ПРОЕКТ  
ЗАКОН  УКРАЇНИ  
Про внесення  змін до деяких  законодавчих  актів  
України  щодо  безпечності  харчових  продуктів  
________________________ ____________________ 
Верховна  Рада  України  п о с т а н о в л я є: 
І. Внести  зміни  до таких  законодавчих  актів  України : 
1. У Кодексі  України  про адміністративні  правопорушення  (Відомості  
Верховної  Ради  УРСР , 1984 р., додаток  до № 51, ст. 1122): 
1) доповнити  статтю  38 після  частини  третьої  новою  частиною   такого  
змісту : 
"Адміністративне  стягнення  за вчинення  правопорушення , 
передбаченого  частинами  першою , третьою —п’ятою  статті  16621 цього  
Кодексу , може  бути  накладено  протягом  одного  року  з дня його  виявлення , 
але не пізніше  трьох  років  з дня його  вчинення .". 
У зв’язку з цим частину  четверту  вважати  частиною  п’ятою ; 
2) статті  421 і 423 виключити ; 
3) у статті  422: 
назву  статті  викласти  в такій  редакції : 
"Стаття  422. Заготівля , переробка  або збут радіоактивно  забрудненої  
продукції  (крім  харчових  продуктів )"; 
у частині  першій  слова  "продуктів  харчування  чи іншої  продукції " 
замінити  словами  "продукції  (крім  харчових  продуктів )"; 
4) у назві  та частині  першій  статті  96, частині  першій  статті  152 слова  
"державний  стандарт " у всіх відмінках  замінити  словами  "національний  
стандарт " у відповідному  відмінку ; 
5) у статті  107: 
у частині  першій  після  слова  "законодавства " доповнити  словами  
"(крім  порушень  у сфері  безпечності  харчових  продуктів )"; 
абзац  другий  частини  першої  викласти  в такій  редакції : 
"тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від семи  до десяти  
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , посадових  осіб, громадян -
суб’єктів  підприємницької  діяльності  — від п’ятнадцяти  до двадцяти  п’яти 
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян ."; 
6) у частині  першій  статті  164 після  слів "(крім  випадків  застосування  
принципу  мовчазної  згоди )" додати  слова  "та випадків , передбачених  
статтею  16621 цього  Кодексу "; 
  
 2
7) доповнити  Кодекс  статтями  16621 і 16622 такого  змісту : 
"Стаття  16621. Порушення  вимог  законодавства  щодо  отримання  
документів  дозвільного  характеру , обов ’язкового  повідомлення  або 
реєстрації  у сфері  безпечності  харчових  продуктів  
Використання  потужностей  з виробництва  харчових  продуктів  без 
відповідного  повідомлення , якщо  обов ’язковість  такого  повідомлення  
встановлена  законом , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  — у розмірі  від 
дев’яноста  до ста тридцяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  
громадян , на посадових  осіб — у розмірі  від ста п’яти до ста шістдесяти  
п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Використання  незареєстрованих  допоміжних  матеріалів  для 
переробки  харчових  продуктів , предметів  та матеріалів , що контактують  з 
харчовими  продуктами , якщо  обов ’язковість  такої  реєстрації  встановлена  
законом , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  — у розмірі  від 
тридцяти  до шістдесяти  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , 
на посадових  осіб — у розмірі  від шістдесяти  до дев’яноста  
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Виробництво , зберігання  харчових  продуктів  без отримання  
експлуатаційного  дозволу , якщо  обов ’язковість  його  отримання  
встановлена  законом , — 
тягнуть  за собою  накладення  штрафу  на громадян  — у розмірі  від ста 
тридцяти  п’яти до ста вісімдесяти  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  
громадян , на посадових  осіб — у розмірі  від двохсот  десяти  до двохсот  
сімдесяти  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Введення  в обіг незареєстрованих  новітніх  харчових  продуктів , 
продуктів  для спеціального  дієтичного  споживання , функціональних  
харчових  продуктів , дієтичних  добавок , харчових  добавок , ароматизаторів  
та/або технологій , що раніше  не використовувалися  в Україні , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  — у розмірі  від 
сорока  п’яти до сімдесяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  
громадян , на посадових  осіб — у розмірі  від дев’яноста  до ста тридцяти  
п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Примітка . Терміни  "введенням  в обіг" та "обіг" використовуються   у 
статтях  16621, 16622 цього  Кодексу  у значеннях , наведених  у Законі  України  
"Про безпечність  та якість  харчових  продуктів ". 
Стаття  16622. Порушення  вимог  щодо  безпечності  харчових  продуктів  
Введення  в обіг неправильно  маркованих  харчових  продуктів , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від двадцяти  трьох  до 
тридцяти  восьми  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , на  
 3
посадових  осіб — від тридцяти  восьми  до п’ятдесяти  трьох  
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Порушення  вимог  щодо  забезпечення  простежуваності  — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на посадових  осіб — від тридцяти  
до сорока  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Обіг  непридатних  харчових  продуктів , у тому  числі  харчових  
продуктів , дата "вжити  до" або дата закінчення  мінімального  строку  
придатності  яких  минули , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від тридцяти  до 
сорока  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , на 
посадових  осіб — від шістдесяти  до дев’яноста  неоподатковуваних  
мінімумів  доходів  громадян . 
Порушення  вимог  нормативно -правових  актів  щодо  гігієни  харчових  
продуктів , у тому  числі  допущення  до процесу  виробництва  та/або обігу  
харчових  продуктів  осіб, які мають  протипоказання  до роботи  з харчовими  
продуктами  і присутність  яких  на робочому  місці  може  спричинити  
виробництво  та/або обіг небезпечних  харчових  продуктів , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від сорока  п’яти до 
шістдесяти  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , на посадових  
осіб — від шістдесяти  до сімдесяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  
доходів  громадян . 
Обіг  харчових  продуктів , що є шкідливими  для здоров ’я людини ,— 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від шістдесяти  до 
сімдесяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , на 
посадових  осіб — від сімдесяти  п’яти до дев’яноста  неоподатковуваних  
мінімумів  доходів  громадян . 
Невиконання  обов ’язку щодо  впровадження  на потужностях  постійно  
діючих  процедур , заснованих  на принципах  системи  аналізу  небезпечних  
факторів  та контролю  у критичних  точках  (НАССР ), — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на посадових  осіб — від 
шістдесяти  до дев’яноста  неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Невиконання  обов ’язку щодо  відкликання  або вилучення  з обігу  
харчових  продуктів , які є небезпечними , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від ста тридцяти  п’яти 
до ста шістдесяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , 
на посадових  осіб — від двохсот  десяти  до двохсот  сімдесяти  
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
Порушення  параметрів  безпечності  стосовно  окремих  інгредієнтів  
харчового  продукту , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на громадян  від двадцяти  п’яти до 
тридцяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , на  
 4
посадових  осіб — від сорока  до п’ятдесяти  п’яти неоподатковуваних  
мінімумів  доходів  громадян ."; 
8) у статті  167: 
абзац  перший  після  слова  "продукції " доповнити  словами  "(крім  
харчових  продуктів )"; 
9) абзац  перший  статті  169 після  слів "та її безпеки " доповнити  
словами  "(крім  харчових  продуктів )"; 
10) статтю  170 виключити ; 
11) в абзаці  першому  статті  1701 слова  "Введення  виробником  чи 
постачальником  в обіг продукції  (у тому  числі  імпортної )" замінити  
словами  "Введення  в обіг продукції  (крім  харчових  продуктів )"; 
12) статтю  18822 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  18822. Невиконання  вимог  посадових  осіб центрального  
органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів , ветеринарної  міліції , центрального  органу  
виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  
харчування  
Невиконання  законних  вимог  (рішень ) посадових  осіб центрального  
органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів , ветеринарної  міліції , центрального  органу  
виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  
харчування , підрозділів  ветеринарної  міліції  щодо  усунення  порушень  
законодавства  про безпечність  та якість  харчових  продуктів  та/або щодо  
знищення  небезпечних  для споживання  людиною  чи для іншого  
використання  харчових  продуктів , харчових  добавок , ароматизаторів , 
дієтичних  добавок  та допоміжних  матеріалів  для переробки  харчових  
продуктів , а так само  приховування  (ненадання ), відмова  у наданні , 
надання  неправдивої  інформації  за запитами  зазначених  осіб, відмова  у їх 
допуску  до здійснення  державного  нагляду  (контролю ), з підстав , не 
передбачених  законом , — 
тягнуть  за собою  накладення  штрафу  на громадян  — від п’ятнадцяти  
до двадцяти  п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян , на 
посадових  осіб — від двадцяти  п’яти до тридцяти  п’яти 
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян ."; 
13) доповнити  Кодекс  статтею  2071 такого  змісту : 
"Стаття  2071. Порушення  законодавства  щодо  державного  нагляду  
(контролю ) у сфері  господарської  діяльності  
1. Порушення  встановленого  законом  порядку  здійснення  заходів  
державного  нагляду  (контролю ) у сфері  господарської  діяльності , а саме : 
порушення  встановлених  законом  строків  здійснення  заходів  
державного  нагляду  (контролю );  
 5
здійснення  планових  заходів  державного  нагляду  (контролю ) частіше , 
ніж це встановлено  Кабінетом  Міністрів  України ; 
проведення  заходів  державного  нагляду  (контролю ) за відсутності  
підстав , установлених  законом ; 
проведення  планових  заходів  державного  нагляду  (контролю ) без 
своєчасного  письмового  повідомлення  або із порушенням  строків  подання  
такого  повідомлення , якщо  обов ’язковість  та/або строк  надання  такого  
повідомлення  встановлені  законом ;  
проведення  позапланових  заходів  державного  нагляду  (контролю ) без 
отримання  погодження  відповідного  центрального  органу  виконавчої  
влади , якщо  обов ’язковість  отримання  такого  погодження   встановлено  
законом ; 
здійснення  заходів  державного  нагляду  (контролю ) без застосування  
актів  перевірки  у вигляді  переліку  питань , якщо  обов ’язковість  їх 
застосування  встановлено  законом ; 
здійснення  заходів  державного  нагляду  (контролю ) з питань , які 
відсутні  в акті перевірки  у вигляді  переліку  питань , якщо  обов ’язковість  їх 
застосування  встановлено  законом ; 
перевірки  виконання  вимог  нормативних -правових  та/або 
нормативних  актів , до тексту  яких  не забезпечено  вільний  та безоплатний  
доступ  суб’єктів  господарської  діяльності ; 
порушення  встановленого  законодавством  порядку  відбору  зразків  
продукції  та/або порядку  відшкодування  витрат , пов’язаних  з таким  
відбором ; 
перевірки  дотримання  вимог  законодавства , нагляд  (контроль ) за 
дотриманням  якого  не відноситься  до компетенції  органу  державного  
нагляду  (контролю ); 
вимагання  надання  документів , інформації , зразків  продукції , що не 
стосуються  предмета  заходу  державного  нагляду  (контролю ) та/або не 
відноситься  до компетенції  органу  державного  нагляду  (контролю ); 
ненадання  або надання  з порушенням  встановленого  законом  строку  
акта перевірки , складеного  за результатами  заходу  державного  нагляду  
(контролю ), — 
тягнуть  за собою  накладення  штрафу  на посадових  осіб органу  
державного  нагляду  (контролю ) від п’ятдесяти  до сімдесяти  
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян . 
2. Ті самі діяння , вчинені  посадовою  особою  органів  державної  влади , 
яку протягом  року  було  піддано  адміністративному  стягненню  за одне  з 
порушень , передбачених  частиною  першою  цієї статті , — 
тягнуть  за собою  накладення  штрафу  від сімдесяти  до ста двадцяти  
неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян .";  
 6
14) у статті  221: 
цифри  "421 — 423" замінити  цифрами  "422"; 
після  цифр  "18819" доповнити  цифрами  "18822"; 
після  цифр  "2061" доповнити  цифрами  "2071"; 
15) у статті  236 цифри  "170" виключити ; 
16) статтю  238 виключити . 
17) у статті  2444 слова  та цифри  "стаття  170 — стосовно  
правопорушень  під час транспортування , зберігання  і використання  
продукції , призначеної  для реалізації  громадянам -споживачам  (крім  
правопорушень  щодо  лікарських  засобів  та порушень  санітарно -
гігієнічних  і санітарно -протиепідемічних  правил  і норм )" виключити ; 
18) у статті  2447 слова  та цифри  "170 — за винятком  правопорушень  
під час транспортування , зберігання  і використання  продукції , призначеної  
для реалізації  громадянам -споживачам , і правопорушень  щодо  лікарських  
засобів  та порушень  санітарно -гігієнічних  і санітарно -протиепідемічних  
правил  і норм " виключити ; 
19) у частині  першій  статті  2448 слова  та цифри  "під час виробництва , 
зберігання , транспортування , реалізації  чи використання  лікарських  
засобів  (статті  167—170)" замінити  словами  та цифрами  "під час 
виробництва , реалізації  лікарських  засобів  (статті  167—169)"; 
20) у статті  255: 
у пункті  1 частини  першої : 
в абзаці  чотирнадцятому  слово  та цифри  "(статті  421—423, 18822)" 
замінити  словом  та цифрами  "(стаття  422)"; 
абзац  п’ятнадцятий  викласти  у такій  редакції : 
"центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  безпечності  харчових  продуктів , ветеринарної  медицини , 
уповноважених  підрозділів  ветеринарної  міліції  (статті  107, 16621, 16622, 
18822 – крім  порушень , що стосуються  сфери  громадського  харчування )"; 
після  абзацу  шістнадцятого  доповнити  новим  абзацом  такого  змісту : 
"центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  громадського  харчування  (статті  16621, 16622, 18822 – у 
частині , що стосується  порушень  у сфері  громадського  харчування );" 
пункт  11 після  цифр  "18835" доповнити  цифрами  "2071". 
2. У Кримінальному  кодексі  України  (Відомості  Верховної  Ради  
України , 2001 р., № 25—26, ст. 131): 
1) у назві  та абзаці  першому  статті  227 після  слів "небезпечної  
продукції " доповнити  словами  "(крім  харчових  продуктів )"; 
  
 7
2) доповнити  Кодекс  статтею  3251 такого  змісту : 
"Стаття  3251. Обіг  небезпечних  харчових  продуктів  
1. Обіг  небезпечних  харчових  продуктів , якщо  це заподіяло  легке  
тілесне  ушкодження  потерпілому , — 
карається  штрафом  від двохсот  двадцяти  п’яти до трьохсот  сімдесяти  
п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян  або громадськими  
роботами  на строк  від ста п’ятдесяти  до двохсот  сорока  годин  або 
виправними  роботами  на строк  до одного  року . 
2. Діяння , передбачені  частиною  першою  цієї статті , якщо  ними  
заподіяно  середньої  тяжкості  чи тяжке  тілесне  ушкодження  
потерпілому , — 
караються  виправними  роботами  на строк  від одного  року  до двох  
років  або обмеженням  волі на строк  від двох  до п’яти років , або 
позбавленням  волі на той самий  строк . 
3. Діяння , передбачені  частиною  першою  цієї статті , якщо  вони  
спричинили  смерть  потерпілого , — 
караються  позбавленням  волі на строк  від п’яти до десяти  років . 
Примітка . Термін  "обіг харчових  продуктів " у статтях  3251 та 327 
цього  Кодексу  використовується  у значенні , наведеному  в Законі  України  
"Про безпечність  та якість  харчових  продуктів ."; 
3) статтю  327 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  327. Обіг  радіоактивно  забруднених  харчових  продуктів  чи 
іншої  продукції  
1. Обіг  радіоактивно  забруднених  понад  допустимі  рівні  харчових  
продуктів  чи іншої  продукції  з метою  їх збуту , якщо  це заподіяло  легке  
тілесне  ушкодження  потерпілому , — 
карається  штрафом  від двохсот  двадцяти  п’яти до трьохсот  сімдесяти  
п’яти неоподатковуваних  мінімумів  доходів  громадян  або громадськими  
роботами  на строк  від ста п’ятдесяти  до двохсот  сорока  годин , або 
виправними  роботами  на строк  до одного  року . 
2. Діяння , передбачені  частиною  першою  цієї статті , якщо  ними  
заподіяно  середньої  тяжкості  чи тяжке  тілесне  ушкодження  
потерпілому , — 
караються  виправними  роботами  на строк  від одного  року  до двох  
років  або обмеженням  волі на строк  від двох  до п’яти років , або 
позбавленням  волі на той самий  строк . 
3. Діяння , передбачені  частиною  першою  цієї статті , якщо  вони  
спричинили  смерть  потерпілого , — 
караються  позбавленням  волі на строк  від п’яти до десяти  років .".  
 8
3. У Господарському  кодексі  України  (Відомості  Верховної  Ради  
України , 2003 р., № 18 — 22, ст. 144): 
1) у статті  246: 
частину  третю  викласти  у такій  редакції : 
"3. Підстави  і порядок  обмеження  та зупинення  діяльності  суб’єктів  
господарювання , а також  повноваження  уповноважених  органів  приймати  
відповідні  рішення  встановлюються  законом ."; 
частину  четверту  виключити ; 
2) у тексті  Кодексу  слова  "державний  стандарт " у всіх відмінках  
замінити  словами  "національний  стандарт " у відповідному  відмінку . 
4. У Законі  України  "Про безпечність  та якість  харчових  продуктів " 
(Відомості  Верховної  Ради  України , 2005 р., № 50, ст. 533; 2007 р., № 35, 
ст. 485; 2010 р., № 9, ст. 83, № 46, ст. 540; 2011 р., № 33, ст. 326): 
1) преамбулу  Закону  викласти  у такій  редакції : 
"Цей Закон  регулює  відносини  між органами  виконавчої  влади , 
операторами  ринку  харчових  продуктів  та споживачами  харчових  
продуктів  і визначає  порядок  забезпечення  безпечності  та якості  харчових  
продуктів , що виробляються , водяться  в обіг, перебувають  в обігу , 
ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України  та/або вивозяться  
(пересилаються ) з неї."; 
2) статтю  1 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  1. Терміни  та їх визначення  
У цьому  Законі  терміни  вживаються  в такому  значенні : 
1) агропродовольчий  ринок  — суб’єкт господарювання , що надає  
послуги  із створення  належних  умов  для реалізації  (оптової  реалізації ) 
сільськогосподарської  продукції , в тому  числі  харчових  продуктів , на 
спеціально  оснащених  та відведених  місцях  відповідно  до Закону ; 
2) акредитована  лабораторія  — лабораторія  будь -якої форми  
власності , що акредитована  Національною  агенцією  з акредитації  України  
та/або іноземним  органом  з акредитації , який  є повним  членом  ILAC — 
Міжнародної  організації  із співробітництва  в галузі  акредитації  
лабораторій , відповідно  до стандарту  ISO/IEC 17025, ДСТУ  ISO 17025 або 
інших  стандартів , якими  їх замінено ; 
3) аналіз  ризику  — процес , що складається  із трьох  взаємопов ’язаних  
компонентів : оцінка  ризику , управління  ризиком  та повідомлення  про 
ризик ; 
4) арбітражне  дослідження  — лабораторні  дослідження  
(випробування ), що проводяться  на вимогу  особи , яка оскаржує  результати  
попереднього  лабораторного  дослідження  (випробування );  
 9
5) ароматизатори  — продукти , за винятком  тих, що мають  виключно  
солодкий , кислий  чи солоний  смак , які не вживаються  окремо  та 
додаються  до харчових  продуктів  з метою  надання  їм аромату  та/або 
смаку , або модифікації  аромату  та/або смаку  і можуть  містити  харчові  
продукти  та/або ароматизатори , та/або харчові  добавки . До ароматизаторів  
належать  ароматичні  речовини , ароматичні  препарати , термічно  оброблені  
ароматизатори , ароматизатори  коптильні , попередники  аромату , а також  
інші ароматизатори  та їх суміші , що не підпадають  під зазначені  категорії ; 
6) ароматична  речовина  — речовина  із визначеною  структурною  
формулою  молекули ; 
7) ароматичний  препарат  (ароматизувальний  екстракт ) — інший , ніж 
ароматична  речовина  ароматизатор , отриманий  з матеріалів  рослинного  
та/або тваринного  та/або мікробіологічного  походження  шляхом  
здійснення  одного  або декількох  таких  процесів  — відповідний  фізичний  
процес , ензиматичний  процес , мікробіологічний  процес  до їх оброблення  
або після  оброблення  шляхом  застосування  одного  або декількох  
традиційних  способів  приготування  харчових  продуктів , що визначаються  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, та/або з сировини  
тваринного  чи рослинного  походження , з якої не виробляють  харчові  
продукти , із застосуванням  одного  або декількох  таких  процесів , — 
відповідний  фізичний  процес , ензиматичний  процес , мікробіологічний  
процес  до її оброблення  або після  оброблення  шляхом  застосування  одного  
або декількох  традиційних  способів  приготування  харчових  продуктів , що 
визначаються  центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я; 
8) безпечний  харчовий  продукт  — харчовий  продукт , який  не 
справляє  шкідливого  впливу  на здоров ’я людини  та є придатним  для 
споживання ; 
9) ведення  в обіг — перше  будь -яке платне  або безоплатне  постачання  
харчового  продукту  для його  розповсюдження , споживання  та/або 
використання  на ринку  України  під час провадження  господарської  
діяльності ; 
10) ветеринарні  документи  — міжнародний  ветеринарний  
(санітарний ) сертифікат , ветеринарне  свідоцтво , ветеринарна  довідка , 
ветеринарна  картка , ветеринарно -санітарний  паспорт  на тварину . Видача  
ветеринарних  документів  здійснюється  відповідно  до статті  32 Закону  
України  "Про ветеринарну  медицину "; 
11) вилучення  харчового  продукту  — заходи , спрямовані  на 
запобігання  розповсюдженню , демонстрації  чи пропозиції  небезпечного  
продукту  споживачам ; 
12) виробництво  — діяльність , пов’язана  з виробництвом  об’єктів  
санітарних  заходів , у тому  числі  всі стадії  технологічного  процесу , а саме   
 10
первинне  виробництво , виготовлення , підготовка , змішування  та пов’язані  
з цим процедури , обробка , наповнення , пакування , переробка , відновлення  
та інші зміни  стану  об’єкта; 
13) відкликання  харчового  продукту  — заходи , спрямовані  на 
повернення  небезпечного  продукту , який  продано  або передано  
споживачу , або який  є доступним  споживачу ; 
14) відповідні  міжнародні  організації  — Всесвітня  організація  
охорони  здоров ’я (ВООЗ ), Комісія  з Кодексу  Аліментаріус , Всесвітня  
організація  охорони  здоров ’я тварин  (МЕБ ) та інші міжнародні  організації , 
якими  розробляються  рекомендації , інструкції , стандарти , інші документи , 
що стосуються  захисту  здоров ’я та життя  людей  від ризиків , пов’язаних  із 
вживанням  харчових  продуктів , а також  інших  окремих  показників  якості  
харчових  продуктів ; 
15) вода  морська  — природна , штучно  добута  або очищена  морська  
вода , або опріснена  методом  зворотного  осмосу , яка не містить  
забруднюючих  речовин  у кількостях , здатних  прямо  або опосередковано  
вплинути  на придатність  харчових  продуктів ; 
16) вода  питна  — харчовий  продукт , придатний  для споживання  
людиною ; 
17) вода  чиста  — морська  вода  або інша  свіжа  вода  такої  ж якості ; 
18) гігієна  харчових  продуктів  (гігієна ) — заходи  та умови , що 
необхідні  для управління  небезпечних  факторів  і забезпечення  придатності  
харчових  продуктів  для споживання  людиною  з урахуванням  їх 
використання  згідно  з призначенням ; 
19) громадське  харчування  – сфера  господарювання , суб’єкти  якої 
забезпечують  харчування  невизначеної  кількості  осіб у закладах  
громадського  харчування ; 
20) дата "вжити  до" — дата, що визначається  виробником  для 
швидкопсувних  продуктів , і після  настання  якої харчовий  продукт  
вважається  небезпечним  відповідно  до положень  цього  Закону ; 
21) дата закінчення  мінімального  строку  придатності  харчового  
продукту  — дата, до якої харчовий  продукт  зберігає  свої властивості  за 
умови  його  зберігання  відповідно  до встановлених  виробником  вимог ; 
22) державний  інспектор  — посадові  особи  компетентного  органу  та 
центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політики  в 
сфері  громадського  харчування ; 
23) державний  контроль  — діяльність  (нагляд , інспектування , 
схвалення , аудит , моніторинг , огляд , відбір  зразків  та їх дослідження  
(випробування ) та інші, подібні  за своїм  змістом  дії), що здійснюється  з 
метою  проведення  перевірки  виконання  вимог  законодавства  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів , а також  здоров ’я і благополуччя  
тварин , з яких  виготовляються  харчові  продукти  тваринного  походження ;  
 11
24) державний  моніторинг  – здійснення  послідовності  спостережень  
та/або вимірювань  з метою  отримання  загального  уявлення  про стан справ  
стосовно  виконання  програм , передбачених  законодавством  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів ; 
25) дієтична  добавка  — харчовий  продукт , що споживається  у 
невеликих  визначених  кількостях  додатково  до звичайного  харчового  
раціону , який  є концентрованим  джерелом  поживних  речовин , у тому  
числі  білків , жирів , вуглеводів , вітамінів , мінеральних  речовин , і 
виготовлений  у вигляді  таблеток , капсул , драже , порошків , рідин  або 
інших  формах ; 
26) допоміжний  матеріал  для переробки  — будь -який  матеріал , за 
винятком  матеріалів  харчового  обладнання  та інвентарю , які не 
споживаються  у їжу самі по собі, а використовуються  під час виробництва  
або переробки  харчового  продукту  або його  складових  для досягнення  
певної  виробничої  мети , результатом  чого  є присутність  залишків  або 
формування  похідних  речовин  у кінцевому  продукті ; 
27) експлуатаційний  дозвіл  — документ  дозвільного  характеру , який  
видається  компетентним  органом  операторові  ринку  на підставі  перевірки  
відповідності  його  потужностей  вимогам  санітарних  заходів  та дозволяє  
оператору  ринку  провадити  господарську  діяльність  з виробництва  та/або 
зберігання  харчових  продуктів  тваринного  походження ; 
28) забруднення  — наявність  або поява  небезпечного  фактору  в 
харчовому  продукті ; 
29) забруднююча  речовина  — будь -яка біологічна  речовина , в тому  
числі  організми , мікроорганізми  та їх частини , або хімічна  речовина , 
стороння  домішка  чи інша  речовина , що ненавмисно  потрапила  до 
харчового  продукту  і становить  загрозу  безпечності  харчового  продукту ; 
30) заінтересовані  торгові  партнери  — держави  та інші суб’єкти  
міжнародного  права , що є учасниками  багатосторонніх  та/або 
двосторонніх  угод , учасником  яких  є також  Україна , які регулюють  
застосування  санітарних  заходів , а також  члени  відповідних  міжнародних  
організацій , членом  яких  є Україна ; 
31) заклади  громадського  харчування  – будь -який  ресторан , бар, кафе , 
їдальня , закусочна , піцерія , кулінарія , кіоск  чи інший  пункт , що забезпечує  
харчуванням  невизначену  кількість  фізичних  осіб. Віднесення  до закладів  
громадського  харчування  не залежить  від територіальних  ознак  (місця ) 
здійснення  господарської  діяльності  із громадського  харчування  та 
ступеня  доступності  харчування  будь -яким  особам ; 
32) ідентифікація  — процедура  оцінки  відповідності  
органолептичних , біологічних , фізичних  та хімічних  параметрів  і 
властивостей , специфічних  для даного  виду  харчового  продукту , тим 
параметрам  і властивостям , які зазначаються  в маркуванні  цього  харчового  
продукту , а також  процедура  підтвердження  загальновизнаної  назви   
 12
даного  виду  продукту , торговельної  марки  та/або комерційного  
(фірмового ) найменування ; 
33) інгредієнт  — будь -яка речовина  (включаючи  харчові  добавки  та 
ароматизатори ), що використовується  під час виробництва  харчового  
продукту  і залишається  в цьому  продукті  після  закінчення  його  
виробництва  навіть  у зміненій  формі . Не вважаються  інгредієнтами  
залишки  пестицидів  та ветеринарних  препаратів  у харчовому  продукті ; 
34) етикетка  — бирка , напис , ярлик , що містить  малюнки  чи написи , 
написані , надруковані , нанесені  за допомогою  трафарету , витиснені  або 
вдавлені  та прикріплені  до одиниці  упаковки  (контейнера ) з харчовими  
продуктами ; 
35) компетентний  орган  — центральний  орган  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  безпечності  харчових  продуктів , його  
територіальні  органи  (у разі їх утворення ); 
36) коптильний  ароматизатор  — продукт , отриманий  шляхом  
фракціонування  та очищення  конденсованого  диму , що дає безпосередньо  
первинні  конденсати  диму , первинні  фракції  смоли  та/або похідні  
ароматизатори  із запахом  диму ; 
37) корегувальні  дії — дії, які застосовуються  для ліквідації   виявленої  
невідповідності  законодавству  про безпечність  та якість  харчових  
продуктів  та усунення  або зменшення  причини  виявлених  
невідповідностей  установленим  вимогам  для мінімізації  або запобігання  їх 
повторному  виникненню , або дії, які застосовуються  для усунення  
невідповідностей . До корегувальних  дій, зокрема , належать  дії з 
поводження  з потенційно  небезпечними  харчовими  продуктами ; 
38) максимальна  межа  залишків  (максимально  допустимий  рівень  
залишків ) — максимально  допустимий  вміст  у харчових  продуктах  певної  
речовини , включаючи  пестициди , ветеринарні  препарати , кормові  добавки , 
залишки  допоміжного  матеріалу  для переробки  та іншу  хімічну  чи 
біологічну  речовину , яка свідомо  застосовується  та/або вимагається  
технологією  вирощування , зберігання , транспортування , виробництва  
харчових  продуктів  і залишки  якої, включаючи  похідні  такої  речовини , 
такі як продукти  конверсії , обміну  речовин , реакції , що мають  
токсикологічне  значення  і є небезпечними  для організму  людини  у разі 
перевищення  їх максимально  допустимого  вмісту  в харчових  продуктах , 
що споживаються  людьми ; 
39) максимально  допустимий  рівень  — максимальний  вміст  
(концентрація ) забруднюючої  речовини  у харчовому  продукті , які є 
допустимими  для такого  продукту ; 
40) маркування  — слова , описи , знаки  для товарів  і послуг , назва  
торгової  марки , зображення  чи символи , що стосуються  харчових  
продуктів  і розміщені  на будь -якій упаковці , етикетці  (стікері ), споживчій  
тарі, контретикетці , кольєретці , ярлику , пробці , листку -вкладиші ,  
 13
документі , повідомленні , інших  елементах  упаковки , що супроводжують  
чи належать  до таких  харчових  продуктів ; 
41) міжнародний  ветеринарний  (санітарний ) сертифікат  — документ , 
форма  і зміст  якого  відповідає  рекомендаціям  відповідних  міжнародних  
організацій , видається  компетентним  органом  країни  походження  і 
засвідчує  здоров ’я тварин  та/або придатність  харчового  продукту  для 
споживання ; 
42) міжнародні  стандарти , інструкції  та рекомендації  — стандарти , 
інструкції  та рекомендації , що розроблені  та прийняті  Комісією  з Кодексу  
Аліментаріус , Всесвітньої  організації  охорони  здоров ’я, Всесвітньої  
організації  охорони  здоров ’я тварин  та іншими  міжнародними  
організаціями , якими  розробляються  рекомендації , інструкції  та стандарти  
з питань  захисту  здоров ’я та життя  людей ; 
43) належний  рівень  захисту  здоров ’я людей  — рівень  захисту , що 
вважається  достатнім  під час розроблення  санітарних  заходів  для захисту  
здоров ’я та життя  людей  від шкідливого  впливу , стосовно  якого  
розробляються  такі санітарні  заходи , зокрема  прийнятний  рівень  ризику  
від настання  шкідливого  впливу ; 
44) небезпечний  фактор  (у харчовому  продукті ) — будь -яка хімічна , 
фізична , біологічна  складова  харчового  продукту  або його  стан, що може  
спричинити  шкідливий  вплив  на здоров ’я людини ; 
45) небезпечний  харчовий  продукт  — харчовий  продукт , що є 
шкідливим  для здоров ’я та/або непридатним  для споживання . 
З метою  встановлення  небезпечності  харчового  продукту  
враховується : 
а) звичайні  умови  використання  харчового  продукту  споживачем , 
кожна  стадія  його  виробництва , переробки  та обігу ; 
б) інформація , надана  споживачеві , зокрема  щодо  маркування , та інша  
загальнодоступна  споживачеві  інформація  щодо  уникнення  негативних  для 
здоров ’я наслідків , пов’язаних  з харчовим  продуктом  чи категорією  
харчових  продуктів . 
Під час встановлення  шкідливості  для здоров ’я харчового  продукту  
враховується : 
а) можливий  безпосередній  короткостроковий  чи довгостроковий  
вплив  харчового  продукту  на здоров ’я людини , яка його  споживає , та на 
майбутні  покоління ; 
б) можливий  накопичувальний  ефект  токсичності ; 
в) особлива  чутливість  організму  окремої  категорії  споживачів , якщо  
харчовий  продукт  призначений  для цієї категорії  споживачів ; 
Встановлення  непридатності  для споживання  харчового  продукту  
здійснюється  з урахуванням  того, чи може  бути  спожитий  за призначенням   
 14
харчовий  продукт , який  забруднений , до якого  потрапили  зовнішні  
чинники  чи пошкоджений  в інший  спосіб , а також  гнилий , зіпсований  чи 
розкладений . 
46) недійсний  міжнародний  ветеринарний  (санітарний ) сертифікат  — 
сертифікат , який  має не менше  однієї  з таких  ознак : 
виданий  не уповноваженою  особою ; 
оформлений  нерозбірливо ; 
містить  неповні  або недостовірні  відомості ; 
строк  дії сертифіката  закінчився ; 
має незасвідчені  виправлення ; 
містить  суперечливу  інформацію ;  
складений  мовою , яка не відповідає  затвердженим  в установленому  
порядку  офіційним  зразкам  сертифікатів , виданим  на харчові  продукти , 
ввезення  та/або вивезення  (пересилання ) яких  заборонено , або не 
відповідає  іншим  вимогам  країни  призначення  харчового  продукту ; 
47) неперероблений  харчовий  продукт  — харчовий  продукт , який  не 
піддавався  переробці , крім  поділу  на частини , розрізання , виділення  кісток , 
рублення , ламання , зняття  шкіри , чищення , тримінгу , зняття  шкарлупи  або 
іншої  оболонки , охолодження , замороження  та розмороження ; 
48) неправильно  маркований  харчовий  продукт  — харчовий  продукт  
вважається  неправильно  маркованим , якщо : 
маркування  вводить  в оману  споживача , в тому  числі  якщо  харчовий  
продукт  продається  під назвою  іншого  продукту ; 
маркування  харчового  продукту  не відповідає  вимогам  статті  38 цього  
Закону ; 
49) непридатний  харчовий  продукт  — харчовий  продукт  вважається  
непридатним  до споживання  людиною , якщо  він: 
містить  шкідливу  речовину  та/або організми  з концентрацією , що 
робить  його  шкідливим  для здоров ’я людини ; 
підготовлений , запакований  чи у будь -який  інший  спосіб  вироблений  
або перебуває  в обігу  у такий  спосіб  чи за таких  умов , що може  
спричинити  його  шкідливий  вплив  для здоров ’я людини ; 
міститься  у контейнері  або упаковці , який  частково  або повністю  
складається  із шкідливих  речовин  (речовини ), що може  зробити  харчовий  
продукт  небезпечним  для здоров ’я людини ; 
цілеспрямовано  підданий  іррадіації , за винятком  використання  
іррадіаційної  технології  відповідно  до встановлених  вимог  безпечного  
використання  та застосування  радіаційної  іонізуючої  технології ;  
 15
містить  харчову  добавку , що не зареєстрована  для використання  в 
Україні , або харчову  добавку , яка не дозволена  для використання  у 
певному  харчовому  продукті , або харчову  добавку , яка зареєстрована  для 
використання  у певному  харчовому  продукті , але була  включена  в обсязі , 
що перевищує  рівень , установлений  санітарними  заходами , або якщо  такі 
відсутні , — рівень  включень , установлений  відповідними  міжнародними  
організаціями ; 
якщо  пошкодження  харчового  продукту  було  приховано  у будь -який  
спосіб  для збільшення  обсягу  чи ваги, або для зменшення  його  якості  чи 
властивостей , або необґрунтовано  (безпідставно ) робить  його  більш  
привабливим  чи таким , що має більшу  цінність . 
50) новітній  харчовий  продукт  або інгредієнт  — харчовий  продукт  або 
інгредієнт  (у тому  числі  мікроорганізм ), який  не має історії  безпечного  
споживання  в України  внаслідок  відсутності  її на ринку  України  та/або 
відповідає  хоча  б одному  із таких  критеріїв : 
має нову  або цілеспрямовано  модифіковану  первісну  молекулярну  
структуру ; 
містить  або складається  з генетично  модифікованих  організмів ; 
виготовлений  з використанням  генетично  модифікованих  організмів , 
але не містить  їх у кінцевому  харчовому  продукті ; 
містить  мікроорганізми , гриби  та водорості  або виділений  з них; 
вироблений  шляхом  застосовування  виробничого  процесу , який  
раніше  не використовувався  для цього  типу  продукту /інгредієнта  і який  
може  призвести  до значної  (значних ) зміни  у складі  та структурі  харчових  
продуктів  або інгредієнтів  таких  харчових  продуктів  і вплинути  на їх 
поживну  цінність , обмін  речовин  або рівень  небезпечних  факторів ; під 
значною  зміною  та/або впливом  розуміють  зміну , яка на основі  досвіду  
оператора  ринку  та/або загальновизнаних  наукових  даних  виводить  за 
рамки  природних  варіацій  або тих варіацій , що мали  місце  у вже 
зареєстрованих  центральним  органом  виконавчої  влади , що реалізує  
державну  політику  у сфері  охорони  здоров ’я, новітніх  харчових  продуктах  
та/або інгредієнтах , такі параметри : 
склад , структуру , поживну  цінність  харчового  продукту /інгредієнта  
та/або його  загальновизнаний  фізіологічний  ефект ; 
спосіб , у який  харчовий  продукт /інгредієнт  метаболізується  в 
організмі  людини ; 
безпечність  харчового  продукту  та/або інгредієнта ; 
51) об’єкти  санітарних  заходів  — харчові  продукти , включаючи  
харчові  продукти  для спеціального  дієтичного  споживання , функціональні  
харчові  продукти , харчові  добавки , ароматизатори  та дієтичні  добавки , 
тварини , призначені  для споживання  людиною , а також  допоміжні   
 16
матеріали  для переробки , предмети  та матеріали , що контактують  з 
харчовими  продуктами ; 
52) обіг — введення  в обіг та/або зберігання  харчових  продуктів  для 
цілей  реалізації , включаючи  пропонування  до реалізації  та/або іншої  
форми  передачі , реалізації , розповсюдження  або будь -яку іншу  форму  
передачі  незалежно  від її здійснення  на платній  чи безоплатній  основі . Дії, 
спрямовані  на виконання  рішення  про переробку  (зміну  визначеного  
використання ), вилучення  та/або утилізацію  харчових  продуктів , не 
вважаються  обігом ; 
53) обладнання  та інвентар  — устаткування , машини , кухонні  
прилади , кухонна  техніка , столові  прилади , інструменти  та інші засоби , 
поверхні  яких  безпосередньо  контактують  з харчовим  продуктом  під час 
його  виробництва  та обігу ; 
54) одиниця  упаковки  (контейнер ) — будь -яка упаковка , включаючи  
обгортку , незалежно  від матеріалу  і форми , яка частково  або повністю  
покриває  харчовий  продукт , для його  постачання  як окремої  одиниці  
(контейнер  може  містити  кілька  упаковок ); 
55) окремі  показники  якості  харчового  продукту  — показники  та/або 
властивості  харчового  продукту , що застосовуються  для виконання  одного  
або кількох  завдань :  
відокремлення  традиційного  харчового  продукту  від інших  харчових  
продуктів ; 
встановлення  вимог  до продуктів  для спеціального  дієтичного  
споживання , функціональних  харчових  продуктів , дієтичних  добавок ; 
інформування  споживачів  про властивості  харчового  продукту , в тому  
числі  шляхом  його  маркування ; 
56) оператор  ринку  харчових  продуктів  (далі — оператор  ринку ) — 
юридична  або фізична  особа  — підприємець , що провадить  діяльність  з 
метою  або без мети  отримання  прибутку  та в управлінні  якої перебувають  
потужності , на яких  здійснюється  первинне  виробництво , виробництво , 
введення  в обіг та/або обіг харчових  продуктів  та/або інших  об’єктів  
санітарних  заходів  (крім  предметів  та матеріалів , що контактують  з 
харчовими  продуктами ), і яка відповідає  за виконання  вимог  цього  Закону  
та законодавства  про безпечність  та якість  харчових  продуктів . До 
операторів  ринку  належать  фізичні  особи , якщо  вони  провадять  діяльність  
з метою  або без мети  отримання  прибутку  та займаються  первинним  
виробництвом , виробництвом  та введенням  в обіг та/або обігом  харчових  
продуктів  або інших  об’єктів  санітарних  заходів . Оператором  ринку  також  
вважається  агропродовольчий  ринок ; 
57) офіційний  (уповноважений ) лікар  ветеринарної  медицини  — лікар  
ветеринарної  медицини , уповноважений  компетентним  органом  на 
виконання  наданих  йому  повноважень , що пов’язані  із захистом  життя  і  
 17
здоров ’я тварин  та захистом  здоров ’я людей , інспектування  
підконтрольних  вантажів  (товарів ) та видачі  необхідних  супровідних  
ветеринарних  документів , обов ’язковість  яких  визначена  цим Законом ; 
58) оцінка  ризику  — науково  обґрунтований  процес , який  складається  
з ідентифікації  небезпечного  фактора , характеристики  небезпечного  
фактора , оцінки  його  впливу , характеристики  ризику ; 
59) пакування  — вміщення  одного  або кількох  первинно  запакованих  
харчових  продуктів  в іншу  упаковку  (контейнер ); 
60) параметри  безпечності  — науково  обґрунтовані  та затверджені  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, параметри , включаючи  
максимальні  межі  залишків  (ММЗ ), максимальні  рівні  (МР), допустимі  
добові  дози  (ДДД ), рівні  включень , недотримання  яких  у харчових  
продуктах  може  призвести  до шкідливого  впливу  на здоров ’я людини ; 
61) партія  — будь -яка визначена  оператором  ринку  кількість  
харчового  продукту  з однаковою  назвою  та властивостями , який  
вироблений  за визначений  цим оператором  період  часу  за однакових  умов  
виробництва  на одній  і тій самій  потужності ; 
62) первинна  продукція  — продукція  первинного  виробництва , яка 
включає  продукти  рослинного  походження , продукцію  тваринництва , 
рибальства , мисливства ; 
63) первинне  виробництво  — виробництво , вирощування  або 
розведення  продукції , у тому  числі  збір врожаю , доїння , розведення  тварин  
до моменту  забою , полювання  на тварин , рибальство  та збір врожаю  диких  
рослин ; 
64) первинне  пакування  — вміщення  харчових  продуктів  в будь -яку 
обгортку  або упаковку  (контейнер ), що безпосередньо  контактує  з 
харчовим  продуктом ; 
65) первинний  конденсат  диму  — очищена  частина  конденсованого  
диму , що базується  на воді та визначається  як коптильний  ароматизатор ; 
66) первинні  фракції  смоли  — очищені  частки  смоли  високої  
щільності , що не розчиняються  у воді, або конденсованого  диму , які 
визначаються  як коптильний  ароматизатор ; 
67) повідомлення  про ризик  — обмін  інформацією  і висновками  
протягом  всього  процесу  аналізу  ризику  щодо  небезпечних  факторів  і 
ризиків , факторів , пов’язаних  з ризиком  і усвідомленням  ризику , між 
спеціалістами  з оцінки  ризику , особами , що здійснюють  управління  
ризиком , споживачами , операторами  ринку  та іншими  заінтересованими  
сторонами ; 
68) поживна  цінність  — усі основні  природні  компоненти  харчового  
продукту , включаючи  вуглеводи , білки , жири , вітаміни , мінерали  та солі;  
 18
69) позначка  придатності  — позначка , яка застосовується  згідно  з 
положеннями  цього  Закону  для підтвердження  придатності  
непереробленого  харчового  продукту  тваринного  походження  для 
споживання  людиною ; 
70) потужності  — споруди  або комплекс  споруд , приміщення , будівлі , 
обладнання  та інші засоби , включаючи  транспортні  засоби , а також  
територія , що використовуються  у виробництві  та/або обігу  об’єктів  
санітарних  заходів ; 
71) предмети  та матеріали , що контактують  з харчовими  продуктами  
— предмети  та матеріали , які контактують  з харчовими  продуктами  і 
таким  чином  можуть  впливати  на їх безпечність , та інші характеристики  
продуктів ; 
72) прикордонний  державний  інспектор  — посадова  особа  
компетентного  органу , яка здійснює  прикордонний  державний  контроль  та 
видає  міжнародні  ветеринарні  (санітарні ) сертифікати ; 
73) прикордонний  інспекційний  пост  — об’єкт, розташований  у 
пункті  пропуску  через  державний  кордон , включаючи  пункти  на 
автомобільних  шляхах , залізничних  станціях , аеропортах , морських  і 
річкових  портах , де здійснюється  державний  контроль  вантажів  з 
товарами , що переміщуються  через  державний  кордон ; 
74) прикордонний  стандартний  державний  контроль  — процес  
перевірки  прикордонним  державним  інспектором  безпечності  об’єктів  
санітарних  заходів  на підставі  вивчення  супровідних  документів , огляду  
вантажу  під час їх ввезення  на територію  України , вивезення  з території  
України  та перевезення  через  територію  України  (транзит );  
75) простежуваність  — можливість  документально  ідентифікувати  
оператора  ринку , час, місце , предмет  та інші умови  поставки  (продажу  або 
передачі ), достатні  для встановлення  походження  харчових  продуктів , 
кормів , тварин , призначених  для виготовлення  харчових  продуктів , 
предмети  та матеріали , що контактують  з харчовими  продуктами , або 
речовин , що призначені  для включення , або очікується , що вони  будуть  
включені  в харчові  продукти , на всіх стадіях  виробництва , переробки  та 
обігу ; 
76) референс -лабораторія  — акредитована  лабораторія  уповноважена  
компетентним  органом  згідно  з вимогами  цього  Закону  для проведення  
робіт , визначених  цим Законом ; 
77) ризик  — можливість  виникнення  шкідливого  впливу  на здоров ’я 
людини  та ступінь  цього  впливу , що походить  з небезпечного  
(небезпечних ) фактора  (факторів ) у харчовому  продукті ; 
78) рівень  включень  — максимально  допустима  кількість  (вміст ) 
речовини  або інгредієнта , яка може  бути  в харчовому  продукті  або 
додаватися  до нього ;  
 19
79) розчинник  для екстрагування  — будь -яка речовина  для 
розчинення  харчового  продукту  або його  компонента , в тому  числі  для 
забруднюючої  речовини , що міститься  в харчовому  продукті  або на його  
поверхні  і використовується  для екстрагування  під час переробки  харчових  
продуктів  або їх компонентів  та яка повинна  видалятися  в процесі  
виробництва  для недопущення  появи  залишків  або похідних  речовин  у 
харчових  продуктах ; 
80) розширений  державний  контроль  — процес  перевірки  безпечності  
харчового  продукту  на підставі  його  лабораторного  дослідження  
(випробування ), що проводиться  компетентним  органом ; 
81) рослинні  продукти  (харчові  продукти  рослинного  походження ) — 
гриби , ягоди , овочі , фрукти  та інші харчові  продукти  рослинного  
походження , призначені  для споживання  людиною ; 
82) рухомі  та/або тимчасові  потужності  — малі архітектурні  форми , 
рухомі  транспортні  засоби , призначені  для торгівлі ; 
83) санітарний  або фітосанітарний  захід  — будь -який  захід , що 
проводиться  з метою : 
захисту  життя  або здоров ’я тварин  чи рослин  від ризиків , що 
виникають  у результаті  проникнення , укорінення  чи поширення  шкідливих  
організмів , хвороб , організмів , які є носіями  хвороб , а також  
хвороботворних  організмів ; 
захисту  життя  або здоров ’я людей  та/або тварин  від ризиків , що 
виникають  від добавок , забруднюючих  речовин , токсинів  або 
хвороботворних  організмів , які містяться  у харчових  продуктах  або 
кормах ; 
захисту  життя  або здоров ’я людини  від ризиків , що виникають  у 
результаті  хвороб , які переносяться  тваринами , рослинами  або продукцією , 
що виробляється  з них, або в результаті  проникнення , укорінення  чи 
поширення  шкідливих  організмів ; 
уникнення  чи обмеження  іншої  шкоди , що завдається  внаслідок  
проникнення , укорінення  або поширення  шкідливих  організмів . 
Санітарні  або фітосанітарні  заходи  включають  застосування  актів  
законодавства , які регулюють  сферу  забезпечення  безпечності  харчових  
продуктів , здоров ’я тварин  і карантину  рослин ; виробничі  процеси  та 
способи  виробництва ; процедури  досліджень  (випробувань ), державний  
контроль ; карантинні  режими , включаючи  відповідні  вимоги  щодо  
перевезення  тварин  чи рослин  або щодо  матеріалів , необхідних  для їх 
виживання  під час перевезення ; положення  щодо  відповідних  
статистичних  методів , процедур  відбору  зразків  та методів  аналізу  ризику ; 
вимоги  щодо  пакування  та маркування , які безпосередньо  стосуються  
безпечності  харчових  продуктів ;  
 20
84) стадії  виробництва  та обігу  харчових  продуктів  — будь -які стадії , 
у тому  числі  первинне  виробництво , виробництво , зберігання , 
транспортування , реалізація  або постачання  харчових  продуктів  кінцевому  
споживачу ; 
85) стандарт  — документ , розроблений  на основі  консенсусу  та 
затверджений  уповноваженим  органом , що встановлює  правила , інструкції  
або характеристики , які стосуються  діяльності  чи її результатів , 
включаючи  продукцію , процеси  або послуги , дотримання  яких  є 
необов ’язковим . Стандарт  може  містити  вимоги  до термінології , позначок , 
пакування , маркування  чи етикетування , які застосовуються  до певної  
продукції , процесу  чи послуги . Стандарт  не містить  вимог  щодо  
безпечності  харчових  продуктів , встановлених  санітарними  заходами ; 
86) технічний  регламент  — закон  України  або нормативно -правовий  
акт, прийнятий  Кабінетом  Міністрів  України , у якому  визначено  
характеристики  продукції  або пов’язані  з нею процеси  чи способи  
виробництва , а також  вимоги  до послуг , включаючи  відповідні  положення , 
дотримання  яких  є обов ’язковим . Технічний  регламент  може  також  
містити  вимоги  до термінології , позначок , пакування , маркування  чи 
етикетування , які застосовуються  до певної  продукції , процесу  чи способу  
виробництва . Технічний  регламент  не містить  санітарні  заходи ; 
87) технологічний  ароматизатор  (термічно  оброблений ) — це продукт , 
отриманий  шляхом  теплової  обробки  суміші  інгредієнтів , у тому  числі  які 
не мають  ароматичних  властивостей , з яких  один  містить  азот, а інший  є 
відновлюючим  цукром . Інгредієнтами  для виробництва  термічно  
оброблених  ароматизаторів  можуть  бути  харчові  продукти  та/або 
сировинні  матеріали , які не є харчовими  продуктами . Вимоги  до такої  
теплової  обробки  встановлюються  центральним  органом  виконавчої  влади , 
що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я; 
88) традиційний  харчовий  продукт  — харчовий  продукт  з особливою  
характеристикою  або характеристиками , що чітко  відрізняють  його  від 
інших  продуктів  цього  ж виду  у результаті  використання  традиційних  
інгредієнтів , та/або внаслідок  традиційного  складу , та/або використання  
традиційної  технології  виробництва /переробки . Традиційним  для 
визначення  цього  терміна  є той, що відповідає  практиці  та/або 
специфікаціям , що існували  останні  25 років ; 
89) управління  ризиком  — процес  вибору  альтернативних  рішень  на 
підставі  результатів  оцінки  ризику  та у разі необхідності  вибору  і 
впровадження  відповідних  засобів  управління  (контролю ), включаючи  
коригувальні  заходи ; 
 90) уповноважена  лабораторія  — акредитована  лабораторія , якій 
компетентним  органом  надано  право  досліджувати  (випробовувати ) 
харчові  продукти , харчові  добавки , дієтичні  добавки , допоміжні  матеріали   
 21
для виробництва , предмети  та матеріали , що контактують  з харчовими  
продуктами  (включаючи  відбір  зразків ), для цілей  державного  контролю ; 
91) фальсифікований  (міжнародний  санітарний  або ветеринарний ) 
сертифікат  — сертифікат , який  не затверджений  або виданий  з 
порушенням  форми , встановленої  компетентним  органом  країни  
експортера , або виданий  не уповноваженими  на це особами , організаціями , 
іншими  суб’єктами , або містить  недостовірну  інформацію ; 
92) функціональний  харчовий  продукт  або інгредієнт  — харчовий  
продукт  або інгредієнт  у будь -якій формі , що призначений  для споживання  
окремо  або у складі  харчового  продукту  і розміщується  на ринку  як такий , 
що відповідає  одному  або кільком  критеріям : 
має профілактичну  дію та/або пом’якшує  перебіг  хвороби  людини ; 
задовольняє  потреби  організму  у певних  поживних  речовинах , які він 
не може  отримати  за звичайної  дієти ; 
93) харчова  добавка  — будь -яка речовина , яка зазвичай  не вважається  
харчовим  продуктом  або його  складником , але додається  до харчового  
продукту  з технологічною  метою  в процесі  виробництва , та яка у 
результаті  стає невід ’ємною  частиною  продукту  (термін  не включає  
забруднюючі  речовини , пестициди  або речовини , додані  до харчових  
продуктів  для поліпшення  їх поживних  властивостей ); 
94) харчовий  продукт  — будь -яка речовина  або продукт  
(неперероблений , частково  перероблений  або перероблений ), призначений  
для споживання  людиною . До харчових  продуктів  відносять  напої  (в тому  
числі  — воду  питну  в будь -якій ємності  і будь -якого  походження ), 
жувальну  гумку  та будь -яку іншу  речовину , що спеціально  включені  до 
харчового  продукту  під час виробництва , підготовки  або обробки . 
Термін  "харчовий  продукт " не включає : 
корми ; 
живих  тварин , якщо  вони  не призначені  для розміщення  на ринку  для 
споживання  людиною ; 
рослини  до збору  врожаю ; 
лікарські  засоби ; 
косметичні  продукти ; 
тютюн  і тютюнові  вироби ; 
наркотичні  і психотропні  речовини  у межах  визначень  Єдиної  
Конвенції  ООН  про наркотики  1961 року  і Конвенції  ООН  про 
психотропні  речовини  1971 року ; 
залишки  та забруднюючі  речовини ; 
95) харчовий  продукт  для спеціального  дієтичного  споживання  
(використання ) — харчовий  продукт , який  спеціально  перероблений  або  
 22
розроблений  для задоволення  конкретних  дієтичних  потреб , що існують  у 
зв’язку з конкретним  фізичним  чи фізіологічним  станом  людини  та/або 
специфічною  хворобою  або розладом , і який  реалізується  як такий , у тому  
числі  продукт  дитячого  харчування , харчування  для спортсменів  та осіб 
похилого  віку. Склад  такого  харчового  продукту  повинен  значною  мірою  
відрізнятися  від складу  звичайного  продукту  подібного  роду , якщо  такий  
звичайний  харчовий  продукт  існує , але не може  бути  замінником  
лікарських  засобів ; 
96) харчовий  продукт  тваринного  походження  — молоко , м’ясо, риба , 
молюски  і ракоподібні , у тому  числі  свіжі , охолоджені  або заморожені , 
яйця , мед, їх похідні  та інші продукти , виготовлені  з частин  тварин , 
окремих  їх органів  та/або тканин , призначені  для споживання  людиною ; 
97) Система  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  
точках  (HACCP) — система , яка ідентифікує , оцінює  і контролює  
небезпечні  фактори , які є визначальними  для безпечності  харчових  
продуктів ; 
98) якість  харчового  продукту  — ступінь  досконалості  характерних  
властивостей  харчового  продукту , які здатні  задовольнити  потреби  тих, 
хто споживає  або використовує  цей харчовий  продукт ."; 
3) статтю  2 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  2. Законодавство  про безпечність  та якість  харчових  
продуктів  
1. Законодавство  про безпечність  та якість  харчових  продуктів  
складається  з Конституції  України , цього  Закону , інших  актів  
законодавства , що видаються  відповідно  до нього . 
2. Законодавство  щодо  окремих  видів  харчових  продуктів  повинне  
відповідати  положенням  цього  Закону . У разі його  невідповідності  
застосуванню  підлягають  положення  цього  Закону . 
3. Стандарти  на харчові  продукти , методики  досліджень  
(випробувань ) та порядок  відбору  зразків  є обов ’язковими  для виконання  
лише  у разі, якщо  це прямо  встановлено  законами  України , наказами  
центрального  органу  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я. 
4. Якщо  міжнародним  договором  України , згода  на обов ’язковість  
якого  надана  Верховною  Радою  України , встановлено  інші правила , ніж ті, 
що передбачені  цим Законом , застосовуються  правила  міжнародного  
договору ."; 
 
4) доповнити  Закон  статтею  21 такого  змісту : 
"Стаття  21. Сфера  дії Закону  
1. Дія цього  Закону  поширюється  на:  
 23
санітарні  заходи , об’єкти  санітарних  заходів ; 
вимоги  до окремих  показників  якості  харчових  продуктів ; 
вимоги  стосовно  інформування  споживачів  про властивості  харчових  
продуктів , включаючи  рекламу  харчових  продуктів ; 
операторів  ринку  та потужності ; 
державний  контроль  у сфері  безпечності  та якості  харчових  продуктів .  
2. Дія цього  Закону  не поширюється  на виробництво  та/або зберігання  
харчових  продуктів , призначених  (вироблених ) для особистого  
споживання ."; 
5) статті  3 і 4 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  3. Державне  регулювання  у сфері  забезпечення  безпечності  та 
якості  харчових  продуктів  
1. Метою  державного  регулювання  у сфері  забезпечення  безпечності  
та якості  харчових  продуктів  є захист  життя , здоров ’я та інтересів  
споживачів . 
2. Держава  здійснює  регулювання  безпечності  та якості  харчових  
продуктів  шляхом : 
встановлення  санітарних  заходів ; 
встановлення  вимог  до окремих  показників  якості  харчових  
продуктів ; 
державної  реєстрації  визначених  цим Законом  об’єктів  санітарних  
заходів ; 
видачі , припинення , анулювання  та поновлення  експлуатаційного  
дозволу ; 
оцінки  наявності  у харчових  продуктах  для спеціального  дієтичного  
споживання , функціональних  харчових  продуктах  і дієтичних  добавках  
заявлених  особливих  характеристик  та їх безпечності  для споживання  
людьми , зокрема  особами , які потребують  спеціального  дієтичного  
харчування ; 
інформування  та підвищення  обізнаності  операторів  ринку  і 
споживачів  стосовно  безпечності  та якості  харчових  продуктів ; 
встановлення  вимог  щодо  стану  здоров ’я персоналу  потужностей ; 
участі  у роботі  відповідних  міжнародних  організацій , які 
встановлюють  санітарні  заходи  та стандарти  до харчових  продуктів  на 
регіональному  і світовому  рівні ; 
здійснення  державного  контролю ; 
притягнення  операторів  ринку , їх посадових  осіб до відповідальності  
відповідно  до закону .  
 24
Стаття  4. Органи  виконавчої  влади  у сфері  забезпечення  безпечності  
та якості  харчових  продуктів  
1. До системи  державних  органів  у сфері  забезпечення  безпечності  та 
якості  харчових  продуктів  належать : 
Кабінет  Міністрів  України ; 
центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я; 
центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів ; 
центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  
у сфері  безпечності  харчових  продуктів  (компетентний  орган ); 
центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  
у сфері  громадського  харчування . 
2. Інші  органи  виконавчої  влади  не мають  права  встановлювати  чи 
будь -яким  іншим  чином  здійснювати  регулювання  та/або контроль  у сфері   
безпечності  харчових  продуктів , якщо  це не передбачено  цим Законом ."; 
6) статтю  5 виключити ; 
7) статтю  6 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  6. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я 
1. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я: 
встановлює  належний  рівень  захисту  здоров ’я людей , показники  
безпечності  харчових  продуктів  та інших  об’єктів  санітарних  заходів , 
гігієнічні  вимоги  до об’єктів  санітарних  заходів ; 
встановлює  максимально  допустимі  рівні  небезпечних  факторів , у 
тому  числі  залишків  ветеринарних  препаратів  та пестицидів , у об’єктах  
санітарних  заходів ; 
здійснює  державну  реєстрацію  та веде державні  реєстри  новітніх  
харчових  продуктів , харчових  продуктів  для спеціального  дієтичного  
споживання  і функціональних  харчових  продуктів , дієтичних  добавок , 
харчових  добавок , ароматизаторів  а також  предметів  і матеріалів , що 
контактують  з харчовими  продуктами , і допоміжних  матеріалів  для 
переробки ; 
встановлює  порядок  повідомлення  про харчові  отруєння , що 
реєструються  в закладах  охорони  здоров 'я; 
визначає  санітарні  заходи  для генетично -модифікованих  організмів  — 
джерел  харчових  продуктів ; 
затверджує  окремі  показники  якості  харчових  продуктів ;  
 25
здійснює  інші повноваження , передбачені  цим та іншими  законами ."; 
8) доповнити  Закон  статтями  61 і 62 такого  змісту : 
"Стаття  61. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  
продуктів  
1. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів : 
затверджує : 
довгостроковий  план  державного  контролю ; 
вимоги  щодо  розробки , впровадження  та застосування  постійно  
діючих  процедур , заснованих  на принципах  Системи  управління  
безпечністю  харчових  продуктів  (НАССР ), включаючи  випадки , коли  
застосування  принципів  НАССР  може  бути  спрощеним ; 
порядок  та критерії  уповноваження  акредитованих  лабораторій , у 
тому  числі  референс -лабораторій ; 
вимоги  та правила  забою  тварин , виробництва , транспортування  та 
зберігання  харчових  продуктів , а також  правила  державної  ветеринарно -
санітарної  експертизи ; 
рекомендації  об’єднань  виробників ; 
здійснює  інші повноваження , передбачені  цим та іншими  законами . 
Стаття  62. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  безпечності  харчових  продуктів  
1. Центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  безпечності  харчових  продуктів  (компетентний  орган ): 
бере  участь  у роботі  Національної  Комісії  України  з Кодексу  
Аліментаріус ; 
організовує  та здійснює  державний  контроль  у сфері  безпечності  
харчових  продуктів , крім  громадського  харчування ; 
делегує  повноваження  щодо  здійснення  державного  контролю  у сфері  
забезпечення  безпечності  харчових  продуктів  в установлених  законом  
випадках ; 
розробляє  та впроваджує  довгостроковий  план  державного  контролю  і 
звітує  про стан його  виконання ; 
затверджує  програму  щорічного  державного  контролю  харчових  
продуктів  та організовує  виконання  загальнодержавних  програм  
державного  моніторингу ; 
проводить  передзабійне  та післязабійне  інспектування  тварин , на 
відповідних  потужностях , а також  післязабійне  інспектування  тварин ,  
 26
забитих  на полюванні , державну  ветеринарно -санітарну  експертизу  на 
агропродовольчих  ринках ; 
видає  документи  дозвільного  характеру , передбачені  цим Законом ; 
здійснює  державний  контроль  за впровадженням  постійно  діючих  
процедур , заснованих  на принципах  HACCP; 
здійснює  державний  контроль  харчових  продуктів , тварин , що 
перетинають  державний  кордон ; 
уповноважує  лабораторії  та референс -лабораторії  на проведення  
досліджень  (випробувань ) об’єктів  санітарних  заходів  для цілей  
державного  контролю ; 
встановлює  на підставі  аналізу  ризиків  періодичність  здійснення  
державного  контролю  кожної  потужності ; 
бере  участь  у розробленні  технічних  регламентів  щодо  інформування  
споживачів  про властивості  харчових  продуктів , зокрема  маркування , а 
також  безпечності  та інших  характеристик  предметів  та матеріалів , що 
контактують  з харчовими  продуктами ; 
проводить  епізоотичне  або за необхідності  бере  участь  у 
розслідуваннях , спрямованих  на встановлення  причин  та умов , що 
призводять  до надходження  в обіг небезпечних  та непридатних  харчових  
продуктів ; 
вживає  у межах  своїх  повноважень  заходи  для усунення  порушень  
цього  Закону  та притягнення  до відповідальності  осіб, які є винними  в 
таких  порушеннях , у порядку , встановленому  законом ; 
бере  участь  в розробленні  санітарних  заходів , вимог  щодо  окремих  
показників  якості  харчових  продуктів , технічних  регламентів  та 
стандартів ; 
має право  у разі необхідності  залучати  представників  ветеринарної  
міліції  під час здійснення  державного  контролю ; 
здійснює  інші повноваження , передбачені  цим та іншими  законами ."; 
9) статтю  7 викласти  у такій  редакції : 
Стаття  7. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  
1. Центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у громадського  харчування : 
здійснює  державний  контроль  за харчовими  продуктами  в закладах  
громадського  харчування ; 
встановлює  на підставі  аналізу  ризиків  періодичність  здійснення  
державного  контролю  кожного  закладу  громадського  харчування ;  
 27
бере  участь  у проведені  розслідувань  у випадках  виявлення  харчових  
отруєнь  чи інфекційних  хвороб ; 
разом  з іншими  заінтересованими  державними  органами  бере  участь  у 
розробленні  санітарних  заходів , стандартів  на об’єкти  санітарних  заходів ; 
бере  участь  у розробленні  технічних  регламентів  щодо  інформування  
споживачів  про властивості  харчових  продуктів , зокрема  маркування , а 
також  безпечності  упаковки ; 
здійснює  інші повноваження , передбачені  цим та іншими  законами .". 
10) у статті  8: 
в абзаці  першому  частини  першої  слова  "Головний  державний  
санітарний  лікар  України " замінити  словами  "центральний  орган  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
охорони  здоров ’я,"; 
у пункті  3 частини  першої  слова  "та контролю  ризиків , які становлять  
харчові  продукти , підконтрольні  санітарній  службі " виключити ; 
пункти  5 і 6 частини  першої  та частину  другу  виключити ; 
у частині  третій  слова  "Головний  державний  ветеринарний  інспектор  
України " замінити  словами  "центральний  орган  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  
продуктів ,"; 
у пункті  1 частини  четвертої  слова  "до міжнародного " замінити  
словами  "із міжнародним "; 
11) статтю  9 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  9. Лабораторії , референс -лабораторії , що проводять  
дослідження  (випробування ) для цілей  державного  контролю  
1. Дослідження  (випробування ) об’єктів  санітарних  заходів  для цілей  
державного  контролю  проводиться  уповноваженими  акредитованими  
лабораторіями . 
2. Методики  досліджень  (випробувань ) харчових  продуктів , що 
застосовуються  для цілей  державного  контролю , повинні  пройти  валідацію  
в лабораторії , в якій проводяться  такі дослідження  (випробування ). 
3. Функції  референс -лабораторій  здійснюють : 
акредитовані  лабораторії , уповноважені  на це компетентним  органом ; 
референс -лабораторії , які визнані  такими  відповідно  до вимог  
міжнародних  організацій  та/або Європейського  Союзу . 
Референс -лабораторії  діють  виключно  в межах  наданих  компетентним  
органом  повноважень . 
4. Референс -лабораторія  повинна  відповідати  таким  критеріям :  
 28
1) бути  акредитованою  на проведення  досліджень  (випробувань ) з 
використанням  референс -методик ; 
2) мати  персонал  з досвідом  роботи  у розробленні  методик  досліджень  
(випробувань ) відповідних  харчових  продуктів  та з досвідом  проведення  
навчання  персоналу  інших  лабораторій ; 
3) мати  бази  даних  національних , міжнародних  та європейських  
стандартів  щодо  безпечності  об’єктів  санітарних  заходів  та їх досліджень  
(випробувань ) в межах  повноважень . 
5. Основними  функціями  референс -лабораторій  є: 
1) розроблення  методик  досліджень  (випробувань ); 
2) організація  навчальних  курсів  для персоналу  лабораторій ; 
3) управління  програмами  професійного  тестування  лабораторій ; 
4) участь  у розробленні  нормативно -правових  актів  та нормативних  
документів  з питань  забезпечення  безпечності  та якості  харчових  
продуктів ; 
5) проведення  досліджень  (випробувань ) для цілей  державного  
контролю ; 
6) проведення  арбітражних  досліджень . 
6. Реєстр  уповноважених  та референс -лабораторій  веде компетентний  
орган . Реєстр  таких  лабораторій  підлягає  оприлюдненню  на офіційному  
сайті  компетентного  органу . 
7. Для цілей  державного  контролю  використовуються  методики  
відбору  зразків  та їх досліджень  (випробувань ), що встановлені  
національними  стандартами  України . У разі обґрунтування  неможливості  
застосування  таких  стандартів  або їх відсутності  застосовуються  методики  
відбору  зразків  та їх досліджень  (випробувань ), що встановлені  
відповідними  міжнародними  організаціями  або законодавством  
Європейського  Союзу . 
У разі відсутності  зазначених  методик  використовуються  інші 
методики , що придатні  для визначеної  цілі та розроблені  і валідовані  
відповідно  до вимог  національних  стандартів  України  або документів  
відповідних  міжнародних  організацій  чи Європейського  Союзу . 
8. Переліки  методик  відбору  зразків  та їх досліджень  (випробувань ), 
що повинні  застосовуватися  в арбітражних  дослідженнях  (референс -
методики ), затверджуються  центральним  органом  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  
продуктів . У разі відсутності  зазначених  переліків  або відсутності  в цих 
переліках  певної  референс -методики  застосовуються  референс -методики , 
що затверджені  відповідними  міжнародними  організаціями  або, якщо  їх не 
існує , референс -методики , що застосовуються  в Європейському  Союзі .  
 29
9. Арбітражне  дослідження  (випробування ) проводиться  будь -якою  
акредитованою  лабораторією , що застосовує  методики , зазначені  в частині  
восьмій  цієї статті  та не є пов’язаною  та/або залежною  від оператора  
ринку , який  замовляє  таке дослідження  (випробування ). 
10. Результати  арбітражних  досліджень  у цьому  разі не можуть  
визнаватися  судом , державним  органом , будь -якою  особою  недійсними  
та/або не братися  до уваги  на тій підставі , що: 
вони  замовлені  оператором  ринку ; 
здійснені  лабораторією , яка була  обрана  оператором  ринку  відповідно  
до критеріїв , установленими  частиною  дев’ятої цієї статті ; 
здійснені  лабораторією , яка відповідає  критеріям , установленими  
частиною  дев’ятої цієї статті , але є відміною  від лабораторії , що обрана  
компетентним  органом ."; 
12) статтю  10 виключити ; 
13) статті  11 і 12 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  11. Повноваження  державних  інспекторів  
1. Під час проведення  державного  контролю  державні  інспектори  
мають  право : 
1) безперешкодного  доступу  без попередження  до потужностей  під 
час роботи  таких  потужностей ; 
2) здійснювати  інспектування  будь -яких  будівель , транспортних  
засобів , тимчасових  та інших  потужностей , випробувальних  лабораторій , 
що розміщуються  на потужностях  і мають  відношення  до виробництва  
та/або обігу  харчових  продуктів ; 
3) проводити  аудит  постійно  діючих  процедур , що засновані  на 
принципах  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у 
критичних  точках ; 
4) інспектувати  і відбирати  зразки  об’єктів  санітарних  заходів , з 
поверхні  матеріалів  та обладнання , що використовуються  для дослідження  
(випробування ), управління  технологічними  процесами , санітарної  
обробки  та технічного  обслуговування  потужностей ; 
5) перевіряти  документи  щодо  виконання  операторами  ринку  вимог  
законодавства  про безпечність  і якість  харчових  продуктів  та отримувати  
їх копії ; 
6) проводити  оцінку  результатів  лабораторних  досліджень  
(випробувань ) зразків  об’єктів  санітарних  заходів  для цілей  державного  
контролю ; 
7) видавати  приписи  щодо  усунення  порушень  вимог  законодавства  
про безпечність  та якість  харчових  продуктів ;  
 30
8) збирати  докази , необхідні  для обґрунтування  порушення  санітарних  
вимог , у тому  числі  відбирати  зразки  матеріалів  і речовин , які 
підтверджують  або документально  фіксують  порушення ; 
9) видавати  розпорядження , накази  про тимчасову  заборону  обігу  
об’єктів  санітарних  заходів , тимчасове  припинення  виробництва  або його  
окремих  процесів ; 
10) наносити  позначку  придатності  для споживання  людиною  на туші  
тварин  або їх частини , одиницю  упаковки  або контейнер  з 
непереробленими  харчовими  продуктами  тваринного  походження .  
2. Під час проведення  прикордонного  державного  контролю  
прикордонні  державні  інспектори  мають  право : 
1) перевіряти  вантажі  харчових  продуктів  та/або інші об’єкти  
санітарних  заходів , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  
України  та/або вивозяться  (пересилаються ) з неї; 
2) видавати  дозвіл  на ввезення  (пересилання ) на митну  територію  
України  та/або вивезення  (пересилання ) з неї вантажів  харчових  продуктів  
та/або інших  об’єктів  санітарних  заходів ; видавати  міжнародні  ветеринарні  
(санітарні ) сертифікати . 
3. Головні  державні  інспектори  мають  право : 
1) видавати  постанови  про виправлення  маркування  харчових  
продуктів , інших  об’єктів  санітарних  заходів ; 
2) видавати  постанови  про відкликання  та/або вилучення  з обігу  
харчових  продуктів , що не відповідають  вимогам  законодавства  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів ; 
3) звертатися  до суду  із заявою  про прийняття  рішення  про 
конфіскацію  та/або знищення  об’єкта санітарних  заходів  у передбачених  
цим Законом  випадках ; 
4) видавати  розпорядження , накази , приписи  про тимчасову  заборону  
обігу  об’єктів  санітарних  заходів , тимчасове  припинення  виробництва  або 
його  окремих  процесів ; 
5) видавати , тимчасово  припиняти , анулювати  та поновлювати  дію 
експлуатаційних  дозволів ; 
6) у разі необхідності  запропонувати  до проведення  інспекційних  
перевірок  підрозділи  правоохоронних  органів  за їх згодою . 
4. Якщо  під час проведення  державного  контролю , за оцінкою  
державного  інспектора , існують  підстави  вважати , що харчовий  продукт  
або інший  об’єкт санітарних  заходів  є небезпечним  та/або неправильно  
маркованим , державний  інспектор  відбирає  зразки  такого  об’єкта без 
надання  компенсації  власнику  та видає  розпорядження  про тимчасову  
заборону  обігу  такого  харчового  продукту  або іншого  об’єкта санітарних   
 31
заходів , про що інформує  головного  державного  інспектора  чи його  
заступників . 
5. Зразки  об’єктів  санітарних  заходів , відібрані  у зв’язку з підозрою  
або встановленням  факту  їх небезпечності  чи непридатності  до 
споживання , негайно  направляються  до акредитованої  лабораторії  для 
проведення  досліджень  (випробувань ). Акредитована  лабораторія  після  
проведення  досліджень  (випробувань ) негайно  надає  звіт про результати  
дослідження  головному  державному  інспектору  та/або його  заступникам  
для прийняття  рішення  щодо  подальшого  поводження  із зазначеним  
об’єктом  санітарних  заходів . 
6. Після  отримання  результатів  лабораторного  дослідження  
(випробування ) зразків  головний  державний  інспектор  чи його  заступники  
приймають  рішення  щодо  заходів , яких  необхідно  вжити  відповідно  до 
частин  сьомої  та восьмої  цієї статті . 
7. Якщо  за результатами  лабораторних  досліджень  (випробувань ) 
харчового  продукту  або іншого  об’єкта санітарних  заходів  виявлено  
порушення  положень  цього  Закону , головний  державний  інспектор  чи його  
заступники  повинні  вжити  таких  заходів : 
1) у разі неправильного  маркування  — видати  постанову  про 
виправлення  маркування ; 
2) у разі непридатності  до споживання : 
якщо  харчовий  продукт  не є таким , що створює  загрозу  здоров ’ю 
людини , або інший  об’єкт санітарних  заходів  можна  зробити  придатним  
для використання  у виробництві  харчових  продуктів  або для іншого  
використання , — видати  постанову  про його  обробку , переробку  або 
утилізацію  (зміну  призначеного  використання ) протягом  погодженого  з 
оператором  ринку  строку ; 
якщо  харчовий  продукт  та/або інший  об’єкт санітарних  заходів  є 
небезпечним  для споживання  людиною , але безпечним  для іншого  
використання , — видати  постанову  про його  вилучення  з обігу  протягом  
погодженого  з оператором  ринку  строку  та заборону  використання  за 
призначенням . 
8. Якщо  результати  лабораторного  дослідження  (випробування ) 
підтверджують , що харчовий  продукт  та/або інший  об’єкт санітарних  
заходів  є небезпечним  для споживання  людиною  та для іншого  
використання , головний  державний  інспектор  чи його  заступники  видають  
постанову  про вилучення  такого  об’єкта з використання  або обігу  та 
зобов ’язує його  власника  знищити  цей об’єкт під наглядом  державного  
інспектора . 
9. Рішення  щодо  подальшого  поводження  з харчовим  продуктом  
та/або іншим  об’єктом  санітарних  заходів , зразки  якого  були  відібрані  у 
зв’язку з підозрою  або встановленням  факту  їх небезпечності  або  
 32
непридатності  до споживання , повинно  бути  доведено  до відома  оператора  
ринку  протягом  одного  робочого  дня після  отримання  результатів  
лабораторного  дослідження  (випробування ), зазначеного  у частині  п’ятій 
цієї статті . 
Стаття  12. Засади  здійснення  державного  контролю  
1. Здійснення  державного  контролю  за харчовими  продуктами  та/або 
іншими  об’єктами  санітарних  заходів  організовується  центральними  
органами  виконавчої  влади , що реалізують  державну  політику  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів  та громадського  харчування  в межах  
компетенції . 
2. Державний  контроль  поділяється  на: 
стандартний ; 
розширений . 
Якщо  державний  контроль  здійснюється  на прикордонному  
інспекційному  посту , то такий  контроль  є прикордонним  державним  
контролем . 
3. Державний  контроль  здійснюється  без попередження  оператора  
ринку  під час роботи  потужності . Виняток  становлять  випадки , коли  
завчасне  повідомлення  є важливим  фактором  забезпечення  
результативності  контролю , зокрема  у разі планування  проведення  
державного  аудиту  постійно  діючих  процедур , що засновані  на принципах  
Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках . 
Державний  аудит  постійно  діючих  процедур , що засновані  на принципах  
Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках , 
здійснюється  за умови  письмового  повідомлення  оператора  ринку  не 
пізніш  як за десять  днів до дня здійснення  цього  заходу .  
4. Державний  контроль  здійснюється  із застосуванням  форм  актів  
державного  контролю . 
Форма  акта державного  контролю  має містити  перелік  питань  для 
перевірки  виконання  вимог  законодавства  у сфері  безпечності  харчових  
продуктів . 
Кожне  питання , що стосується  перевірки , повинно  містити  посилання  
на конкретну  вимогу  нормативно -правового  акта (статтю , пункт , підпункт , 
абзац  тощо ), яка підлягає  виконанню  (дотриманню ). 
Перелік  питань  для перевірки , що включені  до форм  актів  державного  
контролю , є вичерпним . 
5. Забороняється  перевіряти  питання , які: 
відсутні  у формі  акта державного  контролю ; 
не містять  посилань  на конкретну  вимогу  нормативно -правового  акта 
(статтю , пункт , підпункт , абзац  тощо ), яка підлягає  виконанню  
(дотриманню ).  
 33
Здійснення  державного  контролю  без застосування  форми  акта 
державного  контролю  заборонено . 
6. Форми  актів  державного  контролю  затверджуються  центральним  
органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  
у сфері  безпечності  харчових . 
7. Періодичність  проведення  державного  контролю  ґрунтується  на 
ризик -орієнтованому  підході  та має, зокрема , включати : 
визначені  ризики , пов’язані  з об’єктом  санітарних  заходів  або 
потужностями , а також  з технологією  виробництва  та/або переробки ; 
результати  попереднього  державного  контролю ; 
результативність  процедур , які застосовуються  оператором  ринку  для 
забезпечення  дотримання  вимог  законодавства  про безпечність  та якість  
харчових  продуктів ."; 
14) доповнити  Закон  статтею  121 такого  змісту : 
"Стаття  121. Довгостроковий  план  державного  контролю  
1. Компетентний  орган  розробляє  та впроваджує  довгостроковий  план  
державного  контролю . 
2. Довгостроковий  план  державного  контролю  має містити  загальну  
інформацію  про структуру  та організацію  системи  державного  контролю  
за безпечністю  харчових  продуктів  та кормів , здоров ’ям і благополуччям  
тварин , зокрема : 
1) стратегічні  цілі такого  плану  та опис  того, яким  чином  зазначені  
цілі враховані  під час встановлення  пріоритетів  державного  контролю  та 
розподілу  ресурсів  для його  виконання ; 
2) поділ  діяльності  операторів  ринку  на категорії  відповідно  до 
ризиків ; 
3) загальну  організацію  та управління  державним  контролем  на 
центральному  та інших  рівнях , включаючи  здійснення  державного  
контролю  окремих  потужностей ; 
4) системи  контролю , які застосовуються  у різних  галузях , та 
координацію  діяльності  між різними  структурними  одиницями  
компетентного  органу , відповідальними  за здійснення  державного  
контролю ; 
5) делегування  повноважень  державного  контролю  за харчовими  
продуктами  та/або іншими  об’єктами  санітарних  заходів  у встановлених  
законом  випадках ; 
6) навчання  персоналу , який  здійснює  державний  контроль ; 
7) процедури , необхідні  для здійснення  державного  контролю ;  
 34
8) організацію  та здійснення  заходів  у разі виникнення  надзвичайних  
ситуацій , пов’язаних  з хворобами  тварин , харчовими  отруєннями  або 
забрудненням  харчових  продуктів  або кормів , та інших  ризиків  для 
здоров ’я людини ; 
9) організацію  співпраці  та взаємну  допомогу  між компетентним  
органом  та особами , уповноваженими  здійснювати  державний  контроль ; 
10) механізми  координації  діяльності  між особами , уповноваженими  
здійснювати  державний  контроль . 
3. До довгострокового  національного  плану  державного  контролю  
переглядається  вносяться  зміни  у разі: 
1) зміни  законодавства  про безпечність  та якість  харчових  продуктів  
та кормів , здоров ’я та благополуччя  тварин ; 
2) виникнення  нових  хвороб  або інших  ризиків  для здоров ’я; 
3) змін у структурі , управлінні  або функціях  компетентного  органу ; 
4) коли  за результатами  виконання  річної  програми  державного  
контролю  виявлено  необхідність  внесення  змін до довгострокового  плану  
державного  контролю ; 
5) отримання  нових  наукових  або інших  даних ; 
6) аудиту  системи  державного  контролю , проведеного  
представниками  інших  держав . 
4. Компетентний  орган  розробляє  до першого  грудня  поточного  року  
та затверджує  річну  програму  державного  контролю  на наступний  рік. 
5. Компетентний  орган  звітує  щороку  центральному  органу  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів , про стан виконання  довгострокового  
плану  державного  контролю  за попередній  рік та здійснює  його  
оприлюднення  шляхом  розміщення  на офіційному  веб-сайті ."; 
15) статтю  13 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  13. Обов ’язки  державних  інспекторів  
1. Під час здійснення  державного  контролю  державний  інспектор  
повинен : 
1) дотримуватися  вимог  цього  Закону  та інших  нормативно -правових  
актів , прийнятих  відповідно  до цього  Закону ; 
2) забезпечувати  конфіденційність  інформації , яка становить  
комерційну  таємницю , за винятком  випадків , передбачених  законом ; 
3) пред ’являти  документи , що засвідчують  особу  державного  
інспектора  та повноваження  на здійснення  державного  контролю , 
включаючи  перелік  об’єктів  державного  контролю ;  
 35
4) пред ’являти  посвідчення  державного  інспектора , надавати  та 
оформляти  документи , що стосуються  проведення  державного  контролю ."; 
16) у статті  14: 
назву  статті  викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  14. Розроблення , перегляд , затвердження  та застосування  
санітарних  заходів "; 
абзац  перший  частини  першої  викласти  у такій  редакції : 
"1. Національною  Комісією  України  з Кодексу  Аліментаріус , 
відповідними  центральними  органами  виконавчої  влади  згідно  з цим 
Законом  розробляються  зміни  до санітарних  заходів , які затверджуються  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я та/або центральним  органом  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів  в межах  їх повноважень  та відповідно  до 
таких  вимог :"; 
доповнити  статтю  новою  частиною  восьмою  такого  змісту : 
"8. Санітарні  заходи , затверджені  за надзвичайних  обставин , 
переглядаються  та у разі необхідності  до них вносяться  зміни  не пізніше  
шести  місяців  з дати  їх затвердження  або внесення  останніх  змін з метою  
забезпечення  (але не перевищення ) належного  рівня  захисту  здоров ’я 
тварин  та пов’язаного  з цим здоров ’я людей .". 
У зв’язку з цим частини  восьму  — дванадцяту  вважати  частинами  
дев’ятою  — тринадцятою ; 
у частині  десятій  слово  "імпорту " замінити  словами  "ввезення  
(пересилання ) на митну  територію  України "; 
у частині  дванадцятій  слово  "імпортуються " замінити  словами  
"ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України "; 
частину  тринадцяту  виключити ; 
17) доповнити  Закон  статтею  141 такого  змісту : 
"Стаття  141. Визначення  та перегляд  вимог  щодо  окремих  
показників  якості  харчових  продуктів  
1. Визначення  та перегляд  вимог  щодо  окремих  показників  якості  
харчових  продуктів  здійснюються  центральним  органом  виконавчої  влади , 
що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, з 
урахуванням : 
1) міжнародних  стандартів , інструкцій  чи рекомендацій  щодо  окремих  
показників  якості  харчових  продуктів ; 
2) у разі відсутності  зазначених  у пункті  1 цієї частини  міжнародних  
стандартів , інструкцій  чи рекомендації  вимоги  до окремих  показників   
 36
якості  харчових  продуктів  розробляються  на основі  положень  
законодавчих  актів  Європейського  Союзу . 
2. Вимоги  до окремих  показників  якості  харчових  продуктів  не 
повинні  обмежувати  торгівлю  більше , ніж це необхідно  для досягнення  
належного  рівня  захисту  інтересів  споживачів , ураховуючи  технічну  та 
економічну  доцільність . 
3. Нові  та змінені  вимоги  до окремих  показників  якості  харчових  
продуктів  негайно  після  їх прийняття  публікуються  у відповідному  
офіційному  друкованому  виданні  і набирають  чинності  не раніше  ніж 
через  дев’ять місяців  з дня їх публікації . 
4. Під час розроблення , перегляду , внесення  змін, прийняття  та 
застосування  вимог  до окремих  показників  якості  харчових  продуктів  
відповідні  вимоги , які застосовуються  в іншій  державі , вважаються  
еквівалентними  заходам , які застосовуються  та приймаються  в Україні , 
якщо  така держава  об’єктивно  доведе , що ці заходи  досягають  такого  або 
вищого  рівня  захисту  інтересів  людини  порівняно  з тим, що 
установлюється  Україною . 
5. Вимоги  до окремих  показників  якості  харчових  продуктів  
застосовуються  лише  в обсязі , необхідному  для захисту  інтересів  людини  і 
з урахуванням  неприпустимості  без необґрунтованої  дискримінації  між 
вітчизняними  та імпортними  харчовими  продуктами  або між різними  
постачальниками  харчових  продуктів , що ввозяться  (пересилаються ) на 
митну  територію  України ."; 
18) у частині  першій  статті  15 слова  "Головний  державний  санітарний  
лікар  України  за рекомендацією  Національної  комісії  України  з Кодексу  
Аліментаріус " замінити  словами  "центральний  орган  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, за 
рекомендацією  Національної  комісії  України  з Кодексу  Аліментаріус ."; 
19) у статті  16: 
у назві  статті  слова  "та технічні  регламенти " виключити ; 
в абзаці  першому  частини  першої  слова  "та відповідні  технічні  
регламенти  щодо  об’єктів  санітарних  заходів " виключити ; 
20) статті  17 і 18 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  17. Вимоги  до процедур  державного  контролю  
Процедури  державного  контролю  повинні  відповідати  таким  вимогам : 
1) проведення  процедур  повинно  відповідати  міжнародним  
стандартам , інструкціям  та рекомендаціям  відповідних  міжнародних  
організацій  та здійснюватися  у порядку , визначеному  цим Законом ; 
2) виконуватися  в межах  законодавчо  встановлених  строків ; 
3) відбір  зразків  обмежується  обсягами , встановленими  відповідними  
нормативно -правовими  актами ;  
 37
4) заявника , який  звертається  із заявою  про проведення  процедур  
державного  контролю , інспектування  та ухвалення , негайно  інформують  
про будь -які недоліки  поданої  заяви ; 
5) результати  проведення  контролю , інспектування  та ухвалення  
повідомляються  у строк  не більше  двох  робочих  днів заявникові  у 
письмовій  формі  в повному  обсязі ; 
6) заявнику  за його  запитом  повідомляється  про очікуваний  час 
завершення  таких  процедур ; 
7) зазначені  процедури  рівною  мірою  застосовуються  до об’єктів  
санітарних  заходів  іноземного  та вітчизняного  походження ; 
8) затверджені  процедури , включаючи  процедури , що забезпечують  
відповідність  харчового  продукту , що був змінений  (підданий  обробці , 
переробці  або змінений  в інший  спосіб ), вимогам  санітарних  заходів , а 
також  подання  оприлюднення  інформації , необхідної  для проведення  
процедур , обмежують  обсягами , що необхідні  для здійснення  санітарних  
заходів ; 
9) забезпечується  конфіденційність  поданої  заявником  інформації ; 
10) розмір  плати , що стягується  за процедури  державного  контролю , 
інспектування  та ухвалення , є однаковою  для об’єктів  санітарних  заходів  
вітчизняного  та імпортного  походження ; 
11) під час відбору  зразків  та проведення  процедур  щодо  
використання  потужностей  повинні  бути  зведені  до мінімуму  пов’язані  з 
цим незручності  та додержані  принципи  недискримінаційності  стосовно  
імпортних , експортних  чи вітчизняних  об’єктів  санітарних  заходів ; 
12) методи , які застосовуються  для здійснення  державного  контролю , 
повинні  відповідати  визначеним  цілям . 
Стаття  18. Державна  реєстрація  об’єктів  санітарних  заходів  
1. Державна  реєстрація  об’єктів  санітарних  заходів  здійснюється  
центральним  органом  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у 
сфері  охорони  здоров ’я, шляхом  внесення  відповідної  інформації  до 
реєстрів , передбачених  цим Законом . 
2. Державній  реєстрації  підлягають : 
1) новітні  харчові  продукти ; 
2) харчові  продукти  для спеціального  дієтичного  споживання ; 
3) функціональні  харчові  продукти ; 
4) дієтичні  добавки ; 
5) харчові  добавки ; 
6) окремі  види  ароматизаторів , що не внесені  у відповідні  державні  
реєстри ;  
 38
7) допоміжні  матеріали  для переробки , предмети  та матеріали , що 
контактують  з харчовими  продуктами , які вперше  вводяться  в обіг та/або 
вперше  використовуються  на території  України ; 
8) вода  питна , яку планується  віднести  до категорії  "вода  природна  
мінеральна ". 
3. Порядок , методи  та обсяг  необхідних  досліджень  (випробувань ) для 
державної  реєстрації  повинні  враховувати  ступінь  ризику  об’єктів  цієї 
реєстрації  для здоров ’я людини , а також  факт  затвердження  зазначених  
об’єктів  санітарних  заходів  відповідними  міжнародними  організаціями  або 
Європейським  Союзом . 
4. Державна  реєстрація  об’єктів , зазначених  у частині  другій  цієї 
статті , за винятком  новітніх  харчових  продуктів , проводиться  протягом  30 
робочих  днів після  отримання  заяви  про таку реєстрацію . Державна  
реєстрація  новітніх  харчових  продуктів  проводиться  протягом  180 робочих  
днів після  отримання  заяви . 
5. Якщо  державна  реєстрація  не закінчена  протягом  строку , 
визначеного  у частині  четвертій  цієї статті , замовнику  надається  письмове  
обґрунтування  причин  продовження  строку  проведення  реєстрації , який  не 
може  бути  продовжений  більше  ніж на 30 робочих  днів. 
6. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, затверджує  форму  заяви , 
процедури  проведення  державної  реєстрації , ведення  реєстрів  та надання  
інформації  з реєстрів  заінтересованим  суб’єктам . 
7. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я оприлюднює  на власному  
офіційному  веб-сайті  всі державні  реєстри  об’єктів  санітарних  заходів , 
зазначених  у частині  другій  цієї статті ."; 
21) назву  розділу  ІІІ викласти  у такій  редакції : 
"Розділ  IIІ. ПРАВА  ТА ОБОВ ’ЯЗКИ  ОПЕРАТОРІВ  РИНКУ "; 
22) статтю  19 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  19. Права  операторів  ринку  
1. Оператори  ринку  мають  право : 
1) одержувати  в установленому  порядку  від компетентного  органу  та 
центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у 
сфері  громадського  харчування : 
належним  чином  оформлені  документи , що є результатом  здійснення  
державного  контролю  потужностей  та об’єктів  санітарних  заходів , які 
перебувають  в управлінні  оператора  ринку , включаючи  акти  перевірок , 
приписи , розпорядження , протоколи , документи , на підставі  яких  оператор  
ринку  або його  посадові  особи  притягаються  до відповідальності ;  
 39
іншу  інформацію , пов’язану  із здійсненням  державного  контролю  
потужностей  та об’єктів  санітарних  заходів , що перебувають  в управлінні  
оператора  ринку ; 
2) вимагати , в тому  числі  від державних  інспекторів , зберігання  та 
нерозголошення  конфіденційної  інформації , за винятком  випадків , 
передбачених  законом ; 
3) оскаржувати  результати  лабораторних  досліджень  (випробувань ), у 
тому  числі  арбітражних ; 
4) замовляти  та використовувати  як докази  результати  арбітражних  
досліджень  (випробувань ); 
5) оскаржувати  рішення  державних  інспекторів ; 
6) звертатися  за захистом  своїх  прав  до суду ; 
7) вимагати  відшкодування  збитків , заподіяних  внаслідок  постачання  
їм непридатних  до споживання , неправильно  маркованих  або небезпечних  
об’єктів  санітарних  заходів  за умови  їх використання  та зберігання  
відповідно  до інструкцій , наданих  постачальником  цих об’єктів  санітарних  
заходів , або нормативно -правових  актів ; 
8) бути  звільненими  за рішенням  суду  від відшкодування  збитків , 
пов’язаних  із непридатністю  до споживання  та/або небезпечністю  об’єкта 
санітарних  заходів , завданих  внаслідок  порушення  іншими  особами , в 
тому  числі  споживачами , вимог  законодавства  про безпечність  та якість  
харчових  продуктів ; 
9) на відшкодування  в повному  обсязі  збитків , завданих  
неправомірними  діями  державних  інспекторів ."; 
23) статті  20 і 21 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  20. Обов ’язки  операторів  ринку  
1. Оператори  ринку  відповідають  за виконання  вимог  законодавства  
про безпечність  та якість  харчових  продуктів . 
2. Оператори  ринку  зобов ’язані : 
1) забезпечувати  дотримання  вимог  цього  Закону  щодо  гігієни  
харчових  продуктів  на усіх стадіях  виробництва  та обігу  харчових  
продуктів ; 
2) розробляти , вводити  в дію та застосовувати  постійно  діючі  
процедури , що засновані  на принципах  Системи  аналізу  небезпечних  
факторів  та контролю  у критичних  точках , а також  забезпечувати  належну  
підготовку  з питань  застосування  постійно  діючих  процедур , що базуються  
на принципах  зазначеної  Системи , осіб, які є відповідальними  за ці 
процедури , під час виробництва  та обігу  харчових  продуктів ;  
 40
3) надсилати  до компетентного  органу  повідомлення  у випадках , 
передбачених  частинами  третьою  — п’ятою  цієї статті , і отримувати  
експлуатаційний  дозвіл  у випадках , передбачених  цим Законом ; 
4) забезпечувати  якість  харчового  продукту  та достовірність  
інформації  про харчовий  продукт , яка надається  споживачеві , а також  
відповідність  такої  інформації  вимогам  цього  Закону ; 
5) забезпечувати  простежуваність  та надавати  інформацію , 
передбачену  частинами  другою  і третьою  статті  211 цього  Закону ; 
6) запобігати  обігу  небезпечних , непридатних  до споживання  та 
неправильно  маркованих  харчових  продуктів ; 
7) вилучати  та/або відкликати  у встановлених  Законом  випадках  
харчові  продукти , які перебувають  в обігу , якщо  встановлено , що ці 
продукти  становлять  високий  ризик  для здоров ’я споживачів  або є 
непридатними  для споживання ; 
8) забезпечувати  безперешкодний  доступ  державних  інспекторів , які 
здійснюють  державний  контроль , до потужностей  під час роботи  цих 
потужностей  та дозволяти  відбір  зразків  об’єктів  санітарних  заходів  на 
зазначених  потужностях , а також  надавати  на вимогу  державного  
інспектора  документи , необхідні  для проведення  державного  контролю ; 
9) компенсувати  відповідно  до закону  шкоду , заподіяну  споживачам  
внаслідок  споживання  харчового  продукту , якщо  судом  буде  доведено  
причинно -наслідковий  зв’язок між цією  шкодою  і діяльністю  та/або 
бездіяльністю  оператора  ринку , крім  випадків , установлених  законом ; 
10) у разі відсутності  в нормативно -правових  актах  Україні  вимог  
щодо  безпечності  харчових  продуктів , які планується  виробляти , 
застосовувати  параметри  безпечності , що визначені  в документах  
відповідних  міжнародних  організацій , у разі відсутності  таких  параметрів  
у документах  відповідних  міжнародних  організацій  — застосовувати  
параметри  безпечності , що встановлені  законодавством  Європейського  
Союзу . Відповідність  зазначеним  в цьому  розділі  параметрам  безпечності  
означає  виконання  вимог  законодавства  щодо  безпечності  та якості  
харчових  продуктів . Положення  цього  пункту  не поширюються  на об’єкти , 
що підлягають  державній  реєстрації , згідно  з вимогами  цього  Закону . 
3. Якщо  оператор  ринку  вважає  або має підстави  вважати , що харчові  
продукти , які він ввіз (переслав ) на митну  територію  України , виробив , 
переробив , або обіг яких  здійснює , не відповідають  вимогам  безпечності , 
він повинен  негайно  розпочати  процедуру  вилучення  цих харчових  
продуктів  з обігу , та у строк  не більше  двох  робочих  днів письмово  
поінформувати  про виявлену  невідповідність  компетентний  орган . Якщо  
такі харчові  продукти  могли  потенційно  досягти  споживача , оператор  
ринку  інформує  споживачів  про причини  їх вилучення  та у разі потреби  
відкликає  харчові  продукти , якщо  застосування  інших  заходів  є  
 41
недостатнім  для досягнення  прийнятного  рівня  захисту  здоров ’я 
споживачів . 
4. Оператор  ринку , що здійснює  роздрібну  торгівлю  або 
розповсюдження  харчових  продуктів  і не здійснює  при цьому  пакування , 
або маркування  або іншим  чином  не впливає  на безпечність  та цілісність  
харчових  продуктів , повинен  у межах  своєї  діяльності  ініціювати  
процедури  вилучення  з обігу  продуктів , що не відповідає  параметрам  
безпечності . Такий  оператор  ринку  повинен  сприяти  забезпеченню  
безпечності  харчових  продуктів , передавати  інформацію , необхідну  для 
забезпечення  простежуваності  харчових  продуктів  та будь -яких  речовин , 
що використовуються  для виробництва  харчових  продуктів , на вимогу  
відповідних  осіб, а також  співпрацювати  з операторами  ринку  та/або 
органами , що здійснюють  державний  контроль  в сфері  безпечності  
харчових  продуктів  та громадського  харчування . 
5. Якщо  оператор  ринку  має підстави  вважати , що харчові  продукти , 
які він ввів в обіг, можуть  бути  шкідливими  для здоров ’я людей , він у 
строк  не більше  одного  робочого  дня письмово  інформує  про це органи , 
що здійснюють  державний  контроль  в сфері  безпечності  харчових  
продуктів  та громадського  харчування , а також  про вжиті  заходи  для 
запобігання  виникненню  ризиків  для споживача . 
6. Оператор  ринку  співпрацює  з органами , що здійснюють  державний  
контроль  в сфері  безпечності  харчових  продуктів  та громадського  
харчування  для здійснення  заходів  щодо  запобігання  виникненню  або 
зменшення  ризиків , що становлять  харчові  продукти , які він ввів або 
вводить  в обіг. 
8. Оператор  ринку , який  не зобов ’язаний  отримувати  експлуатаційний  
дозвіл  згідно  з вимогам  статті  22 цього  Закону , подає  повідомлення  
встановленої  форми  до компетентного  органу  за місцезнаходженням  
потужностей  не пізніше  ніж за 30 календарних  днів до початку  роботи  
потужностей . 
Оператор  ринку , який  є закладом  громадського  харчування , подає  
повідомлення  встановленої  форми  до центрального  органу  виконавчої  
влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  за 
місцезнаходженням  потужностей  не пізніше  ніж за 30 календарних  днів до 
початку  роботи  потужностей .  
У повідомленні  зазначаються  найменування  оператора  ринку , 
місцезнаходження  потужностей  та види  харчових  продуктів , що 
плануються  до виробництва , керівництво  оператора  ринку  та їх контактні  
дані. 
9. Оператор  ринку , який  має намір  припинити  виробництво  на тій чи 
іншій  потужності , зобов ’язаний  подати  повідомлення  встановленої  форми  
до відповідного  центрального  органу , до якого  він подавав  повідомлення ,  
 42
передбачене  частиною  восьмою  цієї статті  — не пізніше  ніж за 10 
календарних  днів. 
10. Форма  повідомлень , передбачених  цієї статтею , визначається  
компетентним  органом  та не може  містити  вимогу  про надання  іншої  
інформації , крім  тієї, що зазначена  у частинах  третій  — п’ятій цієї статті . 
Стаття  21. Принципи  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та 
контролю  у критичних  точках  
1. Оператори  ринку  повинні  розробити , запровадити  та 
використовувати  постійно  діючи  процедури , які базуються  на принципах  
Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках . 
2. Вимоги  частини  першої  цієї статті  не поширюються  на операторів  
ринку , що здійснюють  первинне  виробництво , а також  провадять  
пов’язану  з первинним  виробництвом  діяльність , зокрема  
транспортування , зберігання  та обробку  первинної  продукції  в місці  
первинного  виробництва , за умови , що при цьому  не змінюється  суттєво  
стан таких  продуктів , транспортування  живих  тварин , призначених  для 
споживання  людиною , а також  транспортування  з місця  первинного  
виробництва  до потужності  продуктів  рослинного  походження , продуктів  
рибальства , а також  продуктів  полювання , якщо  стан таких  продуктів  не 
зазнав  суттєвих  змін. 
3. До принципів  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у 
критичних  точках , зазначених  у частині  першій  цієї статті , належать : 
1) ідентифікація  будь -яких  небезпечних  факторів , які необхідно  
попередити , усунути  або зменшити  до прийнятного  рівня ; 
2) визначення  критичних  контрольних  точок  на етапах , на яких  
контроль  управління  є визначальним  для запобігання  виникненню  
небезпечних  факторів , їх усунення  або зменшення  до прийнятного  рівня ; 
3) установлення  критичних  меж у критичних  контрольних  точках  
управління , які дають  змогу  відрізнити  прийнятність  харчового  продукту  
від неприйнятності  з точки  зору  його  безпечності ; 
4) запровадження  процедур  моніторингу  в критичних  контрольних  
точках , які забезпечують  отримання  даних  для оперативного  управління  
небезпечними  факторами ; 
5) запровадження  корегувальних  дій, які повинні  здійснюватися , якщо  
результати  моніторингу  свідчать  про те, що певна  критична  контрольна  
точка  вийшла  з-під контролю ; 
6) розроблення  процедур , які мають  застосовуватися  на постійній  
основі , з метою  перевірки  ефективності  заходів , зазначених  у пунктах  1—5 
частини  третьої  цієї статті ; 
7) розроблення  документів  та ведення  записів  відповідно  до виду  
діяльності  та обсягів  виробництва  для підтвердження  ефективного   
 43
застосування  заходів , які зазначені  у пунктах  1—6 частини  третьої  цієї 
статті . 
4. Оператори  ринку  у разі будь -яких  змін в кількісному  та якісному  
складі  інгредієнтів  харчового  продукту , а також  на будь -якій стадії  
виробництва  та обігу , які можуть  вплинути  на безпечність  харчового  
продукту , мають  переглядати  та оновлювати  процедури , що засновані  на 
принципах  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у 
критичних  точках , з метою  внесення  необхідних  змін. 
5. З метою  виконання  процедур , які засновані  на принципах  Системи  
аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках , оператори  
ринку : 
1) надають  компетентному  органу  та центрального  органу  виконавчої  
влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  
під час здійснення  державного  контролю  докази  відповідності  їх діяльності  
вимогам  частини  третьої  цієї статті  з урахуванням  сфери  діяльності  та 
обсягу  виробництва , а також  спрощених  вимог  для невеликих  потужностей  
та потужностей , діяльність  яких  становить  незначний  ступінь  ризику  для 
здоров ’я споживачів ; 
2) гарантують , що документи , у яких  наводиться  опис  процедур , 
розроблених  відповідно  до цієї статті , містять  достовірну  інформацію ; 
3) забезпечують  зберігання  документів  і записів  щодо  виконання  
принципів  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у 
критичних  точках  протягом  трьох  місяців  після  закінчення  мінімального  
строку  придатності  або настання  дати  "вжити  до" харчового  продукту , 
якщо  інше  не передбачено  рекомендаціями  об’єднань  виробників , які 
затверджені  центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів . 
6. Сертифікація  постійно  діючих  процедур , заснованих  на принципах  
Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках , 
не є обов ’язковою ."; 
24) доповнити  Закон  статтею  211 такого  змісту : 
"Стаття  211. Простежуваність  
1. Простежуваність  повинна  бути  забезпечена  на всіх стадіях  
виробництва  та обігу  харчових  продуктів  та/або інших  об’єктів  санітарних  
заходів . 
2. Оператори  ринку  повинні  бути  здатні  встановити  інших  операторів  
ринку , які постачають  їм харчові  продукти  та/або інші об’єкти  санітарних  
заходів . З цією  метою  оператори  ринку  повинні  застосовувати  системи  та 
процедури , що забезпечують  доступність  такої  інформації  компетентному  
органу  та центральному  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  громадського  харчування  за їх запитами .  
 44
3. Оператори  ринку  повинні  застосовувати  процедури  для 
встановлення  операторів  ринку , яким  вони  постачають  харчові  продукти  
та/або інші об’єкти  санітарних  заходів . Така  інформація  має бути  
доступною  компетентному  органу  та центральному  органу  виконавчої  
влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  за 
їх запитами . 
4. Для забезпечення  простежуваності  харчові  продукти  та/або інші 
об’єкти  санітарних  заходів , що вводяться  в обіг або ймовірно  будуть  
введені  в обіг, повинні  бути  марковані  відповідно  до вимог  цього  Закону . 
5. Правила  щодо  забезпечення  простежуваності  затверджуються  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів ."; 
25) статті  22 і 23 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  22. Експлуатаційний  дозвіл  
1. Експлуатаційний  дозвіл  зобов ’язані  отримувати  оператори  ринку , 
що провадять  діяльність , пов’язану  з виробництвом  та/або зберіганням  
харчових  продуктів  тваринного  походження . 
2. Зазначений  обов ’язок не поширюється  на операторів  ринку , які 
провадять  діяльність , пов’язану  з первинним  виробництвом  та/або 
транспортуванням  та/або зберіганням  харчових  продуктів , які не 
потребують  дотримання  температурного  режиму  та можуть  зберігатися  
при температурі  вище  10°С, залишаючись  придатними  для споживання  
людиною . 
3. Особи , зазначені  у частині  першій  цієї статті , зобов ’язані  отримати  
експлуатаційний  дозвіл : 
на кожну  окрему  потужність ; 
до початку  експлуатації  потужності . 
4. Якщо  на момент  набрання  чинності  цим Законом  потужності  вже 
діють  та на них відсутній  експлуатаційний  дозвіл , особи , зазначені  у 
частині  першій  цієї статті , мають  отримати  експлуатаційний  дозвіл  на такі 
потужності  в порядку , встановленому  цим Законом . 
5. Експлуатаційний  дозвіл  видається  компетентним  органом . 
6. За видачу  та поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  в разі 
тимчасового  припинення  його  дії справляється  плата , розмір  якої 
встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України . Плата  за видачу  та 
поновлення  експлуатаційного  дозволу  зараховується  до державного  
бюджету . 
Видача  або поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  здійснюється  
оператором  ринку  після  пред ’явлення  документа  про внесення  плати  за 
його  видачу  або поновлення .  
 45
7. Переоформлення , видача  дубліката  експлуатаційного  дозволу  
здійснюються  безоплатно . 
8. Для отримання  експлуатаційного  дозволу  особи , зазначені  у частині  
першій  цієї статті , подають  заяву  та перелік  харчових  продуктів , що 
планується  виробляти , переробляти , обробляти  або зберігати . 
9. Документи , зазначені  у цій статті , що подаються  для отримання  
експлуатаційного  дозволу , мають  бути  засвідчені  підписом  особи , 
зазначеної  у частині  першій  цієї статті , або уповноваженої  нею особи . 
10. Строк  видачі  експлуатаційного  дозволу  становить  30 календарних  
днів з дня отримання  компетентним  органом  всіх документів , зазначених  у 
цій статті . 
11. Рішення  про видачу  або відмову  у видачі  експлуатаційного  
дозволу  приймається  головним  державним  інспектором  компетентного  
органу  на підставі  результатів  огляду  заявлених  потужностей  щодо  їх 
відповідності  цьому  Закону  та іншим  вимогам  законодавства  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів . 
12. Огляд  заявлених  потужностей  проводиться  не пізніше  15 
календарних  днів з дня отримання  компетентним  органом  документів , 
зазначених  у цій статті . 
13. Експлуатаційний  дозвіл  є безстроковим . 
14. Оператори  ринку  та потужності , на які видано  експлуатаційний  
дозвіл , заносяться  до реєстру , який  ведеться  компетентним  органом  у 
порядку , встановленому  центральним  органом  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  
продуктів . 
15. Потужностям , на які видано  експлуатаційний  дозвіл , присвоюється  
реєстраційний  номер . 
16. Компетентний  орган  забезпечує  відкритість , доступність  та 
безоплатність  реєстру  для громадськості  в електронному  вигляді  на його  
офіційному  сайті  в Інтернеті . 
17. Підставами  для відмови  у видачі  експлуатаційного  дозволу  є: 
1) відсутність  будь -якого  з документів , передбачених  цією  статтею ; 
2) недостовірність  відомостей , зазначених  у поданих  для отримання  
експлуатаційного  дозволу  документах ; 
3) заявлені  потужності  не відповідають  вимогам  цього  Закону ; 
4) у разі якщо  оператором  потужності  є агропродовольчий  ринок  – не 
створено  умов  для належної  роботи  лабораторії  (не виділено  у 
користування  службових  приміщень , облаштованих  опаленням , 
електрикою , вентиляцією , водопроводом  з гарячою  і холодною  водою , 
каналізацією ).  
 46
18. Відмова  у видачі  експлуатаційного  дозволу  з підстав , не 
передбачених  частиною  сімнадцятою  цієї статті , забороняється . 
19. У разі прийняття  рішення  про відмову  у видачі  експлуатаційного  
дозволу  особі , зазначеній  у частині  першій  цієї статті , має бути  надано  
(особисто  та/або поштовим  відправленням ) рішення  про таку відмову  з 
посиланням  на конкретні  положення  цього  Закону .  
20. Надання  рішення  про відмову  здійснюється  в строк , встановлений  
для видачі  експлуатаційного  дозволу , але не пізніше  трьох  робочих  днів з 
дня прийняття  зазначеного  рішення . 
21. У разі усунення  причин , що стали  підставою  для відмови  у видачі  
експлуатаційного  дозволу , повторний  розгляд  документів  здійснюється  
компетентним  органом  у строк , що не перевищує  п’яти робочих  днів з дня 
отримання  повторної  заяви  та інших  документів , передбачених  цією  
статтею . 
22. Анулювання  експлуатаційного  дозволу , його  переоформлення , 
видача  дубліката  здійснюються  з підстав , в порядку  та строки , що 
встановлені  законодавством  про дозвільну  систему  у сфері  господарської  
діяльності . 
23. Рішення  про відмову  у видачі  експлуатаційного  дозволу  може  бути  
оскаржене  до компетентного  органу  або суду . 
24. Форма  експлуатаційного  дозволу  затверджується  центральним  
органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  
у сфері  безпечності  харчових  продуктів . 
Стаття  23. Тимчасове  припинення  та поновлення  дії експлуатаційного  
дозволу  
1. Якщо  оператор  ринку  не виконує  у погоджений  з ним строк  вимоги  
розпорядження  або іншого  розпорядчого  документа  про тимчасове  
припинення  функціонування  потужності  або частини  потужності  та/або 
тимчасову  заборону  обігу  об’єктів  санітарних  заходів , що пов’язані  з 
такими  порушеннями , головний  державний  інспектор  компетентного  
органу  виносить  постанову  про тимчасове  припинення  дії 
експлуатаційного  дозволу . 
2. У разі тимчасового  припинення  дії експлуатаційного  дозволу  
інформація  про це заноситься  до відповідного  реєстру  та оприлюднюється  
на офіційному  сайті  компетентного  органу . 
3. Оператор  ринку , дію експлуатаційного  дозволу  якого  тимчасово  
припинено , не має права  здійснювати  виробництво , введення  в обіг та/або 
обіг харчових  продуктів  на таких  потужностях . 
4. Оператор  ринку , дію експлуатаційного  дозволу  на потужності  якого  
тимчасово  припинено , може  подати  заяву  компетентному  органу  на 
поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  після  усунення  причин , що стали  
підставою  для такого  припинення .  
 47
5. Поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  здійснюється  в порядку  
та строки , що встановлені  статтю  22 цього  Закону .  
6. Рішення  про тимчасове  припинення  дії експлуатаційного  дозволу  
може  бути  оскаржене  до компетентного  органу  або суду ."; 
26) у статті  24: 
у назві  статті  слово  "(об’єкти )" виключити ; 
частини  першу  і другу  викласти  у такій  редакції : 
"1. Оператори  ринку , які мають  намір  здійснювати  експорт  харчових  
продуктів  звертаються  до компетентного  органу  із запитом  про здійснення  
державного  контролю  за виконанням  вимог , встановлених  країною  
призначення . 
2. Компетентний  орган  затверджує  потужності  із зазначенням  
дозволених  до експорту  видів  харчових  продуктів  на підставі  результатів  
перевірки  державного  контролю  за виконанням  вимог , встановлених  
країною  призначення , до якої мають  намір  здійснювати  експорт  харчових  
продуктів  з відповідної  потужності  (далі — затверджені  експортні  
потужності )."; 
у другому  реченні  частини  третьої  слова  "контрольний  
(реєстраційний )" замінити  словом  "реєстраційний ";  
у частині  четвертій : 
слова  "Відповідна  служба " замінити  словами  "Компетентний  орган "; 
друге  речення  викласти  у такій  редакції : 
"Реєстр  розміщується  на офіційному  сайті  компетентного  органу ."; 
частину  п’яту і шосту  виключити ; 
27) статті  25—28 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  25. Внесення  змін до реєстру  затверджених  експортних  
потужностей  
1. Якщо  в процесі  здійснення  державного  контролю  встановлено , що 
затверджені  експортні  потужності  не відповідають  вимогам  країни  
призначення , головний  державний  інспектор  негайно  інформує  про це 
керівника  компетентного  органу  України  або його  заступників . 
2. Керівник  компетентного  органу  України  або його  заступник  
приймає  рішення  щодо  виключення  потужностей , зазначених  у частині  
першій  цієї статті , або певних  видів  харчових  продуктів , вироблених  на 
таких  потужностях , з реєстру  затверджених  експортних  потужностей . 
3. Оператор  ринку  може  оскаржити  до суду  рішення  про тимчасове  
припинення  або виключення  потужностей , зазначених  у частині  першій  
цієї статті , або певного  виду  харчових  продуктів , вироблених  на таких  
потужностях , з реєстру  затверджених  експортних  потужностей .  
 48
4. У разі прийняття  рішення  про тимчасове  припинення  або 
виключення  затверджених  експортних  потужностей  чи певного  виду  
харчових  продуктів , вироблених  на таких  потужностях , з реєстру  
затверджених  експортних  потужностей  компетентний  орган  повинен  
невідкладно  повідомити  про це компетентний  орган  країни  призначення . 
5. Компетентний  орган  країни  призначення , для якої компетентним  
органом  України  проведено  перевірку  виконання  встановлених  вимог , 
повинен  мати  безперешкодний  доступ  до затверджених  експортних  
потужностей  з метою  інспектування  таких  потужностей  для проведення  
перевірки  виконання  встановлених  вимог . Компетентний  орган  країни  
призначення  зобов ’язаний  повідомити  компетентний  орган  України  про 
зазначене  інспектування  за 48 годин . 
6. Якщо  в результаті  інспектування  затверджених  експортних  
потужностей  для проведення  перевірки  виконання  встановлених  вимог  
компетентний  орган  країни  призначення  надасть  висновок , що такі 
потужності  не відповідають  встановленим  вимогам , компетентний  орган  
України  приймає  рішення  про тимчасове  припинення  дії або виключення  з 
відповідного  реєстру  затвердженої  потужності  для експорту  харчових  
продуктів  до відповідної  країни  призначення  згідно  з даним  висновком  
зазначене  рішення  компетентного  органу  України  не підлягає  оскарженню . 
Стаття  26. Вимоги  до потужностей , що виробляють  харчові  продукти  
для їх ввезення  (пересилання ) на митну  територію  України  
1. Вимоги  до потужностей , що виробляють  харчові  продукти  для їх 
ввезення  (пересилання ) на митну  територію  України , не повинні  
перевищувати  аналогічні  вимоги , які встановлені  для вітчизняних  
потужностей . 
2. Компетентний  орган  може  перевіряти  дотримання  вимог  до 
потужностей , виробничих  процесів , умов  зберігання  та інших  вимог  у 
країнах , з яких  харчові  продукти  ввозяться  (пересилаються ) на митну  
територію  України  (далі — потужності  для імпорту  в Україну ). 
3. Компетентний  орган  повинен  мати  безперешкодний  доступ  до 
потужностей  для імпорту  в Україну  з метою  інспектування  таких  
потужностей  для проведення  перевірки  виконання  вимог , визначених  у 
частині  першій  цієї статті . Компетентний  орган  повідомляє  відповідну  
компетентну  службу  країни -імпортера  про зазначене  інспектування  за 60 
днів. Період  проведення  процедури  інспектування  з моменту  такого  
повідомлення  або подачі  відповідної  заявки  оператором  ринку  до 
прийняття  рішення  не повинен  перевищувати  60 календарних  днів.  
4. Ввезення  (пересилання ) на митну  територію  України  харчових  
продуктів , вироблених  на потужностях , що не відповідають  вимогам , 
встановленим  законодавством  у сфері  безпечності  та якості  харчових  
продуктів , не дозволяється .  
 49
5. Компетентний  орган  веде реєстр  потужностей  для імпорту  в 
Україну . 
6. Порядок  проведення  перевірки  виконання  вимог , визначених  у 
частині  другій  цієї статті , реєстрації  та вилучення  з реєстру  потужностей  
для імпорту  в Україну  встановлюється  центральним  органом  виконавчої  
влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  безпечності  
харчових  продуктів . 
Стаття  27. Вимоги  до виробництва  харчових  продуктів  
1. Харчові  продукти , вироблені  в Україні , повинні  відповідати  
вимогам , встановленим  законодавством  у сфері  безпечності  та якості  
харчових  продуктів . 
2. Для забезпечення  безпечності  харчових  продуктів , вироблених  в 
Україні , забороняється : 
1) використання  харчових  та дієтичних  добавок , які не зареєстровані  в 
Україні  відповідно  до вимог  цього  Закону ; 
2) використання  допоміжних  матеріалів  для переробки  та 
ароматизаторів , не зареєстрованих  в Україні  відповідно  до вимог  цього  
Закону , якщо  реєстрація  таких  ароматизаторів  є обов ’язковою ; 
3) використання  предметів  та матеріалів , що контактують  з харчовими  
продуктами , якщо  вони  не дозволені  для прямого  контакту  з харчовими  
продуктами . 
Стаття  28. Державна  реєстрація  харчових  продуктів  для спеціального  
дієтичного  споживання , функціональних  харчових  продуктів  та дієтичних  
добавок  
1. Забороняється  введення  в обіг харчових  продуктів  спеціального  
дієтичного  використання , функціональних  продуктів  та дієтичних  добавок , 
які не пройшли  державної  реєстрації . 
2. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, встановлює : 
1) порядок  віднесення  харчових  продуктів  до категорії  харчових  
продуктів  для спеціального  дієтичного  споживання , функціональних  
харчових  продуктів  та дієтичних  добавок ; 
2) порядок  державної  реєстрації  харчових  продуктів  для спеціального  
дієтичного  споживання , функціональних  харчових  продуктів  та дієтичних  
добавок ; 
3) порядок  ведення  державних  реєстрів  харчових  продуктів  для 
спеціального  дієтичного  споживання , функціональних  харчових  продуктів  
та дієтичних  добавок ; 
4) порядок  надання  інформації , яка міститься  у державних  реєстрах  
харчових  продуктів  для спеціального  дієтичного  споживання , 
функціональних  харчових  продуктів  та дієтичних  добавок .  
 50
3. Розмір  плати  за державну  реєстрацію  харчових  продуктів  для 
спеціального  дієтичного  споживання , функціональних  харчових  продуктів  
та дієтичних  добавок  затверджує  Кабінет  Міністрів  України . 
4. Зазначені  в цій статті  державні  реєстри  оприлюднюються  на 
офіційному  сайті  центрального  органу  виконавчої  влади , що здійснює  
формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров 'я ."; 
28) у статті  29: 
у частині  першій  слова  "державну  санітарно -епідеміологічну  
експертизу  та" виключити ; 
у частині  другій  слова  "і мінімальним  специфікаціям  якості " 
виключити ; 
29) статті  30 і 31 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  30. Державна  реєстрація  харчових  добавок   
1. У виробництві  харчових  продуктів  та харчових  продуктах , які 
перебувають  в обігу , дозволяється  використання  лише  тих харчових  
добавок , що включені  до державного  реєстру  харчових  добавок , 
дозволених  до використання  в харчових  продуктах . 
2. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, веде державний  реєстр  
харчових  добавок  дозволених  до використання  в харчових  продуктах  із 
зазначенням  їх максимально  допустимого  рівня  та харчових  продуктів , в 
яких  вони  використовуються , вносить  зміни  до нього : 
1) за власною  ініціативою ; 
2) за зверненнями  операторів  ринку  або їх об’єднань  після  державної  
реєстрації ; 
3) за зверненням  Національної  комісії  України  з Кодексу  
Аліментаріус . 
3. У процесі  реєстрації  харчової  добавки  необхідно : 
1) визначати  харчові  продукти , до яких  ця добавка  може  додаватися , 
та у разі потреби  умови , за яких  вона  може  додаватися ; 
2) обмежувати  харчову  добавку  до найнижчого  рівня  використання , 
який  є необхідним  для досягнення  бажаного  ефекту ; 
3) враховувати  будь -яке допустиме  щоденне  споживання  або обсяг  
споживання  харчової  добавки  та її вірогідне  щоденне  споживання  від усіх 
джерел , включаючи  можливе  щоденне  споживання  харчової  добавки  
спеціальними  групами  споживачів . 
4. Харчова  добавка  дозволяється  до використання  за умов , якщо :  
 51
1) існує  обґрунтована  технологічна  необхідність  у харчовій  добавці  і 
ця мета  не може  бути  досягнута  іншими  технологічно  доступними  
засобами ; 
2) вона  є безпечною  для здоров ’я споживача  на рівні  використання , на 
якому  пропонується , що може  бути  встановлено  на підставі  наукових  
доказів  (досліджень ); 
3) використовуючи  її, оператор  ринку  не вводить  споживача  в оману . 
5. Будь -який  оператор  ринку  або об’єднання  операторів  ринку  можуть  
звернутися  із запитом  про державну  реєстрацію  харчової  добавки  шляхом  
подання  до центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  охорони  здоров ’я, заяви  про державну  реєстрацію  
харчової  добавки , що супроводжується  відповідною  документацією , яка 
свідчить  про те, що харчова  добавка  відповідає  положенням  частин  другої  
і четвертої  цієї статті . Якщо  харчова  добавка  дозволена  до використання  
відповідними  міжнародними  організаціями , інформація , що це 
підтверджує , додається  до заяви  про реєстрацію . Рішення  щодо  реєстрації  
або відмови  в реєстрації  харчової  добавки  для виробництва  харчових  
продуктів  в Україні  чи обігу  харчових  продуктів , які містять  таку харчову  
добавку , приймається  протягом  120 робочих  днів після  одержання  заяви . 
6. Будь -яка харчова  добавка , стосовно  реєстрації  якої подано  
звернення  і яка дозволена  до використання  відповідними  міжнародними  
організаціями , підлягає  експрес -реєстрації . 
7. Експрес -реєстрація  включає  огляд  звіту  відповідних  міжнародних  
організацій , які обґрунтовують  можливість  використання  харчової  
добавки . Цей огляд  повинен  враховувати  обставини  та умови , специфічні  
для населення  України , а також  технічні  та економічні  можливості  
визначення  присутності  та/або рівні  використання  харчових  добавок  у 
харчових  продуктах  відносно  рівнів  включень , що затверджені  
відповідними  міжнародними  організаціями . 
8. Згідно  з процедурою  експрес -реєстрації  рішення  щодо  реєстрації  
або відмови  в реєстрації  харчової  добавки  для виробництва  харчових  
продуктів  в Україні  чи обігу  харчових  продуктів , які містять  таку харчову  
добавку , приймається  протягом  30 робочих  днів після  одержання  заяви  та 
документів . 
9. Порядок  реєстрації  харчових  добавок  затверджується  центральним  
органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  
у сфері  охорони  здоров ’я. 
10. Вартість  робіт , пов’язаних  з державною  реєстрацією  харчових  
добавок , встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України . 
Стаття  31. Державна  реєстрація  ароматизаторів  
1. У виробництві  харчових  продуктів  та харчових  продуктах , які 
перебувають  в обігу , дозволяється  використання  лише  тих ароматизаторів ,  
 52
що включені  до державного  реєстру  ароматизаторів , дозволених  до 
використання  в харчових  продуктах  (далі — державний  реєстр  
ароматизаторів ), а також  тих, що зазначені  в переліку  видів /груп  
ароматизаторів , які не підлягають  державній  реєстрації . 
2. Державний  реєстр  ароматизаторів  веде центральний  орган  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
охорони  здоров ’я. 
3. Державний  реєстр  ароматизаторів  включає  в себе ароматизатори , 
які визнані  Європейським  Союзом  такими , що є безпечними  для 
споживання  людиною . Включення  зазначених  ароматизаторів  до 
державного  реєстру  ароматизаторів  не залежить  від затвердження  чи будь -
яких  інших  дій стосовно  створення  та/або ведення  центральним  органом  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
охорони  здоров ’я, державного  реєстру  ароматизаторів . 
4. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я , має право  вносити  зміни  до 
державного  реєстру  ароматизаторів : 
1) за власною  ініціативою ; 
2) за зверненнями  операторів  ринку  або їх об’єднань  після  проведення  
державної  реєстрації ; 
3) за зверненням  Національної  комісії  України  з Кодексу  
Аліментаріус . 
5. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, визначає  види /групи  
ароматизаторів  додатково  до тих, що визначені  цим Законом , встановлює  
вимоги  до безпечності  окремих  видів  ароматизаторів  та затверджує  
порядок  державної  реєстрації  ароматизаторів . 
6. Не підлягають  державній  реєстрації  ароматизатори , якщо  вони : 
1) є сумішшю  ароматизаторів , що включені  до державного  реєстру  
ароматизаторів  та визнані  безпечними  для споживання  людиною ; 
2) отримані  з матеріалів  рослинного  та/або тваринного  та/або 
мікробіологічного  походження  шляхом  здійснення  одного  або кількох  
таких  процесів , як фізичний , ензиматичний , мікробіологічний  процес , до їх 
оброблення  або після  оброблення  шляхом  застосування  способів  
приготування  традиційних  харчових  продуктів . 
7. За наявності  наукових  доказів  (обґрунтувань ) виникнення  ризику  
для здоров ’я споживачів  ароматизатор  виключається  з державного  реєстру  
ароматизаторів  після  прийняття  відповідного  рішення  центральним  
органом  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  охорони  
здоров ’я.  
 53
8. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, затверджує  перелік  
видів /груп  ароматизаторів , що не підлягають  державній  реєстрації . Такий  
перелік  має узгоджуватися  з європейським  законодавством . 
9. Відсутність  ароматизатора  в державному  реєстрі  ароматизаторів  не 
означає , що цей ароматизатор  є небезпечним  для здоров ’я людини ."; 
30) у статті  32: 
в абзаці  першому  слово  "шкідливих " замінити  словом  "небезпечних "; 
абзац  другий  викласти  у такій  редакції : 
"Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я, визначає  умови  
використання , максимальні  межі  залишків  у харчовому  продукті  
допоміжних  матеріалів  для переробки , що використовуються  у 
виробництві  харчових  продуктів , шляхом  затвердження  переліку  цих 
матеріалів ."; 
31) у статті  33: 
у частині  першій  слово  "(об’єкта)" виключити ; 
у частині  другій  слова  "ветеринарною  службою " замінити  словами  
"компетентним  органом "; 
частину  третю  виключити ; 
частини  шосту  і сьому  викласти  у такій  редакції : 
"6. Державний  інспектор  проводить  до та після  забійне  інспектування  
всіх здорових  і хворих  парнокопитних  та інших  копитних  тварин , свійської  
птиці  та інших  тварин , а також  необхідні  дослідження  (випробування ). 
7. На бійнях  присутність  державного  інспектора  є обов ’язковою  під 
час та після  забою ."; 
у частині  восьмій  та дев’ятій слова  "Ветеринарний  інспектор " 
замінити  словами  "Державний  інспектор "; 
у частині  дванадцятій  слова  "сертифікат  придатності  для споживання  
людиною , що містить  позначку  придатності " замінити  словами  
"відповідний  ветеринарний  документ , що містить  позначку  про 
придатність ."; 
частину  чотирнадцяту  викласти  у такій  редакції : 
"14. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів , встановлює  
форму  та зміст  позначки  про придатність , а також  способи  і процедуру  
нанесення  такої  позначки  на тушу  та її частини , упаковку  для туші  та її 
частин ."; 
32) статті  34—38 викласти  у такій  редакції :  
 54
"Стаття  34. Здійснення  державного  контролю  на бійнях , гуртовнях  та 
потужностях  з розбирання  та обвалювання  м’яса для його  подальшого  
введення  в обіг 
1. Державний  контроль  на бійнях , потужностях  з розбирання  та 
обвалювання  м’яса, гуртовнях  для його  подальшого  введення  в обіг 
здійснюється  з метою  забезпечення  епізоотичного  благополуччя  під час 
надходження  та переробки  продукції  первинного  виробництва  тваринного  
походження , а також  контролю  за дотриманням  необхідних  вимог  гігієни  
щодо  забезпечення  безпечності  готових  продуктів  тваринного  походження . 
2. Державний  контроль  на потужностях , зазначених  у частині  1 цієї 
статті , здійснюється  офіційними  (уповноваженими ) лікарями  ветеринарної  
медицини . Залежно  від обсягів  виробництва  оператора  ринку  офіційний  
(уповноважений ) лікар  ветеринарної  медицини  може  мати  заступників . 
3. Офіційні  (уповноважені ) лікарі  ветеринарної  медицини  
підпорядковуються  головним  державним  інспекторам  ветеринарної  
медицини  Автономної  Республіки  Крим , областей , районів , міст Києва  та 
Севастополя , міст обласного  значення , перебувають  у штаті  державних  
установ  ветеринарної  медицини  та утримуються  за рахунок  коштів  фондів  
Державного  бюджету  України . Роботу  офіційних  лікарів  ветеринарної  
медицини  контролює  компетентний  орган .  
4. Офіційні  (уповноважені ) лікарі  ветеринарної  медицини  у своїй  
роботі  є незалежними . Втручання  в роботу  офіційних  (уповноважених ) 
лікарів  ветеринарної  медицини  інших  служб  забороняється . 
5. До повноважень  офіційного  (уповноваженого ) лікаря  ветеринарної  
медицини  належить  контроль  за: 
1) відповідністю  продукції  первинного  виробництва  та 
неперероблених  харчових  продуктів  супровідним  ветеринарним  
документам  та позначкам  про придатність ; 
2) дотриманням  вимог  гігієни  під час технологічної  переробки  
продукції  первинного  виробництва  тваринного  походження ; 
3) дотриманням  технологічних  режимів  переробки  продукції  
первинного  виробництва  та неперероблених  харчових  продуктів , що має 
певні  обмеження  щодо  використання ; 
4) дотриманням  температурних  режимів  під час виробництва  
харчових  продуктів  тваринного  походження ; 
5) проведенням  оцінки  продукції  первинного  виробництва  та 
неперероблених  харчових  продуктів  (у тому  числі  паразитологічної ); 
6) проведенням  відбору  зразків  харчових  продуктів  для виконання  
загальнодержавного  плану  моніторингу , а також  за необхідності  з метою  
визначення  їх безпечності  під час здійснення  державного  контролю  та 
експорту ;  
 55
7) здійсненням  утилізації  харчових  відходів  тваринного  походження ; 
8) дотриманням  операторами  ринку  постійно  діючих  процедур , що 
базуються  на принципах  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та 
контролю  у критичних  точках . 
6. Оператори  ринку  мають  право  реалізовувати  лише  ті продукти  
тваринного  походження , що дозволені  для обігу . 
7. Офіційні  (уповноважені ) лікарі  ветеринарної  медицини  ведуть  
записи  та періодично  для вжиття  необхідних  заходів  інформують  головних  
державних  інспекторів  про порушення  санітарних  заходів , які можуть  
призвести  до погіршення  безпечності  харчових  продуктів  тваринного  
походження , загрози  ускладнення  епідемічної  та епізоотичної  ситуації . 
8. Положення  про здійснення  державного  контролю  офіційними  
(уповноваженими ) лікарями  ветеринарної  медицини  затверджується  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів . 
Стаття  35. Агропродовольчі  ринки  
1. На агропродовольчих  ринках  обіг необробленого  молока  та/або 
сиру  домашнього  виробництва , а також  туш або частин  туш 
парнокопитних  та інших  копитних  тварин  подвірного  забою  заборонено . 
2. Цілі туші  свійської  птиці , кроликів  та малих  диких  тварин , риба , 
мед, яйця  і продукти  рослинного  походження  можуть  продаватися  на 
агропродовольчих  ринках  за умови  проведення  дослідження  
(випробування ) перед  їх продажем . Власник  таких  харчових  продуктів  
зобов ’язаний  надати  їх для дослідження  (випробування ) до державної  
лабораторії  ветеринарно -санітарної  експертизи  на агропродовольчому  
ринку . Ця лабораторія  проводить  дослідження  (випробування ) зазначених  
харчових  продуктів . 
3. Компетентний  орган  визначає  перелік  харчових  продуктів , які 
можуть  продаватися  на агропродовольчих  ринках . 
4. Відповідні  ветеринарні  документи  з позначкою  про придатність  
видаються  державним  інспектором  на кожну  тушу  або за необхідності  на 
партію  туш свійської  птиці , кроликів  та малих  диких  тварин , щодо  яких  
підтверджено  придатність  для споживання  людиною . 
5. На тушах , непридатних  для споживання  людиною , які на підставі  
результатів  лабораторних  досліджень  (випробувань ) не можуть  
використовуватися  для споживання  тваринами , наносяться  насічки  по 
поверхні  усієї  туші , що вказують  на непридатність  продукту  для 
споживання  людиною . 
6. Власники  продуктів  рослинного  походження , призначених  для 
продажу  на агропродовольчому  ринку , зобов ’язані  надати  ці продукти  для 
проведення  дослідження  (випробування ) до державної  лабораторії  
ветеринарно -санітарної  експертизи  на агропродовольчому  ринку .  
 56
Придатність  для споживання  людиною  продуктів  рослинного  походження  
підтверджується  відповідним  експертним  висновком  лабораторії . 
7. Харчовий  продукт , зазначений  у частинах  другій  і п’ятій цієї статті , 
який  є непридатним  для споживання  людиною , але не становить  
безпосередньої  загрози  (низький  ризик ) для здоров ’я людини , не 
допускається  до реалізації  та утилізується  власником . Харчовий  продукт , 
який  є непридатним  для споживання  людиною , але становить  
безпосередню  загрозу  (високий  ризик ) для здоров ’я людини , підлягає  
негайному  вилученню  власником  та утилізації  або знищенню  під 
контролем  державного  інспектора  відповідно  до законодавства . 
8. Торгові  місця  на агропродовольчих  ринках  надаються  
адміністрацією  (власником ) агропродавольчого  ринку  особам , які 
здійснюють  продаж  туш або частин  туш парнокопитних  та інших  
копитних  тварин , забитих  на бійні , цілих  туш свійської  птиці , кроликів  та 
малих  диких  тварин , риби , меду , яєць , продуктів  рослинного  походження  
та інших  харчових  продуктів  лише  після  пред ’явлення  ними  експертних  
висновків , що видаються  державною  лабораторією  ветеринарно -санітарної  
експертизи  на агропродовольчому  ринку . 
9. Лабораторії  не несуть  відповідальності  за обіг харчових  продуктів , 
які не пройшли  відповідних  досліджень  (випробувань ). 
10. Відповідальність  за реалізацію  харчових  продуктів , що не 
пройшли  відповідні  дослідження  (випробування ), несе адміністрація  
(власник ) агропродовольчого  ринку . Забороняється  функціонування  
агропродовольчого  ринку  за відсутності  лабораторії . Адміністрація  
(власник ) агропродовольчого  ринку  зобов ’язана  надавати  пристосовані  
службові  приміщення  у користування  лабораторії . 
Стаття  36. Вимоги  до обігу  об’єктів  санітарних  заходів  
1. Забороняється : 
1) обіг харчових  продуктів  на потужностях , що не відповідають  
вимогам  санітарних  заходів ; 
2) продаж  харчових  продуктів  домашнього  виробництва ; 
3) обіг неперероблених  туш парнокопитних  та/або однокопитних  тварин , 
на яких  безпосередньо  або на упаковці  відсутня  позначка  про придатність , 
а також  неперероблених  харчових  продуктів  за відсутності  відповідних  
ветеринарних  документів , обов ’язковість  отримання  яких  передбачена  цим 
Законом ; 
4) обіг харчових  продуктів , вироблених  на потужностях , щодо  яких  не 
отримано  експлуатаційного  дозволу , який  вимагається  цим Законом , або 
його  дія тимчасово  припинена ; 
5) обіг харчових  продуктів , які містять  ГМО  або отримані  з їх 
використанням , до їх державної  реєстрації .  
 57
2. Забороняється  також  обіг об’єктів  санітарних  заходів , якщо  ці 
об’єкти : 
1) небезпечні ; 
2) непридатні  до споживання ; 
3) неправильно  марковані ; 
4) не зареєстровані  відповідно  до вимог  цього  Закону  або містять  
харчові  добавки , ароматизатори , які не зареєстровані  відповідно  до цього  
Закону ; 
5) ввезені  (переслані ) на територію  України  контрабандно ; 
6) мають  закінчений  строк  споживання . 
3. Зазначені  у пунктах  2 і 3 частини  першої  цієї статті  харчові  
продукти  підлягають  вилученню  з обігу  та/або відкликанню  у порядку , 
встановленому  цим Законом . 
4. Харчові  продукти , що вилучені  з обігу  у зв’язку з порушенням  
пунктів  3 і 4 частини  другої  цієї статті , можуть  бути  повернуті  в обіг за 
умови  забезпечення  виправлення  маркування  або проведення  реєстрації  в 
порядку , встановленому  цим Законом . 
5. Вилучені  харчові  продукти , які неможливо  повернути  в обіг, 
використовуються  для інших , ніж споживання  людьми , цілей  або 
підлягають  знищенню  у порядку , встановленому  законом . 
6. Знищення  харчових  продуктів , повернення  їх в обіг для споживання  
людиною  або для інших  цілей  здійснюються  оператором  ринку  за його  
рахунок . Порядок  знищення  харчових  продуктів  або умови , які повинні  
виконуватися  оператором  ринку  для повернення  їх в обіг для споживання  
людиною  або для інших  цілей , встановлюються  центральним  органом  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів . 
7. У разі коли  будь -які небезпечні  харчові  продукти  є частиною  партії  
або вантажу  харчових  продуктів  одного  найменування , вважається , що всі 
харчові  продукти  цього  найменування  в даній  партії  або вантажі  також  є 
небезпечними  і їх подальший  обіг забороняється , якщо  тільки  після  
проведення  подальшої  детальної  оцінки  не буде  доведено , що решта  партії  
або вантажу  є безпечною . 
8. Документом , який  має супроводжувати  харчовий  продукт  в обігу , 
крім  випадків , передбачених  цим Законом , є товарно -транспортна  
накладна . Встановлення  вимог  щодо  наявності  додаткових  документів , що 
мають  супроводжувати  харчові  продукти  в обігу , здійснюється  виключно  
шляхом  внесення  змін до цього  Закону . 
9. Товарно -транспортна  накладна , зокрема , містить  інформацію , яка 
забезпечує  простежуваність  харчового  продукту , що транспортується  та 
має зберігатися  протягом  строку , необхідною  для забезпечення   
 58
простежуваності . Форму  та порядок  видачі  товарно -транспортної  
накладної  для об’єктів  санітарних  заходів  встановлює  центральний  орган  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
безпечності  харчових  продуктів . 
Стаття  37. Виробництво  та обіг новітнього  харчового  продукту  
1. Забороняється  обіг новітнього  харчового  продукту , якщо  він: 
1) становить  загрозу  для здоров ’я людини ; 
2) вводить  споживача  в оману ; 
3) відрізняється  від харчових  продуктів , які він призначений  замінити , 
настільки , що його  звичайне  споживання  буде  для споживача  
несприятливим  з точки  зору  поживності . 
2. До новітніх  харчових  продуктів  не належить  вода  питна  будь -якого  
походження , у тому  числі  в будь -яких  ємностях . 
3. Оператор  ринку , який  вводить  новітній  харчовий  продукт  в обіг на 
території  України , подає  заяву  на проведення  державної  реєстрації  до 
центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у 
сфері  санітарного  та епідеміологічного  благополуччя  населення . Заява  
повинна  містити  інформацію  про те, що новітній  харчовий  продукт  
відповідає  положенням  частини  першої  цієї статті . 
4. Державна  реєстрація  здійснюється  протягом  строку , зазначеного  у 
статті  18 цього  Закону . 
5. Положення  цієї статті  не поширюються  на виробництво  та/або обіг 
новітнього  харчового  продукту , який  вміщує , складається  або 
виробляється  з генетично  модифікованих  організмів , а також  на харчові  
добавки , ароматизатори  та розчинники  для екстрагування . 
Стаття  38. Вимоги  до маркування  харчових  продуктів  
1. Забороняється  обіг харчових  продуктів , маркування  яких  не 
відповідає  вимогам  цього  Закону . Усі харчові  продукти , що перебувають  в 
обігу  на території  України , повинні  маркуватися  державною  мовою  та 
містити  у доступній  для сприймання  споживачем  формі  інформацію  про: 
1) назву  харчового  продукту ; 
2) назву  (найменування ) та місцезнаходження , телефон  в Україні  
оператора  ринку  та/або потужностей , а для харчових  продуктів , ввезених  
(пересланих ) на митну  територію  України , — назву  виробника  і країну  
виробництва , а також  назву  і місцезнаходження  оператора  ринку , який  
здійснює  функції  щодо  прийняття  претензій  від споживачів  на території  
України ; 
3) кількість  нетто  харчового  продукту  в установлених  одиницях  
виміру  (маса  нетто , вага, об’єм або поштучно );  
 59
4) перелік  інгредієнтів  харчового  продукту  у порядку  зменшення  їх 
ваги або об’єму. Інгредієнти , масова  частка  яких  становить  менш  як 2 
відсотки  кількості  готового  до вживання  харчового  продукту , 
перераховуються  в переліку  інгредієнтів  харчового  продукту  після  всіх 
інших  його  інгредієнтів  у будь -якій послідовності ; 
5) кількість  певних  інгредієнтів  або категорій  інгредієнтів  у 
визначених  частиною  шостою  цієї статті  випадках ; 
6) поживну  (харчову ) цінність  із позначенням  кількості  білків , 
вуглеводів  та жирів  у встановлених  одиницях  виміру  на 100 г (100 мл) 
харчового  продукту  та енергетичної  цінності  (калорійності ), вираженої  в 
кДж та/або ккал  на 100 г (100 мл) харчового  продукту ; 
7) дату  "Вжити  до" або дату  мінімального  строку  придатності "; 
8) умови  зберігання  та використання , якщо  харчовий  продукт  
потребує  певних  умов  зберігання  та використання  для забезпечення  його  
безпечності ; 
9) застереження  щодо  споживання  харчового  продукту  певними  
категоріями  населення  (дітьми , вагітними  жінками , літніми  людьми , 
спортсменами  та алергіками ), якщо  такий  продукт  може  негативно  
впливати  на їх здоров ’я під час його  споживання ; 
10) наявність  у харчових  продуктах , зареєстрованих  в установленому  
порядку , генетично  модифікованих  організмів  або складових  
(інгредієнтів ), які було  вироблено  із зареєстрованих  у встановленому  
порядку  генетично  модифікованих  організмів , відображається  на етикетці  
харчового  продукту , якщо  частка  генетично  модифікованих  організмів  
(ГМО ) таких  організмів  в харчовому  продукті  перевищує  0,9 % відсотків . 
або з меншою  часткою  ГМО , якщо  така наявність  є не випадковою , чи 
такою , яку технічно  можна  було  уникнути . Порядок  маркування  харчових  
продуктів , яка містить  генетично  модифіковані  організми  понад  
зазначений  рівень ,  а також  визначення  терміну  "відсоток " для цілей  цієї 
частини , затверджується  центральним  органом  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я; 
11) іррадіацію  харчового  продукту . 
2. Вимоги  до маркування  алкогольних  напоїв , у тому  числі  виноробної  
продукції , води  питної , дитячого  харчування  встановлюються  нормативно -
правовими  актами , які регулюють  питання  виробництва  та обігу  цих 
продуктів . 
3. Маркування  нефасованих  харчових  продуктів  здійснюється  
державною  мовою  у порядку , встановленому  цим Законом . 
4. Надання  інформації  споживачам  щодо  продуктів  громадського  
харчування  здійснюється  виробником  будь -яким  доступним  для нього  
способом .  
 60
5. Текст  для маркування  харчових  продуктів  для спеціального  
дієтичного  споживання , функціональних  харчових  продуктів  та дієтичних  
добавок  встановлюється  центральним  органом  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я під 
час їх державної  реєстрації  у порядку , затвердженому  зазначеним  органом .  
6. Кількість  інгредієнтів  або категорій  інгредієнтів  в харчовому  
продукті  зазначається , якщо  має місце  одне  з нижченаведеного : 
1) таку обов ’язковість  встановлено  законом ; 
2) назва  відповідного  інгредієнта  або категорії  інгредієнтів  
використовується  в назві  харчового  продукту  або зазвичай  асоціюється  у 
споживача  з назвою  харчового  продукту ; 
3) наявність  відповідного  інгредієнта  або категорії  інгредієнтів  
акцентується  у маркуванні  будь -яким  способом , включаючи  слова , 
малюнки ; 
4) відповідний  інгредієнт  або категорія  інгредієнтів  є необхідними  для 
визначення  харчового  продукту  та відокремлення  його  від інших  харчових  
продуктів , з якими  цей продукт  може  асоціюватися  у споживача  завдяки  
назві  або зовнішньому  вигляду . 
Положення  цієї частини  не застосовуються  до ароматизаторів , вага 
або об’єм яких  не перевищує  2 відсотки  ваги або об’єму харчового  
продукту . 
7. Інформація  про харчовий  продукт , яка визначає  ознаки  суттєвої  
відмінності  цього  харчового  продукту  від інших  того ж виду  — 
"натуральний ", "органічний ", "екологічно  чистий ", "оригінальний ", "без 
ГМО " (без генетично  модифікованих  організмів ), та/або подібна  
інформація  на додаток  до тієї, що зазначена  у цій статті , може  надаватися  
споживачу  тільки  після  виконання  процедури  її підтвердження , що 
встановлюється  центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я. Рішення  про 
надання  зазначеної  в цьому  пункті  інформації  приймається  оператором  
ринку . 
8. Якщо  харчовий  продукт  містить  ароматизатор  або групу  
ароматизаторів , у переліку  інгредієнтів  харчового  продукту  зазначається  
відповідно  слово  "ароматизатор " та "ароматизатори ". Можна  зазначати  
слова  "натуральний  ароматизатор " або "натуральні  ароматизатори ", якщо  
ароматизатор  або всі ароматизатори , що є інгредієнтами  харчового  
продукту , відповідають  терміну  "натуральний  ароматизатор ". 
9. В маркуванні  можуть  бути  зазначені  певні  речовини  та їх кількість  
без зазначення  властивостей , які харчовий  продукт  має завдяки  цим 
речовинам . При цьому  оператор  ринку  повинен  мати  докази  щодо  вмісту  
цих речовин , якими , зокрема , можуть  бути  результати  досліджень   
 61
(випробувань ) в атестованих /акредитованих  лабораторіях , що належать  
оператору  ринку , інших  суб’єктів  або дані постачальників  інгредієнтів . 
Вимоги  до зазначення  в маркуванні  певних  речовин  із вказівкою  на 
зв’язок із властивостями  харчового  продукту , які він має завдяки  цим 
речовинам , встановлюються  центральним  органом  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  охорони  здоров ’я. 
10. Вимоги  стосовно  маркування  харчових  продуктів  встановлюються  
виключно  цим Законом  та нормативно -правовими  актами , які регулюють  
питання  виробництва  та обігу  цих продуктів .";  
33) статтю  39 виключити ; 
34) доповнити  Закон  статтями  391– 3912 такого  змісту : 
"Стаття  391. Загальні  вимоги  до операторів  ринку , які здійснюють  
первинне  виробництво  та ведення  записів  щодо  забезпечення  безпечності  
харчових  продуктів  
1. З метою  забезпечення  безпечності  первинної  продукції  під час 
здійснення  первинного  виробництва , перевезення , зберігання  та іншого  
поводження  з первинною  продукцією  в місці  її виробництва  та 
перевезення  живих  тварин , а також  захисту  здоров ’я людей  оператори  
ринку  впроваджують  заходи : 
1) з управління  небезпечними  факторами ; 
2) що забезпечують  здоровий  стан рослин  та тварин , а також  тварин , 
які мають  вплив  на здоров ’я людини , включаючи  програми  моніторингу  та 
контролю  зоонозів  та їх збудників . 
2. Оператори  ринку , які займаються  розведенням  тварин , полюванням  
або первинним  виробництвом  продуктів  тваринного  походження : 
1) підтримують  потужності  для виробництва  та/або обігу  первинної  
продукції  та супутніх  дій, включаючи  потужності  для зберігання  та 
приготування  кормів , у чистоті  шляхом  чищення , миття  та дезінфекції ; 
2) підтримують  обладнання , інвентар  та транспортні  засоби  у чистоті  
шляхом  чищення , миття  та дезінфекції ; 
3) забезпечують  належний  рівень  чистоти  тварин , які підлягають  
забою , та у разі необхідності  чистоту  тварин , які використовуються  для 
виробництва  харчових  продуктів ; 
4) використовують  на потужностях  воду  питну  або воду  чисту  для 
запобігання  забрудненню ; 
5) забезпечують  допуск  до виробництва  та/або здійснення  обігу  
харчових  продуктів  персоналу , стан здоров ’я якого  не становить  загрози  
безпечності  харчових  продуктів  та який  пройшов  обов ’язковий  медичний  
огляд  та навчання  (підготовку ), що має бути  документально  підтверджено ; 
6) здійснюють  ефективні  заходи  з боротьби  із шкідниками ;  
 62
7) зберігають  та вивозять  відходи  та небезпечні  речовини  у 
максимально  безпечний  спосіб  з метою  запобігання  забрудненню ; 
8) з метою  запобігання  проникненню  та поширенню  хвороб , що 
передаються  людині  через  харчовий  продукт , повідомляють  
компетентному  органу  про можливі  спалахи  хвороб , пов’язаних  із появою  
нових  тварин ; 
9) використовують  результати  досліджень  (випробувань ) зразків ; 
10) використовують  тільки  ті ветеринарні  препарати , кормові  добавки  
та премікси , які пройшли  державну  реєстрацію  в установленому  порядку . 
3. Оператори  ринку , які займаються  збором  врожаю  або 
виробництвом  продуктів  рослинного  походження , зобов ’язані  здійснювати  
дії, зазначені  в частині  другій  цієї статті , крім  дій, зазначених  в пунктах  3, 
8 і 10, а також  використовувати  лише  засоби  захисту  рослин , які пройшли  
державну  реєстрацію  в установленому  порядку . 
4. У випадку  отримання  інформації  про наявність  на потужностях  
невідповідностей  вимогам , установленим  цим Законом , виявлених  під час 
державного  контролю , оператор  ринку  вживає  всіх необхідних  заходів  для 
виправлення  таких  невідповідностей . 
5. З метою  забезпечення  високого  рівня  безпечності  харчових  
продуктів  та забезпечення  можливості  негайної  реакції  у разі виявлення  
випадків , що можуть  спричинити  шкідливий  вплив  на здоров ’я людини , 
оператори  ринку  зобов ’язані : 
1) вести  записи  про заходи , які вживаються  для управління  
небезпечними  факторами , та зберігати  їх протягом  трьох  місяців  після  
закінчення  дати  "вжити  до" або дати  мінімального  строку  придатності ; 
2) надавати  на запит  компетентного  органу  або операторів  ринку , які 
отримують  первинну  продукцію , інформацію , передбачену  цією  статтею . 
6. Оператори  ринку , які займаються  розведенням  тварин , полюванням  
або первинним  виробництвом  продукції  тваринного  походження , ведуть  
записи  щодо : 
1) виду  та походження  кормів ; 
2) ветеринарних  препаратів  для тварин , дати  їх застосування , час 
очікування , після  якого  дозволяється  використання  тварини  та/або 
продуктів  тваринного  походження ; 
3) наявності  хвороб  тварин , які можуть  вплинути  на безпечність  
харчових  продуктів  тваринного  походження ; 
4) результатів  досліджень  (випробувань ) зразків , отриманих  від 
тварин , або інших  зразків , відібраних  із діагностичною  метою ; 
5) звітів  стосовно  перевірки  тварин  або продуктів  тваринного  
походження .  
 63
7. Оператори  ринку , які займаються  збором  врожаю  або 
виробництвом  продуктів  рослинного  походження , ведуть  записи  щодо : 
1) використання  засобів  захисту  рослин ; 
2) наявності  шкідливих  організмів  чи хвороб , що можуть  вплинути  на 
безпечність  харчових  продуктів  рослинного  походження ; 
3) результатів  відповідних  досліджень  (випробувань ) зразків  рослин  
або інших  зразків . 
Стаття  392. Вимоги  до гігієни  потужностей  
1. Потужності , на яких  здійснюється  виробництво  та/або обіг харчової  
продукції , повинні  відповідати  таким  вимогам : 
1) підтримуватися  в чистому  та робочому  стані ; 
2) бути  спланованими , сконструйованими  та розміщеними  для 
належного  утримання , чищення  та/або дезінфекції , запобігання  або 
мінімізації  будь -якого  забруднення , а також  виконання  заходів , необхідних  
для утримання  високого  рівня  гігієни , в тому  числі  заходів  з боротьби  із 
шкідниками , запобігання  накопичення  бруду , контакту  з токсичними  
речовинами  та матеріалами , запобігання  забрудненню  харчових  продуктів , 
підтримання  необхідних  температурних  режимів ; 
3) мати  належну  природну  або механічну  вентиляцію . Система  
вентиляції  має бути  сконструйована  таким  чином , щоб механічний  потік  
повітря  із забрудненої  зони  не потрапляв  до чистої  зони  і було  забезпечено  
безперешкодний  доступ  до фільтрів  та інших  частин , які необхідно  
чистити  або замінювати ; 
4) забезпечені  належним  природним  та/або штучним  освітленням  
приміщення , необхідним  для виробництва  та/або зберігання  харчових  
продуктів ; 
5) мати  достатню  дренажну  систему , конструкція  якої запобігатиме  
ризику  забруднення . Там, де це необхідно , підлога  повинна  мати  дренаж . 
При відкритих  та/або частково  відкритих  дренажних  каналах  рух відходів  
має бути  з чистої  до забрудненої  зони .  
2. Положення  цієї статті  не поширюються  на операторів  ринку , 
зазначених  в статтях  391, 394 та 395 цього  Закону . 
Стаття  393. Вимоги  до гігієни  приміщень , де обробляються  або 
переробляються  харчові  продукти  
1. Конструкція  та планування  приміщень  повинна  забезпечувати  
можливість  дотримання  належного  рівня  гігієни  харчових  продуктів , 
включаючи  захист  від забруднення , під час операцій  із харчовими  
продуктами  та у проміжках  між такими  операціями . 
2. Приміщення , де харчові  продукти  обробляються  або 
переробляються , повинні  відповідати  таким  вимогам :  
 64
1) для стін та підлоги  приміщень  використовуються  непроникаючі , 
непоглинаючі , нетоксичні  та здатні  до миття  матеріали ; 
2) стеля  (або за її відсутності , внутрішня  поверхня  даху ) та верхні  
кріплення  побудовані  таким  чином , щоб попереджувати  накопичення  
бруду , зменшувати  конденсат , ріст небажаної  плісняви  і відпадання  
частинок  конструкції . Поверхня  стелі  (на висоту , яка є належною  для 
здійснення  операцій ) має бути  гладкою ; 
3) вікна  та інші отвори  побудовані  таким  чином , щоб це запобігало  
накопиченню  бруду . Вікна , що відкриваються  на зовні , у разі потреби  
обладнані  сіткою  від комах , що легко  знімається  для чищення . Вікна , 
відкриття  яких  може  призвести  до забруднення , під час виробництва  
повинні  бути  зачинені ; 
4) поверхня  дверей  гладка  та зроблена  з непоглинаючих  вологу  
матеріалів . Двері  легко  чистяться  та у разі потреби  дезінфікуються ; 
5) всі поверхні  (включаючи  поверхню  обладнань ), що контактують  з 
харчовими  продуктами , утримуються  у непошкодженому  стані , легко  
чистяться , у разі потреби  дезінфікуються  та зроблені  з гладких , 
нержавіючих , нетоксичних , здатних  до миття  матеріалів ; 
6) залежно  від типу , розміру  та виду  діяльності  на потужностях  наявні  
приміщення  для чищення , дезінфекції  і зберігання  робочих  інструментів  та 
обладнання , які виготовлені  з нержавіючих  матеріалів , легко  чистяться , 
мають  гарячу  та холодну  воду . 
3. Положення  цієї статті  не поширюються  на операторів  ринку , 
зазначених  у статтях  394 та 395 цього  Закону . 
Стаття  394. Вимоги  до рухомих  та/або тимчасових  потужностей   
1. Рухомі  та/або тимчасові  потужності  (палатки , кіоски , прилавки , 
рухомі  транспорті  засоби  для торгівлі ) повинні  відповідати  таким  вимогам : 
1) утримуватися  в чистоті  та належному  стані ; 
2) забезпечувати  захист  від будь -якого  ризику  забруднення , зокрема  
від шкідників  та гризунів ; 
3) бути  обладнані  засобами  для підтримання  належної  особистої  
гігієни ; 
4) поверхні  (включаючи  поверхню  обладнань ), що контактують  з 
харчовими  продуктами , утримують  у непошкодженому  стані , легко  
чистяться  та дезінфікуються , зроблені  з гладких , нержавіючих , 
нетоксичних , здатних  до миття  матеріалів ; 
5) забезпечені  гарячою  та/або холодною  питною  водою  у необхідній  
кількості ; 
6) мати  належні  потужності  для гігієнічного  зберігання  небезпечних  
та/або неїстівних  речовин  та відходів  (рідких  або твердих ), а також  засоби   
 65
для їх зберігання  та подальшого  поводження  та/або мати  відповідний  
договір  щодо  їх утилізації  (знищення ); 
7) мати  належні  засоби  для підтримання  температури , необхідної  для 
зберігання  харчових  продуктів  та її контролю ; 
8) розміщувати  харчові  продукти  таким  чином , щоб максимально  
знижувати  ризик  їх забруднення . 
2. Оператори  ринку  повинні  виконувати  правила  щодо  чищення , 
миття  та дезінфекції  обладнання  та інструментів . 
Стаття  395. Вимоги  до гігієни  транспортних  засобів  
Оператори  ринку  використовують  лише  транспортні  засоби , що 
відповідають  таким  вимогам : 
1) транспортні  засоби  та/або контейнери , що використовуються  для 
перевезення  харчових  продуктів , є чистими , утримуються  у належному  
стані , що забезпечує  захист  харчових  продуктів  від забруднення , та мають  
таку конструкцію , що забезпечує  ефективне  чищення  та/або дезінфекцію ; 
2) якщо  використання  транспортних  засобів  та/або контейнерів  для 
перевезення  нехарчових  продуктів  може  призвести  до забруднення  
харчового  продукту , для перевезення  якого  вони  можуть  потім  
застосовуватися , вони  використовуються  тільки  для перевезення  харчових  
продуктів ; 
3) у разі одночасного  використання  транспортних  засобів  та/або 
контейнерів  для перевезення  харчових  та нехарчових  продуктів  або у разі 
одночасного  перевезення  різних  харчових  продуктів  забезпечується  таке 
розділення  продуктів , що унеможливлює  їх забруднення . Для уникнення  
ризику  забруднення  забезпечується  ефективне  очищення  зазначених  
транспортних  засобів  та/або контейнерів  перед  кожним  наступним  
завантаженням ; 
4) перевезення  рідких , гранульованих , порошкових  харчових  
продуктів  здійснюється  в ємностях  та/або контейнерах /танкерах , 
передбачених  для перевезення  тільки  харчових  продуктів . Зазначені  
ємності  та/або контейнери /танкери  чітко  промарковані  українською  
мовою , що вказує  на їх використання  виключно  для перевезення  харчових  
продуктів , або мають  маркування  "тільки  для харчових  продуктів "; 
5) харчові  продукти  розміщуються  у транспортних  засобах  та/або 
контейнерах  таким  чином , щоб мінімізувати  ризик  їх забруднення . 
Стаття  396. Вимоги  до гігієни  обладнання  та інвентарю  
1. Оператори  ринку  можуть  використовувати  обладнання  та інвентар , 
з якими  контактують  харчові  продукти , що відповідають  таким  вимогам : 
1) є чистими  та у разі потреби  продезінфікованими . Періодичність  
чищення  та дезінфекції  встановлені  таким  чином , щоб забезпечити  захист  
від появи  ризику  забруднення ;  
 66
2) виготовлені  з матеріалів  та утримуються  у належному  стані  та 
умовах , що зменшують  ризик  забруднення  та дозволяє  проводити  їх 
чищення  та дезінфекцію  (крім  тари  та упаковки , що не повертається  
оператору  ринку ); 
3) розміщені  у спосіб , що дозволяє  належне  чищення  обладнання  та 
навколишньої  території . 
2. Обладнання  та інвентар  мають  бути  каліброваними  відповідно  до 
встановлених  законодавством  вимог . 
3. У випадку  використання  хімічних  засобів  з метою  запобігання  
корозії  обладнання  та контейнерів  такі засоби  використовуються  
відповідно  до належної  виробничої  практики . 
Стаття  397. Вимоги  гігієни  під час поводження  з харчовими  відходами  
1. Оператори  ринку  під час поводження  з харчовими  відходами  
(неїстівні  субпродукти  та інші залишки ) дотримуються  таких  вимог : 
1) харчові  відходи  негайно  видаляються  з приміщення , де присутні  
харчові  продукти ; 
2) харчові  відходи  розміщуються  у закритих  контейнерах , 
сконструйованих  таким  чином , щоб забезпечити  максимальний  рівень  
захисту  та їх дезінфекцію ; 
3) дотримуватися  відповідних  положень  щодо  зберігання  та знищення  
відходів , неїстівних  субпродуктів  та інших  залишків  та/або мати  договори  
щодо  утилізації  (знищення ) таких  відходів . 
2. Харчові  відходи  знищуються  відповідно  до законодавства . 
Стаття  398. Вимоги  гігієни  під час постачання  води  
1. Оператори  ринку  дотримуються  таких  вимог  щодо  постачання  
води : 
1) забезпечення  постачання  питної  води  на потужностях  у кількості , 
яка відповідає  розміру  та типу  потужності ; 
2) вода  чиста  (не питна ) може  використовуватися  під час оброблення  
продуктів  рибальства  з незміненою  цілісністю , а також  для зовнішнього  
миття . Вода  чиста  морська  (опріснена ) може  використовуватися  для 
оброблення  живих  двостулкових  молюсків , голкошкірих , оболонкових  і 
морських  черевоногих . У таких  випадках  потужність  має бути  
сконструйована  та обладнана  таким  чином , щоб уможливити  постачання  
такої  води ; 
3) циркуляція  води  не питної , що використовується  (у системах  
пожежогасіння , виробництва  пари , заморожування  та інших  цілях ), 
здійснюється  окремою  чітко  ідентифікованою  водогінною  мережею . 
Забороняється  будь -яке з’єднання  водогону  з не питною  водою  з 
водогоном , через  який  відбувається  циркуляція  води  питної ;  
 67
4) оборотна  вода , що використовується  у виробництві  або як 
інгредієнт , має відповідати  вимогам , установленим  до питної  води , та не 
становити  загрози  забруднення  (за винятком  випадків , коли  компетентний  
орган  та центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  громадського  харчування  отримають  результати  
досліджень  (випробувань ), які засвідчують , що якість  води  не може  
вплинути  на безпечність  харчових  продуктів  в готовому  вигляді ); 
5) лід, який  вступає  в контакт  з харчовими  продуктами  або який  може  
спричинити  забруднення  харчових  продуктів , виготовляється  з питної  води  
або, якщо  він використовується  для охолодження  продуктів  рибальства , 
щодо  яких  не змінюється  цілісність , — з води  чистої . Лід виготовляється , 
утримується  і зберігається  в умовах , які захищають  його  від забруднення ; 
6) пара , яка прямо  контактує  з харчовими  продуктами , повинна  бути  
без жодних  речовин , що розглядаються  як небезпечні  фактори  для здоров ’я 
або можуть  спричинити  забруднення  харчових  продуктів ; 
7) у випадку  термічної  обробки  харчових  продуктів  у герметичних  
контейнерах  оператор  ринку  забезпечує  умови , за яких  така вода  не стає 
джерелом  забруднення  харчових  продуктів . 
Стаття  399. Вимоги  до особистої  гігієни  персоналу  потужностей  
1. Оператори  ринку  на власних  потужностях  виконують  такі вимоги : 
1) на потужності  допускається  персонал , який  пройшов  обов ’язковий  
медичний  огляд , дані якого  заносяться  до особистих  медичних  карток ; 
2) на потужностях  підтримується  необхідний  рівень  особистої  гігієни  
персоналу ;  
3) персонал  потужностей  повинен  бути  забезпечений  чистим , а у разі 
необхідності  захисним  одягом . 
2. Заборонено  допускати  до роботи  з харчовими  продуктами  персонал , 
який  хворіє  або є носієм  хвороб , що можуть  бути  передані  через  харчові  
продукти , а також  якщо  існує  вірогідність  прямого  і непрямого  
забруднення  харчових  продуктів . Персонал  потужностей , який  має 
зазначені  симптоми  та може  перебувати  в контакті  з харчовими  
продуктами , має негайно  повідомити  про це оператору  ринку . 
Стаття  3910. Вимоги  до гігієни  харчових  продуктів  
1. Оператори  ринку  дотримуються  таких  вимог  до гігієни  харчових  
продуктів : 
1) забороняється  прийняття  первинної  продукції , інгредієнтів  або 
будь -яких  інших  матеріалів  (крім  живих  тварин ), що використовуються  
для переробки  продуктів , щодо  яких  відомо , що вони  забруднені  або 
можуть  бути  забруднені  паразитами , патогенними  мікроорганізмами  або є 
токсичними , зіпсованими  або містять  чужорідні  речовини  в такому  обсязі , 
що навіть  після  того, як оператор  ринку  застосує  належні  процедури   
 68
зберігання  та/або приготування  або переробки , готовий  продукт  буде  
непридатним  для споживання  людиною ; 
2) первинна  продукція  та всі інгредієнти , які зберігаються  на харчових  
потужностях , утримуються  в таких  умовах , щоб запобігти  їх псуванню  та 
забезпечити  захист  від забруднення ; 
3) харчові  продукти  повинні  бути  захищеними  від будь -якого  
забруднення , на всіх стадіях  виробництва , переробки  та/або обігу ; 
4) ведеться  ефективна  боротьба  із шкідниками  і гризунами ; 
5) дотримується  та постійно  контролюється  температурний  режим , 
який  унеможливлює  розмноження  мікроорганізмів , формування  токсинів . 
Виключення  щодо  контролю  температурного  режиму  можливі  протягом  
обмеженого  періоду  під час підготовлення , перевезення , зберігання , 
представлення  і надання  харчових  продуктів  за умови , що це не спричиняє  
ризик  здоров ’ю споживачам ; 
6) потужності  з виробництва , поводження , первинного  пакування  
перероблених  харчових  продуктів  повинні  мати  належні  приміщення , 
включаючи  морозильні  камери  достатнього  розміру  для окремого  
зберігання  перероблених  харчових  продуктів  від неперероблених ; 
7) якщо  харчові  продукти  мають  зберігатися  або пропонуватися  до 
споживання  при низьких  температурах , вони  мають  бути  якнайшвидше  
охолоджені  після  стадії  термічної  обробки  або останньої  стадії  
виробництва , якщо  термічна  обробка  не застосовується , до температури , 
яка не спричинить  ризик  здоров ’ю;  
8) розморожування  харчових  продуктів  здійснюється  таким  чином , 
щоб мінімізувати  ризик  розмноження  патогенних  мікроорганізмів  або 
формування  токсинів  у харчових  продуктах . Під час розморожування  
харчові  продукти  утримуються  при температурі , яка не спричиняє  ризик  
здоров ’ю споживача . Якщо  рідина , яка виникає  внаслідок  
розморожування , може  спричинити  ризик  здоров ’ю, вона  зливається  у 
безпечний  спосіб . Після  розморожування  харчові  продукти  утримуються  у 
спосіб , що мінімізує  ризик  розмноження  патогенних  мікроорганізмів  або 
формування  токсинів ; 
9) небезпечні  та/або неїстівні  речовини , включаючи  корми  для тварин , 
чітко  маркуються  та зберігаються  в окремих  безпечних  контейнерах . 
Стаття  3911. Вимоги  до гігієни  пакування  харчових  продуктів , 
включаючи  первинне  пакування  
1. Оператори  ринку  під час здійснення  пакування  харчових  продуктів , 
включаючи  первинне  пакування , зобов ’язані  забезпечити  дотримання  
таких  вимог  гігієни : 
1) матеріали , які використовуються  для пакування , включаючи  
первинне  пакування , не повинні  бути  джерелом  забруднення ;  
 69
2) матеріали  для первинного  пакування  зберігаються  у спосіб , який  
унеможливлює  їх забруднення ; 
3) пакування , включаючи  первинне  пакування , здійснюється  у спосіб , 
що унеможливлює  забруднення  продуктів . У разі використання  
консервних  банок  і скляного  посуду  забезпечується  цілісність  конструкції  
упаковки  та їх чистота . 
2. Матеріали , які використовуються  для пакування , включаючи  
первинне  пакування , що використовується  повторно , повинні  легко  
чиститися  і у разі необхідності  дезінфікуватися . 
Стаття  3912. Вимоги  гігієни  під час термічної  обробки  
1. Вимоги  цієї статті  поширюються  на харчові  продукти , які вводяться  
в обіг у герметичних  упаковках  (контейнерах ). 
2. Будь -який  процес  термічної  обробки , що використовується  для 
переробки  непереробленого  харчового  продукту  або для подальшої  
переробки  переробленого  продукту , повинен  включати : 
1) нагрівання  кожної  частини  продукту , що обробляється , до певної  
температури  протягом  певного  періоду  часу ; 
2) запобігання  забрудненню  продукту  під час переробки . 
3. Оператори  ринку  зобов ’язані  регулярно  перевіряти , в тому  числі  за 
допомогою  автоматичних  приладів , основні  параметри , характерні  для 
такого  процесу , зокрема  температуру , тиск , герметизацію , мікробіологічні  
показники . 
4. Застосовані  процеси  повинні  відповідати  міжнародним  
стандартам ."; 
35) статтю  40 викласти  в такій  редакції : 
"Стаття  40. Харчові  продукти , заборонені  до ввезення  (пересилання ) 
на митну  територію  України  
Забороняється  ввезення  (пересилання ) на митну  територію  України  
харчових  продуктів , які є небезпечними , непридатними  до споживання , 
неправильно  маркованими  або такими , що не відповідають  санітарним  
заходам ."; 
36) статтю  41 викласти  у такій  редакції : 
"Ввезення  громадянами  України , іноземцями  та особами  без 
громадянства  харчових  продуктів  тваринного  походження  для власного  
споживання  забороняється ."; 
37) статтю  42 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  42. Вимоги  до вантажів  з об’єктами  санітарних  заходів , що 
ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України   
 70
1. Відповідно  до вимог  санітарних  заходів  вантажі  з об’єктами  
санітарних  заходів , що імпортуються , супроводжуються : 
1) для харчових  продуктів  — міжнародним  ветеринарним  або 
санітарним  сертифікатом  (далі — міжнародний  сертифікат ), або іншим  
документом , виданим  компетентним  органом  країни  походження , що 
засвідчує  придатність  харчового  продукту  для споживання  людиною ; 
2) для інших  об’єктів  санітарних  заходів  — документацією  та/або 
маркуванням , що визначає  потужності , на яких  вироблено  об’єкт 
санітарних  заходів ."; 
38) у частині  першій  статті  43 слова  "Імпорт  та експорт " замінити  
словами  "Ввезення  (пересилання ) в Україну  та вивезення  (пересилання ) з 
України "; 
39) статтю  44 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  44. Прикордонний  державний  контроль  вантажів  з харчовими  
продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України  
1. Будь -який  вантаж  харчових  продуктів , що ввозиться  
(пересилається ) на митну  територію  України , підлягає  прикордонному  
державному  контролю  з метою  забезпечення  дотримання  відповідних  
санітарних  заходів  та/або технічних  регламентів .  
2. Усі вантажі  з харчовими  продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) 
на митну  територію  України , підлягають  прикордонному  стандартному  
державному  контролю , який  здійснюється  на призначених  прикордонних  
інспекційних  постах  та передбачає  перевірку  документів  та візуальний  
огляд . 
3. У пунктах  пропуску  через  державний  кордон  України  
прикордонний  державний  контроль  харчових  продуктів , що ввозяться  на 
митну  територію  України  (у тому  числі  з метою  транзиту ), здійснюється  
митними  органами  у формі  попереднього  документального  контролю . 
Перелік  харчових  продуктів , що підлягають  попередньому  
документальному  контролю , та порядок  здійснення  такого  контролю  
затверджуються  Кабінетом  Міністрів  України . 
4. Розширений  прикордонний  державний  контроль  вантажів  з 
харчовими  продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  
України , здійснюється  в митних  зонах  за місцем  призначення  вантажу  та є 
обов ’язковим , якщо : 
1) вантаж  призначається  для такого  контролю  згідно  з програмою  
вибіркового  державного  контролю , передбаченого  у статті  46 цього  
Закону ; 
2) харчовий  продукт  принаймні  в одному  з останніх  п’яти вантажів  
певного  харчового  продукту  з певних  потужностей  походження  був 
визнаний  небезпечним , непридатним  до споживання , неправильно   
 71
маркованим  або іншим  чином  не відповідає  санітарним  заходам  та/або 
технічним  регламентам ; 
3) візуальний  огляд  під час прикордонного  стандартного  державного  
контролю  виявив  порушення  відповідних  санітарних  заходів . 
5. Вантажі  з харчовими  продуктами , які ввозяться  (пересилаються ) на 
митну  територію  України  та які представляють  високий  ризик  для здоров ’я 
людей , підлягають  розширеному  державному  контролю  з урахуванням  
результатів  попереднього  розширеного  державного  контролю  таких  
харчових  продуктів , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  
України  з тих самих  потужностей  походження  та/або тим самим  
імпортером  або експортером  з країни  походження  та/або з тієї самої  країни  
походження . 
6. Розширений  прикордонний  державний  контроль  не проводиться  
щодо  вантажів  з харчовими  продуктами , які ввозяться  (пересилаються ) на 
митну  територію  України , якщо  до них не застосовуються  положення  
частин  другої  і третьої  цієї статті  та якщо : 
1) вантаж  підпадає  під дію двосторонньої  угоди  про визнання  
еквівалентності  загальних  санітарних  заходів  або санітарних  заходів , 
специфічних  для окремих  видів  або груп  харчових  продуктів , між країною - 
експортером  та Україною , яка поширюється  на харчовий  продукт  у 
вантажі ; 
2) усі харчові  продукти  вантажу , які визначені  для ввезення  
(пересилання ) на митну  територію  України , та зареєстровані  в 
установленому  порядку ; 
3) усі харчові  продукти  з вантажу  представляють  низький  ступінь  
ризику  для здоров ’я людини  через  природні  властивості  харчових  
продуктів . 
7. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  з питань  охорони  здоров ’я, затверджує  перелік  
харчових  продуктів , які представляють  високий  та низький  ризик  для 
здоров ’я людей , та критерії  для складення  програми  вибіркового  
державного  контролю , що зазначена  у частині  четвертій  цієї статті ."; 
40) у статті  45: 
у назві  статті  слова  "що імпортуються " замінити  словами  "що 
ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України "; 
частину  першу  викласти  у такій  редакції : 
"1. Прикордонний  державний  контроль  вантажів  з харчовими  
добавками , ароматизаторами , дієтичними  добавками , допоміжними  
матеріалами  для переробки  та предметами  і матеріалами , що контактують  
з харчовим  продуктом , включає  документальну  перевірку , в разі 
обґрунтованої  необхідності  — перевірку  маркування  цих об’єктів  та 
розширений  державний  контроль .";  
 72
у частині  другій : 
після  слова  "Розширений " доповнити  словом  "державний "; 
у пункті  другому  слово  "(об’єктами )" виключити ; 
частини  третю  і четверту  викласти  у такій  редакції : 
"3. Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів  затверджує  
порядок  проведення  розширеного  прикордонного  державного  контролю  
щодо  вантажів  з об’єктами  санітарних  заходів , що ввозяться  
(пересилаються ) на митну  територію  України . 
4. У пунктах  пропуску  через  державний  кордон  України  
прикордонний  державний  контроль  об’єктів  санітарних  заходів , що 
ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України  (у тому  числі  з 
метою  транзиту ), здійснюються  митними  органами  у формі  попереднього  
документального  контролю . Перелік  об’єктів  санітарних  заходів , що 
підлягають  попередньому  документальному  контролю , та порядок  
здійснення  такого  контролю  затверджуються  Кабінетом  Міністрів  
України ."; 
41) у статті  46: 
у частині  першій  слова  "ветеринарний  або санітарний  контроль " 
замінити  словами  "державний  контроль "; 
частину  третю  викласти  у такій  редакції : 
"3. Компетентний  орган  до початку  кожного  календарного  року  
затверджує  спеціально  визначений  відсоток  вантажів , зазначених  у частині  
першій  цієї статті ."; 
42) у статті  47: 
у частині  першій : 
в абзаці  першому  слова  "ветеринарний  або санітарний " замінити  
словом  "державний "; 
у пункті  1 слова  "фітосанітарному  або ветеринарно -санітарному " 
замінити  словом  "державному "; 
пункт  4 викласти  у такій  редакції : 
"4) вибіркову  перевірку  відповідності  маркування  вимогам  статті  38 
цього  Закону ;"; 
частину  третю  викласти  у такій  редакції : 
"3. Якщо  харчовий  продукт  у вантажі  не має маркування  відповідно  
до вимог  законодавства  або є підстави  вважати , що він іншим  чином  
неправильно  маркований , на вантаж  поширюється  дія положень  статті  49 
цього  Закону ."; 
  
 73
43) у статті  48: 
у частині  першій  слова  "відповідного  головного  державного  
санітарного  лікаря  або відповідного  головного  державного  інспектора  
ветеринарної  медицини  чи їх заступників " замінити  словами  "головного  
державного  інспектора  чи його  заступників "; 
у частині  другій  слова  "Відповідний  головний  державний  санітарний  
лікар  або відповідний  головний  державний  інспектор  ветеринарної  
медицини  чи їх заступники " замінити  словами  "Головний  державний  
інспектор  чи його  заступники "; 
у частині  третій  слова  "ветеринарному  або санітарному " замінити  
словом  "державному "; 
44) частини  першу  і другу  статті  49 викласти  у такій  редакції : 
"1. Вантажі  з харчовими  продуктами , крім  неперероблених  харчових  
продуктів  тваринного  походження , які ввозяться  (пересилаються ) на митну  
територію  України  та які марковані  з порушенням  вимог  цього  Закону , 
можуть  з ініціативи  власника  або декларанта  транспортуватися  до митниці  
з метою  приведення  маркування  у відповідність  із цим Законом . Після  
виправлень  вантажі  з харчовими  продуктами  підлягають  контролю  згідно  
із статтею  50 цього  Закону . 
2. Якщо  власник  або уповноважена  особа  не заявляє  про свою  
готовність  здійснити  зміну  маркування  харчового  продукту  з метою  
приведення  його  у відповідність  із законодавством , вантаж  підпадає  під 
дію положень  статті  51 цього  Закону ."; 
45) статтю  50 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  50. Розширений  державний  контроль  вантажів  з харчовими  
продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  України  
1. У випадках , передбачених  статтями  47-49 цього  Закону , імпортер  
або його  уповноважений  представник  повинен  бути  письмово  
поінформований  про рішення  щодо  застосування  розширеного  контролю  
до вантажу  з харчовими  продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) на 
митну  територію  України . Імпортер  або його  уповноважений  представник  
повинен  зафіксувати  дату  та час отримання  такого  повідомлення . 
2. Вантажі  з харчовими  продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) на 
митну  територію  України  та які становлять  безпосередню  загрозу  для 
здоров ’я людини  або тварини  через  можливість  передачі  зооноз  або інших  
хвороб  тварин  і які у зв’язку з цим підлягають  розширеному  державному  
контролю , утримуються  на призначеному  прикордонному  інспекційному  
посту  у відповідному  місті  (об’єкті), де ризик  для здоров ’я людини  або 
тварини  мінімізований . 
3. За винятком  випадків , передбачених  у частині  другій  цієї статті , 
вантажі  з харчовими  продуктами , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  
територію  України  та підлягають  розширеному  державному  контролю ,  
 74
транспортуються  під наглядом  митного  органу  до митниці  за місцем  
призначення  вантажу . 
4. Зразки  харчових  продуктів  з вантажу  відбираються  згідно  з планом  
відбору  зразків  та/або процедурами , що визначені  санітарними  заходами . 
Обсяг  зразків  повинен  бути  достатнім  для проведення  арбітражного  
дослідження  (випробування ) у разі оскарження  результатів  розширеного  
контролю . 
5. Зразки  з вантажу  підлягають  лабораторному  дослідженню  
(випробуванню ), що визначене  державним  інспектором  як необхідне , на 
основі  потенційного  ризику  для здоров ’я людини , зокрема : 
1) дослідження  (випробування ) на предмет  потенційних  джерел  
(джерела ) ризику  для здоров ’я людини , як визначено  у відповідних  
санітарних  заходах  стосовно  харчових  продуктів  з високим  ступенем  
ризику  для здоров ’я людини  — якщо  вантаж  містить  харчові  продукти , які 
звичайно  становлять  високий  ризик  для здоров ’я людини ; 
2) дослідження  (випробування ) стосовно  візуально  встановлених  
порушень  або щодо  яких  є підозра  — якщо  під час стандартного  
прикордонного  державного  контролю  візуально  встановлюється  
порушення  відповідних  санітарних  заходів  або державний  інспектор  
підозрює , що харчовий  продукт  є небезпечним  або непридатним  до 
споживання ; 
3) дослідження  (випробування ) на предмет  найбільш  типових  ризиків  
для здоров ’я людини  стосовно  конкретного  харчового  продукту  із вантажу  
згідно  з відповідними  санітарними  заходами  — якщо  вантаж  підлягає  
розширеному  державному  контролю  відповідно  до програми  державного  
контролю  або харчовий  продукт  піддавався  повторному  маркуванню ; 
4) дослідження  (випробування ) за показниками , які були  раніше  
підставою  для заборони  ввезення  такого  харчового  продукту  згідно  з 
відповідними  санітарними  заходами , дослідження  (випробування ) на 
предмет  найбільш  типових  ризиків  для здоров ’я людини  стосовно  
конкретного  харчового  продукту  із вантажу  згідно  з відповідними  
санітарними  заходами  — якщо  вантаж  підлягає  розширеному  контролю  
через  те, що харчовий  продукт  було  раніше  визнано  небезпечним , 
непридатним  до споживання  або неправильно  маркованим , або таким , що 
іншим  чином  не відповідає  санітарним  заходам ; 
5) дослідження  (випробування ) на предмет  найбільш  типових  ризиків  
для здоров ’я людини  стосовно  конкретного  харчового  продукту  із вантажу  
згідно  з відповідними  санітарними  заходами  — якщо  харчовий  продукт  
уперше  ввозиться  (пересилається ) на митну  територію  України  з певних  
потужностей  походження . 
6. Якщо  протокол  (звіт, експертний  висновок ) лабораторного  
дослідження  (випробування ), зазначеного  у частині  п’ятій цієї статті , 
свідчить , що ці харчові  продукти  безпечні , придатні  до споживання   
 75
відповідають  санітарним  заходам , державний  інспектор  інформує  митні  
органи  в установленому  порядку  про результати  застосування  
розширеного  контролю  до вантажу  з харчовими  продуктами , що ввозяться  
(пересилаються ) на митну  територію  України . 
7. Якщо  протокол  (звіт, експертний  висновок ) лабораторного  
дослідження  (випробування ), зазначеного  у частині  п’ятій цієї статті , 
свідчить  про те, що харчові  продукти  небезпечні , непридатні  до 
споживання  або не відповідають  санітарним  заходам , такі харчові  
продукти  у вантажі  не допускаються  до ввезення  (пересилання ) на 
територію  України  та до них застосовуються  положення  статті  51 цього  
Закону . 
8. Якщо  лабораторне  дослідження  (випробування ) під час 
розширеного  контролю  не закінчене  протягом  строку , що встановлений  
для відповідних  досліджень  (випробувань ), або складність  лабораторних  
досліджень  (випробувань ) потребує  більшого  строку , імпортеру  або його  
уповноваженому  представнику  надається  обґрунтоване  пояснення  причин  
продовження  лабораторних  досліджень  (випробувань )."; 
46) у статті  51: 
у частині  першій  слова  "технічним  регламентам  або" виключити ; 
у частині  другій  слова  "у порядку , встановленому  Кабінетом  
Міністрів  України " замінити  словами  "відповідно  до закону "; 
доповнити  статтю  новою  частиною  п’ятою  такого  змісту : 
"5. Оскарження  прийнятого  рішення  не припиняє  його  дії.". 
У зв’язку з цим частину  п’яту вважати  частиною  шостою ; 
у частині  шостій  слова  "санітарного  або ветеринарного " замінити  
словами  "прикордонного "; 
47) у статті  52: 
у назві  статті  слово  "імпорту " замінити  словами  "ввезення  
(пересилання ) на митну  територію  України "; 
у частині  першій  слова  "ветеринарної  медицини " виключити , слово  
"імпорт " замінити  словами  "ввезення  (пересилання ) на митну  територію  
України "; 
у частині  другій  слово  "імпорту " замінити  словами  "ввезення  
(пересилання ) на митну  територію  України "; 
48) у статті  53: 
у пункті  1 слова  "ветеринарних  (санітарних )" виключити ; 
у пункті  2 слово  "(об’єкти )" виключити ; 
49) у статті  54: 
у частині  першій  слово  "(об’єктах )" виключити ;  
 76
частину  четверту  виключити ; 
50) пункт  3 статті  55 викласти  у такій  редакції : 
"3) гармонізації  санітарних  заходів  та технічних  регламентів  з 
міжнародними  стандартами , інструкціями  та рекомендаціями  відповідних  
міжнародних  організацій ."; 
51) статтю  56 виключити ; 
52) статті  57—59 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  57. Фінансування  здійснення  державного  контролю  і надання  
адміністративних  послуг  
1. Забезпечення  державного  контролю  здійснюється  за рахунок  
коштів  державного  бюджету . 
2. Адміністративними  послугами  у сфері  безпечності  та якості  
харчових  продуктів  є: 
1) державна  реєстрація : 
новітніх  харчових  продуктів ; 
харчових  продуктів  для спеціального  дієтичного  споживання ; 
функціональних  харчових  продуктів ; 
дієтичних  добавок ; 
харчових  добавок ; 
окремих  видів  ароматизаторів , що не внесені  у відповідні  державні  
реєстри ; 
допоміжних  матеріалів  для переробки , предметів  та матеріалів , що 
контактують  з харчовими  продуктами , які вперше  вводяться  в обіг та/або 
вперше  використовуються  на території  України ; 
технологій , що раніше  не використовувалися  в Україні ; 
води  питної , яку планується  віднести  до категорії  "вода  природна  
мінеральна "; 
2) видача  експлуатаційного  дозволу ; 
3) видача  ветеринарних  документів , передбачених  цим Законом . 
3. Встановлення  нових  або скасування  існуючих  адміністративних  
послуг  у сфері  дії цього  Закону  здійснюється  тільки  шляхом  внесення  змін 
до нього . 
4. Вартість  оплати  адміністративних  послуг  та інших  послуг , що 
фінансуються  за рахунок  операторів  ринку , повинна  відповідати  фактичній  
собівартості  цих послуг , що підтверджується  відповідною  калькуляцією , 
яка надається  оператору  ринку  на його  вимогу .  
 77
5. Вартість  адміністративних  послуг , визначених  цим Законом , 
розраховується  за методикою  визначення  собівартості  платних  
адміністративних  послуг  та встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України . 
Методики  повинні  базуватися  на розмірі  встановленого  законом  рівня  
прожиткового  мінімуму , бути  диференційованими  залежно  від кількості  
тварин  та/або об’ємів продуктів , а також  встановлювати  понижуючі  
коефіцієнти  вартості  адміністративних  послуг  і окремих  видів  державного  
контролю  залежно  від результативності  заходів  з управління  небезпечними  
факторами , що здійснюються  на потужностях . 
Стаття  58. Державний  контроль , що здійснюється  за рахунок  
операторів  ринку  та платні  послуги , які їм надаються  
1. Державний  контроль  за рахунок  операторів  ринку  здійснюється  
шляхом : 
1) контролю  об’єктів  санітарних  заходів , що ввозяться  
(пересилаються ) на митну  територію  України , вивозяться  (пересилаються ) 
з неї та транспортуються  територією  України ; 
2) дозабійної  і післязабійної  інспекції  тварин  з наданням  відповідних  
ветеринарних  документів , якщо  обов ’язковість  проведення  таких  інспекцій  
встановлена  законодавством ; 
3) заходів  з метою  оцінки  результатів  заходів , що були  проведені  
операторами  ринку  для усунення  виявлених  порушень  законодавства . 
2. Перелік  платних  послуг , які надаються  операторам  ринку  
установами , що належать  до сфери  управління  компетентного  органу , 
встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України . 
Стаття  59. Відповідальність  операторів  ринку  за порушення  
законодавства  про безпечність  та якість  харчових  продуктів  
1. Оператори  ринку  в разі порушення  вимог  законодавства  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів  несуть  відповідальність  за: 
1) використання  потужностей  з виробництва  харчових  продуктів  без 
відповідного  повідомлення , якщо  обов ’язковість  такого  повідомлення  
встановлена  цим законом , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб – у розмірі  від 
двадцяти  трьох  до тридцяти  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  
осіб—підприємців  — у розмірі  від восьми  до п’ятнадцяти  мінімальних  
заробітних  плат ; 
2) використання  незареєстрованих  допоміжних  матеріалів  для 
переробки  харчових  продуктів  предметів , та матеріалів , що контактують  з 
харчовими  продуктами , якщо  обов ’язковість  такої  реєстрації  встановлена  
законом , —  
 78
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб – у розмірі  від 
восьми  до дванадцяти  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб —
підприємців  — у розмірі  від п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат ; 
3) виробництво , зберігання  харчових  продуктів  без отримання  
експлуатаційного  дозволу , якщо  обов ’язковість  його  отримання  
встановлена  законом , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
тридцяти  до тридцяти  восьми  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  
осіб — підприємців  — у розмірі  від двадцяти  трьох  до тридцяти  
мінімальних  заробітних  плат ; 
4) введення  в обіг незареєстрованих  новітніх  харчових  продуктів , 
продуктів  для спеціального  дієтичного  споживання , функціональних  
харчових  продуктів , дієтичних  добавок , харчових  добавок , ароматизаторів  
та/або технологій , що раніше  не використовувалися  в Україні , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб – у розмірі  від 
дванадцяти  до вісімнадцяти  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб 
— підприємців  — у розмірі  від восьми  до дванадцяти  мінімальних  
заробітних  плат ; 
5) харчових  продуктів , що є шкідливими  для здоров ’я людини , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
п’ятнадцяти  до тридцяти  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб —
підприємців  — у розмірі  від восьми  до п’ятнадцяти  мінімальних  
заробітних  плат ; 
6) порушення  вимог  нормативно -правових  актів  щодо  гігієни  
харчових  продуктів , у тому  числі  допущення  до процесу  виробництва  
та/або обігу  харчових  продуктів  осіб, які мають  протипоказання  до роботи  
з харчовими  продуктами  і присутність  яких  на робочому  місці  може  
спричинити  виробництво  та/або обіг небезпечних  харчових  продуктів , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб — 
підприємців  — у розмірі  від двох  до п’яти мінімальних  заробітних  плат ; 
7) обіг непридатних  харчових  продуктів , у тому  числі  тих дата 
мінімального  строку  придатності  або дата "вжити  до" яких  минув ; 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат  із відкликанням  та/або 
вилученням  з обігу  таких  харчових  продуктів , на фізичних  осіб — 
підприємців  — у розмірі  від п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат  
із відкликанням  та/або вилученням  з обігу  таких  харчових  продуктів ; 
8) введення  в обіг непридатного  харчового  продукту , крім  зазначених  
у пункті  7 частини  першої  цієї статті , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
восьми  до дванадцяти  мінімальних  заробітних  плат  із відкликанням  та/або  
 79
вилученням  з обігу  таких  речовин  та/або продуктів , на фізичних  осіб —
підприємців  — у розмірі  від п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат  
із відкликанням  та/або вилученням  з обігу  таких  речовин  та/або продуктів ; 
9) невиконання  обов ’язку щодо  відкликання  або вилучення  з обігу  
харчових  продуктів , які є небезпечними , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
тридцяти  до тридцяти  восьми  мінімальних  заробітних  плат  із відкликанням  
та/або вилученням  з обігу  таких  продуктів , на фізичних  осіб — 
підприємців  — у розмірі  від двадцяти  трьох  до тридцяти  мінімальних  
заробітних  плат  із відкликанням  та/або вилученням  з обігу  таких  речовин  
та/або продуктів ; 
10) невиконання  обов ’язку щодо  впровадження  на потужностях  
постійно  діючих  процедур , заснованих  на принципах  системи  аналізу  
небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках  (Системи  аналізу  
небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  точках ), —  
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
тридцяти  до сімдесяти  п’яти мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  
осіб — підприємців  — у розмірі  від трьох  до п’ятнадцяти  мінімальних  
заробітних  плат  та зупинення  роботи  потужності , а у випадку , коли  на 
потужності  необхідно  отримувати  експлуатаційний  дозвіл , — тимчасове  
припинення  дії експлуатаційного  дозволу ; 
11) порушення  вимог  щодо  забезпечення  простежуваності , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
трьох  до п’яти мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб —
підприємців  — у розмірі  від двох  до трьох  мінімальних  заробітних  плат ; 
12) введення  в обіг неправильно  маркованих  харчових  продуктів ; не 
приведення  маркування  у відповідність  з нормативно -правовими  актами  у 
погоджений  з органами , що здійснюють  державний  контроль  в сфері  
безпечності  харчових  продуктів , строк ; не відкликання  та/або не вилучення  
з обігу  харчових  продуктів , які є небезпечними , у визначений  строк  — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб—
підприємців  — у розмірі  від трьох  до п’яти мінімальних  заробітних  плат ; 
13) невиконання  законних  вимог  (рішень ) посадових  осіб 
компетентного  органу  або центрального  органу  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування , щодо  
усунення  порушень  законодавства  про безпечність  та якість  харчових  
продуктів , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб —
підприємців  — у розмірі  від трьох  до п’яти мінімальних  заробітних  плат ;  
 80
14) приховування  (ненадання ), відмова  у наданні , надання  
неправдивої  інформації  за запитами  посадових  осіб компетентного  органу  
або центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  
у сфері  громадського  харчування , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
п’яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб —
підприємців  — у розмірі  від трьох  до п’яти мінімальних  заробітних  плат ; 
15) невиконання  законних  вимог  (рішень ) посадових  осіб 
компетентного  органу  або центрального  органу  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування , щодо  
знищення  небезпечних  для споживання  людиною  чи для іншого  
використання  харчових  продуктів , харчових  добавок , ароматизаторів , 
дієтичних  добавок  та допоміжних  матеріалів  для переробки  харчових  
продуктів , — 
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
восьми  до дванадцяти  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб — 
підприємців  — у розмірі  від п`яти до восьми  мінімальних  заробітних  плат ; 
16) відмова  у допуску  посадових  осіб компетентного  органу  або 
центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у 
сфері  громадського  харчування , до здійснення  державного  контролю , з 
підстав , не передбачених  законом , —  
тягне  за собою  накладення  штрафу  на юридичних  осіб — у розмірі  від 
дванадцяти  до п’ятнадцяти  мінімальних  заробітних  плат , на фізичних  осіб 
— підприємців  — у розмірі  від восьми  до дванадцяти  мінімальних  
заробітних  плат . 
2. Під час визначення  розміру  штрафу  враховується  категорія  ризику  
щодо  безпечності  харчового  продукту , який  може  становити  діяльність  
потужності . 
3. За правопорушення  у сфері  безпечності  харчових  продуктів  
посадові  особи  операторів  ринку , а також  оператори  ринку , які є 
фізичними  особами , несуть  відповідальність  згідно  із законом . 
4. Кошти  від санкцій  (штрафи ) зараховуються  до загального  фонду  
Державного  бюджету  України ."; 
53) розділ  Х доповнити  статтями  59 і 592 такого  змісту : 
"Стаття  591. Провадження  у справах  про порушення  законодавства  у 
сфері  безпечності  та якості  харчових  продуктів   
1. Провадження  у справах  про порушення  законодавства  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів  стосовно  юридичних  осіб та 
фізичних  осіб — підприємців  здійснюється  відповідно  до вимог  цього  
Закону .  
 81
2. Протокол  про правопорушення , передбачені  статтею  59 цього  
Закону , за результатами  здійснення  заходу  державного  контролю  мають  
право  складати  головні  державні  інспектори  або їх заступники . 
3. Протокол  про правопорушення , передбачені  статтею  59 цього  
Закону , складається  у двох  примірниках . Один  примірник  протоколу  
вручається  оператору  ринку  або уповноваженій  ним особі , другий  — 
зберігається  у компетентному  органі  або центральному  органі  виконавчої  
влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування . 
4. Форма  протоколу  про правопорушення , передбачені  статтею  59 
цього  Закону , зазначеного  у частині  другій  цієї статті , затверджується  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  безпечності  харчових  продуктів . 
5. У протоколі  про порушення , передбачені  статтею  59 цього  Закону , 
зазначаються  дата і місце  його  складення , посада , прізвище , ім’я, по 
батькові  особи , яка склала  протокол ; відомості  про оператора  ринку , місце , 
час вчинення  і суть порушення ; нормативно -правовий  акт, який  передбачає  
відповідальність  за дане  порушення ; прізвища , місцезнаходження  свідків  і 
потерпілих , якщо  вони  є; пояснення  особи , яка притягається  до 
відповідальності ; інші відомості , необхідні  для вирішення  справи .  
6. Протокол  підписується  особою , яка його  склала , фізичною  особою  
— підприємцем , яка притягається  до відповідальності  за порушення  
законодавства  про безпечність  та якість  харчових  продуктів  або 
уповноваженою  нею особою , у разі провадження  у справі  щодо  оператора  
ринку  — юридичної  особи , протокол  підписує  уповноважена  ним особа . За 
наявності  свідків  і потерпілих  протокол  підписується  також  і цими  
особами .  
7. У разі відмови  фізичної  особи  — підприємця , яка притягається  до 
відповідальності  за порушення  законодавства  про безпечність  та якість  
харчових  продуктів , або уповноваженої  нею особи , а у разі провадження  у 
справі  щодо  оператора  ринку  — юридичної  особи  уповноваженої  ним 
особи  від підписання  протоколу , в протоколі  робиться  відповідний  запис . 
Фізична  особа  — підприємець , яка притягається  до відповідальності  за 
порушення  законодавства  про безпечність  та якість  харчових  продуктів , 
або уповноважена  нею особа , а у разі провадження  у справі  щодо  
оператора  ринку  — юридичної  особи  уповноважена  ним особа  мають  
право  подати  пояснення  і зауваження  щодо  змісту  протоколу , які 
додаються  до протоколу , а також  викласти  мотиви  своєї  відмови  від його  
підписання .  
8. Розгляд  справ  про порушення  законодавства  про безпечність  та 
якість  харчових  продуктів  здійснюється  у судовому  порядку  відповідно  до 
закону .  
 82
9. Заява  про правопорушення , передбачені  статтею  59 цього  Закону , 
разом  з іншими  матеріалами  надсилається  до суду  у п’ятнадцятиденний  
строк  з моменту  складення  протоколу  про порушення . 
10. Сплата  штрафу  не звільняє  оператора  ринку  харчових  продуктів  
від обов ’язку усунення  допущеного  порушення , а також  від відшкодування  
заподіяної  внаслідок  такого  порушення  шкоди  (завданих  збитків ). 
11. У випадках , передбачених  частиною  першою  статті  59 цього  
Закону , компетентний  орган  або центральний  орган  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  мають  право  
прийняти  рішення  про тимчасове  припинення  виробництва  та/або обігу  
харчових  продуктів , що несуть  загрозу  для здоров ’я та/або життя  людей , 
строком  не більш  як на 10 робочих  днів, із поданням  відповідної  заяви  до 
суду  не пізніше  наступного  робочого  дня після  прийняття  рішення  про 
тимчасове  припинення  виробництва  харчових  продуктів . 
12. Тимчасове  припинення  виробництва  та/або обіг харчових  
продуктів  понад  строк , зазначений  у частині  одинадцятій  цієї статті  
можливе  виключно  за рішенням  суду . 
13. Оператор  ринку  має право  відновити  виробництво  харчових  
продуктів , якщо : 
1) компетентний  орган  або центральний  орган  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  не подали  до 
суду  заяву  про тимчасове  припинення  виробництва  та/або обігу  харчових  
продуктів  у визначений  частиною  одинадцятою  цієї статті  строк ; 
2) суд не прийняв  будь -якого  рішення  до спливу  строку  тимчасове  
припинення , зазначеного  у рішенні  компетентного  органу  або 
центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у 
сфері  громадського  харчування ; 
3) суд прийняв  рішення  на користь  оператора  ринку  харчових  
продуктів ; 
4) компетентний  орган  або центральний  орган  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  громадського  харчування  відкликали  
заяву  до суду  або рішення  про тимчасове  припинення  виробництва  та/або 
обігу  харчових  продуктів  скасовано . 
14. Суд одночасно  з прийняттям  рішення  за заявою  щодо  тимчасового  
припинення  виробництва  харчових  продуктів  на користь  оператора  ринку  
вирішує  питання  щодо  скасування  рішення  компетентного  органу  або 
центрального  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у 
сфері  громадського  харчування  про тимчасове  припинення  виробництва  
зазначених  продуктів . 
Стаття  592. Відшкодування  шкоди  (збитків ) 
1. Відшкодування  операторами  ринку  заподіяної  шкоди  (завданих  
збитків ) здійснюється  в порядку , встановленому  Цивільним  кодексом   
 83
України , Господарським  кодексом  України , Законом  України  "Про 
відповідальність  за шкоду , завдану  внаслідок  дефекту  в продукції ", 
іншими  законодавчими  актами . 
2. Відшкодування  шкоди  (збитків ), заподіяної  (завданих ) незаконними  
діями  державних  інспекторів  здійснюється  в порядку , встановленому  
Цивільним  кодексом  України .". 
5. У пункті  1 частини  восьмої  статті  9 Закону  України  "Про дитяче  
харчування " (Відомості  Верховної  Ради  України , 2006 р., № 44, ст. 433; 
2011 р., № 22, ст. 149) слова  "та її похідних " замінити  словами  "похідних  
гідратованого  білка  сої". 
6. У Законі  України  "Про захист  прав  споживачів " (Відомості  
Верховної  Ради  України , 2006 р., № 7, ст. 84): 
1) статтю  1 доповнити  частиною  другою  такого  змісту : 
"Терміни  "харчовий  продукт ", "непридатний  харчовий  продукт " 
вживаються  у значенні , наведеному  в Законі  України  "Про безпечність  та 
якість  харчових  продуктів "."; 
2) доповнити  Закон  статтею  11 такого  змісту : 
"Стаття  11. Сфера  дії Закону  
1. Положення  цього  Закону , якими  регулюються  питання  
забезпечення  якості , безпеки , інформування  про властивості , у тому  числі  
маркування  продукції , не поширюються  на продукцію , яка є харчовим  
продуктом , якщо  інше  прямо  не встановлено  цим Законом . 
2. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  контролю  за 
додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , передбачені  
пунктами  2, 3, 5, 6 і 8, а також  підпунктами  "а" — "в" пункту  7 частини  
першої  статті  26 цього  Закону , не поширюються  на продукцію , яка є 
харчовим  продуктом . 
3. Відповідальність  за порушення  законодавства  про захист  прав  
споживачів , якщо  вони  стосуються  продукції , яка є харчовим  продуктом , 
встановлюється  виключно  Законом  України  "Про безпечність  та якість  
харчових  продуктів ", Цивільним  кодексом  України , Кодексом  України  про 
адміністративні  правопорушення  та Кримінальним  кодексом  України ."; 
3) частину  третю  статті  5 викласти  у такій  редакції : 
"3. Захист  прав  споживачів  здійснюють  центральний  орган  виконавчої  
влади , що забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  
контролю  за додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , Рада  
міністрів  Автономної  Республіки  Крим , місцеві  державні  адміністрації , 
інші органи  виконавчої  влади , органи  місцевого  самоврядування  згідно  із 
законом , а також  суди .";  
 84
4) в абзаці  першому  частини  другої  статті  7 слова  "на етикетці  чи в" 
виключити , а після  слова  "продукції " доповнити  словами  "або шляхом  
маркування "; 
5) частину  восьму  статті  8 викласти  у такій  редакції : 
"8. У разі придбання  споживачем  непридатного  харчового  продукту  
продавець  зобов ’язаний  замінити  його  на харчовий  продукт , який  є 
придатним  до споживання , або повернути  споживачеві  сплачені  ним 
кошти . Розрахунки  із споживачем  у такому  разі провадяться  в порядку , 
передбаченому  абзацом  третім  частини  сьомої  цієї статті ."; 
6) у статті  14: 
абзац  другий  частини  першої  та  частину  другу  виключити ; 
у частині  четвертій : 
в абзаці  першому  слова  "актами  законодавства  або іншими  
нормативними  документами " замінити  словами  "технічними  
регламентами "; 
абзац  другий  викласти  в такій  редакції : 
"Введення  в обіг продукції  без маркування  національним  знаком  
відповідності , якщо  це передбачено  технічним  регламентом  на відповідний  
вид продукції , та/або без проведення  процедур  оцінки  відповідності , 
передбачених  відповідним  технічним  регламентом , забороняється ."; 
абзац  третій  виключити ; 
частини  п’яту та шосту  виключити ; 
7) у статті  15: 
у частині  першій : 
пункт  2 виключити ; 
пункти  3 і 5 викласти  у такій  редакції : 
"3) дані про основні  властивості  продукції , номінальну  кількість  
(масу , об’єм тощо ), умови  використання ;"; 
"5) позначку  про наявність  у складі  продукції  генетично  
модифікованих  організмів ;"; 
абзац  третій  частини  другої  виключити ; 
частини  третю  — шосту  доповнити  абзацом  такого  змісту : 
"Дія положень  цієї частини  поширюється  також  на продукцію , що є 
харчовим  продуктом ."; 
8) у статті  23: 
в абзаці  першому  частини  першої  слова  "у тому  числі  ресторанного  
господарства " виключити ; 
абзац  другий  частини  другої  виключити ;  
 85
у частині  третій  слова  "у тому  числі  ресторанного  господарства " 
виключити , а слова  "спеціально  уповноваженого  центрального  органу  
виконавчої  влади  у сфері  захисту  прав  споживачів , його  територіальних  
органів  та їх посадових  осіб" замінити  словами  "центрального  органу  
виконавчої  влади , що забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  
державного  контролю  за додержанням  законодавства  про захист  прав  
споживачів , та його  посадових  осіб"; 
9) у статті  26: 
назву  статті  викласти  у такій  редакції :  
"Стаття  26. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  контролю  за 
додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів  та органу  
виконавчої  влади  Автономної  Республіки  Крим  у сфері  захисту  прав  
споживачів "; 
у частині  першій : 
в абзаці  першому  слова  "Спеціально  уповноважений  центральний  
орган  виконавчої  влади  у сфері  захисту  прав  споживачів  та його  
територіальні  органи  в областях , містах  Києві  та Севастополі " замінити  
словами  "Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  реалізацію  
державної  політики  у сфері  державного  контролю  за додержанням  
законодавства  про захист  прав  споживачів "; 
пункт  2 викласти  у такій  редакції : 
"2) перевіряти  додержання   суб’єктами  господарювання , що провадять  
діяльність  у сфері  торгівлі  і послуг , вимог  нормативно -правових  актів  
щодо  безпеки  продукції , а також  правил  торгівлі  та надання  послуг  
шляхом  безперешкодного  відвідування  та обстежування  відповідно  до 
законодавства  будь -яких  виробничих , торговельних  та складських  
приміщень  цих суб’єктів ."; 
пункт  4 викласти  у такій  редакції : 
"4) проводити  контрольні  перевірки  правильності  розрахунків  із 
споживачами  за реалізовану  продукцію , у тому  числі  харчові  продукти . У 
разі неможливості  повернення  продукції , зокрема  харчових  продуктів , які 
було  використано  (одержано ) під час контрольної  перевірки , 
відшкодування  витрат  відноситься  на результати  діяльності  суб’єктів  
господарювання . Порядок  проведення  таких  перевірок  визначається  
Кабінетом  Міністрів  України ; 
пункт  7 викласти  у такій  редакції : 
"7) забороняти  суб’єктам  господарювання  реалізацію  харчових  
продуктів , на які строк  придатності  не зазначено  або зазначено  з 
порушенням  вимог  нормативно -правових  актів  з питань  забезпечення  
безпечності  та якості  харчових  продуктів , або строк  придатності  яких  
минув ;";  
 86
пункт  9 викласти  у такій  редакції : 
"9) опломбовувати  у порядку , визначеному  центральним  органом  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
захисту  прав  споживачів , несправні , з неправильними  показаннями , з 
пошкодженим  повірочним  тавром  або без нього , чи з тавром , строк  дії 
якого  закінчився , засоби  вимірювальної  техніки , за допомогою  яких  
здійснюється  обслуговування  споживачів , з подальшим  повідомленням  
про це центральному  органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  технічного  регулювання ;"; 
у тексті  статті  слова  "у тому  числі  ресторанного  господарства " 
виключити ; 
10) у частині  першій  статті  27 слово  "законодавством " замінити  
словом  "Законом "; 
11) у частині  першій  статті  28: 
пункт  третій  виключити ; 
пункт  четвертий  викласти  у такій  редакції : 
"4) у разі виявлення  фактів  реалізації  продукції  або харчової  
продукції , яка не супроводжується  необхідними  документами , чи 
продукції  або харчової  продукції , строк  придатності  якої минув , — 
тимчасово  припиняти  реалізацію  продукції  або харчової  продукції  до 
пред ’явлення  інформації , супровідних  документів  або припиняти  її 
реалізацію ;"; 
12) статтю  32 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  32. Правовий  захист  службових  осіб центрального  органу  
виконавчої  влади , що забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  
державного  контролю  за додержанням  законодавства  про захист  прав  
споживачів  
1. Службова  особа  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  контролю  за 
додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , при виконанні  
своїх  службових  обов ’язків  перебуває  під захистом  закону . 
Держава  гарантує  захист  життя , здоров ’я, честі , гідності  та майна  
службової  особи  центрального  органу  виконавчої  влади , що забезпечує  
реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  контролю  за 
додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , і членів  її сім’ї 
від злочинних  посягань  та інших  протиправних  дій. 
2. Усі службові  особи  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  контролю  за 
додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , підлягають  
обов ’язковому  державному  страхуванню  за рахунок  коштів  державного  
бюджету .  
 87
Порядок  та умови  страхування  службової  особи  центрального  органу  
виконавчої  влади , що забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  
державного  контролю  за додержанням  законодавства  про захист  прав  
споживачів , затверджуються  Кабінетом  Міністрів  України . 
3. Образа  службової  особи  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  контролю  за 
додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , а також  опір, 
погроза , насильство  та інші дії, які перешкоджають  виконанню  покладених  
на неї завдань , тягнуть  за собою  відповідальність , встановлену  законом . 
У разі каліцтва  чи інвалідності , що сталися  у зв’язку з виконанням  
службових  обов ’язків , службова  особа  центрального  органу  виконавчої  
влади , що забезпечує  реалізацію  державної  політики  у сфері  державного  
контролю  за додержанням  законодавства  про захист  прав  споживачів , 
одержує  компенсацію  в розмірі  від річного  до п’ятирічного  грошового  
утримання  залежно  від ступеня  втрати  працездатності . У разі загибелі  
такої  особи  із зазначеної  причини  сім’ї загиблого  виплачується  одноразова  
допомога  в розмірі  десятирічного  грошового  утримання  за останньою  
посадою . 
Шкода  (збитки ), заподіяна  (завдані ) майну  службової  особи  
центрального  органу  виконавчої  влади , що забезпечує  реалізацію  
державної  політики  у сфері  державного  контролю  за додержанням  
законодавства  про захист  прав  споживачів , або членів  її сім’ї у зв’язку з 
виконанням  такою  особою  службових  обов ’язків , компенсуються  в 
повному  обсязі  за рахунок  коштів  державного  бюджету  з подальшим  
стягненням  зазначеної  суми  з винних  осіб.". 
7. У Законі  України  "Про забезпечення  санітарного  та епідемічного  
благополуччя  населення " (Відомості  Верховної  Ради  України , 1994 р., 
№ 27, ст. 218; 2002 р., № 29, ст. 190; 2011 р., № 34, ст. 343): 
1) у статті  1: 
в абзаці  сімнадцятому  слова  "харчових  продуктів  і напоїв " 
виключити ; 
абзаци  чотирнадцятий , п’ятнадцятий , двадцять  перший , двадцять  
сьомий , двадцять  восьмий , тридцятий  — тридцять  п’ятий  виключити ; 
доповнити  статтю  абзацом  такого  змісту : 
"Термін  "харчовий  продукт " вживається  у значенні , наведеному  в 
Законі  України  "Про безпечність  та якість  харчових  продуктів "."; 
2) доповнити  Закон  статтею  11 такого  змісту : 
"Стаття  11. Сфера  дії Закону  
Положення  цього  Закону  не поширюються  на харчові  продукти ."; 
3) абзац  шостий  частини  першої  статті  11 виключити ; 
4) у статті  14:  
 88
у частинах  першій  і другій  слова  "державний  стандарт " у всіх 
відмінках  замінити  словами  "національний  стандарт " у відповідному  
відмінку ; 
частини  третю  і п’яту виключити ; 
5) статті  16 і 17 виключити ; 
6) у частині  першій  статті  18 слова  "і державного  стандарту " 
виключити ; 
7) абзац  шостий  статті  33 викласти  у такій  редакції : 
"проведення  санітарно -епідеміологічних  розслідувань  спричинених  
інфекційними  хворобами , масовими  неінфекційними  захворюваннями , 
отруєнь  та радіаційних  уражень  людей  та контроль  за усуненням  їх причин  
та умов  виникнення  і поширення ;"; 
8) у пункті  "а" частини  першої  статті  40 слова  "максимальні  межі  
залишків  у харчових  продуктах " виключити ; 
9) пункт  "ж" частини  першої  статті  42 виключити ; 
10) статтю  46 виключити . 
8. Текст  статті  22 Закону  України  "Про вилучення  з обігу , переробку , 
утилізацію , знищення  або подальше  використання  неякісної  та небезпечної  
продукції " (Відомості  Верховної  Ради  України , 2000 р., № 12, ст. 95) 
викласти  у такій  редакції : 
"Особи , винні  в порушенні  законодавства  про вилучення  з обігу , 
переробку , утилізацію , знищення  або подальше  використання  неякісної  та 
небезпечної  продукції , несуть  дисциплінарну , адміністративну , цивільну , 
кримінальну  відповідальність  відповідно  до закону . 
Посадові  та службові  особи  спеціально  уповноважених  органів  
виконавчої  влади  у сфері  вилучення  з обігу  неякісної  та небезпечної  
продукції  і подальшого  поводження  з нею несуть  відповідальність  
відповідно  до закону .". 
9. У Переліку  документів  дозвільного  характеру  у сфері  господарської  
діяльності , затвердженого  Законом  України  "Про Перелік  документів  
дозвільного  характеру  у сфері  господарської  діяльності " (Відомості  
Верховної  Ради  України , 2011 р., № 47, ст. 532, № 59, ст. 2351; із змінами , 
внесеними  Законом  України  від 22 березня  2012 року   
№ 4610-VI): 
1) пункт  79 виключити ; 
2) пункт  80 викласти  у такій  редакції : 
"80. Експлуатаційний  
дозвіл  Закон  України  "Про безпечність  та якість  
харчових  продуктів "." 
  
 89
10. У Декреті  Кабінету  Міністрів  України  "Про стандартизацію  і 
сертифікацію " (Відомості  Верховної  Ради  України , 1993 р., № 27, ст. 289): 
1) статтю  1 доповнити  абзацом  другим  такого  змісту : 
"Положення  Декрету  не поширюються  на продукцію , що є харчовим  
продуктом ."; 
2) статті  4 – 9 виключити ; 
3) у статті  15: 
частину  першу  викласти  в такій  редакції : 
"1. Обов ’язкова  сертифікація  на відповідність  вимогам  нормативних  
документів  проводиться  органами  з сертифікації  незалежно  від форми  
власності  виключно  в державній  системі  сертифікації ."; 
останнє  речення  частини  третьої  виключити ; 
4) у статті  18: 
частину  другу  виключити ; 
частину  третю  викласти  у такій  редакції : 
"Центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  
у сфері  технічного  регулювання  або акредитований  в установленому  
порядку  орган  із сертифікації , який  уповноважений  на здійснення  цієї 
діяльності , включає  сертифіковану  продукцію  до Єдиного  реєстру  
сертифікованої  в Україні  продукції  на підставі  декларації  про 
відповідність , сертифікатів  відповідності , свідоцтв  про визнання  
відповідності ."; 
частини  четверту  та п’яту виключити ; 
5) у тексті  Декрету  слова  "державний  стандарт  України ", "державний  
стандарт " та "центральний  орган  виконавчої  влади  з питань  технічного  
регулювання " у всіх відмінках  замінити  відповідно  словами  "національний  
стандарт " та "центральний  орган  виконавчої  влади , що реалізує  державну  
політику  у сфері  технічного  регулювання " у відповідному  відмінку . 
11. У Законі  України  "Про ветеринарну  медицину " (Відомості  
Верховної  Ради  України , 2007 р., № 5—6, ст. 53; 2008 р., № 76, ст. 22): 
1) у статті  1: 
абзац  тридцятий , абзац  тридцять  третій , абзац  тридцять  шостий , абзац  
тридцять  дев’ятий , абзац  сімдесят  сьомий , абзац  дев’яносто  шостий , абзац  
сто двадцять  перший  виключити ; 
абзац  сімнадцятий  викласти  у такій  редакції : 
"державна  ветеринарно -санітарна  експертиза  — комплекс  
лабораторних  та спеціальних  досліджень  (вірусологічних , 
бактеріологічних , хіміко -токсикологічних , патолого -анатомічних , 
гістологічних , паразитологічних , радіологічних ) щодо  безпечності   
 90
продуктів  тваринного  походження , а на агропродовольчих  ринках  — також  
продуктів  рослинного  походження , репродуктивного  матеріалу , 
біологічних  продуктів  та кормів , включаючи  аналіз  виробничої  технології  
та технологічного  обладнання  щодо  відповідності  санітарним  та 
ветеринарно -санітарним  заходам ;"; 
в абзаці  восьмому  слова  "виданий  державним  лікарем  ветеринарної  
медицини  або уповноваженим  лікарем  ветеринарної  медицини " замінити  
словами  "виданий  державною  установою  ветеринарної  медицини "; 
абзац  дев’ятий  викласти  у такій  редакції : 
"ветеринарні  документи  — міжнародний  ветеринарний  (санітарний ) 
сертифікат , ветеринарне  свідоцтво , ветеринарна  довідка , ветеринарна  
картка , ветеринарно -санітарний  паспорт  на тварину ;"; 
в абзаці  двадцять  шостому  слова  "що проводиться  державною  
службою  ветеринарної  медицини " замінити  словами  "державними  
інспекторами  ветеринарної  медицини "; 
в абзаці  двадцять  сьомому  речення  "Термін  дії експертного  висновку  
– не більше  одного  місяця ." виключити ; 
абзац  тридцять  другий  викласти  у такій  редакції : 
"державний  контроль  — діяльність  (нагляд , інспектування , схвалення , 
аудит , моніторинг , огляд , відбір  зразків  та їх дослідження  (випробування ) 
та інші, подібні  за своїм  змістом  дії), що здійснюється  з метою  проведення  
перевірки  виконання  вимог  законодавства  про здоров ’я і благополуччя , 
реєстрацію  і ідентифікацію  тварин , виробництво  та обіг ветеринарних  
препаратів , кормових  добавок , преміксів , кормів , репродуктивного  
матеріалу  тощо ;" 
абзац  тридцять  четвертий  викласти  у такій  редакції : 
"державний  інспектор  ветеринарної  медицини  – посадова  особа  
компетентного  органу , що здійснює  державний  контроль  в сфері  
ветеринарної  медицини "; 
в абзаці  тридцять  сьомому  слова  "на які покладено  контрольно -
наглядові  функції  в галузі  ветеринарної  медицини , або уповноважені  на 
здійснення  таких  функцій " виключити ; 
в абзаці  тридцять  восьмому  слова  "виданий  Департаментом " 
виключити  або замінити  на слова  "виданий  компетентним  органом "; 
абзац  сороковий  викласти  у такій  редакції : 
"експлуатаційний  дозвіл  — документ  дозвільного  характеру , який  
видається  оператору  потужностей  з переробки  неїстівних  продуктів  
тваринного  походження  та/або потужностей  з виробництва , змішування  та 
приготування  кормових  добавок , преміксів  і кормів  на підставі  перевірки  
відповідності  його  потужностей  вимогам  ветеринарно -санітарних  заходів  
та дозволяє  оператору  потужностей  здійснювати  господарську  діяльність  з  
 91
виробництва  та/або зберігання  зазначених  об’єктів  державного  
ветеринарно -санітарного  контролю  та нагляду ;"; 
в абзаці  сорок  першому  слово  "Департаментом " виключити ; 
в абзаці  сорок  третьому  слова  "Департаментом " та "державною  
службою  ветеринарної  медицини , або у разі якщо  це стосується  іноземної  
країни , – її ветеринарною  адміністрацією " виключити ; 
у абзаці  сорок  п’ятому  слова  ", проведення  дезінфекційних , 
дезінсекційних  та дератизаційних  робіт " виключити ; 
в абзаці  п’ятдесят  сьомому  слова  "що перебуває  під контролем  
державних  органів  ветеринарної  медицини " замінити  словами  "що 
перебуває  під контролем  компетентного  органу "; 
абзац  вісімдесят  перший  доповнити  реченням  такої  редакції : "Перелік  
особливо  небезпечних  хвороб  визначається  Міжнародним  епізоотичним  
бюро "; 
в абзаці  вісімдесят  шостому  слова  "продуктів , призначених  для 
споживання  людиною " замінити  словами  "продуктів  тваринного  
походження "; 
в абзаці  вісімдесят  восьмому  слово  "(об’єкти )" виключити ; 
в абзаці  дев’яносто  четвертому  слова  "споживання  людиною , 
продукти  тваринного  походження " виключити ; 
в абзаці  дев’яносто  п’ятому  слова  "для споживання  людиною " 
виключити ; 
в абзаці  сто третьому  слово  "Департамент " замінити  словами  
"компетентним  органом "; 
абзац  сто восьмий  викласти  у такій  редакції : 
"Система  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у критичних  
точках  (HACCP) — система , яка ідентифікує , оцінює  і контролює  
небезпечні  фактори , які є визначальними  для безпечності  ветеринарних  
препаратів , кормових  добавок , преміксів  та кормів ;"; 
абзац  сто двадцять  шостий  викласти  у такій  редакції : 
"офіційний  (уповноважений ) лікар  ветеринарної  медицини  — лікар  
ветеринарної  медицини , уповноважений  компетентним  органом  на 
виконання  наданих  йому  повноважень , що пов’язані  із захистом  життя  і 
здоров ’я тварин , та для виконання  обов ’язкових  або необхідних  
протиепізоотичних  заходів , інспектування  підконтрольних  вантажів  
(товарів ) та видачі  необхідних  супровідних  ветеринарних  документів "; 
в абзаці  сто двадцять  восьмому  слова  "затвердженого  Департаментом " 
замінити  на слова  "затвердженого  компетентним  органом "; 
  
 92
доповнити  новим  абзацом  такого  змісту : 
"компетентний  орган  — центральний  орган  виконавчої  влади , що 
реалізує  державну  політику  у сфері  ветеринарної  медицини , та здійснює  
функції  ветеринарної  адміністрації  України , його  територіальні  органи  (у 
разі їх утворення ); 
карантинні  обмеження  – особливий  правовий  режим , який  
застосовується  в інфікованій  зоні з метою  локалізації  спалаху  хвороби  
тварин  і ліквідації  такої  хвороби  згідно  із законами , відповідними  
ветеринарно -санітарними  заходами  та нормативно -правовими  актами , 
виданими  відповідно  до цього  Закону ; 
доповнити  статтю  частиною  другою  такого  змісту : 
"2. Терміни  "харчовий  продукт ", "харчові  продукти  тваринного  
походження " вживаються  в значенні , наведеному  в Законі  України  "Про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів "."; 
2) доповнити  Закон  статтею  11 такого  змісту : 
"Стаття  11. Сфера  дії Закону  
Дія цього  Закону  поширюється  на правовідносини , що виникають  у 
зв’язку із забезпеченням  ветеринарно -санітарного  та епізоотичного  
благополуччя , карантину  тварин , їх ідентифікації  та реєстрації , 
виробництвом  та обігом  ветеринарних  препаратів , кормових  добавок , 
преміксів  та кормів , а також  здійсненням  пов’язаного  з цим державного  
контролю ."; 
3) частину  другу  статті  2 виключити ; 
4) статтю  4 викласти  у такій  редакції : 
"Державне  управління  у галузі  ветеринарної  медицини  здійснюють  
Кабінет  Міністрів , центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини  та 
компетентний  орган , у межах  повноважень , визначених  цим Законом "; 
5) абзац  шостий  статті  5 виключити ; 
6) статтю  6 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  6. Повноваження  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  
медицини  
Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини : 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  
медицини ; 
здійснює  нормативно -правове  регулювання  у сфері  ветеринарної  
медицини ;  
 93
методи  контролю  зоонозів , патологоанатомічні  методи  на 
післязабійному  етапі ; 
максимальні  межі  залишків  ветеринарних  препаратів  для кожного  
компонента , що вводиться  в корм  для тварин , та готового  корму  для 
тварин ; 
рівні  включень  кормових  домішок  до корму  для тварин  або на його  
поверхні ; 
затверджує  перелік  ветеринарних  препаратів , що відпускаються  за 
рецептом , та правила  видачі  рецептів ; 
вимоги  до проведення  клінічних  та доклінічних  випробувань  
ветеринарних  препаратів "; 
визначає  пріоритетні  напрями  розвитку  у сфері  ветеринарної  
медицини ; 
здійснює  інші повноваження  визначенні  законами  України ."; 
7) статтю  7 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  7. Повноваження  компетентного  органу  
1. До повноважень  компетентного  органу  належать :  
1) проведення  державного  контролю  за здоров ’ям тварин , продуктів  
тваринного  походження , кормів  та інших  товарів , охорони  території  
України  від занесення  збудників  особливо  небезпечних  хвороб , включених  
до списку  Міжнародного  епізоотичного  бюро  (МЕБ ), з територій  інших  
держав  або карантинних  зон; 
2) аналіз  причин  і умов  виникнення  та поширення  хвороб  тварин , 
організація  та застосування  заходів  з локалізації  та ліквідації  спалаху  
заразних  хвороб , спільних  для тварин  і людей , підготовка  пропозицій  щодо  
профілактики  та боротьби  з такими  хворобами ; 
3) проведення  моніторингу  поширення  та визначення  біологічної  
характеристики  збудників  особливо  небезпечних  хвороб  тварин , 
включених  до списку  МЕБ , з метою  вжиття  заходів , пов’язаних  з 
епізоотичною  та епідеміологічною  діагностикою  спалаху  заразних  хвороб ; 
4) розроблення , затвердження  та здійснення  в межах  своїх  
повноважень  санітарних  та ветеринарно -санітарних  заходів ; 
5) здійснення  державного  контролю  за тваринами , продуктами  
тваринного  походження , репродуктивним  матеріалом , біологічними  
продуктами , патологічним  матеріалом , ветеринарними  препаратами , 
субстанціями , кормовими  добавками , преміксами  та кормами , засобами  
ветеринарної  медицини , засобами  догляду  за тваринами  та супутніми  
об’єктами , а також  потужностями , що використовуються  для їх 
виробництва , переробки , зберігання  та обігу ;  
 94
6) здійснення  державного  контролю  на державному  кордоні  України  
та транспорті  за тваринами , продуктами  тваринного  походження , 
репродуктивним  матеріалом , біологічними  продуктами , патологічним  
матеріалом , ветеринарними  препаратами , субстанціями , кормовими  
добавками , преміксами  та кормами , засобами  ветеринарної  медицини , 
призначеними  для вирощування  тварин  та догляду  за ними , що не мають  
лікувальної  і профілактичної  дії, супутніми  об’єктами ;  
7) забезпечує  у випадках , передбачених  законом , своєчасне  
встановлення  карантину  в разі виникнення  заразних  хвороб  тварин , 
виконання  карантинних  та інших  ветеринарно -санітарних  заходів  в 
інфікованій  та буферній  зонах , а в разі необхідності  – у зоні 
спостереження ; 
8) повідомляє  МЕБ  про встановлення , очікуваний  період  дії та дату  
скасування  карантину  тварин  за особливо  небезпечними  хворобами , 
включеними  до списку  МЕБ ; 
9) визначає  ветеринарно -санітарний  статус  України  та відповідних  зон 
у межах  її території , ветеринарно -санітарний  стан потужностей , що 
використовуються  для виробництва  товарів ; 
10) організовує  роботу  з проведення  аналізу  ризику  та здійснює  
управління  ризиком  хвороб  тварин ; установлює  на підставі  результатів  
аналізу  ризику  періодичність  державного  контролю  для потужностей ; 
11) уповноважує  акредитовані  лабораторії  на проведення  досліджень  
(випробувань ) параметрів  безпечності  та якості  продуктів  тваринного  
походження , репродуктивного  матеріалу , біологічних  продуктів , 
ветеринарних  препаратів , субстанцій , кормових  добавок , преміксів  та 
кормів  і на проведення  лабораторних  досліджень  з метою  діагностики  
хвороб  тварин , а також  проведення  моніторингу  кормів , кормових  добавок  
та ветеринарних  препаратів , отриманих  із використанням  генно -
модифікованих  організмів  (ГМО ), за критерієм  наявності  в них 
зареєстрованих  ГМО -джерел ; 
12) визначає  перелік  референс -лабораторій , уповноважених  на 
проведення  арбітражного  дослідження  продуктів  тваринного  походження , 
репродуктивного  матеріалу , біологічних  продуктів , ветеринарних  
препаратів , субстанцій , кормових  добавок , преміксів  та кормів  і на 
проведення  лабораторних  досліджень  з метою  діагностики  хвороб  тварин ; 
13) організовує  роботу  з проведення  лабораторно -діагностичних  
(бактеріологічних , вірусологічних , хіміко -токсикологічних , патолого -
анатомічних , гістологічних , паразитологічних , радіологічних ) та інших  
досліджень  з метою  діагностики  хвороб  тварин  та оцінки  безпечності  
продуктів  тваринного  походження , репродуктивного  матеріалу , кормових  
добавок , преміксів  та кормів , біологічних  продуктів  і води  для тварин ; 
14) встановлює  перелік  методик  вимірювань  та методів  випробувань  
товарів ;  
 95
15) розробляє  максимально  допустимі  рівні  залишкової  кількості  
ветеринарних  препаратів , кормових  добавок  та забруднюючих  речовин  у 
кормах  і біологічному  матеріалі , рівні  включень  кормових  домішок  до 
корму  для тварин  або на його  поверхні ;  
16) організовує  роботу  зі здійснення  прикордонного  стандартного  
державного  контролю  та/або розширеного  державного  контролю  за 
тваринами , продуктами  тваринного  походження , репродуктивним  
матеріалом , біологічними  продуктами , патологічним  матеріалом , 
ветеринарними  препаратами , субстанціями , кормовими  добавками , 
преміксами  та кормами , засобами  ветеринарної  медицини , призначеними  
для вирощування  тварин  та догляду  за ними , що не мають  лікувальної  і 
профілактичної  дії, супутніми  об’єктами ; 
17) здійснює  державний  ветеринарно -санітарний  контроль  за 
переміщенням  тварин , продуктів  тваринного  походження , 
репродуктивного  матеріалу , біологічних  продуктів , патологічного  
матеріалу , ветеринарних  препаратів , субстанцій , кормових  добавок , 
преміксів  та кормів , призначених  для вирощування  тварин  та догляду  за 
ними , що не мають  лікувальної  і профілактичної  дії, супутніми  об’єктами ; 
потужностями , що використовуються  для їх виробництва , переробки , 
зберігання  та обігу ;  
18) організовує  здійснення  заходів  для проведення  дезінфекції , 
дезінсекції  та дератизації  на потужностях , що використовуються  для 
виробництва , переробки , зберігання  та обігу  тварин , репродуктивного  
матеріалу , ветеринарних  препаратів , субстанцій , кормових  добавок , 
преміксів  та кормів , а також  засобів , що використовуються  для їх 
транспортування ;  
19) видає  відповідно  до закону  експлуатаційні  дозволи  та забезпечує  
ведення  їх реєстру ;  
20) здійснює  державний  ветеринарно -санітарний  контроль  за 
проведенням  державної  ветеринарно -санітарної  експертизи  на 
потужностях , які використовуються  для виробництва , переробки , 
зберігання  та обігу  тварин , харчових  продуктів , а також  на 
агропродовольчих  ринках ;  
21) організовує  здійснення  розширеного  державного  контролю  на 
основі  результатів  професійної  оцінки ;  
22) оцінює  ефективність  ветеринарної  адміністрації  інших  держав ;  
23) перевіряє  дотримання  вимог , установлених  щодо  потужностей , 
виробничих  процесів  і умов  зберігання  та інших  вимог  у державах , з яких  
імпортуються  тварини , продукти  тваринного  походження , репродуктивний  
матеріал , біологічні  продукти , патологічний  матеріал , ветеринарні  
препарати , субстанції , кормові  добавки , премікси  та корми ;   
 96
24) установлює  обмеження  або заборону  на імпорт , транзит  та експорт  
товарів , інших  об’єктів  державного  ветеринарно -санітарного  контролю , що 
можуть  переносити  особливо  небезпечні  хвороби , включені  до списку  
МЕБ , або інші хвороби , що підлягають  повідомленню , з окремих  держав  
або карантинних  зон у разі підтвердження  факту  спалаху  таких  хвороб ; 
25) видає  дозволи  на ввезення  на територію  України  харчових  
продуктів , тварин , продуктів  тваринного  походження , репродуктивного  
матеріалу , біологічних  продуктів , патологічного  матеріалу , ветеринарних  
препаратів , субстанцій , кормових  добавок , преміксів  та кормів , веде облік  
виданих  дозволів ; 
26) затверджує  щорічну  програму  проведення  вибіркового  
ветеринарно -санітарного  контролю  кормів  для тварин ;  
27) затверджує  щорічний  план  моніторингу  наявності  залишкових  
кількостей  ветеринарних  препаратів  та забруднюючих  речовин  у тваринах , 
продуктах  тваринного  походження  і кормах ; 
28) проводить  сертифікацію  ветеринарних  препаратів , субстанцій  та 
засобів  ветеринарної  медицини  на відповідність  вимогам  щодо  належної  
виробничої  практики , практики  дистрибуції  та лабораторної  практики ; 
перевірку  ефективності , безпечності  та якості  ветеринарних  препаратів  і 
субстанцій  у процесі  їх реєстрації , виробництва , обігу  та/або використання  
(застосування ), а також  атестацію  суб’єктів  господарювання , які 
здійснюють  виробництво  або обіг ветеринарних  препаратів ; 
29) організовує  роботу  з проведення  оцінки  використання  
ветеринарних  препаратів , кормових  добавок , преміксів  та готових  кормів , 
їх вплив  на здоров ’я тварин ;  
30) бере  участь  у розробленні  технічних  регламентів  на ветеринарні  
препарати , кормові  добавки , премікси  та готові  корми , засоби  ветеринарної  
медицини , засоби  догляду  за тваринами , інші об’єкти  державного  
ветеринарно -санітарного  контролю , включаючи  належну  практику  
виробництва  ветеринарних  препаратів , кормових  добавок , преміксів  та 
готових  кормів ;  
31) бере  участь  у розробленні  технічних  регламентів , що 
встановлюють  мінімальні  специфікації  якості  харчових  продуктів ;  
32) координує  діяльність  спеціалістів  ветеринарної  медицини  
незалежно  від їх підпорядкування ;  
33) здійснює  державний  контроль  за реєстрацією  ветеринарних  
препаратів , кормових  добавок , преміксів  та готових  кормів , веде їх 
державний  реєстр ; 
 
  
 97
34) проводить  експертизу  і узгодження  проектів  планування  та 
будівництва  тваринницьких  ферм , потужностей , що здійснюють  забій  
тварин , переробних  підприємств , підприємств  з виробництва  ветеринарних  
препаратів , ринків ; бере  участь  у відведенні  земельних  ділянок  для всіх 
видів  зазначеного  будівництва  і забору  води  для тварин ; 
35) видає  органам  страхування  висновки  щодо  причин  захворювання  
вимушено  забитих , загиблих  або знищених  тварин ; 
36) видає  міжнародні  ветеринарні  (санітарні ) сертифікати  на корми , 
товари  відповідно  до закону ; 
37) встановлює  відсоток  вантажів , які підлягають  розширеному  
ветеринарно -санітарному  контролю ; 
38) веде:  
реєстр  потужностей , що імпортують  в Україну  тварин , продукти  
тваринного  походження , репродуктивний  матеріал , біологічні  продукти , 
ветеринарні  препарати , субстанції , кормові  добавки , премікси  та корми ;  
реєстр  затверджених  експортних  потужностей  з виробництва  та/або 
обігу  продуктів  тваринного  походження , репродуктивного  матеріалу , 
біологічних  продуктів , ветеринарних  препаратів , субстанцій , кормових  
добавок , преміксів  та кормів ; 
39) здійснює  державний  контроль  та нагляд  за тваринами , продуктами  
тваринного  походження , репродуктивним  матеріалом , ветеринарними  
препаратами , субстанціями , кормовими  добавками , преміксами  та 
кормами , штамами  мікроорганізмів , патологічним  матеріалом , засобами  
ветеринарної  медицини , засобами  догляду  за тваринами , а також  
потужностями , що використовуються  для їх виробництва , переробки , 
зберігання  та обігу ; 
40) організовує  роботу  зі здійснення  державного  контролю  за збором , 
утилізацією  та знищенням  загиблих  тварин  і відходів  тваринного  
походження ; 
41) проводить  в установленому  порядку  ідентифікацію  та реєстрацію  
тварин , здійснює  оформлення  та видачу  ідентифікаційних  документів ; 
42) здійснює  державний  контроль  за дотриманням  законодавств  а про 
ідентифікацію  та реєстрацію  тварин ; 
43) здійснює  державний  контроль  за дотриманням  законодавства  про 
племінну  справу  у тваринництві ; 
44) проводить  ліцензування  господарської  діяльності  відповідно  до 
законодавства ; 
45) організовує  виконання  загальнодержавних  програм  у галузі  
ветеринарної  медицини , в тому  числі  проведення  моніторингу  залишкової  
кількості  ветеринарних  препаратів  та забруднюючих  речовин  у живих  
тваринах , продуктах  тваринного  походження  і кормах ;  
 98
46) бере  участь  у проведенні  науково -технічної , технологічної  та 
інноваційної  політики , впровадженні  у виробництво  науково -технічних  
досягнень  та передового  досвіду  з питань  ветеринарної  медицини ; 
47) здійснює  інші повноваження  передбачені  законами  України . 
2. Керівник  компетентного  органу  та його  заступники  є за посадою  
відповідно  Головним  державним  інспектором  ветеринарної  медицини  
України  та його  заступниками . 
3. Начальники  територіальних  органів  Автономної  Республіки  Крим , 
областей , міст Києва  та Севастополя , міст обласного  значення , районів  та 
регіональних  служб , їх заступники  одночасно  є за посадою  відповідно  
головними  державними  інспекторами  ветеринарної  медицини  та 
заступниками  головних  державних  інспекторів  ветеринарної  медицини , а 
посадові  особи  компетентного  органу , що здійснюють  державний  
контроль , одночасно  є за посадою  державними  інспекторами  ветеринарної  
медицини . На начальників  регіональних  служб  та їх заступників  
поширюється  дія Закону  України  "Про державну  службу ". 
4. Компетентний  орган  здійснює  свої повноваження  безпосередньо  та 
через  територіальні  органи , регіональні  служби . 
5. Компетентний  орган  делегує  повноваження  на здійснення  
державного  контролю  у встановлених  законом  випадках ."; 
8) у статті  8: 
у назві  слова  "та їх територіальних  органів " виключити ,  
у частині  першій  слова  "та їх територіальних  органів " виключити , а 
слова  "Департаменту " та "Департаментом " замінити  словами  
"компетентному  органу " та "компетентним  органом " відповідно ; 
у частині  другій  слова  "Департаментом  та його  територіальними  
органами " замінити  словами  "компетентним  органом "; 
9) у статті  9: 
у частині  першій  слова  "державним  органам  ветеринарної  медицини " 
замінити  словами  "компетентному  органу "; 
у частинах  другій  та третій  слова  "Департаменту  та його  
територіальним  органам " замінити  словами  "компетентному  органу "; 
10) назву  розділу  ІІІ викласти  у такій  редакції : 
"Розділ  ІІІ Державний  контроль "; 
11) Статті  10 – 12 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  10. Посадові  особи , які здійснюють  державний  контроль  
1. Державний  контроль  здійснюється  Головним  державним  
інспектором  ветеринарної  медицини  України , головними  державними  
інспекторами  ветеринарної  медицини  Автономної  Республіки  Крим ,  
 99
областей , міст Києва  та Севастополя , міст обласного  значення , районів , 
головними  державними  інспекторами  ветеринарної  медицини  
регіональних  служб , їх заступниками  та державними  інспекторами  
ветеринарної  медицини . 
2. Головний  державний  інспектор  ветеринарної  медицини  України  
координує  здійснення  державного  контрою  та може  делегувати  
повноваження  на здійснення  державного  контролю  у встановлених  
законом  випадках . 
3. Втручання  в роботу  держаних  інспекторів  ветеринарної  медицини  
та офіційних  (уповноважених ) лікарів  ветеринарної  медицини  щодо  
здійснення  державного  контролю  забороняється . 
4. Державний  контроль  на об’єктах  окремих  центральних  органів  
виконавчої  влади  за погодженням  з компетентного  органу  може  
здійснюватися  підрозділами  ветеринарної  медицини  цих органів . 
5. Головні  державні  інспектора  ветеринарної  медицини  та їх 
заступники  забезпечуються  форменим  одягом  у порядку , затвердженому  
Кабінетом  Міністрів  України , за рахунок  коштів  Державного  бюджету  
України . 
6. Зразки  форменого  одягу  і знаки  розрізнення  для посадових  осіб 
затверджуються  Кабінетом  Міністрів  України . 
Стаття  11. Права  та обов ’язки  державних  інспекторів  ветеринарної  
медицини  
1. Під час проведення  державного  контролю  державні  інспектори  
ветеринарної  медицини  мають  право : 
1) безперешкодного  доступу  до потужностей , які використовуються  
для виробництва , переробки  та обігу  товарів , ветеринарних  препаратів , 
кормових  добавок , преміксів , кормів  без попередження  під час роботи  
таких  потужностей ; 
2) у разі спалаху  хвороби , що підлягає  повідомленню , у будь -який  час 
мати  безперешкодний  доступ  до потужностей , які здійснюють  
виробництво  або обіг товарів , якщо  такі потужності  (об’єкти ) розташовані  
в межах  карантинної  зони , для перевірки  їх ветеринарно -санітарного  стану  
та/або товарів  та/або виконання  необхідних  заходів , які встановлюються  
під час карантину  тварин ; 
3) одержувати  інформацію , необхідну  для встановлення  ветеринарно -
санітарного  стану  та безпечності  товарів , виявлення  причин  хвороби  
тварин , з метою  визначення  ветеринарно -санітарного  статусу  відповідної  
зони ; 
4) перевіряти  під час транспортування  додержання  ветеринарно -
санітарних  заходів  та наявність  ветеринарних  документів , передбачених  
Законом ;  
 100
5) перевіряти  безпечність  ветеринарних  препаратів , кормових  
добавок , преміксів , кормів , у тому  числі  шляхом  розширеного  державного  
контролю , щодо  їх відповідності  вимогам  законодавства ; 
6) здійснювати  відбір  зразків  товарів  та інших  об’єктів  державного  
контролю  для проведення  державного  контролю ; 
7) проводити  оцінку  (інтерпретацію ) результатів  лабораторних  
досліджень  (випробувань ) зразків  об’єктів  державного  контролю ; 
8) проводити  оцінку  зразків  продуктів  тваринного  походження  та 
інших  об’єктів  державного  контролю  з метою  перевірки  додержання  
ветеринарно -санітарних  заходів ; 
9) перевіряти  ветеринарно -санітарний  стан виробничих  приміщень  та 
умов  зберігання  репродуктивного  матеріалу ; 
10) проводити  аудит  постійно  діючих  процедур , що засновані  на 
принципах  Системи  аналізу  небезпечних  факторів  та контролю  у 
критичних  точках ; 
11) перевіряти  дотримання  ветеринарно -санітарних  заходів  на 
потужностях , які використовуються  для утримання  тварин , виробництва  та 
обігу  продуктів  тваринного  походження , ветеринарних  препаратів , 
субстанцій , кормових  добавок , преміксів , кормів  тваринного  походження , 
готових  кормів , репродуктивного  матеріалу , засобів  догляду  за тваринами ; 
12) вносити  пропозиції  щодо  призупинення , поновлення  або 
анулювання  (скасування ) експлуатаційних  дозволів ; 
13) здійснювати  інспектування  та в разі необхідності  видавати  
приписи  щодо  дезінфекції  транспортних  засобів , які переміщувалися  через  
карантинні  зони  хвороб , що підлягають  повідомленню ; 
14) здійснювати  прикордонний  стандартний  державний  контроль  за 
об’єктами  державного  контролю , що перевозяться  транзитом ; 
15) здійснювати  прикордонний  стандартний  державний  контроль , а за 
необхідності  – вибірковий  або розширений  контроль  за об’єктами  
державного  контролю , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  
України  або вивозяться  (пересилаються ) митної  з території  України ; 
16) видавати  міжнародні  ветеринарні  (санітарні ) сертифікати  на 
товари , що вивозяться  (пересилаються ) з митної  території  України ; 
17) видавати  приписи  щодо  усунення  порушень  вимог  законодавства  
сфері  ветеринарної  медицини ; 
18) збирати  докази , необхідні  для обґрунтування  порушення  
ветеринарно -санітарних  заходів , у тому  числі  відбирати  зразки  об’єктів  
державного  контролю . 
2. Головні  державні  інспектори  ветеринарної  медицини  та їх 
заступники  мають  право :  
 101
2) видавати  розпорядження  або приписи  про виправлення  маркування  
об’єктів  державного  контролю ; 
3) видавати  розпорядження , накази  та приписи  про обов ’язкові  для 
виконання  ветеринарно -санітарні  заходи  (включаючи  забій , вимушений  
забій  тварин , знешкодження , утилізацію  або знищення  товарів , дотримання  
процедур  переробки , утилізації  або знищення  об’єктів , якщо  вони  є 
носіями  хвороб , що підлягають  повідомленню , або в разі виникнення  
підозри , що ці об’єкти  заражені  чи є носіями  хвороб , що підлягають  
повідомленню , чи містять  забруднюючі  речовини , радіонукліди  в 
кількостях , які перевищують  максимальні  рівні  залишків ); 
4) забороняти  ввезення  (пересилання ) на митну  територію  України , 
вивезення  (пересилання ) з митної  території  України  та інший  обіг товарів  і 
засобів  догляду  за тваринами , які не відповідають  ветеринарно -санітарним  
заходам  та/або технічним  регламентам ; 
5) видавати  розпорядження  стосовно  вилучення  (відкликання ) з обігу  
товарів  та засобів  догляду  за тваринами , які не відповідають  ветеринарно -
санітарним  заходам  та/або технічним  регламентам ; 
6) звертатися  до суду  із заявою  про прийняття  рішення  про 
конфіскацію  та/або знищення  об’єктів  державного  контролю  у 
передбачених  цим Законом  випадках ; 
7) видавати , тимчасово  припиняти , анулювати  та поновлювати  дію 
експлуатаційних  дозволів ; 
8) у разі необхідності  утворювати  комісії  з числа  експертів  з 
ветеринарної  медицини  із залученням  спеціалістів  ветеринарної  медицини  
з профільних  науково -дослідних  установ  і вищих  навчальних  закладів  для 
ідентифікації  хвороб  тварин  та причин  їх загибелі ; 
9) обмежувати , забороняти  або припиняти  відповідно  до 
законодавства  господарську  діяльність  юридичних  або фізичних  осіб у разі 
порушення  ними  ветеринарно -санітарних  заходів , встановлених  законом , 
якщо  такі порушення  можуть  спричинити  безпосередню  загрозу  життю  
та/або здоров ’ю людей  і тварин ; 
10) організовувати  проведення  протиепізоотичних  заходів  
юридичними  та фізичними  особами , які здійснюють  професійну  діяльність  
у галузі  ветеринарної  медицини ; 
11) складати  протоколи  про правопорушення . 
3. Під час здійснення  державного  контролю  державні  інспектори  
ветеринарної  медицини  повинні : 
1) дотримуватися  вимог  цього  Закону  та інших  нормативно -правових  
актів , прийнятих  відповідно  до цього  Закону ; 
2) негайно  після  виявлення  або виникнення  підозри  про спалах  
особливо  небезпечної  хвороби , занесеної  до списку  МЕБ , або іншої   
 102
хвороби , що підлягає  повідомленню , або масового  отруєння  тварин  
повідомляти  відповідні  органи  виконавчої  влади  про необхідність  
запровадження  особливого  режиму  роботи  потужностей  та вжиття  заходів  
боротьби  з хворобою  тварин ; 
3) повідомляти  органи  ліцензування  в галузі  ветеринарної  медицини  
про порушення  ліцензійних  умов  суб’єктам  ліцензування . 
4) повідомляти  головних  державних  інспекторів  ветеринарної  
медицини  про виявлені  порушення  ветеринарно -санітарних  заходів , 
встановлених  законодавством ; 
5) забезпечувати  конфіденційність  інформації , яка становить  
комерційну  таємницю , за винятком  випадків , передбачених  законом ; 
6) пред ’являти  документи , що засвідчують  особу  державного  
інспектора , та інші документи , передбачені  Законом  України  "Про основні  
засади  державного  нагляду  (контролю ) у сфері  господарської  діяльності ". 
Стаття  12. Службові  посвідчення  
1. Посадовим  особам  компетентного  органу  та державних  установ  
ветеринарної  медицини  видаються  службові  посвідчення . 
2. Зразки  службових  посвідчень , порядок  їх видачі , вилучення  та 
заміни  встановлюються  центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  
медицини ."; 
11) у статті  15: 
у частині  першій  слова  "відповідними  державними  органами  
ветеринарної  медицини " замінити  словами  "компетентним  органом "; 
у частині  другій  слова  "та уповноважені  лікарі  ветеринарної  
медицини " виключити ; 
12) у статті  16: 
у частині  другій  статті  16 слова  "спеціалістами  державних  установ  
ветеринарної  медицини , а державний  ветеринарно -санітарний  нагляд  –" 
виключити ; 
у частині  п’ятій слова  "накладає  штраф " замінити  словами  "складає  
протокол  про адміністративні  правопорушення "; 
13) у статті  17: 
у частині  другій  слово  "Департамент " замінити  словами  "центральний  
орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у 
сфері  ветеринарної  медицини "; 
у частині  третій  слова  "спеціалістами  державних  установ  ветеринарної  
медицини , уповноважених  Департаментом " замінити  словами  
"державними  інспекторами  ветеринарної  медицини ";  
 103
у частині  четвертій  слова  ", уповноважені  Департаментом " 
виключити ; 
у частині  п’ятій слова  "уповноважені  установи  ветеринарної  
медицини  повідомляють  про свої висновки  Департамент " замінити  
словами  "державні  інспектори  ветеринарної  медицини "; 
у частині  шостій  останнє  речення  викласти  у такій  редакції : 
"Проведення  таких  досліджень  організовується  компетентним  органом ."; 
частину  сьому  викласти  у такій  редакції : "Проведення  експертизи  
та/або ідентифікації  ветеринарних  препаратів , кормових  добавок , преміксів  
та готових  кормів  при їх державній  реєстрації  здійснює  відповідна  
державна  установа "; 
14) статтю  19 викласти  у новій  редакції : 
"Стаття  19. Державний  контроль  під час мисливського  сезону  
(полювання ) та промислового  рибальства  
1. Відкриття  мисливського  сезону  або промислового  рибальства  на 
певній  території  здійснюється  з підтвердження  відповідним  головним  
державним  інспектором  ветеринарної  медицини  після  проведення  
комплексу  ветеринарно -санітарних  заходів  щодо  визначення  ветеринарно -
санітарного  стану  мисливських  угідь  та районів  водних  промислів . 
2. Користувачі  мисливських  угідь  та районів  водних  промислів  
повинні  брати  обов ’язкову  участь  у організації  та проведенні  спільно  з 
спеціалістами  державних  установ  ветеринарної  медицини  
протиепізоотичних , діагностичних  та інших  ветеринарно -санітарних  
заходах  на цих територіях . 
3. Користувачі  мисливських  угідь  та районів  водних  промислів  
зобов ’язані  інформувати  відповідного  головного  державного  інспектора  
ветеринарної  медицини  про відкриття  мисливського  сезону  та 
промислового  рибальства . У разі виявлення  підозрілої  (невластивої ) 
поведінки  тварин  та підозрілі  випадки  їх загибелі , державний  інспектор  
ветеринарної  медицини  розглядає  дану  інформацію , а у разі необхідності  – 
після  проведення  ветеринарно -санітарної  експертизи  тварин  та/або на 
основі  свого  професійного  висновку  відбирає  зразки  для проведення  
відповідних  досліджень  (випробувань ).. 
4. Ветеринарно -санітарні  вимоги  щодо  обладнання  майданчиків  
мисливських  угідь  для проведення  ветеринарно -санітарної  експертизи  
встановлюється  центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини ."; 
15) в абзаці  першому  статті  20 слова  "Департамент  спільно  з іншими  
органами  державного  управління " замінити  словами  "Компетентний  
орган "; 
  
 104
16) частину  першу  статті  21 викласти  у такій  редакції : 
"Компетентний  орган  визначає  належний  рівень  захисту  здоров ’я 
тварин  та пов’язаного  з цим здоров ’я людей "; 
17) у частині  сьомій  статті  22 слово  "Департаментом " замінити  
словами  "центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини ."; 
18) частину  першу  статті  23 викласти  у такій  редакції : 
"1. Проведення  аналізу  ризику  для товарів  організовується  
компетентним  органом . Оцінка  ризику  товарів , у тому  числі , що ввозяться  
(пересилаються ) на митну  територію  України  або вивозяться  
(пересилаються ) з митної  території  України , здійснюється  державними  
установами   ветеринарної  медицини , визначених  компетентним  органом , 
та складається  у письмовій  формі . Цей документ  повинен  містити  таку  
інформацію :"; 
19) У статті  24: 
частину  першу  викласти  у такій  редакції : 
"1. Управління  ризиками  для товарів , у тому  числі , що ввозяться  
(пересилаються ) на митну  територію  України  або вивозяться  
(пересилаються ) з митної  території  України , здійснюється  для зменшення  
відповідних  ризиків  до належного  рівня  захисту  здоров ’я тварин  та 
пов’язаного  з цим здоров ’я людей , який  встановлений  в Україні ."; 
у частині  другій  після  слова  "занесення " вставити  слова  "або 
поширення " та слова  "від імпортних  товарів " замінити  на слова  "від 
товарів , у тому  числі , що ввозяться  (пересилаються ) на митну  територію  
України  (з метою  транзиту ) або вивозяться  (пересилаються ) з митної  
території  України , ". 
20) у статті  25: 
частину  восьму  викласти  у такій  редакції : 
"Компетентний  орган  розглядає  письмові  коментарі  щодо  
надзвичайного  ветеринарно -санітарного  заходу , отримані  від 
заінтересованих  осіб та торгових  партнерів  за письмовим  запитом , 
обговорює  і враховує  їх при розгляді  питання  про внесення  змін до 
надзвичайного  ветеринарно -санітарного  заходу , а також  призначає  
посадових  осіб, відповідальних  за опублікування  та надсилання  
повідомлень  до Центру  обробки  запитів  та повідомлень ."; 
частину  дев’яту виключити ; 
21) у статті  30: 
у назві  статті  після  слова  "Процедури " добавити  слово  "державного "; 
у частинах  другій  та шостій  слова  "Департамент " та "Департаментом " 
замінити  відповідно  словами  "Центральний  орган  виконавчої  влади , що  
 105
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  
медицини ", "центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
у частині  третій  слова  "Державна  служба  ветеринарної  медицини  
України " та "Уповноважені  Департаментом  спеціалісти  державної  служби  
ветеринарної  медицини " замінити  відповідно  словами  "Компетентний  
орган " та "Посадові  особи  компетентного  органу "; 
22) у статті  32: 
у частині  третій  пункти  1-3 виключити ; 
частину  четверту  викласти  у такій  редакції : 
"4. Видача  відповідних  ветеринарних  документів  здійснюється  без 
участі  державного  адміністратора  на платній  основі . Ветеринарні  
документи  дійсні  для пред ’явлення  до відправлення  протягом  п’яти днів і 
до кінця  транспортування  та строків  реалізації  товарів ."; 
"8. Порядок  видачі  ветеринарних  документів  установлюється  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини ." 
23) у частині  першій  статті  33 слово  "Департаментом " замінити  
словами  "центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
24) Частину  другу  статті  34 доповнити  реченням  такої  редакції : 
"Порядок  реєстрації  тваринницьких  потужностей  визначається  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини ."; 
25) у статті  35: 
слова  "під наглядом  державного  інспектора  ветеринарної  медицини  
або уповноваженого  лікаря  ветеринарної  медицини " замінити  на слова  "під 
державним  контролем  державного  інспектора  ветеринарної  медицини "; 
доповнити  частиною  другою  такого  змісту : "Порядок  встановлення  та 
проведення  профілактичного  карантину  встановлює  центральний  орган  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
ветеринарної  медицини ." 
26) у пункті  2 статті  36 слова  "державних  органів  ветеринарної  
медицини , уповноважених  лікарів  ветеринарної  медицини  та інших  осіб, 
уповноважених  Департаментом  на виконання  певних  функцій " замінити  
словами  "компетентного  органу "; 
27) у статті  37: 
у пункті  3 слова  "уповноваженого  лікаря  ветеринарної  медицини  або 
посадових  осіб державних  органів  ветеринарної  медицини " виключити ; 
пункт  10 викласти  у такій  редакції :  
 106
"10) на вимогу  державного  інспектора  ветеринарної  медицини  або 
уповноваженого  лікаря  ветеринарної  медицини  надавати  зразки  для 
проведення  відповідних  досліджень  (випробувань ) або можливість  їх 
відбору ."; 
28) у статті  39: 
у частині  п’ятій слово  "Департаментом " замінити  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
у частині  шостій  слово  "Департамент " замінити  словами  
"Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
29) частину  третю  статті  41 викласти  у такій  редакції : 
"3. Державну  надзвичайну  протиепізоотичну  комісію  при Кабінеті  
Міністрів  України  очолює  віце-прем ’єр-міністр  України . До її складу  
входять  Головний  державний  інспектор  ветеринарної  медицини  України , 
який  є заступником  голови  комісії , заступники  Головного  державного  
інспектора  ветеринарної  медицини  України , керівники  або заступники  
керівників  центральних  органів  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини , захисту  
прав  і свобод  людини  та громадянина , економічного  розвитку , охорони  
здоров ’я, транспорту , цивільного  захисту , фінансової  політики , зв’язку та 
інформатизації , мисливського  господарства , захисту  державного  кордону , 
державної  митної  справи , державної  зовнішньоекономічної  політики , 
служби  безпеки , державної  податкової  адміністрації , а також  Національної  
академії  аграрних  наук  та посадові  особи  інших  органів , громадських  
організацій  та наукових  установ , визначені  Кабінетом  Міністрів  України ."; 
30) у статті  43  
у частині  шостій  після  слів "карантину " доповнити  словами  "або 
карантинних  обмежень ". 
частину  сьому  викласти  в такій  редакції : 
"7. Переліки  особливо  небезпечних  хвороб  тварин  при яких  
встановлюється  карантин  та особливо  небезпечних  хвороб  тварин  при яких  
встановлюються  карантинні  обмеження  затверджується  Кабінетом  
Міністрів  України ."; 
31) після  статті  44 доповнити  статтею  441 такого  змісту : 
"Стаття  441. Ветеринарно -санітарні  заходи , які застосовуються  під час 
карантинних  обмежень  при спалаху  особливо  небезпечних  хвороб  тварин   
1. Державна  надзвичайна  протиепізоотична  комісія  при Кабінеті  
Міністрів  України , відповідні  місцеві  державні  надзвичайні  
протиепізоотичні  комісії , місцеві  державні  адміністрації  та органи  
місцевого  самоврядування  відповідно  до характеру  хвороби , що підлягає   
 107
повідомленню , про спалах  якої було  оголошено , та рівня  ризику  в 
інфікованій  зоні може  прийняти  рішення  про вжиття  заходів , що 
вважаються  доцільними  для локалізації , контролю  та ліквідації  хвороби , 
що підлягає  повідомленню :  
1) проведення  термометрії , відокремлення  здорових  тварин  від хворих  
та здійснення  діагностичних  досліджень ;  
2) ізоляція  хворих  тварин  та закриття  потужностей , де виявлено  
присутність  хвороби , що підлягає  повідомленню ;  
3) заборона  або обмеження  переміщення  тварин ;  
4) заборона  переміщення  за межі  інфікованих  потужностей  будь -яких  
товарів , засобів  догляду  за тваринами , супутніх  об’єктів  та гною ;  
5) застосування  заходів  стемпінг -ауту  професійним  та гуманним  
шляхом ;  
6) вилучення  і безпечне  знищення  туш тварин , які загинули  або були  
вбиті , та інших  товарів  або гною  у разі неможливості  їх знешкодження  
звичайними  методами  очистки  та дезінфекції ;  
7) здійснення  спеціальних  ветеринарно -санітарних  заходів  в 
інфікованій  зоні;  
8) зміна  режиму  роботи  потужностей , що використовуються  для 
розведення  племінних  тварин , вирощування , тренування , змагання , 
утримання , виставок  (огляду ), конкурсу , продажу , забою  або вилову  
тварин , для виробництва  та обігу  продуктів  тваринного  походження ;  
9) заборона  або обмеження  здійснення  злучки  тварин , а також  
збирання , обробки , зберігання  та використання  сперми  для штучного  
запліднення  тварин , запліднених  яйцеклітин  та ембріонів , що походять  з 
інфікованої  зони ;  
10) вакцинація , клінічні  обстеження  та лікування  тварин ;  
11) обмеження  переміщення  осіб, які були  в контакті  з інфікованими  
тваринами  та тваринами , щодо  яких  є підозра , що вони  інфіковані , або з 
іншими  товарами  чи гноєм  від інфікованих  тварин ;  
12) закриття  та блокування  підходів  до інфікованих  зон, встановлення  
на цих підходах  знаків , що попереджають  про присутність  особливо  
небезпечної  хвороби , занесеної  до списку  МЕБ , та організація  відповідного  
контролю ;  
13) дезінфекція , дератизація , дезінсекція  тваринницьких  приміщень , 
загонів  для худоби , дворів , пасовиськ , місць  водопою  та інших  місць , де 
утримуються  інфіковані  тварини  або тварини , щодо  яких  є підозра , що 
вони  інфіковані , а також  супутніх  об’єктів , які перебували  в контакті  з 
такими  тваринами ;  
14) спостереження  за тваринами , включаючи  відбір  зразків  крові  або 
патологічного  матеріалу  для проведення  досліджень , та доступ  до записів ,  
 108
що велися  тваринницькими  господарствами  в інфікованій  зоні та на інших  
потужностях , за якими  ведеться  спостереження ;  
2. На період  дії запроваджених  карантинних  обмежень  
застосовуються  всі або окремі  заходи , зазначені  в частині  першій  цієї 
статті .  
3. Відповідний  головний  державний  інспектор  ветеринарної  медицини  
своїм  розпорядженням  може  встановити  карантинні  обмеження  та 
застосувати  всі або окремі  заходи , зазначені  у частині  першій  цієї статті , 
але не довше  ніж на 72 години .  
4. Вивезення  і переміщення  тварин  та інших  товарів  з зони  
карантинних  обмежень  здійснюється  лише  за рішенням  відповідного  
головного  державного  інспектора  ветеринарної  медицини .  
5. Юридичні  особи , діяльність  яких  пов’язана  з виробництвом , 
переробкою  та обігом  товарів  або інших  продуктів  і матеріалів , що можуть  
бути  носіями  збудників  хвороб  тварин , для яких  запроваджено  карантинні  
обмеження , зобов ’язані  надавати  в користування  спеціалістам  
ветеринарної  медицини , задіяним  у виконанні  карантинних  заходів , на 
період  карантинних  обмежень  службові  приміщення , необхідне  
обладнання , засоби  зв’язку.  
32) частину  третю  статті  45 викласти  у такій  редакції : 
"3. У разі виникнення  на території  України  особливо  небезпечних  
хвороб  тварин , що занесені  до переліку  хвороб  Міжнародного  
епізоотичного  бюро , Кабінет  Міністрів  України  за пропозицією  
центрального  органу  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини , узгодженою  з 
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  економічного  розвитку , приймає  рішення  щодо  
виділення  необхідних  коштів  з резервного  фонду  державного  бюджету  на 
організацію  і проведення  заходів , спрямованих  на її локалізацію  та 
ліквідацію ."; 
33) у статті  47: 
у частині  першій  слова  "або уповноваженого  лікаря  ветеринарної  
медицини " виключити ; 
у частині  другій  слова  "можуть  залучатися  працівники  структурних  
підрозділів  центрального  органу  виконавчої  влади  з питань  надзвичайних  
ситуацій  та у справах  захисту  населення  від наслідків  Чорнобильської  
катастрофи " замінити  словами  "може  залучатися  центральний  орган  
виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  цивільного  
захисту "; 
у частині  третій  слова  "центральний  орган  виконавчої  влади  з питань  
внутрішніх  справ " замінити  словами  "центральний  орган  виконавчої  влади ,  
 109
що реалізує  державну  політику  у сфері  захисту  прав  і свобод  людини  та 
громадянина "; 
34) статті  50 і 51 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  50. Експлуатаційний  дозвіл  
1. Експлуатаційний  дозвіл  зобов ’язані  отримувати  оператори  ринку , 
що провадять  діяльність , пов’язану : 
1) з переробкою  продуктів  тваринного  походження ; 
2) з виробництва , змішування  та приготування  кормових  добавок , 
преміксів  і кормів . 
Будь -яка особа , яка здійснює  виробництво , змішування  або 
приготування  кормів  і використовує  м’ясо-кісткове  борошно  та інші 
продукти  від жуйних  тварин , що можуть  спричинити  захворювання  тварин  
на губчастоподібну  енцефалопатію  або іншу  її форму , що передається , 
повинна  мати  окрему  потужність  та окремий  експлуатаційний  дозвіл  на 
виробництво  кормів  із вмістом  цих матеріалів  з метою  запобігання  
перехресному  зараженню  кормів , призначених  для жуйних  тварин , і 
вищезазначених  продуктів  жуйних  тварин  та мінімізації  ризику  в разі 
ненавмисного  включення  цих продуктів  до складу  кормів  для жуйних  
тварин .  
2. Особи , зазначені  у частині  першій  цієї статті , зобов ’язані  отримати  
експлуатаційний  дозвіл : 
на кожну  окрему  потужність ; 
до початку  експлуатації  потужності . 
3. Якщо  на момент  набрання  чинності  цим Законом  потужності  вже 
діють  та на них відсутній  експлуатаційний  дозвіл , особи , зазначені  у 
частині  першій  цієї статті , мають  отримати  експлуатаційний  дозвіл  на такі 
потужності  в порядку , встановленому  цим Законом . 
4. Експлуатаційний  дозвіл  видається  компетентним  органом . 
5. За видачу  та поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  в разі 
тимчасового  припинення  його  дії справляється  плата , розмір  якої 
встановлюється  Кабінетом  Міністрів  України . Плата  за видачу  та 
поновлення  експлуатаційного  дозволу  зараховується  до державного  
бюджету . 
6. Видача  або поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  здійснюється  
оператором  ринку  після  пред ’явлення  документа  про внесення  плати  за 
його  видачу  або поновлення . 
7. Переоформлення , видача  дубліката  експлуатаційного  дозволу  
здійснюються  безоплатно .  
 110
8. Для отримання  експлуатаційного  дозволу  особи , зазначені  у частині  
першій  цієї статті , подають  заяву  та перелік  харчових  продуктів , що 
планується  виробляти , переробляти , обробляти  або зберігати . 
9. Документи , зазначені  у цій статті , що подаються  для отримання  
експлуатаційного  дозволу , мають  бути  засвідчені  підписом  особи , 
зазначеної  у частині  першій  цієї статті , або уповноваженої  нею особи . 
10. Строк  видачі  експлуатаційного  дозволу  становить  30 календарних  
днів з дня отримання  компетентним  органом  всіх документів , зазначених  у 
цій статті . 
11. Рішення  про видачу  або відмову  у видачі  експлуатаційного  
дозволу  приймається  головним  державним  інспектором  компетентного  
органу  на підставі  результатів  огляду  заявлених  потужностей  щодо  їх 
відповідності  цьому  Закону  та іншим  вимогам  законодавства  про 
безпечність  та якість  харчових  продуктів . 
12. Огляд  заявлених  потужностей  проводиться  не пізніше  15 
календарних  днів з дня отримання  компетентним  органом  документів , 
зазначених  у цій статті . 
13. Експлуатаційний  дозвіл  є безстроковим . 
14. Оператори  ринку  та потужності , на які видано  експлуатаційний  
дозвіл , заносяться  до реєстру , який  ведеться  компетентним  органом  у 
порядку , встановленому  центральним  органом  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у в. 
15. Потужностям , на які видано  експлуатаційний  дозвіл , присвоюється  
реєстраційний  номер . 
16. Компетентний  орган  веде реєстр  потужностей  та забезпечує  
відкритість , доступність  та безоплатність  реєстру  для громадськості  в 
електронному  вигляді  на його  офіційному  сайті  в Інтернеті . 
17. Підставами  для відмови  у видачі  експлуатаційного  дозволу  є: 
1) відсутність  будь -якого  з документів , передбачених  цією  статтею ; 
2) недостовірність  відомостей , зазначених  у поданих  для отримання  
експлуатаційного  дозволу  документах ; 
3) заявлені  потужності  не відповідають  вимогам  цього  Закону . 
18. Відмова  у видачі  експлуатаційного  дозволу  з підстав , не 
передбачених  частиною  сімнадцятою  цієї статті , забороняється . 
19. У разі прийняття  рішення  про відмову  у видачі  експлуатаційного  
дозволу  особі , зазначеній  у частині  першій  цієї статті , має бути  надано  
(особисто  та/або поштовим  відправленням ) рішення  про таку відмову  з 
посиланням  на конкретні  положення  цього  Закону .  
 111
20. Надання  рішення  про відмову  здійснюється  в строк , встановлений  
для видачі  експлуатаційного  дозволу , але не пізніше  трьох  робочих  днів з 
дня прийняття  зазначеного  рішення . 
21. У разі усунення  причин , що стали  підставою  для відмови  у видачі  
експлуатаційного  дозволу , повторний  розгляд  документів  здійснюється  
компетентним  органом  у строк , що не перевищує  п’яти робочих  днів з дня 
отримання  повторної  заяви  та інших  документів , передбачених  цією  
статтею . 
22. Анулювання  експлуатаційного  дозволу , його  переоформлення , 
видача  дубліката  здійснюються  з підстав , в порядку  та строки , що 
встановлені  законодавством  про дозвільну  систему  у сфері  господарської  
діяльності . 
23. Рішення  про відмову  у видачі  експлуатаційного  дозволу  може  бути  
оскаржене  до компетентного  органу  або суду . 
24. Форма  експлуатаційного  дозволу  затверджується  центральним  
органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  
у сфері  ветеринарної  медицини . 
Стаття  51. Тимчасове  припинення  та поновлення  дії експлуатаційного  
дозволу  
1. Якщо  оператор  ринку  не виконує  у погоджений  з ним строк  вимоги  
розпорядження  або іншого  розпорядчого  документа  про тимчасове  
припинення  функціонування  потужності  або частини  потужності  та/або 
тимчасову  заборону  обігу  об’єктів  санітарних  заходів , що пов’язані  з 
такими  порушеннями , головний  державний  інспектор  компетентного  
органу  виносить  постанову  про тимчасове  припинення  дії 
експлуатаційного  дозволу . 
2. У разі тимчасового  припинення  дії експлуатаційного  дозволу  
інформація  про це заноситься  до відповідного  реєстру  та оприлюднюється  
на офіційному  сайті  компетентного  органу . 
3. Оператор  ринку , дію експлуатаційного  дозволу  якого  тимчасово  
припинено , не має права  здійснювати  виробництво , введення  в обіг та/або 
обіг харчових  продуктів  на таких  потужностях . 
4. Оператор  ринку , дію експлуатаційного  дозволу  на потужності  якого  
тимчасово  припинено , може  подати  заяву  компетентному  органу  на 
поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  після  усунення  причин , що стали  
підставою  для такого  припинення . 
5. Поновлення  дії експлуатаційного  дозволу  здійснюється  в порядку  
та строки , що встановлені  статтю  50 цього  Закону .  
6. Рішення  про тимчасове  припинення  дії експлуатаційного  дозволу  
може  бути  оскаржене  до компетентного  органу  або суду ."; 
35) статтю  52 виключити ;  
 112
36) статтю  53 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  53. Реєстрація  потужностей , що використовують  продукти  
тваринного  походження  
1. Оператор  ринку , який  не зобов ’язаний  отримувати  експлуатаційний  
дозвіл  згідно  з вимогам  статті  50 цього  Закону , подає  повідомлення  
встановленої  форми  до компетентного  органу  за місцезнаходженням  
потужностей  не пізніше  ніж за 30 календарних  днів до початку  роботи  
потужностей .  
2. У повідомленні  зазначаються  найменування  оператора  ринку , 
місцезнаходження  потужностей  та вид діяльності , керівництво  оператора  
ринку  та їх контактні  дані. 
3. Оператор  ринку , який  має намір  припинити  виробництво  на тій чи 
іншій  потужності , зобов ’язаний  подати  повідомлення  встановленої  форми  
до комтетентного  органу , до якого  він подавав  повідомлення , передбачене  
частиною  першою  цієї статті  — не пізніше  ніж за 10 календарних  днів. 
4. Форма  повідомлень  визначається  компетентним  органом . 
5. Компетентний  орган  веде реєстр  потужностей , що використовують  
продукти  тваринного  походження ."; 
37) у частині  другій  статті  54 слова  "державними  органами  
ветеринарної  медицини " замінити  словами  "компетентним  органом "; 
39) у статті  57 слово  "Департамент " в усіх відмінках  замінити  словами  
"Центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
40) у назві  Розділу  IX слова  "Державна  фармакологічна  комісія  
ветеринарної  медицини " виключити ; 
41) у статті  60: 
у частині  першій  слова  "Української  академії  агарних  наук  України , 
Міністерства  аграрної  політики  України " замінити  словами  "Національної  
академії  агарних  наук  України , центрального  органу  виконавчої  влади , що 
забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  
медицини ."; 
у частині  другій  слова  "науково -методична  рада  Департаменту " 
виключити ; 
42) статтю  61 виключити . 
43) у статті  62: 
частину  першу  викласти  у такій  редакції : 
"Лабораторну  діагностику  хвороб  тварин  та оцінку  ветеринарно -
санітарного  стану  продуктів  тваринного  походження , кормових  добавок , 
преміксів , кормів , ґрунту , води  для тварин , а також  державного  контролю  
за показниками  якості  та безпечності  здійснюють  уповноважені  державні   
 113
та уповноважені  лабораторії  відповідно  до порядку , встановленого  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини . Дослідження  
(випробування ) проводяться  згідно  з рекомендаціями , інструкціями  та 
стандартами  відповідних  міжнародних  або вітчизняних  організацій ."; 
частини  другу , третю , сьому  та десяту  виключити ; 
частину  шосту  викласти  у такій  редакції : 
"6. Компетентний  орган  проводить  аудит  діяльності  уповноважених  
державних  та уповноважених  лабораторій  щодо  лабораторної  діагностики  
та/або ідентифікації  хвороб  тварин , ветеринарно -санітарної  експертизи  
продуктів  тваринного  походження  та кормів  в Україні . Державний  
науково -дослідний  інститут  з лабораторної  діагностики  та ветеринарно -
санітарної  експертизи  (далі – Інститут  з лабораторної  діагностики ) 
забезпечує  методичну  підтримку  державних  та уповноважених  
лабораторій . Компетентний  орган  визначає  референц -лабораторії  за 
напрямами  досліджень ."; 
у частині  перше  речення  "У разі виникнення  спорів  щодо  висновків  
лабораторної  діагностики  та ветеринарно -санітарної  експертизи  Інститут  з 
лабораторної  діагностики  проводить  арбітражне  дослідження ." замінити  
реченням  такої  редакції : "У разі виникнення  спорів  щодо  висновків  
лабораторних  досліджень  (випробувань ) зацікавлена  сторона  може  
звернутися  до рефернс -лабораторії  для проведення  арбітражного  
дослідження .", а слово  "Департаментом " замінити  словами  "центральним  
органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  
у сфері  ветеринарної  медицини "; 
частину  дев’яту викласти  у такій  редакції : 
"9. Інститут  з лабораторної  діагностики  та державні  лабораторії  
ветеринарної  медицини , у тому  числі  державні  лабораторії  ветеринарно -
санітарної  експертизи  на ринках  (агропродовольчих  ринках ), діють  на 
підставі  типових  положень , затверджених  центральним  органом  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
ветеринарної  медицини , та у разі потреби  – можуть  бути  юридичними  
особами ."; 
44) у статті  63: 
у частині  третій  слова  "Департамент , до одного  з уповноважених  
Департаментом  державних  науково -дослідних  контрольних  інститутів " 
замінити  словами  "до державної  установи , що здійснює  державну  
реєстрацію  ветеринарних  препаратів , кормових  добавок  та кормів  (далі – 
установа  з питань  реєстрації ).; 
частину  четверту  викласти  у такій  редакції : 
"Установа  з питань  реєстрації  здійснює  оцінку  (експертизу ) поданих  
документів , організовує  проведення  необхідних  досліджень , вживає  інших   
 114
заходів  для перевірки  інформації  та відомостей , зазначених  у документах , 
та у термін , що не перевищує  210 днів від дати  отримання  заяви , повного  
комплекту  документів  та проведення  відповідної  оплати , приймає  рішення  
про державну  реєстрацію  ветеринарного  препарату  та видає  реєстраційне  
посвідчення  або про відмову  в реєстрації , про що інформує  заявника " 
частини  п’яту, шосту  виключити ; 
у частині  дев’ятій слова  "Про рішення  щодо  державної  реєстрації  
ветеринарного  препарату  заявнику  повідомляється  разом  з наданням  
реєстраційного  посвідчення . Термін  видачі  реєстраційного  посвідчення  
компетентним  органом  не повинен  перевищувати  30 днів" виключити ; 
у частині  десятій  слова  "Після  прийняття  рішення  про державну  
реєстрацію  ветеринарний  препарат  для його  обігу  та використання  в 
Україні  заноситься  до реєстру  ветеринарних  препаратів , який  веде 
Департамент " замінити  словами  "Інформація  про реєстрацію  
ветеринарного  препарату  заноситься  до реєстру  ветеринарних  препаратів , 
який  веде установа  з питань  реєстрації , та надає  відповідну  інформацію  
компетентному  органу  за будь -яким  його  запитом "; 
у частині  дванадцятій  слова  "Департаменту  або до визначених  ним 
установ  у формі  та порядку , встановлених  Департаментом " замінити  
словами  "установи  з питань  реєстрації  у формі  та порядку , встановлених  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
пункт  3 частини  сьомої  статті  63 викласти  у такій  редакції : 
"3) період  виведення , рекомендований  заявником , не є достатнім  для 
забезпечення  безпечності  харчових  продуктів  тваринного  походження , 
отриманих  від тварин , які лікувалися  цим препаратом , або є недостатньо  
обґрунтованим ;"; 
45) у статті  64: 
у частині  другій  слово  "Департаментом " замінити  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
частину  четверту  викласти  у такій  редакції : 
"Державна  реєстрація  ветеринарних  препаратів  за спрощеною  
процедурою  здійснюється  установою  з питань  реєстрації  протягом  90 днів 
після  отримання  повного  комплекту  реєстраційних  документів  та 
проведення  відповідної  оплати "; 
у частині  п’ятій слово  "Департамент " замінити  словом  "Кабінет  
Міністрів  України "; 
46) у статті  65: 
частину  третю  викласти  у такі редакції : "3. Якщо  ветеринарний  
препарат  виявиться  небезпечним , додатково  до положення  скасування   
 115
реєстрації  установа  з питань  реєстрації  надає  компетентному  органу  
пропозиції  про заборону  обігу  цього  препарату  та вилучення  (відкликання ) 
його  з обігу ."; 
у частині  четвертій  слово  "Департамент " замінити  словами  "Кабінет  
Міністрів  України "; 
47) у статті  66: 
у частині  третій  слово  "Департаментом " замінити  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
у частині  п’ятій слова  "Департаментом  для використання  на підставі  
результатів  експертизи , проведеної  уповноваженими  державними  
установами  ветеринарної  медицини  з метою  перевірки  їх якості  та 
безпечності " замінити  словами  "компетентним  органом  для використання  
на підставі  результатів  оцінки  (експертизи ), щодо  їх якості  та безпечності "; 
48) у статті  68: 
у частині  першій  слова  "Департаменту  або уповноваженого  ним 
органу " замінити  словами  "компетентного  органу "; 
у частині  четвертій  слова  "або установ , уповноважених  
Департаментом " виключити , а слова  "встановлених  Департаментом " 
замінити  словами  "встановлених  центральним  органом  виконавчої  влади , 
що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  
медицини "  
49) у статті  69: 
у частині  другій  слово  "Департаментом " замінити  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
у частині  п’ятій слова  "і його  копію , яка повинна " замінити  на слова  
"який  повинен "; 
50) у статті  70: 
пункт  4 частини  другої  виключити ; 
у частині  третій  слово  "Департамент " замінити  словами  "Центральний  
орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у 
сфері  ветеринарної  медицини "; 
51) у частині  першій  статті  71 слова  "або уповноваженому  лікарю  
ветеринарної  медицини " виключити ; 
52) у частині  другій  статті  73 слово  "Департаментом " замінити  
словами  "центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
53) статтю  75 викласти  у такій  редакції :  
 116
"Нові  засоби  ветеринарної  медицини  до їх введення  в обіг в Україні  
повинні  подаватися  до компетентного  органу  для проведення  обов ’язкової  
експертизи  їх здатності  досягати  ефекту , для створення  якого  такі засоби  
призначаються ."; 
54) у статті  76: 
у частині  третій  слова  "Департамент , до уповноваженого  ним 
Державного  науково -дослідного  контрольного  інституту " замінити  
відповідно  словами  "Кабінет  Міністрів  України , до установи  з питань  
реєстрації "; 
частину  четверту  викласти  у такій  редакції : 
"Установа  з питань  реєстрації  здійснює  оцінку  (експертизу ) поданих  
документів , організовує  необхідні  дослідження  і вживає  інших  заходів  для 
перевірки  інформації  та відомостей , зазначених  у документах , та в термін , 
що не перевищує  90 днів з дня отримання  заяви , повного  комплекту  
документів  та відповідної  оплати  приймає  рішення  про державну  
реєстрацію  кормових  добавок , преміксів  та готових  кормів  та видає  
реєстраційне  посвідчення  або відмову  в їх реєстрації , про що інформує  
заявника "; 
частину  п’яту виключити ; 
у частині  шостій  слова  "Департамент  приймає  рішення  про державну  
реєстрацію  кормових  добавок , преміксів  та готових  кормів  або відмову  в їх 
реєстрації " виключити ; 
частину  сьому  викласти  у такій  редакції : 
"Інформація  про реєстрацію  кормових  добавок , преміксів  та готових  
кормів  заноситься  до реєстру  кормових  добавок , преміксів  та готових  
кормів , який  веде установа  з питань  реєстрації "; 
у частині  дев’ятій слова  "Департамент  видає  реєстраційне  посвідчення  
протягом  30 днів" виключити ; 
у пункті  5 частини  одинадцятої  слова  ", виданого  Департаментом " 
виключити ; 
частину  тринадцяту  викласти  у такій  редакції : 
"13. Положення  про державну  реєстрацію  кормових  добавок , 
преміксів  та готових  кормів  затверджує  Кабінет  Міністрів  України "; 
55) у статті  77: 
у частинах  першій , другій  слово  "Департаментом " замінити  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
у частині  четвертій  слова  "Департамент  уповноважує  відповідні  
державні  установи  ветеринарної  медицини  на проведення  такого  
контролю " виключити ;  
 117
56) частину  третю  статті  78 виключити ; 
57) Статтю  80 викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  80. Використання  харчових  відходів  для годівлі  тварин   
1. З метою  запобігання  спалахам  хвороб  тварин , спричинених  
використанням  кормів  з інфікованих  матеріалів  тваринного  походження , 
забороняється  використовувати  як корми  для тварин  відходи  харчових  
продуктів , які перевозилися  транспортними  засобами , що брали  участь  у 
міжнародних  перевезеннях . 
2. Використання  харчових  відходів  з потужностей , що здійснюють  
обіг харчових  продуктів  або зайняті  у сфері  громадського  харчування , для 
годівлі  продуктивних  тварин  заборонено . 
3. Використання  відходів , зазначених  у частині  другій  цієї статті , 
можливе  тільки  для годівлі  непродуктивних  тварин  за умови  попередньої  
термічної  обробки  цих відходів . Особи , які використовують  харчові  
відходи  для годівлі  непродуктивних  тварин  повинні  протягом  трьох  років  
вести  записи  про походження  харчових  відходів  та надавати  таку  
інформацію  державному  інспектору  ветеринарної  медицини  на його  запит . 
4. Харчові  відходи  повинні  транспортуватись  у контейнерах  і такими  
транспортними  засобами , що виключають  загрозу  витоку  або 
виплескування , які після  використання  миються  та дезінфікуються .  
5. Порядок  збирання  харчових  відходів , їх теплову  обробку , тип і 
засоби  транспортування , а також  порядок  очистки  та дезінфекції  
транспортних  засобів  і контейнерів , ведення  записів  визначаються  
центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини  та контролюються  
компетентним  органом . 
58) у частині  другій  статті  81 слово  "Департаментом " замінити  
словами  "центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  
формування  державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
59) у частині  п’ятій статті  82 слова  "відповідним  службам  
Міністерства  охорони  здоров ’я України " замінити  словами  "центральному  
органу  виконавчої  влади , що реалізує  державну  політику  у сфері  
санітарного  та епідемічного  благополуччя  населення "; 
60) у статті  83: 
частину  четверту  доповнити  абзацом  такого  змісту : 
"Строк  дії дозволу  становить  один  рік."; 
у частині  шостій  слова  "за погодженням  із спеціально  уповноваженим  
органом  з питань  дозвільної  системи  у сфері  господарської  діяльності " 
виключити ; 
61) частину  другу  статті  84 викласти  у такій  редакції :  
 118
"2. Порядок  такого  повідомлення  визначається  центральним  органом  
виконавчої  влади , що забезпечує  формування  державної  політики  у сфері  
ветеринарної  медицини "; 
62) у частині  третій  статті  85 слово  "неїстівними " виключити ; 
63) у частині  другій  статті  88 слово  "неїстівні " виключити ; 
64) у частині  другій  статті  92 слова  " Департаментом " та "державною  
службою  ветеринарної  медицини " замінити  відповідно  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини " та "Компетентним  
органом "; 
65) у частині  третій  статті  100 слова  "професійну  громадську  
організацію , уповноважену  Департаментом " виключити ; 
66) у частині  сьомій  статті  101 слово  "Департамент " замінити  словами  
"центральний  орган  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
67) у статті  102: 
у пункті  1 частини  третьої  слово  "Департаментом " замінити  словами  
"центральним  органом  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини ";  
у частині  дев’ятій слова  "Спеціалісти  державної  служби  ветеринарної  
медицини " замінити  словами  " Посадові  особи  компетентного  органу "; 
у частині  десятій  слово  "Департаменту " замінити  словами  " 
центральному  органу  виконавчої  влади , що забезпечує  формування  
державної  політики  у сфері  ветеринарної  медицини "; 
68) у частині  другій  статті  103 речення  "Характер , обсяг , порядок  і 
строки  подання  цієї інформації  до державних  органів  та установ  
ветеринарної  медицини  встановлюються  Департаментом ." виключити ; 
69) у статті  105: 
назву  статті  викласти  у такій  редакції : 
"Стаття  105. Особи , уповноважені  складати  протоколи  про 
правопорушення  в галузі  ветеринарної  медицини "; 
частину  першу  виключити ; 
частину  другу  викласти  у такій  редакції :  
"Складати  протоколи  про правопорушення  в галузі  ветеринарної  
медицини  мають  право  державні  інспектори  ветеринарної  медицини  
компетентного  органу , посадові  особи  ветеринарної  міліції ."; 
у частині  третій  слова  "спеціалістів  державної  служби  ветеринарної  
медицини " замінити  словами  "компетентного  органу ";  
 119
70) у статті  106 слова  "оформляються  відповідними  постановами " 
замінити  словами  "оформляються  відповідно  до Закону "; 
71) Підпункт  2 пункту  першого  прикінцевих  положень  Закону  
України  "Про ветеринарну  медицину " викласти  у такій  редакції : 
"2) частини  третьої  статті  66 та частини  першої  статті  77, які 
набирають  чинності  з 1 січня  2020 рок"; 
72) у тексті  Закону : 
слова  "Департамент ", "Департамент  та його  територіальні  органи ", 
"державним  органам  ветеринарної  медицини ", "відповідний  державний  
орган  ветеринарної  медицини " в усіх відмінках  та числі  замінити  словами  
"компетентний  орган " у відповідному  відмінку ;  
слова  "державний  ветеринарно -санітарний  контроль  та нагляд " в усіх 
відмінках  та числі  замінити  словами  "державний  контроль " у відповідному  
відмінку ; 
слова  "об’єкти  державного  ветеринарно -санітарного  контролю  та 
нагляду " в усіх відмінках  та числі  замінити  словами  "об’єкти  державного  
контролю " у відповідному  відмінку ; 
слова  "ввезення  на територію  України ", "вивезення  з території  
України " в усіх відмінках  та числі  замінити  словами  "ввезення  
(пересилання ) на митну  територію  України ", "вивезенні  (пересилання ) з 
митної  території  України " у відповідному  відмінку ; 
слова  "та їх територіальних  органів ", "(об’єктів )", "неїстівних ", "та 
нагляд ", "або нагляд " в усіх відмінках  виключити . 
II. Прикінцеві  та перехідні  положення  
1. Цей Закон  набирає  чинності  через  шість  місяців  з дня його  
опублікування , крім : 
1) абзаців  дев’ятого , десятого , двадцять  першого , двадцять  другого , 
двадцять  п’ятого , двадцять  шостого  підпункту  7, підпункту  8, підпункту  11 
пункту  2, підпункту  1 пункту  2 розділу  І цього  Закону , які набирають  
чинності  через  один  рік з дня його  опублікування ; 
2) абзац  двадцятий  підпункту  32 пункту  4 розділу  І, який  набирає  
чинності  з 1 січня  2015 року ; 
3) підпункту  34 пункту  5 розділу  І цього  Закону , які набирають  
чинності  через  два роки  з дня його  опублікування ; 
4) абзаців  п’ятнадцятого , шістнадцятого , двадцять  третього , двадцять  
четвертого  підпункту  7 пункту  2, абзаців  шостого  та дев’ятого , двадцять  
четвертого  — сорок  першого  підпункту  23, підпункту  24, абзаців  сорок  
дев’ятого , п’ятдесят  восьмого  — вісімдесят  четвертого  підпункту  32 
пункту  5 розділу  І цього  Закону , які набирають  чинності  через  три роки  з 
дня його  опублікування .  
 120
2. Закони  та інші нормативно -правові  акти  до приведення  
законодавства  у відповідність  із цим Законом  застосовуються  у частині , що 
не суперечить  цьому  Закону . 
3. Харчові  продукти  та інші об’єкти  санітарних  заходів , які 
відповідають  вимогам , що діяли  до набрання  чинності  цим Законом , але 
які не відповідають  вимогам  цього  Закону  після  набрання  ним чинності , 
можуть  вироблятися  та/або вводитися  в обіг протягом  одного  року  з дня 
набрання  чинності  цим Законом . Зазначені  харчові  продукти  та інші 
об’єкти  санітарних  заходів  можуть  перебувати  в обігу  на ринку  України  до 
закінчення  строку  їх придатності . 
4. Експлуатаційний  дозвіл , який  є діючим  на момент  набрання  
чинності  цим Законом , продовжує  свою  дію після  набрання  чинності  цим 
Законом  та не потребує  заміни . 
5. Положення  частини  п’ятої статті  4, частини  другої , частини  
четвертої  статті  5, частини  першої  статті  13, частини  другої  статті  14, 
абзацу  другого  частини  третьої  статті  15, частини  першої  статті  16, 
частини  четвертої  статті  17 Закону  України  "Про основні  засади  
державного  нагляду  (контролю ) у сфері  господарської  діяльності " 
(Відомості  Верховної  Ради  України , 2007 р., № 29, ст. 389; 2010 р., № 38, 
ст. 510) під час здійснення  заходів  державного  контролю  у сфері  
забезпечення  безпечності  харчових  продуктів  не застосовуються .