FÖRVALTNINGSPROCESSL AG 26.7.1996/586   
I enlighet med riksdagens beslut stadgas:  
I AVDELNINGEN  
ALLMÄNNA STADGANDEN  
1 kap  
Lagens tillämpningsområde och förhållande till andra stadganden  
1 §  
Tillämpningsområde  
Denna lag skall tillämpas på rättskipning i allmänna förvaltningsdomstolar.  
Denna lag skall också tillämpas då ändring i beslut i förvaltningsärenden söks genom besvär 
eller extraordinära rättsmedel hos en förvaltningsmyndighet eller en nämnd som har inrättats 
för att behandla ärenden som gäller sökande av ändring, eller hos någon annan särskild 
myndighet som kan jämställa s med dessa.  
2 § (6.6.2003/435)  
Begränsningar av tillämpningsområdet  
Lagens 37 –50 § tillämpas endast vid domstolar.  
Hos andr a myndigheter tillämpas på muntlig behandling, muntlig utsaga och syn 37, 38, 40 
och 42 § förvaltningslagen (434/2003) . 
3 §  
Förhållandet till andra stadganden  
Om det i någon annan lag eller i en förordning som har givits innan denna lag trätt i kraft 
ingår stadganden som avviker från denna lag, skall dessa tillämpas i stället för denna lag.  
2 kap  
Besvärsrätt och besvärsmyndighet  
4 §  
Besvärsrätt  
Över beslut i förvaltningsärenden kan besvär anföras enligt denna lag.  
5 §  Besluts överklagbarhet  
Med ett beslut över vilket besvär kan anföras avses en åtgärd varigenom ett ärende har 
avgjorts eller lämnats utan prövning.  
Besvär kan inte anföras över en order som har utfärdats internt inom förvaltningen och som 
gäller utförande av ett uppdrag eller vidtagande av någon annan åtgärd.  
6 §  
Ändringssökanden  
Över ett beslut kan besvär anföras av den som beslutet avser eller vars rätt, skyldighet eller 
fördel direkt påverkas av beslutet.  
En myndighet har därtill besvärsrätt på grundval av stadgande i lag eller om bes värsrätten är 
nödvändig för det allmänna intresse som myndigheten skall bevaka.  
6 a § (11.6.2010/582)  
Rätt att överklaga o mprövningsbeslut  
Ett beslut med anledning av en begäran om omprövning får överklagas genom besvär endast 
av den som har begärt omprövning. Om ett förvaltningsbeslut har ändrats eller upphävts vid 
omprövning, får omprövningsbeslutet överklagas genom besvär även av den som har 
besvärsrätt enligt 6 § eller enligt någon annan lag.  
7 § (7.8.2015/891)  
Besvär över statliga förvaltning smyndigheters beslut  
Beslut av en myndighet som är underställd statsrådet och beslut av ett ministerium får 
överklagas genom besvär hos förvaltningsdomstolen. Beslut av statsrådets allmänna 
sammanträde får överklagas genom besvär hos högsta förvaltningsdomstolen.  
Besvär får anföras på den grunden att beslutet strider mot lag.  
8 §  
Besvär över beslut av kommunala myndigheter, myndi gheter i landskapet Åland och kyrkliga 
myndigheter  
Om anförande av besvär över beslut av en kommunal myndighet stadgas i kommunallagen 
(365/95) . 
Om anförande av besvär över beslut av Ålands landskapsstyrelse och av en myndighet som är 
underställd denna samt över beslut av en kommunal myndighet på Åland stadgas i 
självstyrelselagen för Åland (1144/91) . 
Om anförande av besvär över beslut av en myndighet inom den evangelisk -lutherska kyrkan 
samt dess församling och en kyrklig samfällighet stadgas i kyrkolagen (1054/93) . Om anförande av besvär över beslut av en myndighet inom det ortodoxa kyrkosamfundet och 
dess församling stadgas i lagen om ortodoxa kyrkosamfundet (521/ 69).  
KommunalL 365/1995  har upphävts genom KommunalL 410/2015 , om 
övergångsbestäm melser se L 410/2015  147–150 § och om begäran om omprövning och 
kommunalbesvär se L 410/2015  16 kap. Se även SjälvstyrelseL för Åland 1144/1991 25 §  
och KyrkoL 1054 /1993  24 kap. L om ortodoxa kyrkosamfundet 521/1969  har upphävts 
genom L 985/2006 , se L om ortodoxa kyrkan 985/2006  10 kap.  
9 § (26.3.1999/433)  
Besvär över förvaltningsdomstolens beslut  
Över beslut av en förvaltningsdomstol kan besvär anföras hos högsta förvaltningsdomstolen.  
10 §  
Besvär över andra beslut  
Om rätten att anföra besvär över andra beslut än sådana som avses i 7 -9 §§ stadgas särskilt.  
11 §  
Besvärsmyndighet i underställningsärenden  
I ett ärende som skall underställas skall besvär anföras hos den myndighet som beslutet skall 
underställas.  
12 § (26.3.1999/433)  
Behörig förvaltningsdomstol  
Besvär skall anföras hos den förvaltningsdomstol inom vars domkrets den myndighet  vars 
beslut överklagas har sitt verksamhetsområde. Kan denna grund inte användas, skall besvär 
anföras hos den förvaltningsdomstol inom vars domkrets den myndighet som har fattat 
beslutet har sitt huvudsakliga verksamhetsställe eller, om inte heller denna  grund kan 
användas, hos den förvaltningsdomstol inom vars domkrets beslutet har fattats.  
Med avvikelse från vad som bestäms i 1 mom. skall besvär över beslut av en sådan 
myndighet vars verksamhetsområde omfattar hela landet anföras hos den förvaltningsdom stol 
vars domkrets beslutet huvudsakligen hänför sig till på grund av att största delen av ett 
område eller en fastighet som avses i beslutet ligger inom domkretsen eller att den person 
eller sammanslutning som beslutet huvudsakligen gäller har hemkommun r espektive hemort 
där. 
Om det inte finns någon förvaltningsdomstol som med stöd av 1 och 2 mom. är behörig i 
saken, skall besvär anföras hos Helsingfors förvaltningsdomstol.  
13 § (7.8.2015/891)  
Begränsning av besvärsrätten  I lag föreskrivs särskilt om när ändring i ett beslut av en myndighet som avses i 7 –9 § inte får 
sökas genom besvär eller när besvärstillstånd krävs för anförande av besvär hos högsta 
förvaltningsdomstolen.  
När besvärstillstånd enligt någon annan lag krävs för sökande av ändring i 
förvaltningsdomstolens beslut hos högsta förvaltningsdomstolen, ska besvärstillstånd beviljas 
om 
1) det med avseende på lagens tillämpning i andra liknande fall eller för en enhetlig 
rättspraxis är av vikt att ärendet avgörs av högsta förvaltningsdomstolen,  
2) det finns särskilda skäl för högsta förvaltningsdomstolen att avgöra ärendet på grund av att 
det i ärendet skett ett uppen bart fel, eller om  
3) det finns något annat vägande skäl för att bevilja besvärstillstånd.  
Besvärstillstånd kan även beviljas så att det gäller endast en del av förvaltningsdomstolens 
överklagade beslut.  
Om besvär inte får anföras över ett avgörande i huvu dsaken eller om besvärstillstånd krävs 
för anförande av besvär, gäller motsvarande begränsning också anförande av besvär över ett 
avgörande som sammanhänger med huvudsaken.  
De begränsningar av besvärsrätten som avses i denna paragraf gäller inte sökande av  ändring 
i förvaltningsdomstolens beslut i ett förvaltningstvistemål, om inte något annat föreskrivs 
särskilt.  
3 kap  
Besvärsanvisning  
14 §  
Fogande av besvärsanvisning till beslut  
Besvärsanvisning skall fogas till ett beslut över vilket besvär kan anföras.  
I besvärsanvisningen skall nämnas  
1) besvärsmyndigheten,  
2) den myndighet som skall tillställas besvärsskriften, samt  
3) besvärstiden och från vilken tidpunkt den skall räknas.  
I besvärsanvisningen skall det redogöras för stadgandena om innehållet i och bilagorna till 
besvärsskriften samt om hur besvären skall frambefordras.  Om besvärstillstånd behövs i saken, skall även detta samt det lagru m som gäller 
besvärstillståndet och de grunder på vilka besvärstillstånd kan beviljas nämnas i 
besvärsanvisningen.  
15 §  
Upplysning om besvär sförbud  
Är anförande av besvär förbjudet med stöd av ett särskilt stadgande, skall i beslutet upplysas 
om besvärsförbudet. I upplysningen skall nämnas det stadgande på vilket förbudet grundar 
sig.  
16 §  
Rättelse av besvärsanvisning  
Har besvärsanvisning inte getts eller har det i besvärsanvisningen felaktigt angetts att besvär 
inte kan anföras över beslutet, skall myndigheten ge en ny lagenlig  besvärsanvisning.  
Är besvärsanvisningen felaktig på något annat sätt än vad som avses i 1 mom. skall 
myndigheten ge en ny besvärsanvisning, om detta begärs inom den i besvärsanvisningen 
nämnda eller den stadgade besvärstiden.  
Besvärstiden räknas från den tidpunkt då den nya besvärsanvisningen delgivits.  
4 kap  
Förande av talan  
17 § (1.4.1999/446)  
Allmän bestämmelse om omyndiga personers talan  
En omyndig persons talan förs av den omyndiges intressebevakare, vårdnadshavare eller 
någon annan laglig företrädare, om inte något annat bestäms nedan i detta kapitel.  
18 §  
Omyndigas talerätt  
En omyndig person har rätt att ensam föra sin talan i en sak som gäller sådan inkomst eller 
förmögenhet som han har rätt att råda över.  
En omyndig som har f yllt 18 år för själv ensam sin talan i en sak som gäller hans eller hennes 
person, om den omyndige kan förstå sakens betydelse. (1.4.1999/446)  
En minderårig som har fyllt 15 år och hans vårdnadshavare eller någon annan laglig 
företrädare har rätt att var för sig föra talan i en sak som gäller den minderårigas person eller 
hans personliga fördel eller rättighet.  18 a § (1.4.1999/446)  
Intressebevakarens talerätt  
En intressebevakare som har förordnats för en myndig skall vid sidan av huvudmannen 
själv ständigt föra talan i ärenden som hör till hans uppdrag. Om intressebevakaren och 
huvudmannen därvid är av olika åsikt blir huvudmannens ståndpunkt avgörande, om han eller 
hon kan förstå sakens betydelse.  
Om huvudmannens handlingsbehörighet har begränsats på ett annat sätt än genom 
omyndigförklaring skall intressebevakaren ensam föra huvudmannens talan i ärenden som 
huvudmannen inte har rätt att fatta beslut i. Intressebevakaren och huvudmannen för dock 
gemensamt talan i ärenden som de tillsammans skall bes luta om.  
19 § (1.4.1999/446)  
Hörande av huvudmannen och intressebevakaren eller vårdnadshavaren  
När en intressebevakare, en vårdnadshavare eller någon annan laglig företrädare för talan 
skall huvudmannen höras och när huvudmannen för talan skall intressebevakaren, 
vårdnadshavaren eller någon annan laglig företrädare höras, om detta är nödvändigt med 
hänsyn till huvudmannens för del eller för att saken skall kunna utredas.  
19 a § (25.5.2007/651)  
Förordnande av intressebevakare för rättegång  
Om en part på grund av sjukdom, störningar i de psykiska funktionerna, försvagat 
hälsotillstånd eller av någon annan motsvarande orsak saknar förmåga att bevaka sina 
intressen i en rättegång eller om partens intressebevakare på grund av jäv eller av någon 
annan orsak är förhindrad att utöva talerätt vid rättegången, kan den domstol där rättegången 
är anhängig på tjänstens vägnar för rättegången förordna en intressebevakare för parten. På 
intressebevakaren tillämpas lagen om förmyndarverksamhet (442/1999) . 
Om inte domstolen beslutar något annat gäller ett intressebevakarförordnande också i en 
högre rättsinstans där ärendet anhängiggörs genom ändringssökande.  
20 §  
Ombud och biträde  
En part får anlita ombud och biträde. Såsom ombud eller biträde får anlitas endast en advokat 
eller någon annan redbar och annars fö r uppdraget lämplig samt skickad myndig person, som 
inte är försatt i konkurs och vars handlingsbehörighet inte har begränsats. En person som har 
deltagit i behandlingen av ärendet hos en myndighet eller där har uppträtt som ombud eller 
biträde för motpart en får likväl inte vara ombud eller biträde. (1.4.1999/446)  
Om tystnadsplikt för ett ombud, ett biträde och dem som biträder  dessa gäller 15 kap. 17 § 
rättegångsbalken. På ett ombud och ett biträde tillämpas dessutom 15 kap. 3 § 2 mom. och 10 
a § rättegångsbalken.  21 § (26.6.2015/799)  
Fullmakt för ett ombud  
Ett ombud ska förete fullmakt, om inte huvudmannen har befullmäktigat honom eller henne 
muntligen hos besvärsmyndigheten. Då fullmakt saknas ska vid behov beredas tillfälle att 
förete den, vilk et dock inte hindrar att behandlingen fortgår under tiden. En advokat, ett 
offentligt rättsbiträde och ett sådant rättegångsbiträde med tillstånd som avses i lagen om 
rättegångsbiträden med tillstånd (715/2011)  ska förete fullmakt endast om 
besvärmyndigheten bestämmer så.  
Ett ombud får inte utan huvudmannens samtycke på en annan person överföra en fullmakt 
som har utställts på en viss person.  
II AVDELNINGEN  
ANFÖRANDE OCH  BEHANDLING AV BESVÄR  
5 kap  
Anförande av besvär  
22 §  
Besvärstid  
Besvär skall anföras inom 30 dagar från att beslutet har delgivits. Då besvärstiden beräknas 
skall den dag då delgivningen sker inte medräknas.  
23 §  
Besvärens form och innehåll  
Besvär skall anföras skriftligen. I besvärsskriften, som skall riktas till besvärsmyndigheten, 
skall anges  
1) det beslut i vilket ändring söks,  
2) till vilka delar ändring söks i beslutet och vilka ändringar som yrkas,  samt  
3) de grunder på vilka ändring yrkas.  
Om besvärstillstånd behövs i saken skall i besvärsskriften anges varför besvärstillstånd bör 
beviljas.  
24 §  
Person - och adressuppgifter samt underskrift  I besvärsskriften skall ändringssökandens namn och hemkommun uppges. Om 
ändringssökandens talan förs av hans lagliga företrädare eller ombud eller om någon annan 
person har uppgjort besvären, skall i besvärsskriften även uppges namn och hemkommun för 
denna person.  
I besvärsskriften skall vidare uppges den postadress och det telefonnummer under vilka 
meddelanden i saken kan tillställas ändringssökanden.  
Ändringssökanden, den lagliga företrädaren eller  ombudet skall underteckna besvärsskriften.  
25 §  
Bilagor till en besvärsskrift  
Till besvärsskriften skall fogas  
1) det beslut i original el ler kopia i vilket ändring söks genom besvär,  
2) intyg över vilken dag beslutet har delgivits eller annan utredning över när besvärstiden har 
börjat, samt  
3) de handlingar som ändringssökanden åberopar till stöd för sina yrkanden, om dessa inte 
redan tidig are har tillställts myndigheten.  
Ombudet skall till besvärsskriften foga en fullmakt enligt 21 §.  
26 §  
Hur besvärsskriften skall tillställas myndigheterna  
Besvärsskriften skall inom besvärstiden tillställas besvärsmyndigheten.  
Om besvärsskriften med stöd av ett särskilt stadgande skall tillställas en annan myndighet än 
besvärsmyndigheten men den inom besvä rstiden har tillställts besvärsmyndigheten, skall 
besvären inte på denna grund lämnas utan prövning.  
En person som är intagen i en sluten anstalt kan inom besvärstiden ge sin besvärsskrift till 
chefen för anstalten. Denne skall utan dröjsmål tillställa bes värsmyndigheten besvären, eller 
om besvärsskriften med stöd av ett särskilt stadgande skall tillställas en annan myndighet, 
denna myndighet.  
26 a § (11.6.2010/582)  
Omprövningsbegärans betydelse för innehållet i besvär  
Om ett förvaltningsbeslut inte har ändrats eller upphävts med anledning av en begäran om 
omprövning, får den som har begärt omprövning anföra nya grunder när be svär anförs över 
omprövningsbeslutet. Också sådana nya yrkanden som grundar sig på förändrade 
förhållanden eller på en omständighet som har kommit fram först senare får framföras.  27 §  
Ändring av besvär  
Ändringssökanden får efter att besvärstiden löpt ut i ett anhängigt ärende framställa endast 
sådana nya yrkanden som baserar sig på ändringar i förhållandena eller på omständigheter 
som kommit till ändringssökandens kännedom först efter att besvärstiden löpt ut. 
Ändringssökanden får även yrka på att verkställigheten skall förbjudas eller framställa andra 
biyrkanden.  
Ändringssökanden får efter att besvärstiden löpt ut framföra nya grunder till st öd för sina 
yrkanden, om inte saken därigenom blir en annan.  
28 §  
Kompletteringsförfarande  
Är besvären bristfälliga skall ändringssökanden beredas tillfälle att komplettera dem, om en 
komplettering inte saknar betydelse för behandlingen av ärendet.  
Ändringssökanden skall ges en skälig frist för att komplettera sina besvär och samtidigt skall 
han upplysas om på vilket sätt besvären är bristfäl liga.  
29 §  
Överföring av ett ärende  
Har besvär på grund av ett uppenbart misstag eller av okunskap anhängiggjorts hos en 
myndighet som inte  är behörig att behandla besvären, kan myndigheten överföra besvären till 
behörig myndighet. Då frågan om vilken myndighet som är behörig är uppenbart klar 
behöver beslut om avvisande av besvären inte fattas. Ändringssökanden skall informeras om 
överföring en. 
Den stadgade fristen anses ha iakttagits, om besvärsskriften har inkommit till rätt myndighet 
inom besvärstiden.  
30 §  
Verkan av felaktig  besvärsanvisning  
Har besvär anförts genom fel förfarande på grund av att besvärsanvisning saknats eller varit 
felaktig, skall besvären inte på denna grund lämnas utan prövning.  
Har besvär av i 1 mom. nämnd orsak anhängiggjorts vid fel myndighet eller om 
besvärsskriften har tillställts fel myndighet, skall myndigheten överföra besvärsskriften till 
rätt myndighet. Ändringssökanden skall informeras om överföringen.  
30 a § (31.1.2013/82)  
Uppskattning av ärendets behandlingstid  En besvärsmyndighet ska på begäran av en part ge denne en uppskattning av ärendets 
behandlingstid.  
6 kap  
Hur besvär inverkar på verkställigheten av beslut  
31 § (7.8.2015/891)  
Besluts verkställbarhet  
Ett beslut i vilket ändring får sökas genom besvär får inte verkställas innan d et har vunnit 
laga kraft.  
Ett beslut får dock verkställas innan det har vunnit laga kraft, om så föreskrivs i lag eller om 
beslutet till sin natur är sådant att det bör verkställas omedelbart eller om ett allmänt intresse 
kräver att verkställigheten av bes lutet inte uppskjuts.  
Om besvärstillstånd behövs i ärendet, får beslutet verkställas trots att besvär har anförts. Ett 
beslut får dock inte börja verkställas, om anförande av besvär skulle bli meningslöst till följd 
av verkställigheten eller om högsta förv altningsdomstolen förbjuder verkställigheten.  
32 §  
Besvärsmyndighetens föreskrifter om verkställigheten  
När besvär har anförts kan besvärsmyndigheten förbjuda att beslutet verkställs eller 
bestämma att verkställigheten skall avbrytas eller föreskriva något annat som gäller 
verkställigheten.  
I det beslut som avslutar behandlingen av ärendet skall besvärsmyndigheten vid behov uttala 
sig om tillämpningen av en föreskrift som gäller verkställigheten. Kan besvär anföras över 
beslutet, kan i detta bestämmas att föreskriften om verkställigheten är i kraft till dess beslutet 
har vunnit laga kraft eller en högre besvärsmyndighet bestämmer något  annat.  
Om besvärsmyndigheten då den upphäver ett beslut återförvisar eller överför ärendet för ny 
behandling, kan den samtidigt bestämma att det beslut som upphävts alltjämt skall följas till 
dess ärendet avgörs eller den myndighet som behandlar det bestä mmer något annat.  
7 kap  
Handläggning och utredning av ärenden  
33 §  
Utredning av ett ärende  
Besvärsmyndigheten skall se till att ärendet bl ir utrett och vid behov för en part eller den 
förvaltningsmyndighet som fattat beslutet ange den tilläggsutredning som skall företes i 
ärendet.  Besvärsmyndigheten skall på tjänstens vägnar skaffa utredning i sådan omfattning som en 
opartisk och rättvis beh andling av ärendet och ärendets art kräver.  
33 a § (26.6.2015/799)  
Skyldighet att lägga fram utredning  
Var och en är skyld ig att infinna sig i domstolen för att höras samt att tillåta förrättande av 
syn eller att lägga fram sådana föremål eller handlingar som avses i 42 § för domstolen, om 
inte något annat föreskrivs i lag.  
Om en person har skyldighet eller rätt att vägra vittna i domstol, kan han eller hon inte 
åläggas att lägga fram en handling eller ett föremål eller att tillåta att syn förrättas för 
framläggande av utredning om en omständighet som omfattas av tystnadsplikt eller 
tystnadsrätt.  
34 §  
Hörande av part  
Innan ett ärende avgörs skall en part beredas tillfälle att avge förklaring med anledning av 
andras yrkanden och sådan utredning som kan inverka p å hur ärendet kommer att avgöras.  
Ärendet kan avgöras utan att en part hörs, om yrkandet lämnas utan prövning eller 
omedelbart förkastas eller om hörande av annan orsak är uppenbart onödigt.  
Om begränsningarna i en parts rätt att få uppgifter ur en myndigh ets handling som inte är 
offentlig stadgas särskilt.  
35 §  
Frist för avgivande av förklaring  
En part skall föreläggas en skälig frist för av givande av förklaring. Samtidigt skall han 
upplysas om att ärendet kan avgöras efter att fristen löpt ut även om förklaring inte har 
avgetts.  
36 §  
Myndighetsutlåtande  
Besvärsmyndigheten skall, om det inte är onödigt, inhämta utlåtande från den 
förvaltningsmyndighet som fattat beslut i ärendet.  
För inhämtande av utredning kan utlåtande begäras även från en annan myndighet än den 
som avses i 1 mom.  
För avgivande av utlåtande skall en frist föreläggas.  
37 §  Verkställande av muntlig förhandling  
För att ett ärende skall kunna utredas  hålls vid behov muntlig förhandling. Vid denna kan 
parter, i 36 § avsedd myndighet, vittnen och sakkunniga höras samt annan utredning tas emot.  
En muntlig förhandling kan begränsas så att den gäller endast en del av ärendet, så att endast 
parternas uppfat tningar utreds eller så att endast muntlig bevisning tas emot, eller på något 
annat motsvarande sätt.  
38 §  
Muntlig förhandling på begäran av  part  
Förvaltningsdomstolen skall hålla muntlig förhandling om en enskild part begär det. 
Detsamma gäller för högsta förvaltningsdomstolen då den handlägger besvär över en 
förvaltningsmyndighets beslut. En parts begäran om muntlig förhandling kan avslås, om 
yrkandet lämnas utan prövning eller omedelbart förkastas eller om muntlig förhandling med 
hänsyn till ärendets art eller av någon annan orsak är uppenbart onödig. (26.3.1999/433)  
Vad 1 mom. stadgar skall inte tillämpas, om partsställningen för den som begärt muntlig 
förhandling baserar sig på medlemskap i en kommun eller ett annat samfund.  
Begär en part att muntlig förhandl ing skall verkställas, skall han uppge varför det är 
nödvändig att hålla muntlig förhandling och vilken utredning han kommer att framföra vid 
den.  
39 § (26.6.2015/799)  
Hörande av vittnen  
Vid muntlig förhandling kan som vittne höras en person som åberopas av en part eller av de n 
förvaltningsmyndighet som fattat beslutet eller som besvärsmyndigheten anser det vara 
behövligt att höra. Om en skriftlig vittnesberättelse av privat natur åberopas i ärendet, ska 
vittnet höras muntligen endast om detta behövs för att utreda ärendet.  
39 a § (26.6.2015/799)  
Vittnesjäv  
Som vittne får inte höras den som är enskild part i rättegången eller någon annan person var s 
rätt, fördel eller skyldighet det ärende som är föremål för rättegången direkt gäller, och inte 
heller deras lagliga företrädare.  
Som vittne får inte heller höras en person som vid samma rättegång för talan för och 
företräder den förvaltningsmyndighet so m fattat beslutet eller som annars är delaktig i 
rättegången.  
39 b § (26.6.2015/799)  
Vittnets tystnadsrätt  En parts nuvaran de eller tidigare make eller nuvarande sambo, syskon, släkting i rätt upp - 
eller nedstigande led eller en person som har någon annan motsvarande nära relation till 
parten som kan jämställas med ett parförhållande eller släktskap får vägra vittna.  
Om en per son som avses i 1 mom. samtycker till att vittna, får samtycket inte återkallas, om 
inte något annat följer av någon annan tystnadsplikt eller tystnadsrätt enligt denna lag.  
Utöver vad som föreskrivs i 1 mom. får ett vittne vägra vittna till den del avlägg andet av 
vittnesmål skulle röja  
1) en affärs - eller yrkeshemlighet, om inte skäl som är synnerligen viktiga med beaktande av 
ärendets natur, bevisningens betydelse för avgörandet av ärendet och följderna av att 
bevisningen inte läggs fram samt övriga omstä ndigheter kräver att han eller hon vittnar, eller  
2) en upplysning som avses i 16 § i lagen om yttrandefrihet i masskommunikation 
(460/2003) . 
Dessutom får ett sådant ano nymt vittne som avses i 17 kap. 33 § i rättegångsbalken vägra 
vittna till den del detta skulle kunna röja hans eller hennes identitet eller kontaktuppgifter.  
39 c § (26.6.2015/799)  
Vittnets skyldighet att vägra vittna  
Ingen får vittna om innehållet i besvärsmyndighetens beslutsöverläggning . 
Alla andra än ett sådant anonymt vittne som avses i 17 kap. 33 § i rättegångsbalken är 
skyldiga att vägra vittna till den del detta skulle kunna röja det anonyma vittnets identitet 
eller kontaktuppgifter.  
På skyldigheten att vägra vittna tillämpas dessut om vad som föreskrivs i 17 kap. 10 §, 11 § 3 
mom., 12 § 3 –5 mom., 13 § 1 och 3 mom., 15 § 1 mom. samt 16 § i rättegångsbalken.  
En persons skyldighet att vägra vittna enligt 17 kap. 11 § 3 mom., 12 § 3 –5 mom., 13 § 1 och 
3 mom. samt 16 § i rättegångsbalken kvarstår även om personen i fråga inte längre befinner 
sig i den ställning i vilken omständigheten i fråga kom till hans eller hennes kännedom.  
En person som har fått information som avses i 17 kap. 11 § 3 mom. eller 13 § 1 eller 3 mom. 
i rättegångsbalken när han eller hon var anställd hos eller annars biträdde den som avses i 
bestämmelsen i fråga har motsvarande skyldighet att vägra vittna som de som avses i de 
nämnda bestämmelserna. Personen kan dock åläggas att vittna under de förutsättningar som 
anges i  17 kap. 15 § 1 mom. i rättegångsbalken.  
39 d § (26.6.2015/799)  
Inverkan av tystnadsplikt enligt någon annan lag på hörande  av ett vittne  
Ett vittne får höras om en omständighet som omfattas av tystnadsplikt som föreskrivs i någon 
annan lag endast om  1) hörandet är nödvändigt för att utreda ärendet, eller  
2) den i vars intresse tystnadsplikten har föreskrivits samtycker till a tt vittnet vittnar.  
Besvärsmyndigheten får dock inte höra vittnet om en omständighet som omfattas av vittnets 
tystnadsplikt enligt 1 mom., om det finns särskilt vägande skäl att avstå från hörande på 
grund av ett synnerligen viktigt allmänt intresse eller ett barns bästa eller något annat 
synnerligen viktigt enskilt intresse, och avståendet inte skulle äventyra en rättvis rättegång.  
39 e § (26.6.2015/799)  
Motivering av vittnets vägran  
Om ett vittne vägrar vittna, ska han eller hon uppge grunden för sin vägran och visa sannolika 
skäl för den.  
Om en person dock vägrar vittna på en grund som avses i 39 b § 4 mom. eller 39 c § 2 mo m. 
ska vägran godtas, om inte personen klart har misstagit sig beträffande innehållet i rätten eller 
skyldigheten att vägra vittna eller vägran annars är klart ogrundad.  
39 f § (26.6.2015/799)  
Övriga bestämmelser om hörande av vittnen  
På hörande av vittnen tillämpas dessutom vad som bestäms i 17 kap. 30 –32, 43, 44, 46 och 
50 §, 51 § 1 och 2 mom. samt 52 och 62 –64 § i rättegång sbalken.  
39 g § (26.6.2015/799)  
Övrigt personligt hörande  
Vid muntlig förhandling får även en person som enligt 39 a § inte  får höras som vittne höras 
personligen, om hörandet behövs för att utreda ärendet.  
40 § (26.6.2015/799)  
Hörande av sakkunn iga 
Besvärsmyndigheten kan av en enskild sakkunnig inhämta ett utlåtande om en fråga som 
kräver särskild sakkunskap, med iakttagande i tillämpliga delar av 17 kap. 34 –36, 43, 45, 46 
och 50 §, 51 § 1 och 2 mom. samt 52 och 64 § i rättegångsbalken.  
41 § (26.6.2015/799)  
Syn 
Besvärsmyndigheten kan för utredning av ärendet förrätta syn av ett föremål som inte utan 
svårighet kan h ämtas till besvärsmyndigheten eller av fast egendom eller en plats eller något 
annat objekt. På syn tillämpas vad som föreskrivs i 17 kap. 40 § i rättegångsbalken samt vad 
som i denna lag föreskrivs om muntlig förhandling.  42 § (26.6.2015/799)  
Framläggande av handlingar och föremål  
För besvärsmyndigheten kan som bevis läggas fram handlingar eller föremål. På 
framläggande av handlingar och föremål för besvärsmyndigheten tillämpas vad som 
föreskrivs i 17 kap. 39 och 40 § i rättegångsbalken.  
8 kap  
Kompletterande stadganden om handläggning av ett ärende  
43 § (26.6.2015/799)  
Kallelse till muntlig förhandling  
Besvärsmyndigheten ska till en muntlig förhandling kalla parterna, en företrädare för den 
förvaltningsmyndighet som fattat beslutet samt de övri ga personer vilkas närvaro 
besvärsmyndigheten anser vara behövlig. Om den muntliga förhandlingen har begränsats 
enligt 37 § 2 mom., behöver de parter vilkas närvaro till följd av begränsningen är uppenbart 
onödig inte kallas.  
En part eller partens lagliga företrädare kallas till en muntlig förhandling vid äventyr att 
utevaro inte hindrar att ärendet handläggs och avgörs. Parten eller företrädaren kan kallas att 
personligen infinna sig till den muntliga förhandlingen, om det behövs för att ärendet ska 
kunna utredas. I sådana fall kan vite föreläggas.  
Besvärsmyndigheten ser till att de personer som avses i 1 mom. samt vittnen och sakkunniga 
kallas till muntlig förhandling med iakttagande av det som i förvaltningslagen föreskrivs om 
delgivning, om inte kallande t anförtrotts parten.  
På kallande av vittnen och sakkunniga till muntlig förhandling tillämpas i övrigt vad som 
föreskrivs i 17 kap. 41 och 42 § i rättegångsbalken.  
44 §  
Parts utevaro  
Om en part eller hans lagliga företrädare som vid hot om vite kallats att personligen infinna 
sig till muntlig förhandling inte iakttar kallelsen eller om han anlitar ett ombud i sitt ställe, 
skall besvärsmyndigh eten, om den alltjämt finner det nödvändigt att parten är personligen 
närvarande, utdöma vitet och förelägga ett nytt högre vite. Vitet utdöms inte, om ärendet 
handläggs och avgörs trots att parten är frånvarande.  
Om det uppges eller är känt att en parts e ller hans lagliga företrädares utevaro har berott på 
laga förfall, eller om det finns skäl att anta att han har ett sådant förhinder, skall 
handläggningen inställas eller skjutas upp. Parten eller hans lagliga företrädare får då inte 
ådömas vite som har fö relagts honom för underlåtenhet att följa en uppmaning om personlig 
inställelse, om det inte förrän behandlingen av ärendet avslutas framgår att han inte hade haft 
laga förfall.  45 §  
Protokollföring  
Vid en muntlig förhandling förs protokoll i vilket skall antecknas de personer som deltagit i 
förhandlingen, ärendet och andra sådana uppgifter samt de yrkanden som har framställts 
under förhandli ngen, de beslut som har fattats och en redogörelse för förhandlingens övriga 
förlopp.  
46 § (26.6.2015/799)  
Inspelande  
Besv ärsmyndigheten ska göra en ljudupptagning eller annan motsvarande inspelning av 
hörandet av en part, en företrädare för den förvaltningsmyndighet som fattat beslutet, ett 
vittne, en sakkunnig eller någon annan som hörs vid en muntlig förhandling.  
Om det in te är möjligt att göra en inspelning, ska det i protokollet tillräckligt exakt antecknas 
vad som har berättats i ärendet. En protokollförd muntlig utsaga ska genast läsas upp, och 
avgivarens yttrande om huruvida utsagan har blivit riktigt protokollförd ska  antecknas i 
protokollet.  
47 § (26.6.2015/799)  
Bevarande av inspelningar  
En inspelning ska bevaras i minst sex månader från  det att ärendet avgjordes. Om ändring har 
sökts genom besvär, ska inspelningen dock bevaras tills ärendet har avgjorts och avgörandet 
har vunnit laga kraft.  
48 §  
Handräckning vid hörande  
Besvärsmyndigheten kan av särskilda skäl besluta att vittnesförhör eller hörande av part 
enligt 39 § skall ske vid den förvaltningsdomstol eller tingsrätt där detta lämpligast kan ske. 
(26.3.1999/433)  
I fråga om hur ett vittne och en part skall kallas för att höras gäller på motsvarande sätt det 
som i 43 § föreskrivs om kallelse till muntlig förhandling. Besvärsmyndigheten skall ange de 
parter, vittnen och andra personer som skall kallas för att höras samt uppge huruvida parterna 
skall åläggas att infinna sig personligen och om vite i så fall skall föreläggas. Den domstol 
som ger handräckning svarar för kallandet med iakttagande av det som i förvaltningslagen 
föreskrivs om delgivning. (6.6.2003/435)  
En part har rätt att ställa frågor till den som hörs och att uttala sin mening om dennas utsaga.  
49 § (26.6.2015/799)  
Kostna dsersättning till vittnet och någon annan som hörs  Ett vittne har rätt att få skälig ersättning för behövliga kostnader för resa och uppehälle samt 
för ekonomisk förlust.  
Till ett vittne som besvärsmyndigheten självmant har kallat in liksom även till ett v ittne som 
åberopats av staten i dess egenskap av part betalas ersättning av statens medel enligt vad som 
separat föreskrivs om betalning av bevisningskostnader med statens medel.  
En part ska betala ersättning till ett vittne som parten har åberopat. Till e tt vittne som har 
åberopats av någon annan part än staten kan ersättning betalas av statens medel, om 
vittnesmålet har behövts för utredningen av ärendet. Ett vittne har rätt att i förskott få 
ersättning för sina kostnader för resa och uppehälle. På betaln ing av förskott tillämpas vad 
som föreskrivs i 17 kap. 65 § 3 och 4 mom. i rättegångsbalken.  
Vad som i denna paragraf föreskrivs om ersättande av vittnens kostnader ska också tillämpas 
på kostnadsersättningar till personer som hörs enligt 39 g §.  
50 §  
Ersättning för övriga bevisningskostnader  
Till en sakkunnig betalas av statens medel skäligt arvode för arbete samt ersättning för 
nödvändiga ko stnader. Besvärsmyndigheten kan bestämma att ersättningen eller en del av 
den skall betalas till den sakkunniga i förskott.  
Har någon annan än en part ålagts att för besvärsmyndigheten framlägga en handling eller ett 
föremål, gäller om ersättande av kostna derna för detta vad 49 § stadgar om vittneskostnader.  
9 kap  
Beslutsfattande  
51 §  
Avgörande av ett ärende  
Besvärsmyndigheten skall i sitt beslut ge ett avgörande med anledning av de yrkanden som 
framförts i ärendet. Besvärsmyndigheten skall pröva alla omständigheter som framkommit 
och besluta på vilka omständigheter avgörandet kan grundas.  
Har besvär inte anförts inom utsatt tid eller om det  föreligger något annat hinder för att 
avgöra ärendet eller fatta ett avgörande i fråga om ett yrkande, skall besvären eller yrkandet 
lämnas utan prövning.  
52 §  
Omröstning  
Kan de ledamöter som deltar i beslutsfattandet inte enas om avgörandet, skall en omröstning 
hållas om det. Vid omröstningen vinner den åsikt som majoriteten av ledamöterna har 
omfattat.  Vid lika röstetal vinner den åsikt som ordföranden har omfattat. I ett disciplinärende, i ett 
ärende som gäller avgifter av straffnatur samt i fråga om beslut om utdömande av vite, böter 
eller annan särskild påföljd för underlåtenhet att följa en förpliktelse avsedd att trygga 
rättegångens förlopp vinner vid lika röstetal likväl den åsikt som är lindrigare för den mot 
vilken påföljden riktar sig.  
Om omröstning gäller i övrigt i tillämpliga delar vad som stadgas om omröstning i allmänna 
domstolar.  
53 §  
Motivering av beslut  
Ett beslut skall motiveras. Av motiveringarna skall framgå de omständigheter och utredningar 
som har inverkat på avgörandet och den rättsliga grunden för avgö randet.  
53 a § (29.5.2009/364)  
Dröjsmål vid behandlingen av en administrativ ekonomisk påföljd  
Om ett ärende gäller bestäm mande av en administrativ ekonomisk påföljd eller överklagande 
av en förvaltningsmyndighets beslut om en sådan påföljd, kan förvaltningsdomstolen eller 
något annat rättskipningsorgan i sitt avgörande beakta att behandlingen av ärendet har 
fördröjts så att en parts rätt till rättegång inom skälig tid har kränkts. Förvaltningsdomstolen 
eller rättskipningsorganet kan sätta ned den administrativa ekonomiska påföljdens belopp 
eller undanröja påföljden helt och hållet för att gottgöra dröjsmålet.  
54 §  
Beslutets innehåll  
Av ett beslut skall framgå  
1) besvärsmyndighetens namn och datum för beslutet,  
2) ändringssökandens namn och det överklagade beslute t, 
3) i nödvändig utsträckning en redogörelse för den tidigare behandlingen av ärendet,  
4) en redogörelse för parternas yrkanden och i nödvändig utsträckning för grunderna för 
dessa,  
5) i nödvändig utsträckning en redogörelse för den utredning som framlagts i ärendet,  
6) motiveringarna för beslutet och dess slutresultat, samt  
7) namnet på de personer som har tagit del i beslutsfattandet, och om omröstning har skett 
eller om föredraganden har anmält avvikande åsikt uppgift om detta, varvid de avvikan de 
åsikterna skall fogas till beslutet.  En redogörelse enligt 1 mom. kan helt eller delvis ersättas genom att till beslutet fogas en 
kopia av hela eller av behövliga delar av den lägre myndighetens beslut, av den handling 
genom vilket ärendet har anhängigg jorts eller av någon annan handling, om klarheten i 
beslutet inte genom detta äventyras.  
55 § (6.6.2003/435)  
Delgivning av beslut och andra handlingar  
Ett beslut för vilket gäller att besvärstiden eller någon annan tidsfrist som påverkar 
mottagarens rätt börjar löpa från delfåendet delges bevisligen enligt 60 § förvaltningslagen. 
Bevislig delgivning kan också anlitas i de fall  där det av någon annan orsak är nödvändigt för 
att trygga en parts rättigheter. Om delgivning till utlandet föreskrivs i 63 § förvaltningslagen.  
På delgivning av handlingar tillämpas i övrigt vad som i förvaltningslagen föreskrivs om det. 
En handling kan dock delges genom offentlig delgivning endast om delgivningen inte kan 
verkställas på något annat sätt.  
Bestämmelser om elektronisk delgivning av beslut och andra handlingar finns i lagen om 
elektronisk kommunikation i myndigheternas verksamhet (13/2003) . 
10 kap  
Rättande av beslut  
56 §  
Rättande av skrivfel  
Besvärsmyndigheten skall rätta skriv - eller räknefel eller andra därmed jämförbara klara fel i 
sitt beslut. Ett fel får dock inte rättas, om rättelsen leder till ett för en part oskäligt resultat.  
I en kollegial besvärsmyndighet får också ordföranden för d et sammanträde vid vilket ärendet 
har behandlats eller, om han har förhinder, en lagfaren medlem av besvärsmyndigheten rätta 
ett fel.  
57 §  
Rättelseförfarande  
Har besvär anförts över det beslut som skall rättas, skall besvärsmyndigheten underrättas om 
att ärendet har upptagits till behandling och tillställas det beslut som fattats i saken.  
Då besvärsmyndigheten behandlar en fråga om rättelse a v fel kan den förbjuda att dess beslut 
verkställs eller bestämma att verkställigheten skall avbrytas.  
Om rättelse skall anteckning göras i beslutets liggarexemplar och i det beslut som har getts 
till en part. Kan det beslut som har getts till en part inte fås tillbaka, skall han utan avgift ges 
en kopia av det rättade beslutet.  Över ett beslut genom vilket besvärsmyndigheten inte har godkänt ett yrkande på rättelse av 
fel får besvär inte anföras.  
III AVDELNINGEN  
ANNAN FÖRVALTNINGSPROCESS  
11 kap  
Extraordin ärt ändringssökande  
58 §  
Extraordinära rättsmedel  
I ett lagakraftvunnet beslut i ett förvaltningsärende kan ändring sökas genom extraordinä ra 
rättsmedel som är klagan, återställande av försutten fatalietid och återbrytande.  
59 §  
Klagan  
Ett beslut kan med anledning av klagan unda nröjas, om  
1) den som ärendet gäller inte har beretts tillfälle att bli hörd och beslutet kränker hans rätt,  
2) det vid behandlingen av ärendet har inträffat ett annat fel i förfarandet som väsentligt har 
kunnat inverka på beslutet, eller om  
3) beslutet är  så oklart eller bristfälligt att av det inte framgår hur ärendet har avgjorts.  
Ett beslut kan inte överklagas, om grundbesvär kan anföras över det på samma grund.  
60 §  
Anförande av klagan  
Klagan skall anföras hos den myndighet hos vilken ordinarie besvär över beslutet skall 
anföras enligt denna eller någ on annan lag eller förordning. Om det inte finns någon sådan 
myndighet, skall klagan anföras hos högsta förvaltningsdomstolen.  
Klagan skall i sådana fall som avses i 59 § 1 mom. 1 punkten anföras inom sex månader från 
det klaganden fick del av beslutet och , när klagan grundar sig på en omständighet enligt 59 § 
1 mom. 2 punkten, inom samma tid räknat från det beslutet vann laga kraft.  
61 §  
Åters tällande av försutten fatalietid  Försutten fatalietid kan återställas den som på grund av laga förfall eller annat synnerligen 
vägande skäl inte inom utsatt tid har kunnat  
1) anhängiggöra ansökan om på lag eller förordning grundad utbetalning av allmänna medel,  
2) söka ändring i ett beslut, eller  
3) vidta någon annan åtgärd i förvaltningsförfarande eller i förvaltningsrättskipning.  
62 §  
Ansökan om återställande av försutten fatalietid  
Återställande av försutten fatalietid skall sökas hos högsta förvaltningsdomstolen.  
Grundas ansökan på laga förfall, skall den göras inom 30 dagar från det förfallet upphörde.  
Återställande av försutten fat alietid skall sökas senast ett år från det fatalietiden gick ut. Av 
synnerligen vägande skäl kan fatalietid även därefter återställas.  
63 §  
Återbrytande  
Ett beslut kan återbrytas, om  
1) det i ärendet har inträffat ett sådant fel i förfarandet som väsentligt har kunnat inverka på 
beslutet,  
2) beslutet grundar sig på uppenbart oriktig tillämpning av lag eller på ett misstag som 
väsentligt har ku nnat inverka på beslutet, eller om  
3) det i ärendet tillkommit sådan ny utredning som väsentligt kunnat inverka på beslutet och 
det inte beror av sökanden att den nya utredningen inte i tiden företetts.  
Ett beslut får inte återbrytas, om det inte kränker d en enskildes rätt eller dess återbrytande 
anses påkallat av allmänt intresse.  
Återbrytande kan inte sökas, om grundbesvär eller klagan över beslutet kan anföras på 
samma grund.  
64 §  
Ansökan om återbrytande  
Återbrytande av beslut skall sökas hos högsta förvaltningsdomstolen. I samband med att ett 
ärende som är anhängigt vid högsta förvaltningsdomstolen avgörs kan ett beslut som har 
samband med ärendet återbrytas utan ansökan eller framställning.  Återbrytande skall sökas inom fem år från det beslutet vann laga kraft. Inom samma tid skall 
återbrytande utan ansökan eller framställning äga rum. Av synnerligen vägande skäl kan ett 
beslut återbrytas ä ven efter utsatt tid.  
64 a § (7.8.2015/891)  
Begränsning av klagan och ansökan om återbrytande  
En part får ansöka om återbryt ande eller undanröjande av ett beslut endast en gång i samma 
ärende, om det inte av synnerligen vägande skäl är nödvändigt att pröva ärendet på nytt.  
65 §  
Besvärsskrift  
Extraordinär ändringsansökan skall göras skriftligen.  
I besvärsskriften, som skall riktas till den myndighet som avgör saken, skall anges vad som 
yrkas och grunderna för yrkandet. Till besvärsskriften skall det beslut som ansök an gäller 
eller en kopia av beslutet fogas jämte de handlingar som ansökan stöder sig på.  
Besvärsskriften skall tillställas den myndighet som avgör ansökan eller den myndighet som 
har fattat beslutet.  
66 §  
Föreskrifter om verkställigheten  
Den myndighet som behandlar extraordinärt ändringssökande kan meddela föreskrifter om 
verkställigheten m ed iakttagande av vad 32 § stadgar om en besvärsmyndighets föreskrifter 
om verkställigheten.  
67 §  
Beslut med anledning av extraordinärt ändr ingssökande  
I ett beslut genom vilket försutten fatalietid återställs skall samtidigt föreskrivas vad 
sökanden skall iaktta då han utnyttjar den återställda fatalietiden.  
Ett beslut kan återbrytas eller med anledning av klagan undanröjas i sin helhet elle r till 
nödvändiga delar. Skall saken behandlas på nytt återförvisas den till den myndighet som 
avgjort saken. Är denna myndighet inte behörig, kan saken överföras till rätt myndighet.  
Med anledning av klagan eller då myndigheten återbryter ett beslut kan d en genast rätta 
beslutet, om saken befinns vara klar.  
68 §  
Tillämpning av stadgandena om besvär på extraordinärt ändringssökande  Om förfaran det vid extraordinärt ändringssökande gäller i övrigt i tillämpliga delar vad denna 
lag stadgar om besvär.  
12 kap  
Förvaltningstvistemål och andra förvaltningsprocessärenden  
69 § (26.3.1999/433)  
Förvaltningstvistemål  
Tvister i vilka ett myndighetsavgörande söks på annat sätt än i fullföljdsväg och som gäller 
offentligrättslig betalningsskyldighet eller någon annan skyldighet eller rättighet som har sin 
grund i ett offentligrättsligt rättsförhållande samt tvister som gäller förvaltningsavtal och i 
vilka ett myndighetsavgörande söks på annat sätt än i fullföljdsväg ( förvaltningstvistemål ) 
behandlas av förvaltningsdomstolarna. (6.6.2003/435)  
Ansökan genom vilken ett förvaltningstvistemål anhängiggörs skall tillställas 
förvaltningsdomstolen. I ansöknin gsskriften skall anges den åtgärd som yrkas samt grunderna 
för yrkandet.  
70 § (26.3.1999/433)  
Behörig förvaltningsdomstol i  förvaltningstvistemål  
Ett förvaltningstvistemål behandlas av den förvaltningsdomstol inom vars domkrets den part 
mot vilken yrkandet riktas har sin hemort. Om yrkandet riktas mot staten, en kommun eller 
någon annan offentligrättslig juridisk person, skall  målet behandlas av den 
förvaltningsdomstol inom vars domkrets den myndighet eller det organ som för den juridiska 
personens talan har sitt verksamhetsställe.  
Då en enskild person riktar ett yrkande mot staten får målet även behandlas vid den 
förvaltningsd omstol inom vars domkrets personen har sin hemort.  
Om ingen förvaltningsdomstol enligt 1 och 2 mom. är behörig i ett förvaltningstvistemål, 
skall målet behandlas av Helsingfors förvaltningsdomstol.  
71 §  
Grundbesvär  
Om besvär som kan anföras över grunden för fastställande eller debitering av skatt eller 
avgift stadgas i lagen om indrivning av skatter och avgifter i utsökningsväg (367/61) . 
L om indrivning av skatter och avgifter i utsökningsväg 367/1961  har upphävts genom L 
706/2007 , se L om verkställighet av skatter och avgifter 706/2007  9–11 §.  
72 §  
Annat förvaltningsprocessärende  Andra förvaltningsprocessärenden än besvär, extraordinärt ändringssökande eller 
förvaltningstvistemål anhängiggö rs genom att en handling om anhängiggörande tillställs den 
myndighet som är behörig att avgöra ärendet.  
73 §  
Tillämpning av stadganden om bes vär  
Om förfarandet i ett mål eller ärende enligt detta kapitel gäller i övrigt i tillämpliga delar vad 
denna lag stadgar om besvär.  
IV AVDELNINGEN  
SÄRSKILDA STADGANDEN  
13 kap  
Rättegångskostnader  
74 §  
Ersättningsskyldighet  
En part är skyldig att ersätta en annan parts rättegångskostnader helt eller delvis, om det 
särskilt med beaktande av avgörandet i ärendet är oskäligt att denne själv får bära sina 
rättegångskostnader. Vad denna paragraf och 75 § stadgar om part kan också tillämpas på den 
förvaltningsmyndighet som har fattat beslutet.  
Då frågan om en offentlig parts ersättningsskyldigh et prövas skall särskilt beaktas om 
rättegången har orsakats av ett fel hos myndigheterna.  
En enskild part får inte åläggas att ersätta en offentlig parts rättegångskostnader, om inte den 
enskilda parten har framfört ett uppenbart ogrundat yrkande.  
75 §  
Övriga stadganden om ersättning för kostnader  
Om en parts särskilda ersättningsskyldighet gäller i tillämpliga delar 21 kap. 5 § 
rättegån gsbalken och om ersättningsskyldigheten för en parts företrädare, ombud samt biträde 
gäller 6 § i samma kapitel.  
Om rättegångskostnaderna gäller i övrigt i tillämpliga delar 21 kap. 7 -16 §§ rättegångsbalken. 
Dröjsmålsränta enligt 21 kap. 8 § 2 mom. rättegå ngsbalken bestäms dock från det en månad 
förflutit från den dag då beslutet varit tillgängligt för parterna.  
14 kap  
Kompletterande stadganden  76 § (1.6.2001/443)  
Jäv 
Om jäv för en person som behandlar ett besvärsärende samt om framställande och behandling 
av en jävsinvändning gäller i tillämpliga delar vad som i 13 kap. rättegångsbalken bestäms 
om domarjäv.  
Vid behandlingen av  ett besvärsärende iakttas även 1 kap. 6 § rättegångsbalken.  
77 §  
Tolkning och översättning  
Myndigheten skall ordna tolkning och översättnin g, om en person inte behärskar det språk 
som enligt språklagen (423/2003)  skall användas vid myndigheten eller om han eller hon på 
grund av hörsel -, syn - eller talskada inte kan göra sig förstådd och  
1) den myndighet som har behandlat ärendet i ett tidigare behandlingsskede har varit skyldig 
att ordna tolkning eller skaffa över sättning enligt 26 § 1 mom. förvaltningslagen eller någon 
annan bestämmelse,  
2) den myndighet som behandlar rättskipningsärendet är första instans i ett ärende som har 
inletts av en myndighet, eller  
3) en person skall höras muntligen.  
(6.6.2003/435)  
Av särskilda skäl kan myndigheten ordna tolkning och skaffa översättning också i andra fall 
än de som avses i 1 mom.  
Som tolk elle r översättare får inte användas en person som står i ett sådant förhållande till en 
part eller ärendet att hans tillförlitlighet till följd därav kan äventyras.  
Myndigheten skall se till att medborgare i de övriga nordiska länderna får behövlig tolk - och 
översättningshjälp i ärenden som behandlas vid myndigheten.  
78 §  
Laga förfall  
Om laga förfall gäller 12 kap. 28 och 29 §§ rättegångsbalken.  
I den kallelse som tillställs en person som skall kallas till besvärsmyndigheten skall nämnas 
att han omedelbart skall meddela besvärsmyndigheten om han får laga förfall.  
79 § (7.8.2015/891)  
Besvär över annat beslut än det som avslutar behandlingen  Separata besvär får anföras över ett beslut som har fattats under handläggningen av ärendet 
och genom vilket  
1) det har bestämts om ett vittnes eller någon annan persons rätt till ersättning eller 
ersättningsskyldighet,  
2) ett ombud eller biträde har förvägrats rätt att uppträda,  
3) vite, böter eller någon annan särskild påföljd har utdömts för underlåtenhet att följa en 
förpliktelse a vsedd att säkerställa en rättegång,  
4) det har meddelats föreskrifter om verkställigheten av det överklagade beslutet, om inte 
något annat följer av 13 § 4 mom., eller  
5) det har utdömts straff för störande av behandlingen eller för någon annan sådan 
verks amhet.  
När besvär anförs separat utgör besvären inte hinder för verkställigheten av beslut som har 
fattats under handläggningen, om inte den myndighet som fattat beslutet eller den myndighet 
som behandlar besvären över det beslutar något annat.  
Med avvikel se från 1 mom. 4 punkten får besvär dock inte anföras separat över ett beslut som 
förvaltningsdomstolen har fattat under handläggningen av ärendet och genom vilket 
verkställigheten av det överklagade beslutet förbjuds eller avbryts.  
80 §  
Upprätthållande av ordning  
Om upprätthållande av ordning gäller 14 kap. 6 § rättegångsbalken. Vid en domstol tillämpas 
dessutom straffstadgandet i 7 § i samma  kapitel.  
15 kap  
Ikraftträdelse - och övergångsstadganden  
81 §  
Ikraftträdande  
Denna lag träder i kraft den 1 december 1996.  
Genom denna lag upphävs lagen den 24 mars 1950 om ändringssökande i 
förvaltningsärenden (154/50)  och lagen den 1 april 1966 om extraordinärt ändringssökande i 
förvaltningsärenden (200/66)  jämte ändringar.  
82 §  
Övergångsstadgande  Denna lag tillämpas inte på besvär eller underställning med anledning av ett beslut som 
fattats innan denna lag har trätt i kraft eller på behandlingen av ett sådant ärende vid en högre 
besvärsmyndighet me d anledning av besvär.  
När det i någon annan lag eller i en förordning finns en hänvisning till lagen om 
ändringssökande i förvaltningsärenden eller till lagen om extraordinärt ändringssökande i 
förvaltningsärenden, innebär hänvisningen efter denna lags ik raftträdande en hänvisning till 
denna lag.  
RP 217/95, LaUB 5/96, RSv 75/96  
Ikraftträdelsestadganden:  
26.3.1999/433:  
Denna lag träder i kraft den 1 november 1999.  
Lagens 12 § tillämpas inte på besvär som anförs över beslut som har fattats före 
ikraftträdandet.  
RP 114/1998, LaUB 19/1998, RSv 217/1998  
1.4.1999/446:  
Denna lag träder i kraft den 1 december 1999.  
RP 146/1998, LaUB 20/1998, RSv 234/1998  
1.6.2001/443:  
Denna lag träder i kraft den 1 september 2001.  
RP 78/2000, LaUB 6/2001, RSv 33/2001  
6.6.2003/435:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.  
Åtgärder som verkställigheten av lagen förutsätter får vidtas innan lagen träder i kraft.  
RP 72/2002, FvUB 29/2002, RSv 289/2002  
2.9.2005/698:  
Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2005.  
På sökande  av ändring i ett beslut som meddelats av en förvaltningsmyndighet före denna 
lags ikraftträdande tillämpas de bestämmelser som gällde vid ikraftträdandet.  
RP 112/2004, RP 5/2005, FvUB 13/2005, RSv 91/2005  25.5.2007/651:  
Denna lag träder i kraft den 1 nove mber 2007.  
RP 52/2006, LaUB 29/2006, RSv 288/2006  
29.5.2009/364:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2010.  
RP 233/2008, LaUB 3/2009, RSv 37/2009  
11.6.2010/582:  
Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2010.  
RP 226/2009, FvUB 3/2010, RSv 54/2010  
31.1.2013/82:  
Denna lag träder i kraft den 1 juni 2013.  
RP 85/2012, LaUB 13/2012, RSv 125/2012  
26.6.2015/799:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2016.  
RP 245/2014, LaUB 23/2014, RSv 296/2014  
7.8.2015/891:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2016.  
På sökande av ändring i ett förvaltningsbeslut som meddelats före ikraftträdandet av denna 
lag tillämpas de bestämmelser som gällde vid ikraftträdandet.  
RP 230/2014, LaUB 26/2014, RSv 319/2014