg.

18

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

Aktuelle webadresser:
www.tjora.net - Aksel Hagen Tjoras hjemmesidewww.skromt.com - Skrømts hjemmeside– Å, skal du opp og
snakke med sensoren
min, sier en bekjent som
nylig ble ferdig med
hovedfag i sosiologi.
– Jeg husker det derRequiem-stykket hans fra
ISFiT i 94… veldig bra!
Aksel Hagen Tjora, avantgardekomponist, førsteamanuensis, og … filmregissør. Hans siste meritt er nemlig en rekrutteringsfilm for sosiologi
hovedfag.
FOTO: EVEN GRAN

Et levende skrømt
På kontoret sitter førsteamanuensis i
sosiologi, Aksel Hagen Tjora (34), og venter på meg. Tobarnsfaren fra Eidsvoll burde egentlig fått en eller annen utmerkelse
av NTNU, eller i det minste en runde på
byen. Hvis det er én plass på NTNU hvor
tverrfaglig synergi kobles med teknologisk hovedprofil og derav oppnår høyere
erkjennelse, så må det være på kontorettil Aksel. Han er siv.ing. fra NTH, avdelingfor industriell økonomi, dr.polit. i sosiologi, og har nå klatret til en førsteamanuensisstilling i sosiologi. Aksel forsker påsamspillet mellom mennesker og teknologi, blant annet i akuttmedisinske kommunikasjonssentraler (AMK). I tillegg
underviser han i Ex.phil. modul 2.
En sivilingeniør som vil bli dr.polit. isosiologi, får en litt tung start på stipendiatperioden. Før han fikk begynne på
doktorgradsstudiet, måtte Aksel avlegge
alle eksamener i generell sosiologi og
forskningsmetode fra grunnfags- til
hovedfagsnivå. Heldigvis fikk han godkjent diplomoppgaven sin pluss et fjerdeklasseprosjekt fra NTH som hovedfagsoppgave i sosiologi. Hvis ikke hadde det
blitt for tungt, medgir han. Etter at doktorgraden var avlagt i -98, jobbet han i
Sintef Unimed i to år. Som 32-åring ble
han fast tilsatt som førsteamanuensis ved
Institutt for sosiologi og statsvitenskap.

Avantgarde-komponist. Du trenger ikke bli ferdig med å telle ringene iøreflippen, før du skjønner at Aksel er enførsteamanuensis av den ikke-fagidiotiske typen. Han er elektronica-komponist,
avantgarde-performer, trønderrocker og
undergrunnsforlegger. Han har værtmed i band som Picnic in Wonderland,
Vampire State Building og Art by Machinery. Alle disse prosjektene har værtteatralske og avantgardistiske i formen.
Vampire State Building slo seg opp på
begynnelsen av 90-tallet ved å bruke sirkelsag, skjærebrenner og mannlige
strippere i gummiklær som sentrale ele-

Lenin lever!
Sovjetsoldatene i Baltikum
gjorde store øyne da
Aksel tok oppstilling ved
en statue av revolusjonshelten rett før frigjøringen
av Baltikum i 1991.
FOTO: PRIVAT

Side 18 — Svart Cyan Magenta Gulmenter i showet. Vokalisten var en slags
demonisk draculafigur med tung sminke
under urskummel lyssetting.
Komponeringen til Aksel, som utførespå datamaskin, har resultert i klassiske
musikkstykker for strykere, kor eller
orgel, mens andre ting er mer modernistisk i formen. Mye har imidlertid blitt liggende på Mac-en og aldri blitt hørt av
andre enn ham selv. Men i 1998 ble et par
av hans stykker for strykekvartett framført. Etter at MP3-formatet kom, har det
blitt lettere for Aksel å spre musikken
sin. Da kommer den typisk ut under mystiske navn som «Ax Troja», «Mufro di
starc» og «Duper».

en kjapp og grei affære. Verket viste segå være veldig komplisert å spille inn.
Det er ennå ikke utgitt, etter sju år.
Trip Records har brukt mye penger
på innspillingen. Byneset kirke ble i første omgang leid for å spille inn strykearrangementene, blåsere, slagverk og kor. Iårenes løp har det blitt lagt på både vokal,
synth, gitarer og trommer. Både Aksel,Øivind Zahlsen, vokalsolister, samt representanter fra plateselskapet har vært flere
turer over Atlanteren for å fullføre prosjektet. Alt skal være ferdigmikset nå, og
plata kommer sannsynligvis ut i løpet av
neste år, forteller Aksel.

Dette kan jeg ikke være med på!
Strapfkernerators Requiem. I
1994 komponerte Aksel og Øivind Zahlsen et bestillingsverk til ISFiT. Dette het«Strapfkernerators Requiem». Verketbestår av klassisk musikk med strykereog kor blandet med rock og elektronisk
musikk. Verket fikk mye ros både fra
kritikere og publikum. Selv om dette er
mer enn sju år siden, er faktisk Akselennå ikke helt ferdig med requiemet.
Etter urframføringen i 1994, ble nemlig
Aksel og Øivind Zahlsen kontaktet av
amerikanske Trip Records. De ønsket å
gi ut verket. Men det kom ikke til å bli

Men så, midt oppi all den rare avantgardismen, kunstrocken og elektronikaen, er
faktisk Aksel trommeslager i det urtrøndersk trivelige skranglebandet Skrømt.
Godslige Skrømt har de siste seks-sju
årene sjarmert det lokale publikum med
tryllekunster, teateroppsetninger og finelåter med artige tekster. Den kreative
motoren i Skrømt, Bård Li (går under navnet «Ottar Baardgren» i Skrømt-sammenheng), jobber forøvrig også på NTNU. Han
er konsulent tilknyttet Geografisk institutt.
Den største hiten til Skrømt er kanskjelåta «Trønderheimen» som Adressa for etpar år siden nominerte som en av de beste trøndervisene noensinne. Det er en littmelankolsk sang om serveringsstedet«Trønderheimen» i Prinsenkrysset, sompå 80-tallet måtte vike plassen for «kaf-

féa som hadd angloamerikanske navn» og
som ikke serverte «læms». Skrømt harogså tre legendariske en-kvelds teateroppsetninger på samvittigheten; «Har
dokk læms?», «Det spøker på Frosta» og«Hjelp, vi er i forlagsbransjen».
– Hva??! Dette kan ikke jeg være med
på! var Aksels første reaksjon da han ble
spurt om å være med i Skrømt. For en
flintskalla multikunstner som var vanttil å underholde publikum med å dælje
på metallplater med skiftenøkler, virket
overgangen til Skrømts folkelige gladmusikk i største laget. Men etter hvert
begynte han å få sansen.
– Vi er jo egentlig en gjeng med urbane
akademikere, hele gjengen, som prøver åvære folkelige. Vi spiller mye på det, selvsagt. Bruker «akademiske» ord og formuleringer midt oppi tjofadderi-tekstene.
– Dette er mye Bård sin greie, sier Aksel,
og sender en honnør i retning Geografisk
institutt.
– Har det forresten slått deg at du ligner veldig på Lenin?
– Ja, det hender folk nevner det. Våren
1991, rett før fristillingen av Baltikum,
var jeg på turné i de baltiske landene med
Picnic in Wonderland. Da hadde jeg veldig Lenin-look. Selv om han kanskje ikke
var blant de mest populære skikkelsene
i Baltikum på den tiden, var det ingen
som ble provosert. Men soldatene fra Denrøde armé gjorde store øyne, gliser Aksel.
EVEN GRAN
even.gran@adm.ntnu.no

Bildet er tatt i Paris.
Her spilte Aksel
trommer, didgeridoo og elektronikk,
sammen med videokunstner Hans
Christian Gilje.
Konseptet het«Videonervous».
FOTO: PRIVAT19UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

Rektors kortstokk

ILL.: ELIN HORN

Eivind Hiis Hauge og jeg befant oss i samme rom.
Denne gangen var det alvor.
Eivind Hiis Hauge hadde kalt meg inn til
møte. Det var blodig alvor, forsto jeg på
sekretæren hans. Jeg sprintet bortover til
Hovedbygningen, til kontoret hans, og satte meg ned i en stol. Dette kontoret hadde han hatt noen måneder.
Eivind stod ved vinduet og var tydelig
skuffet. Han stirret ut mot byen og fortalte
etter noen minutter at han hadde hørt at
jeg var utro mot NTNU. Han hadde hørt
at jeg hadde skaffet meg en 20 prosent
bistilling som innebar arbeid med merkevarebygging og salg av profileringsartikler for en høgskole i Hedmark. Han
hadde hørt at jeg hadde risset inn Nei til
NTNU på et herretoalett og at jeg i enjobbsammenheng hadde forsnakket meg
og sagt NTH om NTNU. En tredje brøler
var at jeg hadde meldt meg ut av NTNUfamilien ved ikke å gå på NTNUs juletrefest.
– Jeg har verken spanskrør, skammekrok eller buksevann, men jeg har en kortstokk. sa Hiis Hauge. På skrivepulten lå
det en kortstokk. En blå/hvit kortstokk.
– Plukk et kort, sa han. Jeg bøyde meg
fram og tok et ess.
– Når du ser esset, så skal du skjønne
at vi er ett universitet, sa Hiis Hauge
strengt. Han så på meg, satte seg ned ved
bordet og plukket selv ut neste kort i stok-

Side 19 — Svart Cyan Magenta Gul

ken. Det var en toer. Dette skulle bli enlang lekse, skjønte jeg. Hiis Hauge fortalte at når jeg så en toer, skulle jeg bli minnet om at NTNU er landets nest største
universitet.
En treer representerte de tre hellige
NTNU-ord: kreativ, konstruktiv, og kritisk. Men samtidig stod de for de tre hellige viserektorer som NTNU hadde fått.
En firer skulle minne meg om de fireeksterne evangelistene som har sete i Kollegiet.
En femmer i stokken var for å vise
meg hvor mange tematiske satsingsområder vi har ved NTNU.
Sekseren fortalte at vi har brukt seksår på å bygge dette universitetet.
– En sjuer, sa Eivind Hiis Hauge,
blank i øynene og med ustø stemme. Denskulle fortelle hvor mange fakulteter
NTNU hadde.
– Og ikke minst at jeg er fra Bergen,du vet byen mellom de sju fjell, sa Eivind.
Dessuten skulle det bli sju feite år ved
NTNU, med ham ved roret.
Når jeg så en åtter, var det for å minne
meg om når jeg skulle stemple inn på
NTNU-jobb.
En nier fortalte hvor mange masterprogram vi har for utenlandsstudenter.
Det var også et tall for hvor mange

En liten førjulsopplevelse
av og med Tore Hugubakken
NTNU-miljøer som kunne bli sentra for
fremragende forskning
En tier står for det solidariske engasjementet NTNU viste da vi sendte ti tonn
tidsskrifter til Tanzania i 2001.
Hiis Hauge viste meg en knekt. Den lo
han av.
– Verken jeg eller NTNU lar oss knekke, sa Hiis Hauge og la kortet nederst ibunken.
Det var igjen to kort i stokken. Detene var dronningen.
– Dronning Sonja, sa Hiis Hauge og
berettet om NTHs siste årsmøte i historien, den 8. juni 1995 hvor kongehuset
ved Dronning Sonja var representert.
Aulaen i Hovedbygget var fullsatt under
det høytidelige møtet. Rektor Emil Spjøtvoll framhevet i sin tale at han så Dronningens besøk som et godt tegn: «Det
bidrar til et verdig og minnerikt avslutningsår. Det bidrar til å markere den rolle NTH har spilt i det norske samfunn.
Det bidrar til å inspirere oss til å videreføre vårt arbeid i det nye universitet,
NTNU», sa rektor den gangen.
– Dronning Sonja beskytter NTNUarbeidet, sa Eivind inntrengende. Det var
viktig for meg som utro NTNU-er å vite.
Det siste kortet han hadde i ermet,
viste kongen. Den skulle fortelle at det
finnes kun én rektor her. Det var Eivind.

Han ga meg sin private NTNU-kortstokk.
– Jeg håper du forstår, min gode
NTNU-medarbeider. En kortstokk skal
fra nå av være din NTNU-bibel. Denne
skal du bære i en lomme nær hjertet ditt.
Snart vil også du elske NTNU.
Det var da jeg våknet opp. Svett og
engstelig. Forvirret og bekymret. Visst var
det en drøm; og det Eivind beskyldte meg
for, var jo løgn. Men kanskje hadde jeg
ikke gitt nok? Kanskje hadde jeg bareofret 90 prosent for NTNU? Jeg bestemte meg for at jeg fra nå av skulle yte 110
prosent. Jeg satte meg ned foran dataskjermen og skrev et personlig brev til
Eivind hvor jeg tilbød meg å være NTNUs
offisielle julenisse. En femårsavtale hvor
jeg ikke krevde noe til gjengjeld. Jeg syntes det hørtes ut som en god idé. For siden
det skulle bli bedre med Eivind ved roret,ville det vel bety at han en gang i blant
hadde noen gavepakker til sine medarbeidere?

20

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

Stewart’s corner
Spørsmål angående engelsk
kan stilles til språkrådgiver
Stewart Clark ved Studieavdelingen,e-post: stewart.clark@adm.ntnu.no,tlf. 73 59 52 45, faks: 73 59 52 37

Confusing dates
Dates can be written to enlighten
or confuse. I battled with thisproblem in an important report
where each of the four authors
had his or her special way of writing the date. As the report was
about a serious accident wherelarge insurance claims were likely, the importance of writing
dates that are unambiguous
should be obvious. Let us consider that there is somethingwhich you have to report that
happened on the first Monday in
2002. This date could be written
7/1/02. If you mean 7 January
2002, why not write exactly that?
A date you write as 7/1/02 maymean 7 January 2002 to you, but
not to the hundreds of millions
who use the English style of writing dates which puts the monthfirst, then the day followed by
the year. This is common in the
USA (as well as some British
newspapers like the Times andFinancial Times). For them,
7/1/02 means July 1, 2002. You
can argue until the cows comehome: 7/1/02 means both 7 January 2002 and July 1, 2002.
As a New Year's resolution, I
suggest that whenever you use
English after 1 January 2002
you always write dates with themonths (or at least the first threeletters) spelled out, and remember months are always capitalized in English. Contract dates,
payment dates and dates of meetings can and will be misunderstood otherwise. If you are planning an international seminaron 10 July 2002, make sure thatyou do not write 10.7.02,
10.07.02, 10/7/02 or 10/07/02.
Otherwise, you risk some people
blocking off Monday October 7,
2002 in their diaries.
When you write dates inEnglish, there are no dots after
the day as in Norwegian and theordinal abbreviations like «st»for first, «nd» for second and «rd»for third are now being dropped
by more and more people. However, when you read a date, theordinal form is still used and isread «the first of January 2002».
The recommended way ofwriting dates is the standard
British English format of 1 January 2002, 2 January 2002 etc.
(This is termed the logical risingorder by «Hart's Rules» – thestyle guide for the Oxford University Press.)
If you need to use an all-digit
date format, the only international standard that I am awareof is from the International
Organization for Standardization (ISO). The basic format in
ISO 8601 for the seminar on
10 July 2002 will be 2002-07-10(CCYY-MM-DD). This ISO dateformat pops up automatically on
the dateline on the standard
English templates for letters,
memos or faxes in the administration at NTNU. When you
write this ISO format, make sure
you follow the stipulated orderand use hyphens between thedigits.

Fikser fusk
Tavle og kritt finnes fortsatt i NTNUs auditorier, men moderne elektronikk overtar som
foreleserens verktøy. Klikker den, kan foreleseren bli hjelpeløs. Da må AV-eksperten tilkalles.
I vaktmesterstaben på Dragvoll
har Tommy Braseth jobben som
problemløser når datahjelpemidlene går i vranglås. Det skjer
heldigvis ganske sjelden. Det
nyeste utstyret er både driftssikkert og enkelt å betjene.
Vi ble med Tommy på en
befaring i Dragvolls nyeste auditorium, nummer 15 i Bygg 11.
Verden har gått framover siden
balloptikonets tid. Her kan dukomme med materialet du vil
presentere, på DVD-plate eller
CD. Lys, mikrofoner og video styres ved hjelp av en berøringsfølsom skjerm, der funksjonene er
selvforklarende. Datamaskinen
er permanent oppstilt i auditoriet, og selvsagt knyttet til nettet, slik at du kan hente opp dinpresentasjon fra bærbar PC eller
fra et felles lagerområde.
Tommy stiller opp som «teknisk los» slik at forelesere som
føler seg på utrygg grunn, kan
få den nødvendige hjelp.
– Er det helst eldre forelesere
som trenger hjelp?
– Nei, det er ingen merkbar
forskjell i alder eller kjønn på
dette området, sier Braseth.
– Det er stort sett to typer: De
overivrige som vil trykke, eksperimentere og lære, og de med
knappefobi. Hvilke personer som
tilhører hvilken kategori, er vanskelig å peke ut på forhånd,mener Tommy. Han forteller at

etc. (never a.s.o.) is the abbreviation for et cetera which ishardly ever used in its full form.
Some tips about how to use etc.:
1. In formal writing, it is recommended to only use etc. infootnotes, brackets and references.
2. And so on or and so forth arerecommended alternatives foretc. in contracts and othertypes of formal writing.
3. Always pronounce et ceteraas «ett setera» not «ek setera».
4. Use etc. for things, not people: «Popular models are Ford,
Opel, Toyota etc.», rather
than: «Her boyfriends were
Tom, Dick, Harry etc.»
5. Avoid writing «and etc.» («et»means «and»).
6. Never place etc. at the end of
a list beginning with «e.g.»,«include», «including», «suchas» or «for example».

Fagmiljøene på
Dragvoll kan ikkebehandles som
sjakkbrikker, skriver GUNN IMSEN.

«although my mother gave me
her genes, you gave me a home»- Subtitle: «selv om min mor ga
meg sine olabukser, så ga du meg
et hjem»(NRK's Forviklingar)Får En Fri BULK Vev Hosting
Side. Det tillater De å reklamerederes avertissement eller webpage uten hassle av spamissues. Untatt Planet den Save
Trees! Reklamer via E post.
Stryk withone enkelt tastanslag!
Mindre avfall i vår Dumps(Automatic GIGO)«Sushi! That's what my wife
used to call me – raw fish»

Side 20 — Svart Cyan Magenta Guli det akademiske
glasshuset- Subtitle: «Sushi – min kone –pleide å kalle meg en rå fisk»(Bladerunner)

FOTO: ARNE ASPHJELL

tavle og kritt fortsatt er i bruk,
men lysark er på retur til fordel
for databaserte forelesninger.

Allrounder. Tommy er en av
flere bygningsvaktmestre på
Dragvoll. De enkelte har sine
spesialiteter, men alle må væreallroundere i denne bransjen.
Tommys hovedoppgaver i til-legg til AV-utstyr er adgangskontroll, kameraovervåkning,alarmsystemer og nøkler, men
han må også ta forefallendevaktmesteroppdrag som skifte
av lyspærer eller justering av
dører.
ARNE ASPHJELL
arne.asphjell@adm.ntnu.no

Dragvoll eller Øya?

Enlightening translations«The spirit of Christmas present»- Subtitle: «…julegaveånden»(Scrooged)

Uttrykket episkop var ukjent for Tommy Braseth. Men dokumentkamera,
som auditorium 15 er utstyrt med, har han god kjennskap til. (Episkop ble
brukt i gamle dager for å projisere boksider på en skjerm).

Gunn Imsen
er professor i pedagogikk

Tricky abbreviations
Do not make up your own abbreviations. People who use SMStype abbreviations like f. ex., f.e.
and f.i., should remember thatin serious writing, the only
abbreviation for example or for
instance is e.g.
This abbreviation is formed
from the Latin exempli gratia,
which is never written or read.
The pronunciation is «ee, gee».
Most style guides suggest thate.g. is avoided in formal writing
except in footnotes, brackets andnotes. Recommended formulations in running text are«examples of the following are»,«a good example of such is» and«this can be exemplified by».
When you write for example orfor instance in running text,
these are normally placed after
the example. Compare «…i f. eks.
Oslo og Bergen» with the translation «…in Oslo and Bergen, forexample».

Driftsrapport
Universitetsavisas
serie med små glimt
fra driftens avdelinger –vi presenterer menneskene
som får universitetet tilå «gå rundt».

I disse dager ventes utredningen om
plasseringen av det nye sykehuset i
Trondheim. Byens visjonære planleggere velter seg i drømmer om billige og
sentrumsnære boliger på Øya, mens teknokratene på Gløshaugen snakker i nokså vage vendinger om synergieffekterav å flytte de humanistiske og samfunnsvitenskapelige miljøene dit. Ingen har spurt de store fagmiljøene på
Dragvoll om hva de ønsker.
Forgrunnen i saken har hele tidenvært sykehuset, sentermodellen og om
det er hensiktsmessig å bygge nytt igamle bygningskropper. I kulissene anervi medisinernes tradisjonelle makthierarkier, som føler seg truet. Økonomi er
selvsagt også et viktig argument. Det
er, etter alle overskridelsene på det nye
Rikshospitalet i Oslo, ikke politisk kloktå sette i gang et nytt prosjekt der prislappen er uviss. Men hva blir kostnadene ved å flytte det humanistiske og det
samfunnsvitenskapelige fakultetet til
Øya? Enn å bygge om hele det store
komplekset på Dragvoll til sykehus? Deansatte på Dragvoll som har vært der enstund, snakker med galgenhumor om
framtida: Da kan de jo bare fortsette årusle rundt i de samme lokalene som
gebrekkelige korridorpasienter på sineeldre dager. Det blir i det minste kontinuitet i tilværelsen av slikt.
Da Dragvoll sto ferdig med første
byggetrinn i 1978, fikk det flotte anlegget høy anerkjennelse for sin arkitektur og sin funksjonelle utforming. Bygningsmassen er skreddersydd for behovene til undervisning og forskning ved
det humanistiske og det samfunnsvitenskapelige fakultetet, med kontorer,
grupperom, seminarrom og lekre auditorier, det er spesialrom for musikk og
drama og et åpent gaterom hvor stu-

denter og lærere myldrer rundt selv om
nordavinden uler rundt hushjørnene.
Det foreligger ingen som helst grunn tilå flytte dette til de gamle bygningenepå Øya, som er bygd for helt andre formål. Jeg ser ikke noe annet argument forå flytte de store Dragvollfakultetene tilØya enn at studentene skal komme nærmere pubene i Midtbyen. Men det var jo
nettopp det Giske ville motvirke med
sin kvalitetsreform. Nå skal studentene
bruke tida på lesesalen, og ikke til andre
fristende sosiale aktiviteter.
Det ville være en tragedie om utbyggingen på Dragvoll ble stanset nå. Det
planlagte psykologibygget skal realiseres det kommende året, for det siste flyttelasset skal gå fra Lade til Dragvoll i
august 2003. Biblioteket på Dragvoll er
sprengt, og vi kan ikke vente lenge på et
nytt biblioteksbygg. Pedagogene er husløse etter byggeskandalen i Idrettsbygget, og det må tenkes samlokalisering av
institutter som står hverandre faglig
nær. Institutt for musikkvitenskap og
Musikkonservatoriet er allerede vedtattslått sammen, et annet eksempel er Program for lærerutdanning og Pedagogisk
institutt hvor det ligger til rette for tettere samarbeid. De gjenstår derfor byggebehov på Dragvoll, men de er oversiktlige og forutsigbare. Her vil planleggerne ha en lett jobb.
Uansett hvor man velger å plassere
sykehuset, er det å håpe at lokale politikere, sentrale myndigheter og universitetsledelsen klarer å holde flere tanker
i hodet samtidig. Hensynet til de store
fagmiljøene på Dragvoll må også veie
tungt når avgjørelsene skal tas. De kan
ikke behandles som sjakkbrikker som
kan flyttes rundt på planleggernes tegnebrett etter ønsker fra teknologene og
medisinerne.

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

21

innblikk

Når bibliotekar Jan Ove Rein tar med seg familien på sydentur,
legger han igjen kone og datter i sola.
Selv kikker han under steiner.

I skorpionens tegn
Familien Rein reiser gjerne til Syden når
det skal være. Men der folk flest foretrekker rene, desinfiserte og insektfrie
omgivelser, blir Jan Ove Rein lykkeligere
jo flere skorpioner han finner. Skulle hanslumpe til å komme over en helt ny art, er
det julekvelden.

Til Afrika. Det var et halvt humoristisk utsagn fra professor Karl Eirik
Zachariassen som ga utslaget: Etter en
zoologiforelesning funderte den unge
studenten på hva han skulle velge fortema til hovedfag. – Du kan jo studereskorpioner, fleipet professoren.
Fire måneder senere var Rein på vei
til Afrika. Siden ble det hovedfag. I dag
skriver han jevnlig vitenskapelige artikler om emnet, og han får henvendelser
fra hele verden fra mennesker som finneren edderkopp eller en skorpion i sine næromgivelser. De lurer som regel på hva
slags skapninger det er snakk om – og om
de er giftige. Som regel har Rein svar pårede hånd.

Skrekk og fryd. Vi er på hjemmehos-reportasje hos universitetsbibliotekaren. I et varmt rom i kjelleren kravler
og kryper det... Her holder bibliotekaren
Reins egentlige fag, og lidenskap, hus.
Store edderkopper med hårete kropperså store som håndbaken. Vandrende
blad og pinner – pinnedyr – som hveser
og sparker med beina hvis de blir klødd
på magen. Skumle skorpioner som klipper med saksene og ser ut som landgående hummere. Tusenbein som er tretti
centimeter lange og som virrer nysgjerrig med den ene enden av kroppen (eller
er det hodet?) når kameraet tas frem.
I en glassboks for seg vrimler sirissene rundt. De er maten. Rein får en kartong full av dem hver måned. Han må
selv ned på postkontoret for å hente eska.
Både han og postbudet synes det er greiestsånn.
Dette er en type reportasje hvor det er
vanskelig ikke å spille på frydefull skrekk.
(eller omvendt). Det vil Rein synes er
synd. Hans interesse er i første rekke av
faglig art.
– Det var Helmut Ormestad og«Fysikk på roterommet» som vekket den
første interessen. Det som først og fremst
fascinerer meg, er det som er smått – men
som også er stort: De fleste skapningene
av dette slaget er stort sett ganske små i
Norge. Det er på sydligere breddegraderat du finner de storvokste slektningene
av edderkopper, tusenbein og andre, sierhan.

tert uten at de somgjør det, er kjent med
farene med giftige forsvarshår.
Det er taranteller fra Nord-, Mellomog Sør-Amerika som har forsvarshår. Disse sitter ofte på bakkroppen av edderkoppen, og børstes av gårde ved hjelp av
bakbeina når edderkoppen blir forstyrret eller skremt. Mennesker kan
da komme direkte i kontakt medhårene som svever i luften, eller
indirekte via håndtering av edderkoppen eller bunnmateriale somedderkoppen har vært i kontakt
med.
TORE OKSHOLEN (tekst og foto)
tore.oksholen@adm.ntnu.no

Et utvalg søte små
Skorpioner
Edderkoppdyr som kjennetegnes ved sin hale med giftbrodd. Alle skorpioner har
gift, men bare et dusin arterhar gift som kan gi alvorlige
effekter. De fleste skorpioner
som tas inn til Norge, er ufarlige, men mange leverandører
i Europa og på Internett selger farlige arter. I dag er det
ingen restriksjoner på inn-førsel av skorpioner til Norge.

Vandrende pinner
En gruppe tropiske insektersom har en stor likhet med
pinner og kvister (noen arter
ligner også på bladverk). Disse insektene spiser plantemateriale, og er lette å holde
i fangenskap. En håndfullarter har en forsvarsduft som

Keiserskorpionen. Vi trekker fram
fotoapparatet. Rein åpner rutinert glasslokket til Keiserskorpionen. Den pilerbort i et hjørne og gjør seg så liten som
den kan. Den er stor, men forholdsvis
fredsommelig, og lar seg motstrebende
bli halt opp etter halen.
I et annet bur ligger det et nytt bur
innenfor. Det tar Rein ikke opp. Denne
skorpionen er liten og gjør ikke så mye
ut av seg. Men den er dødelig.
Vi kikker interessert, og protesterer
ikke når lokkes legges på.

Side 21 — Svart Cyan Magenta Gul

kan gi reaksjoner ved hud- ogøyekontakt, men disse selges
normalt ikke i Norge. Vandrende pinner generelt har
ingen medisinsk betydning.

Skolopendere
Disse leddyrene tilhører gruppen Myriapoda (mangeføttinger). De har en lang og
slank kropp, men mange bein.
Skilles fra tusenbeinene ved

at de kun har ett beinpar pr
kroppsledd. En del tropiske
arter kan bli mellom 20 og 30
cm lange. Alle skolopendere
har gift, og noen av de større
artene kan ha medisinsk
betydning. Dødsfall er rapportert i eldre litteratur, mendisse tilfellene er aldri blitt
verifisert i moderne undersøkelser.

Taranteller
En gruppe primitive edderkopper som kjennetegnes ved at deer svært store og hårete. De fleste arter er ufarlige, men arter
fra Asia og Afrika har et giftbitt som i enkelte tilfeller kan gi
alvorlige, systemiske effekter. I tillegg har mange taranteller
forsvarshår som kan utløse allergiske reaksjoner hvis de kommer i kontakt med hud eller luftveier.

Tusenbein

Nye kjæle(?)dyr. Nordmenn vil ikke
lenger bare ha hund, katt, kanin og
undulat som kjæledyr i huset. En rekke
mer eksotiske dyreslag er på vei inn i denorske hjem. Rein mener en del av disseartene kan ha medisinsk betydning.
Taranteller begynner å bli vanlige somkjæledyr i Norge, og de fleste dyrebutikker selger disse edderkoppene. Men kunnskapen om denne dyregruppen er begrenset, både blant de som holder dem og blantde som selger dem. Mange arter blir hånd-fakta

KnelereEn gruppe tropiske insekter som har et godt syn, og som fanger andre insekter ved hjelp av godt utviklede forbein. Noen
av de tropiske artene kan bli over 10 cm store, og kan gi småsår ved håndtering. Ut over dette har denne insektgruppen ingen medisinsk betydning.

Disse mangeføttingene har enlang, slank kropp som hos tropiske arter kan bli opp mot
30 cm lang. De har to beinpar
pr ledd, og spiser planter og
dødt organisk materiale.
Tusenbein kan utskille en forsvarsvæske som kan gi ubehag og irritasjon på hud, isvelg og i øyne. Tropisketusenbein selges i norske
dyrebutikker.

Jan Ove Rein drifter to nettsteder om sitt fag og sin hobby, det ene på norsk – home.online.no/~janor/start.htm– og det andre engelskspråklig: www.ub.ntnu.no/scorpion-files/

22

innblikk

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

På kurs i Midtens rikeHer avslører vi
ein godt bevart
løyndom:
NTNU harreisestipend og
studieplass i
Shanghai for topersonar kvar
sommar.

NTNU sine to fornøgde deltakarar på sommarkurset 2001, Tuva Rosenlund og Berit Moltu, Institutt for tverrfaglege kulturstudier.

Shanghai er sjølve symbolet på det moderne Kina. Pudong-området med sine skyskraparar minner meir om ein
framtidsodyssé enn om ein fattig kommuniststat.

40 skandinaviske studentar er samla til
velkomstmiddag på sommarkurset«Modern China Today» ved Fudan-universitetet i Shanghai. Eit utal kinesiske
rettar vert servert i tur og orden, mellom
andre favoritten gõngbao jiding, ein kyllingrett servert med peanøtter og chili.
Og sjølvsagt med mifán eller ris som obligatorisk tilbehør. Spisepinnane vert overraskande kyndig handsama av skandinavane, men det viser seg at dette er studentar frå Norge, Sverige, Finland og Danmark som på eit eller anna vis har ei spesiell interesse for Kina eller Asia.

Privilegert.

Samtalen går livleg
mellom dei skandinaviske kursdeltakarane og dei kinesiske mastergradsstudentane som er invitert for anledninga.
Dei sistnemnte har teke emnet Nordic
Studies siste studieår, eit populært kurs
med Norden som fokus.
Studentane ved Fudan er av dei mest
privilegerte i Kina. Det er stor rift om
plassane her. Berre tre prosent av ungdomskulla får gå på universitetet. Du måvere rik for å få ein plass. Ein masterstudent betaler omlag 3500-4000 norske kroner. Kjem du frå landsbygda i Kina, er

Nordisk Senter og BI sin representant ved
Fudan-universitetet i Shanghai, Henning Kristoffersen, meiner Kina kjem til å verte meir ogmeir aktuelt framover.

Side 22 — Svart Cyan Magenta Gul

denne summen heilt uoverkomeleg. Vest
i Kina er det knapt snakk om ein pengeøkonomi.

Sikra framtid. Bordkavaleren min,Hong, studerer sosiologi som er eit heilt
nytt fag på universitetet. Han fortel atdei fleste studentane kjem frå andre provinsar for å studere her. Det er veldig
attraktivt for kinesiske ungdommar å
dra til Shanghai, sidan byen har blitt
symbolet på det nye Kina. Det er her jobbane og framtida er. Og Fudanuniversitet har ei enorm prestisje i Kina, someitt av dei tre tunge universiteta i Kina.
Har du kome inn på Fudan, så har duinngangsbilletten til framtida sikra. Og
dei fleste studentane vil helst bli i
Shanghai-området etter endt utdanning.
Rå kapitalisme. Shanghai er ein av
4-5 økonomiske soner i Kina. Her rår ein
markedskapitalisme som kanskje erråare enn nokon annan plass i verda.
Pengar betyr nesten alt. Policyen harvore å sleppe opp totalt i desse sonene og
leggje til rette for business og investeringar. Tanken er at resten av Kina skalkome etter i velstandsutvikling.
Det har ikkje skjedd, og eg lurer påom min kinesiske venn ikkje har nokre
motforestillingar mot det som skjer i Kina
idag. – Det har alltid vore kulturelle
endringar, seier han.– Påverknader og
impulsar frå Vesten er ikkje sterkare enn
at vi greier å absorbere dei, seier han optimistisk. Han ser udelt positivt på det som
skjer i Shanghai. Folk har meir tru på
framtida no enn tidlegare, spesielt dei
som kan bu i Shanghai. I det moderne
Kina har du ei veksande middelklasse, og
ei overklasse med enorme rikdomar. Dei
aksepterer i større grad eit bipolart samfunn, med større skilnader. Heile Kina sinæraste framtid heng nok i om dei greier å halde på ein sosial stabilitet samstundes som desse økonomiske moderniseringsprosjekta pågår. Det kan vere ei
tikkande bombe.
Som samtalen går, slår det meg at det
er mykje vi ikkje får vite om Kina heime,og at den vestlege pressa sitt store fokus
på menneskerettar kan verke litt snevertog naivt. Men alt dette skal vi få diskutere
i dei næraste tre vekene.

Cola, te og børs. «Modern China
Today» er eit intensivkurs som gir ei innføring i Kina sin historie, politikk og økonomi. Vi får og ein gløtt inn i det kinesiske språket ved at kvar undervisningsdag startar med ein halvtimes språkkurs. Ein streng kinesisk lærar roper

Coca-Cola er drikken for dei nyrike. Men alle
drikk grøn te. Derfor produserer leskedrikkfabrikanten no også kald te på boks.

frasene ut i høgt tempo, og vi repeterer i
kor nî hâo og fù dàn dà xué etter beste
evne.
Kurset skal gi nordiske studentar førstehands erfaring på dei store endringane som skjer i det kinesiske samfunnet
i dag. Tanken er at kurset skal kunne
understøtte skandinavisk bedriftsetablering i Shanghai, som er eit sterkt ønskje
frå kinesiske myndigheiter. Spesielt joint
venture-løysingar er ettertrakta. Ein viktig del av kurset er difor bedriftsbesøk til
skandinaviske bedrifter som allereie har
etablert seg i Shanghai.
Eit besøk hos Coca-Cola Company, som
var ein av dei første utanlandske bedriftene som etablerte seg i desse frihandelssonene i Shanghai, vart det og plasstil. Då selskapet etablerte seg her, var det
få som hadde smakt leskedrikken. No er
det ein populær drikk for dei nyrike. CocaCola-fabrikken i Shanghai produserer
jamvel kald, kinesisk te i leskedrikkemballasje, eit produkt tilpassa den kinesiske marknaden der grøn te fortsatt har ein
sterk posisjon.
Kurset besøkte og eitt av dei tradisjonelle stålverka i Kina, Baosteel, dennyoppretta børsen i Shanghai, og kontoret til World Trade Organisation (WTO).
Medan vi var der, vart det avgjort at Kina
fekk sommar-OL i Beijing i 2008, nokokinesarane var synleg stolte over. Nesteskritt er å bli medlem av WTO. Desse to
institusjonane er viktige for Kina sin sjølvrespekt framover, og ledd i å gjenoppbygge Kina som eit land ein kan rekne med.

Godt bevart løyndom. Sommarkurset er i regi av Nordisk senter ved
Fudan, eit samarbeid mellom 14 nordiske universitet. Senteret vart opna i
1995.
Det har vore stort underskot på ein

del typar kompetanse ved universiteta i
Kina. BI var tidleg ute med å etablere seg
på studiemarknaden. Allereie på slutten
av 80-talet såg dei muligheitene for ein ny
kursmarknad i Kina. I 1995 starta dei sittmastergradstilbud, Master of ChangeManagement, med 45 deltakarar kvart
semester og med tilreisande BI-professorer. Til tross for at prisen på dette studiet er godt over 100 000 kroner, er det stor
interesse for dette og liknande kurs somvert gitt av utanlandske universitet. Dei
siste tre åra har dei hatt ein person tilsett
her for å drive senteret, planlegge kurs
og seminar.
Også blant dei andre norske universiteta og høgskulane er det stor konkurranse og lange ventelister for å få delta påsommerkurset i Shanghai. I Trondheim
ser dette derimot ut til å vere ein godt
bevart løyndom. NTNU har reisestipend
og plassar til to. Spesielt burde studentar
frå Industriell økonomi eller andre studieretningar som er opptekne av bedriftsog organisasjonsstudier, eller berre erinteressert i det moderne Kina, kjenne si
besøkstid.
Av Berit Moltu
berit.moltu@hf.ntnu.no

Interesserte i sommerkurset kan
kontakte Internasjonal avdeling ved
NTNU. Søknadsfristen er 1. mars 2002.
Er du interessert i forskningsopphaldpå Fudanuniversitet i Shanghai? Sendein e-mail til programleiar Henning
Kristoffersen på fudnor@fudan.edu.cn
eller påhenning_kristoffersen@hotmail.com.

UNIVERSITETSAVISA NR. 18 – 13. DESEMBER 2001

23

innblikk

Målgruppeorienterte julenøtter
Vi presenterer i år et nøttefat med blandetvare. Det er angitt hvilken faglig bakgrunn
som er best tilpasset de ulike nøttene, menalle får lov til å prøve seg.
Nøtt forelektroingeniører
Nøtt for språkforskere
Hver av motstandene i denne «motstandskuben» er på 1
ohm. Hvor stor
er motstanden
mellom punktene A og B?

Nøtt for filosofer
En filosof, som alltid snakker sant og holder sine
løfter, sier til kona si: «Til jul skal du få en gave
som vil være en total overraskelse for deg. Du har
ingen mulighet til å gjette hva det er. Det er sølvarmbåndet vi kikket på i vinduet hos Møllers.»
Hva kan egentlig filosofens kone vente å få i presang til jul – armbånd, jukeboks eller noe annet
rart? Utdyp svaret, men ikke skriv en avhandling.

Nøtt for maskiningeniører

Ordgolf går ut på å forandre et gitt ord til et annet.
Forandringen skjer trinnvis, ved at bokstaver byttes ut slik at man får et nytt ord. Slik forandres«kone» til «mann»:Nøtt for matematikere
Det sies at denne geometrioppgaven har vært gitt til
elever i 4. klasse i Moskva. Nå slippes den løs på
NTNU-intelligensiaen. Oppgaven skal løses ved å
bruke elementær geometri (trigonometri forbudt): Vis
at vinkelen C er lik summen av vinklene A og B.

KONE
TONE
TINE
MINE
MANE
MANN
En av bokstavene byttes for hvert «slag», og det skalvære ord som finnes i ordlista på alle trinn. Her ernoen ord du kan prøve deg på, med færrest mulig«slag»:
Fra FLASKE til SLIKKE, SKINKE til STILLE,METER til LIKØR, KONE til SILD, SANG til
PENN, ROSE til HALL, KJØRE til KVELD.

Nøtt for «Nytt på Nytt»-fans

Nøtt for arkitekter
Da de gamle grekere bygget Parthenon, gjorde deet lite tricks slik at byggverket skulle se rettvinklet og fint ut nedenfra (fig. A). Besto trickset
i at debøyde søyler og
trapper som vist
i figur B eller C?

I hver av gruppene nedenfor skal en av de fire gjenstandene ut. Hvilken? I denne nøtten ligger det en skjult
tilleggsoppgave. Innser du hva denne oppgaven går ut
på, og er du i stand til å løse den?

To gjengede bolter er lagt sammen som vist på figuren. Når de dreies samtidig i retningen som pilene
angir, vil de da bevege seg innover mot hverandre,
bevege seg fra hverandre eller beholde samme posisjon relativt til hverandre?
(Obs: denne nøtten skal
løses mentalt, ikke
praktisk.)

Nøtt for Mensa-medlemmer
Nedenfor er vist en serie figurer som er basert på envelkjent rekke av elementer. Den klassiske Mensaoppgave går som kjent ut på å bestemme hvilken av
de aktuelle figurene som er den neste i serien.

Nøtt for brannvernledere
Flytt to fyrstikker slik at ligningen blir riktig (strek
over likhetstegn teller ikke).

Nøtt for julestjernevannere
Hvilken av
disse tovannkannene
kan ta mest vann?

Nøtt for fysikere

Løsninger på julenøttene kommer i første nummer av
Universitetsavisa på nyåret.

Vil en tur-retur reise med fly ta lengre eller kortere tid om det blåser nordavind på hele reisen?

Nøtteredaktør: Arne Asphjell (som ikke mottar telefoner fra
desperate nøtteknekkere i jula).

Side 23 — Svart Cyan Magenta Gulbaksida

Overskrift på nyhetsartikkel i «Tromsøflaket» (UiTø) nr. 15 i år.

Absolutt nyttig

50 iskalde år
Det er denne måneden
nøyaktig 50 år siden
Gustav Lorentzen ble tilsatt som professor og den
første styrer ved NTHs
Institutt for kjøleteknikk. Etter en instituttsammenslåing i 1995 ble
instituttet hetende Klima- og kuldeteknikk, og
sammen med Sintef
utgjør fagmiljøet i dag«Nobelprisvinnere på kurs i Tromsø i 1975.»

rundt 80 personer. De
steller ikke bare med
kulde, men også med
varme, næringsmidler og
gasser – blant mye
annet. Femtiårsdagenble i forrige uke feiret
med fagseminar og med
storslått festmiddag foralle fagmiljøets ansatteog nærmeste venner.
Baksida gratulerer.

Sjefsattest

Endelig kommer det noe forskning som føles relevant i disse
julebordstider. Katrine Hilmen
har nemlig levert en dr.ing.avhandling ved Institutt for kjemisk prosessteknologi om hvordan du kan lage sterkest mulig
sprit. I pressemeldingen om
avhandlingen, som har overskriften «Absolutt vodka», heter
det at «det er lett å lage 96 prosent etanol. Men hva gjør manfor å oppnå 99,999 prosent renhet?». Det bør kunne sikre Hilmen jobb som gjesteforeleser itrønderske husflidslag i lang tid
framover.

Trondheimspakken

Lysende protest
FOTO: ARNE ASPHJELL

Arkitektstudentene markerte
sin husmangel med en stille og
stilig protest forrige fredag.
Langs innfartsveiene til Gløshaugen var det satt opp fakler,og på plena bak Hovedbiblioteket skapte en elegant kube
av fakkellys en spesiell stemning. Installasjonen var utlånt
av kunstneren Britt Dyrnes.
Rundt plena hang en lang kjede av forstørrede id-kort tilhørende arkitektstudenter. På etbanner utenfor hovedinngangen til Gamle kjemi hang selve
budskapet: «Vi vil være sammen».
Studentene protesterte mot
den fysiske splittelsen av årskurs og studentgrupper innen
arkitektutdanningen. Studentene ønsker seg eget hus forfelles samvær og samarbeid.

Geir Nilsen sluttet som lederfor bygningstjenestene på
Dragvoll i 1997 og ble seksjonsleder for Driftsavdelingens Plan- og prosjektgruppe. I
den forbindelse ble han utsattfor et lite pek fra to av sine
medarbeidere. Marit Moe og
Irene Dragvik utstyrte seg med
T-skjorter av den viste type, og
spankulerte rundt på Dragvoll
med budskapet på brystet på
sjefens siste arbeidsdag.
– Ironisk ment, sier Marit.
– Geir var en enkel sjef å forholde seg til. Han har evnen til
å lytte, og han stilte opp for ossnår det var nødvendig.
FOTO: ARNE ASPHJELL

Oralkontoret,
takk
Gode målstyrere
De nyss ferdige sivilingeniørene
Håvard Krogstad, Trond Erik
Rønning og Asbjørn Skretting
ble nylig tildelt Balanced Scorecard-prisen for 2001 for arbeidet «Intellektuell kapital som
del av strategisk prestasjonsmåling». Arbeidet ble utført som
en del av studiet ved NTNU, og
brukte Fokus Bank som fordypningscase.

Sentralbordet ved NTNU får
av og til merkelige henvendelser. Mannen som ville hakontakt med «oralkontoret»,ble satt over til Orakelkontoret, og fikk forhåpentligvis den
hjelpen han trengte. Og innringeren som forsøkte å komme i kontakt med «Barnebarnsinstituttet», var kanskje
en bestefar som trengte goderåd?

Et førjulsønske

– Utrolig mange mennesker
kunne kommet i arbeid hvis
det fantes flere som meg, sa
Tove Gjelseth ubeskjedent til
Universitetsavisa i desember
1991. Hun var da leder for etsamarbeidsprosjekt mellom
Trondheim
trygdekontor,
Trondheim arbeidskontor og
Universitetet i Trondheim(Unit). Prosjektet var statlig
initiert. Målet var å gi varige,
statlige arbeidsplasser til yng-

re mennesker med fysiske
funksjonshemninger – folk som
var uføretrygdet eller i ferd
med å bli det.
Ved Unit ble det opprettet ti
slike arbeidsplasser rundt
1990, i like mange ulike miljøer. Og en rask sjekking i
NTNUs telefonkatalog avslører at svært mange av de som
fikk seg jobb den gangen, fortsatt arbeider her.

Det går mot både tilsnikelser(julegavekjøping
midt
iarbeidstida) og mer legalt fravær i ukene framover. Sentralbordet ber oss derfor alleså pent, så pent om å huske åfraværsmarkere oss på telefonen når vi forlater arbeidsplassen. Så kan sentralbordet
få gjort jobben sin, og folk få etskikkelig svar når de ringer
oss, enten vi er der eller ikke.
Bruksanvisning for fraværsmarkering finnes både på nettet og i den trykte telefonkatalogen – og er så enkel at selv
en professor bør kunne forstå
den.

Utgis av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Distribueres i 13 000 eks. annenhver fredag i vår- og høstsemesteret.
REDAKTØR: Jan Erik Kaarø
REDAKSJONSSEKRETÆR: Lisa Olstad
ANSVARLIG REDAKTØR:Info.direktør Anne Katharine Dahl

REDAKSJON: Medieseksjonen,
Informasjonsenheten
LAYOUT: Hege Pedersen, NTNU-trykk
TRYKK: ST-Trykk AS, Orkanger

Side 24 — Svart Cyan Magenta Gul

POSTADRESSE: Universitetsavisa,
Info.enheten NTNU, 7491 TrondheimBESØKSADRESSE: Info.huset på
Gløshaugen (O.S. Bragstads plass 1)

på siden

TELEFON: 73 59 55 40
TELEFAKS: 73 59 54 37
E-POST: medieseksjonen@adm.ntnu.no

Førjulstid er budsjettid, både ved
NTNU og i Trondheim kommune. Tallenes tale gir grunnlag forrefleksjon om gapet mellom nød
og fornem nød. NTNU har etbudsjett på to milliarder kronerog kommunen på fem milliarder. Likevel oppleves det antagelig noe forskjellig å miste prosjektstøtte og å bli sparket ut
fra en sykehjemsplass. Kanskje
er det på tide å vise trondheimerne hvem som er storebror
her i byen og hvem som tar varepå sine medborgere? Jeg foreslår at vi NTNU-ere i raus og
god førjulsstemning går sammen
om en skikkelig julegave til
Trondheim kommune.
Håndslaget kan for eksempel finansieres ved å omfordele
den noe kryptiske budsjettposten «Fellestiltak», som Kollegiet
nettopp har fordelt. Det vil jobåde være kreativt og konstruktivt. Og kritisk nyttig for
noen.
Sykehjem kan ikke NTNU
drive, selv om vi har erfaring
med barnehager for både småog store. Men vi kan starte litt
mer forsiktig. La oss si at en
administrativ avdeling, for eksempel Informasjonsenheten,
sier seg villig til å ta 400 000
kroner av sitt 2002-budsjett til
opprettelse av et bekkenkokerfond for byens sykehjem Det vil
gjøre det mulig å kjøpe inn sju
bekkenkokere.
Samtidig kan Info.enheten
utfordre andre (og rikere) enheter til å gjøre det samme. Og tro
meg – det er mange gode formål
å velge blant. For eksempel kan
noen spleise på et sengefond til
sykehjemmene. Men da bør det
vel å merke stilles som krav at
sengene som skal skiftes ut, måvære minst 15 år gamle. For
meningen er jo tross alt ikke å sy
puter under armene på dem som
er dumme nok til å bli gamle her
i byen. Andre muligheter kanvære et godstolfond, et sosialhjelpfond (byens sosialhjelpmottakere får mindre støtte enn
det staten anbefaler) eller etpensjonskassefond (som ikke
plasseres i aksjer!). Samtidig
kan vi jo tilby håndfast forskerhjelp. Psykologisk institutt kan
for eksempel rykke ut med krisespsykologer til gamle og ungesom sliter med depresjoner fordi de verken blir sett eller hørt.
Og Teknisk avdeling kan overta
byens uføretransport.
Ved å donere pengene via
fond vil kommunen spare investeringsmidler, som igjen kan
brukes til å fjerne asbest fra barnehager og skoler.
Det geniale er at NTNU vilspare penger på et slikt tiltak. Vi
vil jo ikke trenge midler til profileringstiltak og markedsføring
lenger. Bekkenkokere, senger og
alle andre gaver utstyres meden tydelig NTNU-logo, og samtlige mottagere får en gratis tskjorte med emblemet vårt.
Er det noen der ute med etvarmt hjerte?