Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Utskrift fra Lovdata - 14.11.2018 14:34
 
 
Lov om patenter (patentloven)
 
 
Dato LOV-1967-12-15-9
Departement Justis- og beredskapsdepartementet
Sist endret LOV-2017-05-11-26 fra 01.01.2018
Publisert ISBN 82-504-1193-5
Ikrafttredelse 01.01.1968
Rettsområde EU/EØS-rett ► Intellektuell eiendom
Immaterialrett ► Patent
Korttittel Patentloven – patl
 
 
Korttittel tilføyd ved lov 18 des 2009 nr. 139 (ikr. 18 des 2009 iflg. res. 18 des 2009 nr. 1604). – Jf. lover 26 juni 1953 nr. 8 , 17 apr 1970 nr. 21 og 22 juni 2012
nr. 58. – Jf. tidligere  lover 15 juli 1839 § 82, 16 juli 1885 nr. 2, 2 juli 1910 nr. 4 .
 
Kapittel 1. Alminnelige bestemmelser.
 § 1.  Innenfor ethvert teknisk område har den som har gjort en oppfinnelse som kan utnyttes industrielt, eller den som
oppfinnerens rett er gått over til, i overensstemmelse med denne lov rett til etter søknad  å få patent på oppfinnelsen og derved
oppnå enerett  til å utnytte den i nærings- eller driftsøyemed.
Som oppfinnelser anses ikke noe som bare utgjør
1.oppdagelser, vitenskapelige teorier og matematiske metoder,
 
2.kunstneriske frembringelser,
 
3.planer, regler eller metoder for utøvelse av intellektuell virksomhet, for spill eller forretningsvirksomhet, eller programmer
for datamaskiner,
 
4.fremleggelse av informasjon.
 
Oppfinnelser kan patenteres også når de gjelder et produkt som består av eller inneholder biologisk materiale, eller en
fremgangsmåte for å fremstille, behandle eller anvende biologisk materiale. Biologisk materiale som er isolert fra sitt naturlige
miljø eller fremstilt ved hjelp av en teknisk fremgangsmåte, kan være gjenstand for en oppfinnelse selv om det allerede
forekommer i naturen.  Med biologisk materiale  forstås i denne lov materiale som inneholder genetisk informasjon, og som kan
formere seg selv eller kan formeres i et biologisk system.
Patent meddeles ikke på plantesorter  eller dyreraser.  Oppfinnelser som gjelder planter eller dyr, kan derimot patenteres hvis
utøvelsen av oppfinnelsen ikke er teknisk begrenset til en bestemt plantesort eller dyrerase. Kongen kan i forskrift fastsette hva
som skal regnes som plantesort eller dyrerase.
Patent meddeles ikke på vesentlig biologiske fremgangsmåter for fremstilling av planter eller dyr. Med vesentlig biologisk
fremgangsmåte forstås i denne lov en fremgangsmåte som i sin helhet beror på naturlige fenomener som krysning eller
utvelging.  Patent kan derimot meddeles på mikrobiologiske fremgangsmåter  eller andre tekniske fremgangsmåter eller et
produkt som er fremstilt ved slike fremgangsmåter.  Med mikrobiologisk fremgangsmåte forstås i denne lov enhver
fremgangsmåte som anvender, utføres på eller fremstiller et mikrobiologisk materiale.
Patent meddeles ikke på fremgangsmåter for kirurgisk behandling, terapi eller diagnostisering, som foretas på mennesker ellerLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]dyr. Denne bestemmelse er ikke til hinder for meddelelse av patent på produkter, herunder stoffer eller stoffblandinger, til bruk i
slike fremgangsmåter.
 
 § 1 a. Menneskekroppen på alle dens tilblivelses- og utviklingsstadier samt den rene oppdagelse  av en av dens bestanddeler,
herunder en sekvens eller en delsekvens av et gen, kan ikke patenteres.
En bestanddel som er isolert fra menneskekroppen eller som på annet vis er fremstilt ved en teknisk fremgangsmåte, herunder
en sekvens eller en delsekvens av et gen, kan utgjøre en patenterbar oppfinnelse,  selv om bestanddelen i sin struktur er identisk
med strukturen i en naturlig bestanddel.
 
 § 1 b. Patent meddeles ikke hvis kommersiell utnyttelse av oppfinnelsen ville stride mot offentlig orden eller moral.
Utnyttelse av en oppfinnelse skal ikke anses for å stride mot offentlig orden eller moral bare fordi den er forbudt ved lov eller
forskrift.
På grunnlag av første ledd kan det blant annet ikke meddeles patent på
1.fremgangsmåter for kloning av mennesker,
 
2.fremgangsmåter for å endre den genetiske identiteten til menneskers kjønnsceller,
 
3.anvendelse av menneskelige embryoer for industrielle eller kommersielle formål, og
 
4.fremgangsmåter for å endre den genetiske identiteten til dyr som kan påføre dem lidelser uten at det medfører noenvesentlig medisinsk nytte for mennesker eller dyr, samt dyr som er fremstilt ved slike fremgangsmåter.
 
 
 
§ 2.  Patent meddeles bare på oppfinnelser som er nye i forhold til hva som var kjent før patentsøknadens inngivelsesdag,  og
som dessuten skiller seg vesentlig fra dette.
Som kjent anses alt som er blitt alment tilgjengelig, enten dette er skjedd ved skrift, foredrag, utnyttelse eller på annen måte.
Også innholdet i en her i riket før nevnte dag inngitt  patentsøknad anses som kjent dersom denne søknad blir alment tilgjengelig
etter bestemmelsene i § 22. Vilkåret i første ledd om at oppfinnelsen skal skille seg vesentlig fra hva som var kjent, gjelder dog
ikke i forhold til innholdet i en slik søknad.
Søknader som omhandlet i kapittel 3  får samme virkning som her i riket inngitte søknader i tilfelle som angitt i §§ 29 og 38.
Vilkåret i første ledd om at oppfinnelsen skal være ny er ikke til hinder for at patent meddeles på kjente stoffer eller kjente
stoffblandinger til anvendelse i fremgangsmåter som nevnt i § 1 sjette ledd, såfremt anvendelsen av stoffet eller stoffblandingen
ikke er kjent ved noen av disse fremgangsmåter.
Patent kan meddeles uten hinder av at oppfinnelsen i løpet av de siste seks måneder før patentsøknadens inngivelse er blitt
alment tilgjengelig:
1.som følge av åpenbart misbruk i forhold til søkeren eller noen denne utleder sin rett fra, eller
 
2.ved at søkeren eller noen som denne utleder sin rett fra, har forevist oppfinnelsen på en slik offisiell eller offisielt anerkjentinternasjonal utstilling som omhandles i den i Paris den 22. november 1928 vedtatte konvensjon om internasjonale
utstillinger.
 
 
 § 3.  Den ved patent oppnådde enerett  innebærer, med de unntak som følger av tredje ledd, at andre enn patenthaveren ikke uten
dennes samtykke må utnytte oppfinnelsen ved å
1.tilvirke, utby, bringe i omsetning eller anvende et produkt som er beskyttet ved patentet  eller å innføre eller besitte
produktet i slik hensikt,
 
2.anvende eller tilby å anvende en fremgangsmåte som er beskyttet ved patentet  eller, om han vet eller det etter
omstendighetene er åpenbart at fremgangsmåten ikke må anvendes uten patenthaverens samtykke, utby den for anvendelse
her i riket,
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]3.utby, bringe i omsetning eller anvende et produkt som tilvirkes gjennom en patentbeskyttet  fremgangsmåte, eller innføre
eller besitte produktet i slik hensikt.
 
Eneretten innebærer likeledes at andre enn patenthaveren ikke uten dennes samtykke må utnytte oppfinnelsen ved å tilby eller
levere midler til å utøve oppfinnelsen til noen som ikke er berettiget til å utnytte den her i riket, såfremt midlene vedrører noe
vesentlig i oppfinnelsen og leverandøren eller tilbudsgiveren vet, eller det etter omstendighetene er åpenbart, at de er egnet og
bestemt for slik utnyttelse. Er midlet en vare som vanligvis forekommer i handelen, gjelder dette likevel bare dersom den somtilbyr eller leverer midlet søker å påvirke mottakeren til å begå handlinger som omfattes av eneretten  etter første ledd. I forhold
til bestemmelsene i dette ledd skal personer som utnytter oppfinnelsen slik som nevnt i tredje ledd nr. 1, 3 eller 4, ikke ansessom berettiget til å utnytte oppfinnelsen.
Fra eneretten unntas:
1.Utnyttelse som ikke skjer i nærings- eller driftsøyemed,
 
2.Utnyttelse av patentbeskyttede produkter som av patenthaveren eller med dennes samtykke er brakt i omsetning innenforEØS, om ikke annet følger av forskrift fastsatt av Kongen.
 
3.Utnyttelse ved eksperiment som angår selve oppfinnelsen,
 
4.Tilberedning på apotek av et legemiddel etter resept i enkelttilfelle eller forføyning over et legemiddel tilberedt på dennemåte.
 
5.Utprøvinger, forsøk og lignende av et patentert legemiddel som er nødvendige for å oppnå markedsføringstillatelse for etlegemiddel i en stat som er tilsluttet avtale 15. april 1994 om opprettelse av Verdens handelsorganisasjon (WTO-avtalen).
 
 
 
§ 3 a. Patentvernet  for et biologisk materiale  som har bestemte egenskaper på grunn av oppfinnelsen, omfatter ethvert biologisk
materiale som er fremstilt fra dette biologiske materialet ved formering eller oppformering i identisk eller avvikende form, og
som har de samme egenskapene.
Patentvernet for en fremgangsmåte  som gjør det mulig å fremstille et biologisk materiale som har bestemte egenskaper på
grunn av oppfinnelsen, omfatter det biologiske materialet som er fremstilt direkte ved denne fremgangsmåten, og ethvert annet
biologisk materiale som er fremstilt fra det direkte fremstilte biologiske materialet ved formering eller oppformering i identiskeller avvikende form, og som har de samme egenskapene.
Så langt ikke annet følger av § 1 a første ledd, omfatter patentvernet for et produkt  som inneholder eller består av genetisk
informasjon, ethvert materiale som produktet er innsatt i, og der den genetiske informasjonen inngår og uttrykker sin funksjon.
Patentvernet  etter første til tredje ledd omfatter ikke biologisk materiale som er fremstilt ved formering eller oppformering av
et biologisk materiale som er brakt i omsetning innenfor EØS  av patenthaveren eller med dennes samtykke, hvis formeringen
eller oppformeringen er et nødvendig ledd i den anvendelsen materialet ble brakt i omsetning for, og forutsatt at det fremstiltematerialet ikke senere brukes til annen formering eller oppformering.
 
 § 3 b. Hvis planteformeringsmateriale med patenthaverens samtykke selges eller overdras på annen måte til en gårdbruker for
landbruksformål, har gårdbrukeren rett til å anvende avlingen sin til formering eller oppformering i egen driftsenhet uten hinder
av § 3 a første til tredje ledd.
Hvis avlsdyr eller annet animalsk formeringsmateriale med patenthaverens samtykke selges eller overdras på annen måte til
en gårdbruker, har gårdbrukeren rett til å anvende det beskyttede dyret eller formeringsmaterialet til landbruksformål i egenlandbruksvirksomhet uten hinder av § 3 a første til tredje ledd. Forrige punktum gir ikke rett til å selge materialet som ledd i
eller med sikte på kommersiell formeringsvirksomhet.
Kongen kan gi forskrift om vilkårene for og omfanget av gårdbrukerens rett etter paragrafen her.
  
§ 3 c. Patentvernet for biologisk materiale  som allerede forekommer i naturen, omfatter bare den delen av materialet som er
nødvendig for den industrielle anvendelse som er angitt i patentsøknaden. Det skal fremgå tydelig av patentsøknaden på hvilken
måte det biologiske materialet kan utnyttes industrielt.
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
§ 4.  Den som i nærings- eller driftsøyemed utnyttet  oppfinnelsen her i riket da patentsøknaden ble inngitt,  kan uten hinder av
patent fortsette utnyttelsen med bibehold av dennes alminnelige karakter, såfremt utnyttelsen ikke utgjorde et åpenbart misbruk i
forhold til søkeren eller noen som denne utleder sin rett fra. Sådan utnyttelsesrett tilkommer under tilsvarende forutsetninger
også den som hadde truffet vesentlige foranstaltninger til utnyttelse av oppfinnelsen i nærings- eller driftsøyemed  her i riket.
Den i første ledd omhandlede rett kan bare overgå til andre sammen med den virksomhet hvori den er oppstått, eller hvor
utnyttelsen var ment å skulle skje.
 
 § 5. Uten hinder av patent kan en oppfinnelse utnyttes  på et utenlandsk kjøretøy, fartøy eller luftfartøy ved bruken av sådant
samferdselsmiddel under dettes midlertidige eller tilfeldige tilstedeværelse her i riket.
Når et fremmed land innrømmer tilsvarende rett for norske luftfartøy, kan Kongen bestemme at reservedeler og tilbehør til
luftfartøy uten hinder av patent kan innføres og anvendes her til reparasjon av luftfartøy hjemmehørende i vedkommende land.
 
 
§ 6. Søknad om patent på en oppfinnelse som tidligst tolv måneder  før søknadsdagen er angitt i søknad om patent her i riket
eller om patent, oppfinnersertifikat eller bruksmønsterbeskyttelse i fremmed stat som er tilsluttet Pariskonvensjonen av 20. mars
1883 for vern av den industrielle eiendomsretten, skal i forhold til § 2 første, annet og fjerde ledd samt § 4, anses inngitt
samtidig med den tidligere søknad, dersom søkeren begjærer det. Kongen kan ved forskrift gi regler om at også søknader som
ikke er inngitt i en stat som er tilsluttet Pariskonvensjonen, skal gi grunnlag for prioritet som nevnt i første punktum.
Kongen fastsetter de nærmere vilkår for retten til å gjøre prioritet som her omhandlet gjeldende.
 
 
Kapittel 2. Patentsøknaden og dens behandling m.m.
 
 
§ 7. Patentmyndigheten her i riket er Patentstyret.
 
 
§ 8.  Søknad om patent inngis skriftlig til Patentstyret  eller, i tilfelle som omhandles i kapittel 3 , til patentmyndighet eller
internasjonal organisasjon som angitt i § 28.
Søknaden skal inneholde en beskrivelse av oppfinnelsen, innbefattet tegninger når slike er nødvendige, samt en bestemt
angivelse av hva som søkes beskyttet ved patentet (patentkrav).  Den omstendighet at oppfinnelsen gjelder en kjemisk
forbindelse, medfører ikke at en bestemt anvendelse må angis i patentkravet. Beskrivelsen skal være så tydelig at en fagmann pågrunnlag av denne skal kunne utøve oppfinnelsen.  En oppfinnelse som gjelder eller anvender biologisk materiale,  skal i de
tilfelle som omhandles i § 8 a, bare anses tilstrekkelig tydelig angitt såfremt også vilkårene i § 8 a er oppfylt.
Søknaden skal dessuten inneholde et sammendrag av beskrivelse og patentkrav. Sammendraget skal bare tjene som teknisk
informasjon og må ikke tillegges betydning i andre henseender.
I søknaden skal oppfinnerens navn angis. Søkes patent av en annen enn oppfinneren, skal søknaden inneholde en erklæring fra
søkeren om at vedkommende har rett til oppfinnelsen. Hvis Patentstyret finner grunn til å tvile på at søkeren har rett til
oppfinnelsen, kan retten kreves dokumentert.
Søkeren skal betale fastsatt søknadsavgift.  For søknaden skal også betales fastsatt årsavgift  for hvert avgiftsår som begynner
før søknaden er endelig avgjort.
Et avgiftsår etter denne lov omfatter ett år og regnes første gang fra den dag da søknaden ble inngitt  og deretter fra den
tilsvarende dag i kalenderåret.
 
 
§ 8 a.  Skal det ved utøvelsen av en oppfinnelse anvendes biologisk materiale  som verken er allment tilgjengelig  eller kan
beskrives slik i søknadsdokumentene at en fagmann på grunnlag av disse kan utøve oppfinnelsen,  skal en prøve av detLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]biologiske materialet deponeres senest den dag søknaden inngis.  Prøven skal deretter fortløpende være deponert slik at den som
i henhold til denne lov har rett til å få utlevert en prøve, kan få prøven utlevert i Norge. Kongen fastsetter hvor deponeringer kan
foretas.
Opphører en deponert prøve å være levedyktig eller kan en prøve av andre grunner ikke utleveres, kan den erstattes med en ny
prøve av det samme biologiske materialet innen den frist og på de øvrige vilkår som Kongen fastsetter. I så fall skal den nye
deponering anses foretatt allerede den dag da den tidligere deponering ble foretatt.
 
 
§ 8 b.  Dersom en oppfinnelse gjelder eller anvender biologisk materiale  eller tradisjonell kunnskap, skal det i patentsøknaden
oppgis hvilket land oppfinneren mottok eller hentet materialet eller kunnskapen fra (leverandørland). Hvis nasjonal rett i
leverandørlandet krever at det innhentes samtykke for uttak av biologisk materiale eller bruk av tradisjonell kunnskap, skal det
opplyses i søknaden om slikt samtykke er innhentet.
Hvis leverandørlandet er et annet land enn opprinnelseslandet for det biologiske materialet  eller den tradisjonelle kunnskapen,
skal også opprinnelseslandet oppgis. Med opprinnelsesland menes for biologisk materiale det landet der materialet ble hentet utfra sine naturlige omgivelser og for tradisjonell kunnskap det landet der kunnskapen ble utviklet. Hvis nasjonal rett i
opprinnelseslandet krever at det innhentes samtykke for uttak av biologisk materiale eller bruk av tradisjonell kunnskap, skal det
opplyses i søknaden om slikt samtykke er innhentet. Hvis opplysningene etter dette leddet ikke er kjent, skal søkeren opplyseom dette.
Opplysningsplikten for biologisk materiale etter første og annet ledd gjelder selv om oppfinneren har endret strukturen i det
mottatte materialet. Opplysningsplikten gjelder ikke for biologisk materiale fra mennesker.  Når biologisk materiale er ervervet i
samsvar med artikkel 12 nr. 2 og 3 i den internasjonale traktat om plantegenetiske ressurser for mat og jordbruk 3. november2001, skal det i stedet for opplysninger som nevnt i første og annet ledd legges ved patentsøknaden kopi av standardmaterialoverdragelsesavtale som nevnt i artikkel 12 nr. 4 i traktaten.
Brudd på opplysningsplikten er straffbart så langt det følger av straffeloven  § 221. Opplysningsplikten berører ikke
behandlingen av patentsøknaden  eller gyldigheten av patentet.
  
§ 8 c.  Dersom en oppfinnelse gjelder eller anvender biologisk materiale  fra mennesker, skal det fremgå av patentsøknaden om
personen som materialet stammer fra, har samtykket i den aktuelle anvendelsen av materialet i samsvar med lov 21. februar
2003 nr. 12 om biobanker.
Brudd på opplysningsplikten er straffbart så langt det følger av straffeloven  § 221. Opplysningsplikten berører ikke
behandlingen av patentsøknaden  eller gyldigheten av patentet.
 
 
§ 9.  Dersom søkeren begjærer det og betaler fastsatt avgift  skal Patentstyret på de vilkår Kongen bestemmer, la søknaden bli
gjenstand for slik nyhetsgransking ved internasjonal nyhetsgranskingsmyndighet som omhandlet i artikkel 15.5 i konvensjonen
om patentsamarbeid vedtatt i Washington 19. juni 1970.
 
 
§ 10. I samme søknad må ikke søkes patent på to eller flere oppfinnelser som er uavhengige av hverandre.
 § 11. Søkes det patent på en oppfinnelse som fremgår av en ennå ikke avgjort patentsøknad som søkeren tidligere har inngitt,
skal den senere søknad på begjæring og på de vilkår Kongen fastsetter, anses inngitt på det tidspunkt da dokumentene som
oppfinnelsen fremgår av, innkom til Patentstyret.
 
 § 12. (Opphevet ved lov 26 mars 2010 nr. 8.)
 
 
§ 13. En søknad om patent må ikke endres slik at det søkes patent på noe som ikke fremgikk av søknaden  da den ble inngitt.
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
§ 14. (Opphevet ved lov 20 des 1996 nr. 104.)
 
 § 15. Har søkeren ikke iakttatt det som er foreskrevet om søknaden, eller finner Patentstyret at det for øvrig er noe til hinder for
å imøtekomme den, skal søkeren underrettes om dette og oppfordres til innen en nærmere angitt frist å uttale seg eller foreta
rettelse. I sammendraget  kan dog Patentstyret, uten å høre søkeren, foreta de endringer som finnes nødvendige.
Unnlater søkeren innen fristens utløp å avgi uttalelsen eller foreta handling for rettelse av en anmerket mangel, skal søknaden
henlegges. Opplysning om at så i tilfelle vil skje, skal inntas i Patentstyrets underretning etter første ledd.
Behandlingen av søknaden gjenopptas likevel hvis søkeren innen fire måneder  fra utløpet av den nevnte frist  innkommer med
uttalelsen eller foretar handling for rettelse. Det skal betales fastsatt avgift.
Betales ikke årsavgift i samsvar med §§ 8, 41 og 42, henlegges søknaden uten forutgående underretning. Behandlingen av en
søknad som er henlagt av denne grunn, kan ikke gjenopptas.
 
 § 15 a. Er Patentstyret  i tvil om § 1 b er til hinder for å imøtekomme søknaden, skal Patentstyret innhente en rådgivende
uttalelse fra en etisk nemnd oppnevnt av Kongen før søknaden avgjøres. Nemnda skal avgi sin uttalelse innen tre måneder etterforeleggelsen. Kongen kan ved forskrift gi nærmere regler om saksbehandlingen i nemnda.
 
 § 16. Finner Patentstyret også etter at søkerens svar er innkommet at det foreligger hinder for å imøtekomme søknaden, og har
søkeren hatt anledning til å uttale seg om hindringen, skal søknaden avslås med mindre Patentstyret finner at søkeren bør
tilskrives på nytt.
 
 § 17.  Påstår noen overfor Patentstyret at det er han og ikke søkeren som har retten til oppfinnelsen,  kan Patentstyret hvis det
finner spørsmålet tvilsomt, oppfordre vedkommende til innen en nærmere angitt frist  å reise søksmål  for å få spørsmålet prøvet
ved domstolene, idet han gjøres oppmerksom på at påstanden vil kunne bli satt ut av betraktning ved den fortsatte behandling avsaken dersom oppfordringen ikke imøtekommes.
Er spørsmålet om retten til oppfinnelsen under behandling ved domstol, kan behandlingen av patentsøknaden stilles i bero
inntil søksmålet er endelig avgjort.
 
 
§ 18.  Godtgjør noen overfor Patentstyret at det er han og ikke søkeren som har retten til oppfinnelsen,  skal Patentstyret, dersom
vedkommende begjærer det, i stedet for av den grunn å avslå søknaden, overføre den til den berettigede. Den som
patentsøknaden overføres til, skal betale ny søknadsavgift.
Er det fremsatt begjæring om overføring av en patentsøknad, må søknaden ikke henlegges,  avslås eller imøtekommes  før
begjæringen er endelig avgjort.
 
 
§ 19. Er søknaden i foreskrevet stand, og finnes ikke hinder for patent å foreligge, skal søkeren underrettes om at patent kan
meddeles.
Etter at søkeren er underrettet om at patent kan meddeles, kan patentkravene ikke endres slik at patentvernets omfang utvides.
 
 
§ 20. Innen to måneder etter at søkeren er underrettet om at patent kan meddeles,  skal søkeren betale fastsatt meddelelsesavgift.
Skjer ikke dette, henlegges søknaden. Behandlingen av søknaden gjenopptas likevel dersom søkeren betaler
meddelelsesavgiften innen fire måneder etter utløpet av fristen.  Det skal betales fastsatt gjenopptakelsesavgift.
Søkes patent av oppfinneren,  kan Patentstyret innrømme søkeren fritak for å betale meddelelsesavgift, dersom det er forbundet
med betydelig vanskelighet for søkeren å betale avgiften og det er begjært fritak innen to måneder  etter at søkeren er underrettetLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]om at patent kan meddeles. Avslås begjæringen om fritak, skal avgift som betales innen to måneder  deretter, anses som betalt i
rett tid.
 
 § 21. Når meddelelsesavgift etter § 20 er betalt eller fritak for avgiften er gitt, skal søknaden imøtekommes dersom det fortsatt
ikke finnes å foreligge hinder for patent. Avgjørelsen skal kunngjøres.
Når avgjørelsen om å imøtekomme søknaden er kunngjort, er patentet meddelt.  Patent kan meddeles på norsk eller engelsk.
Samtidig med at patentet meddeles, skal Patentstyret utgi et patentskrift. Patentskriftet skal inneholde beskrivelse, patentkrav
og sammendrag,  samt patenthaverens og oppfinnerens navn. Når et patent meddeles på engelsk, skal patentskriftet inneholde en
oversettelse av patentkravene til norsk.  Samsvarer ikke oversettelsen med teksten på engelsk, gjelder patentvernet bare så langt
som det er samsvar mellom oversettelsen og teksten på engelsk.  I sak om begrensning  av eller gyldigheten  av et patent som er
meddelt på engelsk, skal kun patentkravene på engelsk legges til grunn for avgjørelsen.  Patenthaveren kan sende inn en rettelse
av oversettelse som nevnt i tredje punktum.  Når patenthaveren har betalt fastsatt gebyr, skal Patentstyret kunngjøre at rettet
oversettelse er innsendt, og holde den tilgjengelig for enhver. Deretter gjelder den rettede oversettelsen. Ved innsendelse avrettet oversettelse gjelder § 66 j annet ledd tilsvarende.
Ved meddelelsen av patentet skal et patentbrev utferdiges.
Meddelte patenter innføres i patentregisteret, som føres av Patentstyret.  Enhver har rett til å få se patentregisteret, få bekreftet
utskrift av det og få kopi av patentsøknad med bilag som etter § 22 er tilgjengelig for enhver.
 
 § 22.  Fra og med den dag da patent er meddelt,  skal samtlige dokumenter i saken holdes tilgjengelige for enhver.
Når atten måneder er gått fra søknadens inngivelsesdag, eller, dersom prioritet etter § 6 er begjært, fra den dag som prioriteten
er begjært fra, skal dokumentene holdes tilgjengelige for enhver  selv om patent ikke er meddelt. Er søknaden henlagt eller
avslått, skal dokumentene likevel ikke holdes tilgjengelige med mindre søkeren begjærer gjenopptakelse,  påklager avgjørelsen
eller begjærer søknaden tatt under behandling i medhold av § 72 eller § 73.
Når søkeren begjærer det, skal dokumentene holdes tilgjengelige  tidligere enn fastsatt i første og annet ledd.
Når dokumentene blir tilgjengelige etter annet eller tredje ledd, skal Patentstyret utferdige kunngjøring om det.
Inneholder et dokument forretningshemmeligheter som ikke angår en oppfinnelse som det søkes eller er meddelt patent på i
saken, kan Patentstyret når særlige grunner foreligger, etter begjæring bestemme at dokumentet ikke skal være tilgjengelig. Er
en slik begjæring inngitt, blir dokumentet ikke tilgjengelig før begjæringen er avslått ved rettskraftig avgjørelse, jf § 26 fjerde
ledd.
Forslag, utkast, betenkninger og andre liknende arbeidsdokumenter som Patentstyret selv utarbeider for behandlingen av en
sak, er ikke tilgjengelige med mindre Patentstyret beslutter at de skal være det.
Er en prøve av biologisk materiale  deponert etter § 8 a, har enhver rett til å få utlevert en prøve av materialet når dokumentene
i saken er blitt tilgjengelige etter første, annet eller tredje ledd. Etter at patent er meddelt, kan utlevering skje til enhver som ber
om det, uansett om patentet er opphørt eller kjent ugyldig. Dette innebærer likevel ikke at prøve skal utleveres til noen som i
henhold til lov eller forskrift ikke har rett til å ha befatning med det deponerte materialet.  Prøve skal heller ikke utleveres til
noen hvis befatning med den må antas å være forbundet med betydelig risiko på grunn av materialets skadevoldende
egenskaper.
Med virkning for tiden før patent er meddelt eller søknaden er endelig avgjort uten at patent er meddelt, kan søkeren uansett
syvende ledd kreve at prøve bare utleveres til en særlig sakkyndig. Hvis patentsøknaden er avslått eller trukket tilbake, gjelder
det samme i en periode på 20 år fra patentsøknaden ble inngitt. Kongen fastsetter en frist for å sette frem krav om
utleveringsbegrensning og fastsetter hvem som kan nyttes som sakkyndig.
Begjæring om utlevering av prøve fremsettes skriftlig overfor Patentstyret og skal inneholde en erklæring om å iaktta de
begrensninger i bruken av prøven som Kongen fastsetter. Kan prøven bare utleveres til en særlig sakkyndig, skal erklæringen istedet avgis av denne.
 
 
§ 23. Henlegges eller avslås en søknad som er blitt tilgjengelig for enhver, skal dette kunngjøres når beslutningen er blitt
rettskraftig.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
 
§ 24. Enhver kan fremsette innsigelse mot et meddelt patent. En innsigelse skal fremsettes skriftlig, være begrunnet og kommet
inn til Patentstyret innen ni måneder fra den dag patentet ble meddelt.  I særlige tilfeller kan Patentstyret etter begjæring
innrømme innsigeren en kort tilleggsfrist  for å fremskaffe ytterligere dokumentasjon til støtte for innsigelsen.
Fristen for å fremsette innsigelse om at et patent er meddelt i strid med § 1 b, er tre år fra den dag patentet ble meddelt.  Den
som fremsetter slik innsigelse mer enn ni måneder etter nevnte dag, skal betale fastsatt avgift.
Innsigelse som grunner seg på at patentet er meddelt til en annen enn den som etter § 1 er berettiget til det, kan bare fremmes
av den som påstår seg berettiget til patentet. Innsigeren kan i innsigelsen begjære patentet overført til seg.
Patentstyret skal avvise en innsigelse som ikke oppfyller vilkårene i første til tredje ledd.
Patentstyret skal gi patenthaveren meddelelse om innsigelser og skal gi denne anledning til å uttale seg om dem.
Er det fremsatt innsigelse mot patentmeddelelsen, skal dette anmerkes i patentregisteret og kunngjøres.
Dersom patentet som det er fremsatt innsigelse mot, er meddelt på engelsk,  kan Patentstyret pålegge patenthaveren å sende inn
en oversettelse av patentskriftet til norsk. Sender ikke patenthaveren inn oversettelse innen den frist Patentstyret fastsetter, kan
Patentstyret få patentskriftet oversatt for patenthaverens regning.
Selv om innsigelsen trekkes tilbake, kan innsigelsesbehandlingen fortsettes dersom særlige grunner taler for det.
 
 
§ 25.  Patentstyret skal etter innsigelse  oppheve et patent dersom
1.det er meddelt til tross for at vilkårene i §§ 1 til 2 ikke er oppfylt,
 
2.det gjelder en oppfinnelse som ikke er så tydelig beskrevet at en fagkyndig på grunnlag av beskrivelsen kan utøve den,
eller
 
3.det omfatter noe som ikke fremgikk av søknaden da den ble inngitt.
 
Dersom innsigeren påstår seg berettiget til patentet og i innsigelsen har begjært patentet overført til seg, skal Patentstyret
overføre patentet til innsigeren istedenfor å oppheve det dersom det finner at det er innsigeren som etter § 1 er berettiget til
patentet.  § 53 tredje ledd gjelder tilsvarende.
Patentstyret skal forkaste en innsigelse dersom det ikke foreligger hinder som nevnt i første ledd for at patentet opprettholdes.
Er Patentstyret i tvil om et patent er meddelt i strid med § 1 b, skal Patentstyret innhente en rådgivende uttalelse etter § 15 a.
Har patenthaveren under innsigelsesbehandlingen gjort slike endringer  at det ikke foreligger hinder som nevnt i første ledd for
at patentet opprettholdes i endret form, og endringene heller ikke medfører at patentvernets omfang  utvides i forhold til patentet
slik det ble meddelt, skal patentet opprettholdes i den endrede formen.
Når Patentstyrets eller Klagenemndens avgjørelse av en innsigelse er rettskraftig,  skal melding om avgjørelsen innføres i
patentregisteret og kunngjøres. Dersom avgjørelsen innebærer at patentet opprettholdes i endret form, skal Patentstyret utgi etnytt patentskrift, utferdige et nytt patentbrev og innføre det endrede patentet i patentregisteret.
 
 
§ 26. Den endelige avgjørelsen av en patentsøknad kan påklages til Klagenemnden for industrielle rettigheter (Klagenemnden)
dersom avgjørelsen har gått søkeren imot.
Den endelige avgjørelsen av en innsigelse kan påklages til Klagenemnden  av patenthaveren eller innsigeren dersom
avgjørelsen har gått vedkommende imot.
Blir en begjæring om gjenopptakelse etter § 15 tredje ledd eller § 20 første ledd avslått, eller en begjæring om overføring etter
§ 18 imøtekommet, kan avgjørelsen påklages av søkeren til Klagenemnden.  Blir en begjæring om overføring etter § 18 avslått,
kan avgjørelsen påklages av den som har fremsatt begjæringen.
Blir en begjæring etter § 22 femte eller niende ledd avslått, kan avgjørelsen påklages til Klagenemnden  av den som har
fremsatt begjæringen.
 
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]§ 27. Klage må være innkommet til Patentstyret innen to måneder  fra den dag meddelelse om avgjørelsen ble sendt
vedkommende part. Det skal betales fastsatt avgift.  I motsatt fall skal klagen ikke opptas til behandling.
Selv om klagen frafalles, kan den prøves dersom særlige grunner taler for det.
Avgjørelse der Klagenemnden avslår en søknad om patent, opphever et patent eller opprettholder en beslutning fra
Patentstyret om å oppheve et patent, kan ikke bringes inn for domstolene senere enn to måneder  etter at meddelelse om
avgjørelse ble sendt søkeren eller patenthaveren. Underretning om søksmålsfristen skal inntas i meddelelsen. Søksmål rettes mot
staten ved Klagenemnden.
§ 22 femte og sjette ledd gjelder tilsvarende for dokumenter som inngis til Klagenemnden. § 24 syvende ledd gjelder
tilsvarende for Klagenemnden ved klage over Patentstyrets avgjørelse av en innsigelse.
 
 
Kapittel 3. Internasjonale patentsøknader.
 
 
§ 28. Med internasjonal patentsøknad menes søknad inngitt i henhold til konvensjonen om patentsamarbeid vedtatt i
Washington 19. juni 1970 (samarbeidskonvensjonen).
Internasjonale patentsøknader inngis til nasjonale patentmyndigheter eller internasjonale organisasjoner som i henhold til
samarbeidskonvensjonen er berettiget til å motta slike søknader (mottakende myndigheter). Patentstyret er mottakendemyndighet i henhold til bestemmelser gitt av Kongen. For internasjonal søknad som inngis til Patentstyret, skal søkeren betale
fastsatt avgift.
For internasjonale patentsøknader som omfatter Norge, gjelder bestemmelsene i §§ 29-38.
 
 
§ 29. En internasjonal patentsøknad som den mottakende myndighet har fastsatt internasjonal inngivelsesdag for,  skal ha samme
virkning som en patentsøknad som er inngitt her i riket samme dag. Bestemmelsen i § 2 annet ledd annet punktum får dog bare
anvendelse såfremt søknaden blir videreført i henhold til § 31.
 
 
§ 30. En internasjonal patentsøknad skal anses trukket tilbake for så vidt angår Norge i de tilfelle som angis i artikkel 24.1 i og ii
i samarbeidskonvensjonen.
 
 § 31.  Vil søkeren videreføre en internasjonal patentsøknad  i Norge, skal han innen 31 måneder  fra den internasjonale
inngivelsesdagen eller hvis prioritet er begjært,  den dagen som prioritet er begjært fra, inngi til Patentstyret en oversettelse  av
den internasjonale søknaden til norsk eller engelsk i den utstrekning Kongen fastsetter, eller når søknaden er på norsk ellerengelsk, en kopi av den. Søkeren skal betale fastsatt gebyr  til Patentstyret.
Oversettelsen eller kopien kan inngis innen en ytterligere frist på to måneder mot at det betales en fastsatt avgift.
Foretar søkeren ikke det som påligger ham etter paragrafen her, skal søknaden anses trukket tilbake for så vidt angår Norge.
 
 
§ 32. (Opphevet ved lov 19 des 2003 nr. 127.)
 
 § 33. Er en internasjonal patentsøknad videreført etter § 31, kommer bestemmelsene i kapittel 2  til anvendelse på søknaden og
dens behandling med de avvik som følger av denne paragraf og §§ 34-37. Søknaden kan likevel ikke uten søkerens samtykke
opptas til behandling før utløpet av den frist som gjelder etter § 31 første ledd.
Bestemmelsene i §§ 8 b og 8 c gjelder ikke for internasjonale patentsøknader.
§ 22 får anvendelse også før søknaden videreføres, når søkeren har oppfylt sin plikt etter § 31 til å inngi oversettelse avLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]søknaden eller, om søknaden er på norsk eller engelsk, når søkeren har inngitt en kopi til Patentstyret.
Ved anvendelsen av §§ 48 og 56 anses en internasjonal patentsøknad å være gjort tilgjengelig for enhver når den er gjort
tilgjengelig etter tredje ledd. En internasjonal søknad som er på engelsk, og som er gjort tilgjengelig etter tredje ledd, anses bare
å være gjort tilgjengelig for enhver ved anvendelsen av § 60 første ledd når søkeren har sendt inn en oversettelse av
patentkravene til norsk, og Patentstyret har kunngjort at slik oversettelse er innsendt, jf. § 60 annet ledd første til tredje
punktum.
Oppfyller søknaden samarbeidskonvensjonens  krav til form og innhold, skal den godtas i disse henseender.
 
 § 34. En internasjonal patentsøknad må ikke imøtekommes  eller avslås  før utløpet av en frist som Kongen fastsetter, om ikke
søkeren samtykker i at søknaden avgjøres tidligere.
 
 
§ 35. En internasjonal patentsøknad må ikke uten søkerens samtykke imøtekommes eller offentliggjøres i trykt skrift eller påannen liknende måte før den er publisert av det internasjonale byrå ved Verdensorganisasjonen for immateriell eiendomsrett
(WIPO), med mindre 20 måneder er gått fra den internasjonale inngivelsesdagen. Dersom det er begjært prioritet etter § 6, skal
fristen på 20 måneder regnes fra den dagen som prioritet er begjært fra.
 
 § 36. Har en del av en internasjonal patentsøknad ikke vært gjenstand for internasjonal nyhetsgransking eller internasjonal
forberedende patenterbarhetsprøving fordi søknaden ble ansett å omfatte oppfinnelser som er uavhengige av hverandre  og
søkeren ikke innen den foreskrevne tid betalte tilleggsavgift i henhold til samarbeidskonvensjonen,  skal Patentstyret prøve om
vurderingen var riktig. Finnes dette å være tilfelle, skal den del av søknaden som ikke er gransket eller prøvet, anses trukkettilbake, medmindre søkeren betaler fastsatt avgift innen to måneder  fra Patentstyret har sendt ham underretning om sin
avgjørelse. Finner Patentstyret at vurderingen ikke var riktig, skal det fortsette behandlingen av søknaden i sin helhet.
Avgjørelse etter første ledd, hvor Patentstyret har funnet at patentsøknaden omfatter uavhengige oppfinnelser, kan påklages av
søkeren. Om klagefrist mm og adgangen til å bringe avgjørelser truffet av Klagenemnden  inn for domstolene gjelder § 27
tilsvarende.
Dersom Klagenemnden opprettholder Patentstyrets avgjørelse, regnes fristen for betaling av slik avgift som nevnt i første ledd
annet punktum fra det tidspunkt Patentstyret sendte søkeren underretning om Klagenemndens avgjørelse.
 
 
§ 37. Har en del av en internasjonal patentsøknad ikke vært gjenstand for internasjonal forberedende patenterbarhetsprøving
fordi søkeren etter henvendelse fra vedkommende myndighet har begrenset patentkravene, skal den del av søknaden som ikke erprøvet, anses trukket tilbake, medmindre søkeren betaler fastsatt avgift til Patentstyret innen to måneder  fra Patentstyret har
anmodet ham om dette under henvisning til begrensningen i den prøving som er foretatt.
 
 
§ 38.  Har den mottakende myndighet  avslått å fastsette internasjonal inngivelsesdag for en internasjonal patentsøknad, eller har
den erklært at søknaden skal anses trukket tilbake eller at begjæring om at søknaden skal omfatte Norge skal anses trukket
tilbake, skal Patentstyret på søkerens begjæring prøve om denne avgjørelse var riktig. Det samme skal gjelde når det
internasjonale byrå har erklært at søknaden skal anses trukket tilbake.
Begjæring om omprøving etter første ledd skal fremsettes for det internasjonale byrå innen den frist Kongen fastsetter.
Søkeren skal innen samme frist inngi til Patentstyret oversettelse av søknaden i den utstrekning Kongen fastsetter, samt betalefastsatt søknadsavgift.
Finner Patentstyret at den avgjørelse som er tatt av den mottakende myndighet eller det internasjonale byrå er uriktig, skal
Patentstyret fortsette behandlingen av søknaden i henhold til kapittel 2 . Har den mottakende myndighet  ikke fastsatt
internasjonal inngivelsesdag, skal søknaden anses inngitt den dag som Patentstyret finner burde vært fastsatt som internasjonalinngivelsesdag. Oppfyller søknaden samarbeidskonvensjonens  krav til form og innhold, skal den godtas i disse henseender.
Bestemmelsene i § 2 annet ledd annet punktum kommer til anvendelse på søknad som tas opp til behandling etter tredje ledd,
dersom søknaden blir alment tilgjengelig etter § 22.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
 
Kapittel 4. Patentets omfang og gyldighetstid.
 
§ 39. Patentvernets omfang bestemmes av patentkravene.  For forståelse av patentkravene kan veiledning hentes i beskrivelsen.
  
§ 39 a.  En patenthaver kan begjære at patentkravene eller beskrivelsen endres slik at patentvernets omfang  begrenses
(patentbegrensning).
Begjæring om patentbegrensning skal inngis skriftlig til Patentstyret. Begjæringen kan ikke fremsettes før innsigelsesperioden
på ni måneder etter § 24 første ledd er utløpt og eventuelle innsigelser fremsatt i denne perioden er endelig avgjort.  Er det reist
søksmål om overføring av patentet  eller er det tatt utlegg  i det, kan begjæring om patentbegrensning ikke fremsettes før
søksmålet er endelig avgjort eller utlegget er bortfalt. Dersom patenthaver begjærer eller har begjært begrensning eller
opphevelse av et europeisk patent ved Det europeiske patentverket, skal Patentstyret stanse behandlingen av en begjæring somnevnt i første punktum inntil Det europeiske patentverket har truffet endelig avgjørelse i saken. Patentstyret gjenopptar deretter
behandlingen av begjæringen, med mindre det var fullt samsvar mellom denne og begjæringen patenthaver fremsatte overfor
Det europeiske patentverket.
Patenthaveren skal betale fastsatt begrensningsavgift.
 
 
§ 39 b. Er begjæringen i foreskrevet stand, undersøker Patentstyret om patentet i begrenset form vil oppfylle vilkårene i §§ 1 til
2 og gjelde en oppfinnelse som er så tydelig beskrevet at en fagkyndig på grunnlag av beskrivelsen kan utøve den.
Finner Patentstyret at det ikke er noe til hinder for at begjæringen imøtekommes, skal patentet begrenses i samsvar med
begjæringen. Begrensningen har virkning fra den dag patentsøknaden ble inngitt.
 
 
§ 39 c. Har patenthaveren ikke iakttatt det som er foreskrevet om begjæringen,  eller finner Patentstyret at det for øvrig er noe til
hinder for å imøtekomme den, skal patenthaveren underrettes om dette og oppfordres til innen en nærmere angitt frist  å uttale
seg eller foreta rettelse.
Unnlater patenthaveren innen fristen å avgi uttalelse eller foreta handling for rettelse av en anmerket mangel, skal begjæringen
avslås. Opplysning om at så i tilfelle vil skje, skal inntas i Patentstyrets underretning etter første ledd.
Finner Patentstyret også etter at patenthaverens svar er innkommet at det foreligger hinder for å imøtekomme begjæringen, og
har patenthaveren hatt anledning til å uttale seg om hindringen, skal begjæringen avslås om ikke Patentstyret finner atpatenthaveren bør tilskrives på nytt.
 
 
§ 39 d. Dersom den endelige avgjørelsen fra Patentstyret ikke går ut på at patentet skal begrenses i samsvar med begjæringen,kan patenthaveren påklage avgjørelsen til Klagenemnden.
Klagen må være innkommet til Patentstyret innen en måned fra den dagen meddelelse om avgjørelsen ble sendt til
patenthaveren. Innen samme frist  skal fastsatt klageavgift betales.  I motsatt fall skal klagen ikke opptas til behandling.
Patenthaveren kan bringe avgjørelsen av en klage i Klagenemnden inn for domstolene,  men ikke senere enn en måned  etter at
meddelelse om avgjørelsen ble sendt vedkommende. Underretning om søksmålsfristen skal inntas i meddelelsen. Søksmål rettes
mot staten ved Klagenemnden.
 
 
§ 39 e. Dersom et patent begrenses etter reglene i kapittelet her, skal dette kunngjøres. Patentstyret skal da også utgi et nyttpatentskrift, utferdige et nytt patentbrev og innføre det begrensede patentet i patentregisteret.
 
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]§ 40.  Et meddelt patent kan opprettholdes i inntil 20 år fra den dag patentsøknaden ble inngitt.
For opprettholdelse av patent skal det betales fastsatt årsavgift  for hvert avgiftsår  som begynner etter at patentet er meddelt.  Er
patentet meddelt før årsavgift for patentsøknaden har begynt å forfalle etter § 41, skal patenthaveren når årsavgift for patentet
første gang forfaller, betale årsavgift også for avgiftsår som er påbegynt før meddelelsen av patentet.
 
 
Kapittel 5. Betaling av årsavgifter.
 
 
§ 41.  Årsavgift forfaller på den siste dag i den kalendermåned da avgiftsåret  begynner. Årsavgiftene for de to første avgiftsår
forfaller likevel først samtidig med avgiften for det tredje avgiftsår. Årsavgift kan ikke betales tidligere enn seks måneder før
den forfaller. Dersom domstolene opphever en avgjørelse fra Klagenemnden om å avslå en søknad om patent, forfaller årsavgift
for avgiftsår som har begynt etter at Klagenemnden traff sin avgjørelse og fram til den dag da dommen ble rettskraftig, likevel
først to måneder etter sistnevnte dag.
For en senere søknad som nevnt i § 11, forfaller årsavgiftene for avgiftsår  som har begynt før den dag da den senere søknad
ble inngitt eller som begynner innen to måneder fra denne dag, ikke i noe fall før to måneder etter denne dag. For eninternasjonal patentsøknad forfaller årsavgifter for avgiftsår  som har begynt før den dag da søknaden ble videreført etter § 31
eller opptatt til behandling etter § 38 eller som begynner innen to måneder fra denne dag, ikke i noe fall før to måneder etter
denne dag.
Mot betaling av fastsatt forhøyelse kan årsavgift betales innen seks måneder etter at den forfalt.
 
 
§ 42.  Er oppfinneren  søker eller innehaver av patentet og Patentstyret finner at han har betydelige vansker med å betale
årsavgift, kan det gi ham henstand med betalingen dersom han ber om det senest når årsavgift første gang forfaller.  Henstand
kan gis for inntil tre år om gangen, men ikke lenger enn inntil tre år fra patentets meddelelse.  Forlenget henstand må det søkes
om før gitt henstand utløper.
Avslås søknad om henstand eller forlenget henstand, skal avgift anses betalt i rett tid når den betales innen to måneder etter at
melding om avslaget er sendt til patentsøkeren eller patenthaveren.
Årsavgift, hvis betaling det etter første ledd er gitt henstand med, kan mot samme forhøyelse som nevnt i § 41 tredje ledd,
betales innen seks måneder etter det tidspunkt som henstand er gitt til.
 
 
Kapittel 6. Lisens, overdragelse m.m.
 
§ 43. Har patenthaveren gitt en annen rett til i nærings- eller driftsøyemed å utnytte oppfinnelsen (lisens), kan denne ikke
overdra sin rett til andre med mindre annet er eller må anses å være avtalt.
 § 44. Er et patent, en patentsøknad eller et supplerende beskyttelsessertifikat  overgått til en annen eller avtalelisens meddelt, skal
dette etter krav fra en av partene anmerkes i patentregisteret  eller i Patentstyrets særskilte register over europeiske
patentsøknader. Det samme gjelder når en avtalelisens er overdratt.
Er en anmerket lisens  opphørt, skal etter krav fra en av partene anmerkning gjøres om dette.
Panterett som nevnt i panteloven  § 4-11 skal etter krav fra panthaveren eller innehaveren av søknaden eller rettigheten som
pantsettelsen gjelder, anmerkes i patentregisteret  eller i det særskilte registeret over europeiske patentsøknader. Det samme
gjelder for overdragelse og frempantsettelse av slik panterett. Med krav om anmerkning skal følge dokumentasjon forpantsettelsen eller overdragelsen. Patentstyret skal bygge på at den som er oppført som innehaver av en søknad eller rettighet i
patentregisteret eller i det særskilte registeret over europeiske patentsøknader har rett til å samtykke til pantsettelsen, med
mindre det foreligger klare holdepunkter for at en annen er innehaver. Det samme gjelder for den som har overdratt ellerfrempantsatt en panterett. Anmerkning av panterett skal slettes når panteretten er opphørt.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Om anmerkning i patentregisteret  eller i det særskilte register over europeiske patentsøknader av utlegg og arrest gjelder
tvangsfullbyrdelsesloven  § 7-20 niende ledd, jf. tvisteloven  § 33-7 annet ledd.
Første og annet ledd får tilsvarende anvendelse for meddelelse, overgang og opphør av tvangslisenser  og for rett som
omhandlet i § 53 tredje ledd.
Søksmål som gjelder et patent, en patentsøknad eller et supplerende beskyttelsessertifikat,  kan alltid reises mot den som i
registeret står som innehaver, og meldinger fra Patentstyret kan sendes til ham.
Partene kan påklage Patentstyrets nektelse av å foreta anmerkning etter paragrafen her til Klagenemnden. Klagen må være
innkommet til Patentstyret innen to måneder fra den dagen melding om nektelsen ble sendt vedkommende part. Det skal betales
fastsatt gebyr. Er vilkårene for å behandle klagen oppfylt, kan Patentstyret endre avgjørelsen hvis det finner at klagen er
begrunnet. Blir det ikke truffet slik avgjørelse, skal saken sendes til Klagenemnden. Klagenemndens leder kan alltid avgjøre
klager etter leddet her alene.
 
 § 44 a.  Ved kollisjon mellom rettserverv som går ut på frivillig overdragelse av patent, herunder patentsøknad, og supplerende
beskyttelsessertifikat,  meddelelse av avtalelisens, overdragelse av avtalelisens, pantsettelse som nevnt i panteloven  § 4-11,
herunder overdragelse og frempantsettelse av slik panterett, og utlegg og arrest, går rettserverv der krav om anmerkning i
patentregisteret eller i det særskilte registeret over europeiske patentsøknader er mottatt hos Patentstyret foran rettserverv som
ikke er mottatt samme dag eller tidligere.
Rettserverv som er mottatt til anmerkning samme dag, er likestilt. Utlegg og arrest går likevel foran andre rettserverv. Er flere
utleggsforretninger og arrestforretninger mottatt til anmerkning samme dag, går den eldste foran.
En eldre rett går uten hensyn til første og annet ledd foran en yngre, dersom den yngre rett hviler på et frivillig rettserverv og
erververen da kravet om anmerkning ble mottatt hos Patentstyret kjente eller burde kjenne til den eldre rett.
Tinglysingsloven  §§ 23 til 26 og §§ 30 til 32 a gjelder tilsvarende så langt de passer.
Ved kollisjon mellom rettserverv som nevnt i første ledd og panterett i driftstilbehør etter panteloven  §§ 3-4 eller 5-4 som
omfatter en patentsøknad, et patent, et supplerende beskyttelsessertifikat eller en lisens som gjelder slike rettigheter, gårrettserverv som er mottatt til anmerkning hos Patentstyret foran panterett i driftstilbehør som ikke er mottatt til anmerkning hos
Løsøreregisteret samme dag eller tidligere. Annet ledd gjelder tilsvarende. En eldre panterett i driftstilbehør som ikke er mottatttil anmerkning i Løsøreregisteret går likevel foran et yngre rettserverv som nevnt i første ledd, dersom den yngre rett hviler på et
frivillig rettserverv og erververen da kravet om anmerkning ble mottatt hos Patentstyret kjente eller burde kjenne til
driftstilbehørspanteretten.
 
 § 45.  Er tre år gått fra patentets meddelelse  og fire år fra patentsøknadens inngivelse  uten at oppfinnelsen utøves innen riket i et
rimelig omfang, kan den som vil utøve oppfinnelsen her i riket,  få tvangslisens til dette, såfremt det ikke foreligger rimelig
grunn for unnlatelsen.
Ved anvendelsen av første ledd skal utøvelse av oppfinnelsen i stater som er part i WTO-avtalen  eller EØS-avtalen,  likestilles
med utøvelse her i riket, såfremt patentrettighetene ikke hindrer import til riket. Det samme gjelder utøvelse i andre stater i dengrad det følger av en gjensidig forpliktelse etter en folkerettslig avtale.
 
 
§ 46.  Innehaveren av et patent på en oppfinnelse hvis utnyttelse er avhengig av et patent som tilhører en annen, kan få
tvangslisens til å utnytte den oppfinnelsen som beskyttes av det sistnevnte patentet når den førstnevnte oppfinnelsen utgjør etviktig teknisk fremskritt av vesentlig økonomisk betydning i forhold til den sistnevnte oppfinnelsen.
Innehaveren av patentet på den oppfinnelsen som tvangslisensen gjelder, har rett til å få tvangslisens på rimelige vilkår til å
utnytte den andre oppfinnelsen.
 
 
§ 46 a.  En sortseier som ikke kan oppnå eller utnytte en planteforedlerrett  uten å krenke et eldre patent, kan mot passende
vederlag få tvangslisens til å utnytte oppfinnelsen som er beskyttet av patentet, hvis lisensen er nødvendig for å kunne utnytte
plantesorten. Tvangslisens meddeles bare hvis sortseieren godtgjør at plantesorten utgjør et viktig teknisk fremskritt av vesentlig
økonomisk betydning i forhold til oppfinnelsen.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Hvis en patenthaver har fått tvangslisens til å utnytte en beskyttet plantesort etter lov 12. mars 1993 nr. 32 om
planteforedlerrett § 28 annet ledd, har sortseieren krav på tvangslisens til å utnytte den patenterte oppfinnelsen på rimelige
vilkår.
 
 
§ 47.  Den som i nærings- eller driftsøyemed  vil utnytte en oppfinnelse som en annen har patent på, kan få tvangslisens til dette
når
1.det finnes påkrevd av hensyn til viktige allmenne interesser.
 
2.patentrettigheter utnyttes på en måte som kan begrense konkurransen vesentlig.
 
 
 
§ 48.  Den som da en patentsøknad ble gjort tilgjengelig for enhver,  her i riket i nærings- eller driftsøyemed  utnyttet den
oppfinnelse som det søkes patent på kan, hvis søknaden fører til patent, få tvangslisens til utnyttelsen når særlige grunner herfor
foreligger, og han ikke hadde kjennskap til søknaden og heller ikke med rimelighet kunne ha skaffet seg sådant kjennskap.
Sådan rett tilkommer under tilsvarende forutsetninger også den som har truffet vesentlige foranstaltninger til utnyttelse av
oppfinnelsen her i riket i nærings- eller driftsøyemed.  Tvangslisensen kan også omfatte tiden før patentet ble meddelt.
  § 49.  Tvangslisens kan bare meddeles  den som har forsøkt å oppnå lisens på rimelige forretningsmessige vilkår ved avtale uten
å ha oppnådd dette innen rimelig tid, og som kan antas å være i stand til å utnytte oppfinnelsen på en måte som er forsvarlig og isamsvar med lisensen.
En tvangslisens er ikke til hinder for at patenthaveren selv utnytter oppfinnelsen eller meddeler lisenser.
En tvangslisens kan bare gå over til andre i forbindelse med den virksomheten som den utnyttes i eller tok sikte på å skulle
utnyttes i.  En tvangslisens etter § 46 første ledd kan dessuten bare gå over til andre sammen med det avhengige patentet.
For halvlederteknologi kan tvangslisens bare meddeles for offentlig ikke-kommersiell utnyttelse eller på grunnlag av § 47 nr.
2.
En tvangslisens skal gis hovedsakelig med sikte på forsyning av hjemmemarkedet. Kongen kan ved forskrift fastsette regler
som avviker fra dette. 
 
§ 50. Tvangslisens meddeles av retten  etter denne paragrafen eller av Konkurransetilsynet  etter § 50 a.
I dom om tvangslisens fastsettes i hvilket omfang oppfinnelsen kan utnyttes samt vederlaget og de øvrige vilkår for lisensen.
Vederlaget skal være passende i forhold til omstendighetene i det enkelte tilfellet. Ved utmålingen skal det tas hensyn til denøkonomiske verdien av lisensen.
Dersom forholdene endrer seg vesentlig, kan retten på begjæring av hver av partene oppheve lisensen eller fastsette nye vilkår
for denne.
I en dom som meddeler eller utvider en tvangslisens, kan retten fastsette at tvangslisenshaveren skal ha rett til å utnytte
oppfinnelsen i samsvar med dommen før dommen er rettskraftig. Begjæring om foregrepet tvangskraft må fremsettes før 
forhandlingene forut for dommen er avsluttet. Oppheves eller innskrenkes tvangslisensen som følge av at dommen angripes før
den er rettskraftig, plikter tvangslisenshaveren å betale erstatning i den utstrekning det finnes rimelig for det tap utnyttelsen harmedført. Retten kan i avgjørelse etter første punktum pålegge lisenshaveren å stille sikkerhet for ansvar etter tredje punktum.
Angripes en dom som meddeler eller utvider en tvangslisens før den er rettskraftig, kan den rett dommen bringes inn for, treffe
eller omgjøre avgjørelse etter første og fjerde punktum. Avgjørelsen treffes ved kjennelse eller i den dom som avslutter saken,jf. annet punktum. En kjennelse etter sjette punktum kan bare angripes i tilslutning til anke over den dom som avslutter saken.
 
 
§ 50 a. Begjæring om tvangslisens som fremmes for Konkurransetilsynet,  skal være begrunnet og opplyse om forhold nevnt i §
49 første ledd. Kravet skal herunder angi omfanget av lisensen og hvilket vederlag og øvrige vilkår parten anser som rimelige.
Det skal betales fastsatt avgift. Hvis begjæringen ikke oppfyller disse vilkårene, skal Konkurransetilsynet gi en rimelig frist forLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]retting. Blir manglene ikke rettet innen utløpet av fristen, skal begjæringen avvises hvis ikke Konkurransetilsynet finner at det
bør gis en ny frist for retting.
Patentstyret, Plantesortsnemnda  eller andre offentlige organer skal på anmodning fra Konkurransetilsynet eller klageorganet gi
uttalelse i saken innen seks uker etter anmodningen.
Enhver skal gi Konkurransetilsynet  eller klageorganet de opplysningene disse myndighetene krever for å kunne opplyse saker
om tvangslisens. Konkurransetilsynet kan innkalle partene til muntlige forhandlinger hvis det finnes hensiktsmessig. Kongen
kan ved forskrift gi nærmere regler om saksbehandlingen.
Bestemmelsen i § 50 tredje ledd gjelder tilsvarende for saker etter paragrafen her, likevel slik at Konkurransetilsynet  eller
klageorganet ikke kan oppheve eller endre en tvangslisens som er gitt eller prøvet av retten.
For iverksetting av forvaltningsvedtak om tvangslisens gjelder forvaltningsloven  § 42. Hvis tvangslisensen blir opphevet eller
innskrenket etter klage eller søksmål fremmet innen to måneder etter Konkurransetilsynets  eller klageorganets vedtak, plikter
tvangslisenshaveren å betale erstatning i den utstrekning det finnes rimelig for det tap utnyttelsen har medført.Konkurransetilsynet eller klageorganet kan i vedtak om tvangslisens stille som vilkår at lisenshaveren stiller sikkerhet for ansvaretter annet punktum.
I søksmål kan retten prøve alle sider av Konkurransetilsynets  eller klageorganets vedtak etter paragrafen her. Det kan ikke
reises søksmål mot vedtak om å avvise eller avslå en begjæring om tvangslisens. Søksmål fra patenthaveren om vedtak etter
paragrafen her, reises mot tvangslisenshaveren.
 
 
Kapittel 7. Patentets opphør m.m.
 
§ 51.  Betales ikke årsavgift i overensstemmelse med §§ 40, 41 og 42, bortfaller patentet fra og med inngangen av det avgiftsår
som avgift ikke er betalt for.
 
 
§ 52.  Et patent kan kjennes helt eller delvis ugyldig ved dom dersom
1)det er meddelt til tross for at vilkårene i §§ 1 til 2 ikke er oppfylt,
 
2)det gjelder en oppfinnelse som ikke er så tydelig beskrevet at en fagkyndig på grunnlag av beskrivelsen kan utøve den,
 
3)det omfatter noe som ikke fremgikk av søknaden da den ble inngitt,
 
4)patentvernets omfang  er blitt utvidet  etter at patentet ble meddelt,  eller
 
5)det er endret etter begjæring om patentbegrensning  på en slik måte at patentvernets omfang  er blitt utvidet.
 
Dersom patentet er delvis ugyldig og det kan opprettholdes i begrenset form ved å endre patentkravene i samsvar med begjæringfra patenthaveren, skal patentet opprettholdes i samsvar med begjæringen.
Et patent kan ikke kjennes ugyldig i sin helhet av den grunn at patenthaveren bare delvis er berettiget  til patentet.
Søksmål etter denne bestemmelse kan med de unntak som er fastsatt i fjerde og femte ledd, reises av enhver.
Søksmål som er begrunnet med at patentet er meddelt til en annen enn den som etter § 1 har rett til det, kan bare reises av den
som påstår å ha rett til patentet.  Søksmål må reises innen ett år etter at saksøkeren fikk kjennskap til meddelelsen av patentet og
de øvrige forholdene som søksmålet bygger på. Var patenthaveren i god tro da patentet ble meddelt  eller overført til
vedkommende, kan søksmål ikke reises senere enn tre år etter meddelelsen  eller overføringen.
Den som i samsvar med § 24 har fremsatt innsigelse med påstand om at patentet er meddelt til en annen enn den som har rett
til det, kan reise søksmål om spørsmålet innen to måneder etter den dagen da meddelelse om Patentstyrets eller Klagenemndens
endelige avgjørelse i innsigelsessaken ble sendt vedkommende part.
Dom som nevnt i første ledd har virkning fra den dag patentsøknaden ble inngitt.
 
 
§ 52 a. Reiser søksmål som nevnt i § 52 spørsmål om patentet er meddelt i strid med § 1 b, kan retten innhente en rådgivende
uttalelse fra Den etiske nemnden for patentsaker,  jf. § 15 a.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Retten skal ta stilling til om uttalelse skal innhentes straks etter at tilsvar er inngitt. Anmodningen om uttalelse skal være
skriftlig og begrunnet. Partene skal gis anledning til å uttale seg om uttalelse skal innhentes og om utformingen av
anmodningen. Anmodningen skal sendes til partene samtidig som den sendes til nemnden. Partene gis samtidig en frist på inntil
tre uker for å avgi skriftlig uttalelse til nemnden.
Nemnden skal avgi sin uttalelse innen tre måneder etter foreleggelsen. Nemndens uttalelse skal være skriftlig og begrunnet og
skal avgis av en fulltallig nemnd om ikke nemndens leder ut fra sakens karakter finner at det er tilstrekkelig at tre medlemmer
behandler saken. Nemndens medlemmer skal søke å avgi en felles uttalelse. Uttalelsen skal sendes retten og partene.
Retten skal gi partene en frist på tre uker til å inngi skriftlige kommentarer til nemndens uttalelse. Hovedforhandling i saken
kan først avholdes etter at denne fristen er utløpt.
Saksdokumentene i saker der nemnden avgir uttalelse til domstolene er ikke omfattet av offentleglova.  Enhver har rett til
innsyn i en uttalelse hos nemnden etter at dom er avsagt.
 
 § 52 b. Enhver kan overfor Patentstyret fremsette begjæring om at et patent skal erklæres helt eller delvis ugyldig  ved avgjørelse
av Patentstyret (administrativ overprøving).
Begjæring om administrativ overprøving skal innleveres skriftlig til Patentstyret og skal:
a)oppgi navnet og adressen til den som har innlevert begjæringen,
 
b)oppgi hvilket patent den gjelder,
 
c)oppgi hvilke grunner begjæringen bygger på,  og
 
d)inneholde nødvendig dokumentasjon av forhold som påberopes til støtte for begjæringen.
 
Begjæringen skal i tillegg oppfylle de vilkårene som er fastsatt av Kongen ved forskrift, og det skal betales fastsatt avgift.
Dersom begjæringen ikke oppfyller vilkårene i annet ledd, § 52 c eller § 52 d første ledd første punktum, skal Patentstyret gi
en rimelig frist for uttalelse og om mulig retting av feilene. Blir feilene ikke rettet innen utløpet av fristen,  skal begjæringen
avvises dersom Patentstyret ikke finner at det bør gis ny frist for retting.
Patentstyret kunngjør at begjæring om administrativ overprøving er innlevert og forelegger denne for patenthaveren som skal
gis anledning til å uttale seg om begjæringen. Den som begjærer administrativ overprøving, skal gi melding om dette i
rekommandert brev til alle lisenshavere og panthavere som er registrert i patentregisteret med adresse. Oversittes fristen,  skal
begjæringen avvises.
Er det innlevert to eller flere begjæringer om administrativ overprøving av det samme patentet, kan Patentstyret forene sakene
dersom ingen av partene fremsetter en begrunnet innvendig mot dette.
Patentstyret kan behandle en begjæring om administrativ overprøving selv om patentet er opphørt eller opphører etter §§ 51
eller 54 dersom den som har begjært overprøving har rettslig interesse  i å få prøvet spørsmålet etter at patentet er opphørt.
Patentstyret kan ta hensyn til forhold som ikke er berørt i begjæringen om overprøving.
Enhver kan kreve innsyn i dokumentene i sak om administrativ overprøving. Bestemmelsene i § 22 femte og sjette ledd
gjelder tilsvarende.
§ 24 syvende ledd gjelder tilsvarende for Patentstyret ved administrativ overprøving.
 
 
§ 52 c. Begjæring om administrativ overprøving kan ikke fremsettes før innsigelsesfristen  er utløpt eller så lenge en
innsigelsessak eller sak om patentbegrensning  begjært av patenthaver ikke er endelig avgjort.  Det samme gjelder så lenge en sak
om patentet ved domstolene  ikke er endelig avgjort. Dersom det reises sak for domstolene om patentet før det er truffet endelig
avgjørelse i sak om administrativ overprøving, skal Patentstyret stanse behandlingen inntil rettssaken er endelig avgjort dersom
administrativ overprøving er begjært av andre enn patenthaveren. Den som har begjært administrativ overprøving, kan ikke reisesøksmål om patentet mens overprøvingssaken pågår for Patentstyret.
Begjæring om administrativ overprøving kan ikke fremsettes av en part som tidligere har anlagt sak for domstolene om
gyldigheten av patentet dersom reglene om rettskraft  er til hinder for at det anlegges ny sak for domstolene om patentet.
  Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]§ 52 d. Begjæring om administrativ overprøving kan bare begrunnes med at patentet er meddelt i strid med vilkårene i §§ 1 til 2,
men likevel ikke med at patentet er meddelt til en annen enn den som er berettiget til oppfinnelsen, jf. § 1 første ledd.  Er
Patentstyret i tvil om patentet er meddelt i strid med § 1 b, skal Patentstyret innhente en rådgivende uttalelse fra Den etiske
nemnden for patentsaker.
Dersom Patentstyret kommer til at patentet er meddelt i strid med §§ 1 til 2, erklæres det ugyldig dersom ikke
ugyldighetsgrunnen kan avhjelpes ved at patentet endres. Patentet kan bare opprettholdes i endret form når patenthaver er enig i
de endringer Patentstyret vil gjøre. Dersom patenthaver ikke er enig i endringene, skal patentet erklæres ugyldig. Dersom detikke er grunnlag for å imøtekomme begjæringen helt eller delvis skal Patentstyret avslå begjæringen og erklære at patentet
opprettholdes.
Blir patentet opprettholdt i endret form, skal patenthaver betale fastsatt avgift for endringen av patentet innen en fastsatt frist.
Betales ikke avgiften rettidig, skal patentet erklæres ugyldig.
Avgjørelse om å erklære et patent helt eller delvis ugyldig har virkning fra den dag patentsøknaden ble inngitt. Patentstyret
skal kunngjøre avgjørelsen.
 
 
§ 52 e. Avgjørelsen av en begjæring om administrativ overprøving fra Patentstyret kan påklages til Klagenemnden av den partensom avgjørelsen har gått imot. Klagen må være innkommet til Patentstyret innen to måneder fra den dag melding om
avgjørelsen ble sendt vedkommende part.  Det skal betales fastsatt avgift. I motsatt fall opptas ikke klagen til behandling.
Klagen skal oppgi
a)klagerens navn og adresse,
 
b)avgjørelsen som det klages over,
 
c)hvilken endring som ønskes i avgjørelsen, og
 
d)hvilke grunner klagen bygger på.
 
Klagen skal i tillegg oppfylle de vilkårene som er fastsatt av Kongen ved forskrift. § 52 b tredje ledd gjelder tilsvarende så langt
den passer.
Avgjørelse i sak om administrativ overprøving hvor patentet erklæres ugyldig eller endres, kan ikke bringes inn for
domstolene senere enn to måneder etter at melding om avgjørelse ble sendt den part som avgjørelsen går imot. Orientering omsøksmålsfristen skal inntas i meldingen. Søksmål rettes mot staten ved Patentstyret eller mot staten ved Klagenemnden,
avhengig av hvilket av organene som har truffet avgjørelsen søksmålet gjelder. Avgjørelse hvor en begjæring om administrativoverprøving avvises eller avslås, kan ikke bringes inn for domstolene.
§ 24 syvende ledd gjelder tilsvarende for Klagenemnden ved administrativ overprøving.
  § 53.  Er patent meddelt til en annen enn den som etter § 1 er berettiget til det, skal retten, hvis den berettigede nedlegger
påstand om det, overføre patentet til ham.
Søksmålsfristene i § 52 fjerde og femte ledd kommer tilsvarende til anvendelse på søksmål som her omhandlet.
Har den som frakjennes patentet, i god tro begynt å utnytte oppfinnelsen i nærings- eller driftsøyemed  her i riket,  eller har han
truffet vesentlige foranstaltninger til dette, er han berettiget til mot rimelig vederlag og på rimelige vilkår for øvrig å fortsette
den foretatte eller igangsette den forberedte utnyttelse med bibehold av dennes alminnelige karakter.  Sådan rett tilkommer under
samme forutsetninger innehavere av registrerte lisenser.  Retten kan ikke overgå til andre uten i forbindelse med den virksomhet
hvori utnyttelsen finner sted eller tok sikte på å finne sted.
 
 
§ 54. Gir patenthaveren overfor Patentstyret skriftlig avkall på patentet, skal Patentstyret erklære patentet for opphørt.
Dersom det er reist søksmål  om overføring av patentet, patentet er pantsatt  eller det er tatt utlegg  i patentet, kan patentet ikke
erklæres for opphørt før søksmålet er endelig avgjort eller panteretten er bortfalt.
 
 
§ 55.  Når et patent bortfaller,  kjennes eller erklæres ugyldig,  overføres, erklæres opphørt  eller opprettholdes i endret form, skalLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Patentstyret kunngjøre det.
 
 
Kapittel 8. Opplysningsplikt angående patent.
 
§ 56.  En patentsøker som påberoper seg søknaden overfor en annen før den er blitt tilgjengelig for enhver,  er pliktig til på
begjæring å gi vedkommende adgang til å gjøre seg kjent med dokumentene i søknadssaken. Omfatter søknaden deponertbiologisk materiale som nevnt i § 8 a, skal vedkommende også ha rett til å få utlevert en prøve. Bestemmelsene i § 22 sjuende
ledd tredje og fjerde punktum samt åttende og niende ledd får tilsvarende anvendelse.
Den som enten ved direkte henvendelse til en annen eller i annonser eller ved påskrift på varer eller deres innpakning eller på
annen måte angir at patent er søkt eller meddelt uten samtidig å gi opplysning om søknadens eller patentets nummer, er pliktig
til uten unødig opphold å gi den som begjærer det sådan opplysning. Angis ikke uttrykkelig at patent er søkt eller meddelt, men
er det som angis egnet til å fremkalle den oppfatning at så er tilfelle, skal på begjæring uten unødig opphold gis opplysning omhvorvidt patent er søkt eller meddelt.
 
 
Kapittel 9. Bestemmelser om rettsvern m.m.
 
§ 56 a.  Den som har gjort inngrep  i et patent, eller medvirket til det, kan ved dom forbys å gjenta handlingen. Den som har gjort
vesentlige forberedelsestiltak, med sikte på å utføre en handling som vil utgjøre inngrep, eller på annen måte har opptrådt slik atdet er særlig grunn til å frykte at vedkommende vil gjøre inngrep, kan ved dom forbys å gjennomføre handlingen.
 
 § 57.  Den som begår patentinngrep,  straffes med bøter eller fengsel inntil ett år.
Dersom det foreligger særlig skjerpende omstendigheter, er straffen bøter eller fengsel inntil tre år. Ved vurderingen av om
særlig skjerpende omstendigheter foreligger skal det særlig legges vekt på den skade som er påført rettighetshaveren, herunder
skade på rettighetshaverens kommersielle omdømme, den vinning som inngriperen har oppnådd, og omfanget av inngrepet for
øvrig.
For overtredelse av denne bestemmelsen kan påtale unnlates hvis ikke allmenne hensyn tilsier påtale, jf. straffeprosessloven §
62 a.
 
 § 58.  For forsettlig eller uaktsomt patentinngrep  skal inngriperen betale til rettighetshaveren:
a)vederlag svarende til en rimelig lisensavgift for utnyttelsen, samt erstatning for skade som følge av inngrepet som ikkeville oppstått ved lisensiering,
 
b)erstatning for skade som følge av inngrepet, eller
 
c)vederlag svarende til vinningen som er oppnådd ved inngrepet.
 
Vederlag og erstatning fastsettes etter det av grunnlagene i bokstav a til c som er gunstigst for rettighetshaveren.
Er det handlet forsettlig eller grovt uaktsomt, skal inngriperen, dersom rettighetshaveren krever det, i stedet for vederlag og
erstatning fastsatt etter første ledd, betale vederlag svarende til det dobbelte av en rimelig lisensavgift for utnyttelsen.
Første og annet ledd gjelder tilsvarende ved medvirkning.
For inngrep som har skjedd i god tro, skal inngriperen i den grad det ikke fremstår som urimelig, betale vederlag svarende til
en rimelig lisensavgift for utnyttelsen eller til vinningen som er oppnådd ved inngrepet.
Ansvaret etter første til tredje ledd kan lempes etter lov 13. juni 1969 nr. 26  om skadeserstatning § 5-2.
 
 
§ 59.  For å hindre inngrep  kan retten, i den utstrekning det finnes rimelig, gi pålegg om forebyggende tiltak for produkter somLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]utgjør inngrep i et patent, og for materialer og hjelpemidler som hovedsakelig er brukt, eller tilsiktet brukt, til å fremstille slike
produkter. Slikt pålegg kan blant annet gå ut på at produkter og materialer og hjelpemidler skal:
a)tilbakekalles fra handelen,
 
b)definitivt fjernes fra handelen,
 
c)ødelegges, eller
 
d)utleveres til rettighetshaveren.
 
Avgjørelsen av om tiltak skal pålegges og valget mellom mulige tiltak skal skje ut fra en forholdsmessighetsvurdering. Det skal
blant annet tas hensyn til inngrepets alvorlighet, virkningene av tiltakene og tredjeparts interesser.
Første ledd gjelder tilsvarende i tilfeller som nevnt i § 56 a annet punktum.
Pålegg om tiltak etter paragrafen her skal ikke være betinget av at rettighetshaveren yter kompensasjon til den tiltaket retter
seg mot, og påvirker ikke rettighetshaverens rett til vederlag eller erstatning etter § 58. Tiltak skal gjennomføres for saksøktes
regning hvis ikke særlige grunner taler mot det.
 
 
§ 59 a.  I stedet for å fastsette tiltak etter §§ 56 a og 59 kan retten når helt særlige grunner foreligger, gi tillatelse til utnyttelse  av
oppfinnelsen i patentets gyldighetstid  eller en del av denne mot rimelig vederlag til rettighetshaveren og på passende vilkår for
øvrig. Slik tillatelse kan bare gis til den som har handlet i aktsom god tro.
 
 
§ 59 b.  I dom i sak om inngrep kan retten bestemme at informasjon om dommen skal formidles på passende måte for
inngriperens regning. Dette gjelder tilsvarende ved medvirkning til inngrep  og i tilfeller som nevnt i § 56 a annet punktum.
  § 60.  Utnytter noen uhjemlet i nærings- eller driftsøyemed  en oppfinnelse som det er søkt om patent på, etter at dokumentene i
søknadssaken etter § 22 er blitt tilgjengelige for enhver, får bestemmelsene om patentinngrep  tilsvarende anvendelse, i den
utstrekning søknaden fører til patent på oppfinnelsen. I tiden før patent er meddelt,  omfatter patentvernet likevel bare det som
fremgår såvel av patentkravene  slik de forelå da søknaden ble allment tilgjengelig,  som av patentkravene i det endelige patentet.
Straff kan ikke idømmes for utnyttelse av oppfinnelsen før patentet ble meddelt. Vederlag og erstatning som følge av utnyttelsefør patentet ble meddelt, kan bare idømmes etter § 58 første til tredje ledd.
Når patentsøknaden er på engelsk, kan søkeren sende inn en oversettelse av patentkravene i søknaden til norsk.  Patentstyret
skal kunngjøre at oversettelse er sendt inn når dokumentene i søknadssaken er tilgjengelige for enhver etter § 22. Fra
kunngjøringen gjelder første ledd tilsvarende for søknad på engelsk. Dersom det ikke er samsvar mellom oversettelsen og
teksten på engelsk, gjelder vernet bare så langt som det er samsvar mellom tekstene.  Søkeren kan sende inn en rettelse av
oversettelse som nevnt i første punktum.  Patentstyret skal kunngjøre at rettet oversettelse er innsendt, og holde den tilgjengelig
for enhver når søkeren har betalt fastsatt gebyr. Deretter gjelder den rettede oversettelsen. Ved innsendelse av rettet oversettelsegjelder § 66 j annet ledd tilsvarende.
Foreldelsesfristen  for krav etter denne bestemmelse begynner ikke å løpe før patentet er meddelt.
 
 
§ 61.  I sivile saker om patentinngrep kan frifinnelse ikke bygges på at patentet er ugyldig eller kan kreves overført, jf §§ 52 og
53, uten at det først er avsagt dom for patentets ugyldighet eller overføring.  Frifinnelse kan likevel bygges på at patentet er
opphevet eller overført etter § 25, eller er erklært ugyldig etter § 52 d.
Frifinnelse kan uten hensyn til første ledd bygges på at patentet var ugyldig før det ble begrenset ved patentbegrensning,  når
det ikke bygges på at patentet også i begrenset form er ugyldig.
 
 
§ 62. Den som forsettlig eller ved uaktsomhet unnlater å gi opplysninger eller la andre få gjøre seg kjent med dokumenter som
angitt i § 56, eller i tilfelle som omhandlet i § 56 gir feilaktig opplysning, straffes med bøter og er pliktig til å erstatte derved
forvoldt skade i den utstrekning det finnes rimelig.
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
Kapittel 9a. Forlenget beskyttelsestid for enkelte produkter
 
 
§ 62 a. EØS-avtalen vedlegg XVII punkt 6 (europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 469/2009 om det supplerende
beskyttelsessertifikatet for legemidler) gjelder som lov med de tilpasninger som følger av vedlegg XVII, protokoll 1 til avtalen
og avtalen for øvrig.
Søknader om supplerende beskyttelsessertifikat og om forlengelse av slikt sertifikat inngis til Patentstyret.  Søkeren skal betale
fastsatt søknadsavgift.
For beskyttelsessertifikater skal det betales fastsatt årsavgift for hvert avgiftsår  som begynner etter at patenttiden er løpt ut.
For årsavgiftene gjelder for øvrig samme regler som for årsavgifter for patenter.
Kongen kan i forskrift gi nærmere regler om søknader om beskyttelsessertifikater og forlengelse, behandlingen og prøvingen
av dem, registrering av beskyttelsessertifikater og overprøving av avgjørelser m.m. Reglene om adresse for korrespondanse i §
67 gjelder tilsvarende for søkere og innehavere av beskyttelsessertifikater.
Straffebestemmelsene i §§ 57 og 62 gjelder tilsvarende for beskyttelsessertifikater.
  
§ 62 b. EØS-avtalen vedlegg XVII punkt 6 a (Europaparlamentets og Rådets forordning (EF) 1610/96 om innføring av et
supplerende beskyttelsessertifikat for plantefarmasøytiske produkter) gjelder som lov med de endringer og tillegg som følger av
protokoll 1 til avtalen og avtalen for øvrig.
§ 62 a annet til femte ledd gjelder tilsvarende.
 
 
Kapittel 10. Rettergangsforskrifter.
 
 
§ 63.  Følgende søksmål reises ved Oslo tingrett:
1.søksmål angående retten til en oppfinnelse som det er søkt om patent på,
 
2.søksmål angående prøvelse av avgjørelse der Klagenemnden avslår en søknad om patent, opphever et patent eller
opprettholder en beslutning fra Patentstyret om å oppheve et patent, jf. § 27 tredje ledd,
 
3.søksmål angående begjæring om patentbegrensning, jf. § 39 d tredje ledd,
 
4.søksmål angående ugyldigkjennelse eller overføring av patent, jf. §§ 52 og 53,
 
5.søksmål angående tvangslisens, jf. §§ 50 og 50 a,
 
6.søksmål angående begjæring om administrativ overprøving, jf. § 52 e tredje ledd, og
 
7.sivilt søksmål angående patentinngrep.
 
Oslo tingrett er verneting for patentsøkere og patenthavere som ikke har bopel her i riket.
  § 63 a. I saker om inngrep i eller gyldigheten av et europeisk patent  kan retten stanse saken inntil Det europeiske patentverket
har truffet en endelig avgjørelse i sak om opphevelse eller begrensning av patentet eller inntil patentet ikke lenger kan opphevesav Det europeiske patentverket.
 
 § 63 b. Søksmål om retten til å få meddelt europeisk patent hører under norsk domstol dersom:
a)søksmål anlegges mot noen som søker om europeisk patent og har bopel eller hovedkontor  i Norge,
 
b)den som krever retten har bopel eller hovedkontor i Norge og søkeren ikke har bopel eller hovedkontor  i en stat som er partLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]i den europeiske patentkonvensjonen, eller
 
c)partene har avtalt skriftlig, eller muntlig med skriftlig bekreftelse, at søksmål skal reises ved norsk domstol.
 
Søksmål om retten til å få meddelt europeisk patent mellom arbeidsgiver og arbeidstager på en oppfinnelse gjort av en
arbeidstager hører under norsk domstol dersom:
a)arbeidstageren hovedsakelig er sysselsatt i Norge, eller, dersom det ikke kan fastslås i hvilken stat vedkommende
hovedsakelig er sysselsatt, arbeidstageren er tilknyttet forretningssted i Norge, eller
 
b)partene har avtalt skriftlig, eller muntlig med skriftlig bekreftelse, at søksmål skal reises ved norsk domstol og slik avtaleer i samsvar med den stats lov som får anvendelse på ansettelsesforholdet.
 
Dersom norsk lov gjelder for arbeidsavtalen kan det ikke gyldig avtales at søksmål som nevnt i leddet her skal reises vedutenlandsk domstol. I søksmål etter leddet her skal den stats rett der arbeidstageren hovedsakelig er sysselsatt, eller, dersom
dette ikke kan fastslås, den stats rett der forretningssted som arbeidstageren er tilknyttet ligger, legges til grunn for avgjørelsen.
 
 
§ 63 c. Søksmål om retten til å få meddelt europeisk patent skal avvises dersom en sak mellom de samme parter om den sammesøknadsgjenstanden er anlagt tidligere ved domstol eller annet organ i en annen stat som er part i den europeiske
patentkonvensjonen. Er det fremsatt innsigelse mot å fremme saken for den domstol eller det organ saken er anlagt for i
utlandet, skal retten stanse saken inntil spørsmålet er rettskraftig avgjort.
 
 § 63 d. Rettskraftig avgjørelse avsagt i hvilken som helst stat som er part i den europeiske patentkonvensjonen i sak om retten til
å få meddelt europeisk patent for en eller flere stater angitt i søknaden har uten videre bindende virkning og kan fullbyrdes her i
riket. Det skal ikke finne sted noen prøving av avgjørelsens gyldighet eller kompetansen til den domstol eller det organ som haravsagt avgjørelsen. Avgjørelsen har ikke slik virkning dersom:
a)en som søker om europeisk patent og ikke har bestridt kravet godtgjør at dokumentet som påbegynte sak som nevnt i førstepunktum ikke ble fremlagt for vedkommende slik at denne kunne ta til motmæle, eller
 
b)en søker godtgjør at avgjørelse som nevnt i første punktum er uforenlig med en annen avgjørelse avsagt i en stat som erpart i den europeiske patentkonvensjonen mellom de samme parter, og at denne saken ble igangsatt tidligere enn den som
resulterte i avgjørelsen som kreves anerkjent.
 
 
 § 63 e. Dersom det ikke foreligger en fullstendig oversettelse  av patentsøknaden eller patentskriftet til norsk hos Patentstyret,
kan retten i søksmål som nevnt i § 63 første ledd pålegge en patentsøker, en patenthaver eller en lisenshaver å legge frem en slik
oversettelse. Når patentsøkeren, patenthaveren eller lisenshaveren er saksøker, kan søksmålet avvises dersom et pålegg om ålegge frem oversettelse ikke etterkommes. Er patentsøkeren, patenthaveren eller lisenshaveren saksøkt, kan retten beslutte at
oversettelse skal innhentes for dennes regning dersom et pålegg om å legge frem oversettelse ikke etterkommes.
Paragrafen her gjelder tilsvarende i søksmål som gjelder supplerende beskyttelsessertifikater som nevnt i §§ 62 a og 62 b.
 
 
§ 64.  Den som reiser søksmål om et patents ugyldighet,  om overføring av et patent til seg  eller om tvangslisens,  skal samtidig gi
melding om dette til Patentstyret  og i rekommandert brev til enhver i patentregistret  innført lisenshaver  og panthaver,  hvis
adresse er angitt i registret. En lisenshaver eller panthaver som vil reise søksmål om inngrep i patentet, skal på tilsvarende måtegi meddelelse om dette til patenthaveren, såfremt dennes adresse er angitt i registret.
Dokumenterer saksøkeren ikke at han har gitt sådanne meddelelser som omhandlet i første ledd, kan retten gi ham en frist til å
foreta meddelelsene. Oversittes fastsatt frist, skal saken avvises.
 
 
§ 65.  Under saker vedrørende patentrettigheter kan vedkommende domstol fastsette at offentligheten av hensyn til en parts elleret vitnes drifts- eller forretningshemmeligheter skal utelukkes fra forhandlingene eller noen av disse.
 
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]§ 66. Retten tilstiller Patentstyret  utskrift av dommer i de saker som er omhandlet i § 63.
 
 
Kapittel 10a. Europeiske patenter
 
 
§ 66 a. Et europeisk patent er et patent som er meddelt av Det europeiske patentverket etter konvensjonen om meddelelse av
europeiske patenter 5. oktober 1973 (den europeiske patentkonvensjonen). En europeisk patentsøknad er en søknad om sliktpatent.
Søknad om europeisk patent inngis til Det europeiske patentverket eller til Patentstyret som videresender den til Det
europeiske patentverket innen fastsatt frist. Europeisk avdelt søknad  som nevnt i den europeiske patentkonvensjonen artikkel 76
må likevel inngis direkte til Det europeiske patentverket.
 
 
§ 66 b. Europeisk patent er meddelt når Det europeiske patentverket har kunngjort sin beslutning om dette.  Dersom det er angitt
at patentet, skal gjelde i Norge, har patentet samme virkning som patenter meddelt av Patentstyret og følger de samme
bestemmelsene når vilkårene i § 66 c første ledd er oppfylt.
Avgjørelse fra Det europeiske patentverket om helt eller delvis å oppheve eller begrense et europeisk patent har samme
virkning her i riket som tilsvarende avgjørelser fattet av Patentstyret. Avgjørelsen har virkning allerede fra den dag
patentsøknaden ble inngitt. Bestemmelsene i §§ 39 e og 55 gjelder tilsvarende. For at et patent etter avgjørelse fra Det
europeiske patentverket skal ha virkning her i riket i endret form, må dessuten vilkårene i § 66 c første ledd være oppfylt.
  
§ 66 c. For at et europeisk patent skal få virkning her i riket, må patenthaveren senest innen tre måneder etter den dagen Det
europeiske patentverket har kunngjort sin avgjørelse om å meddele patent, sende inn til Patentstyret en slik oversettelse sombestemt i annet ledd av teksten som ligger til grunn for avgjørelsen og betale fastsatt gebyr. Det samme gjelder når Det
europeiske patentverket beslutter at et europeisk patent skal opprettholdes i endret form etter innsigelses- eller klagebehandling
eller ved sentralisert patentbegrensning. Bestemmelsene i § 72 første ledd gjelder tilsvarende ved oversittelse av frister etter
leddet her. Besluttes det at en fristoversittelse ikke skal få virkning, skal Patentstyret kunngjøre det.
Ved innsendelse av oversettelse etter første ledd første eller annet punktum skal det alltid sendes inn en oversettelse av
patentkravene  til norsk. Er patentet meddelt på fransk eller tysk, skal det i tillegg sendes inn en oversettelse av beskrivelsen  til
norsk eller engelsk. Når patent er meddelt på engelsk, kan det sendes inn en oversettelse av beskrivelsen  til norsk.
Oversettelser skal holdes tilgjengelige for enhver. Dette gjelder likevel ikke før en europeisk patentsøknad er blitt publisert av
Det europeiske patentverket.
Når Det europeiske patentverket har kunngjort sin beslutning om å meddele patent og vilkårene i første ledd er oppfylt, skal
Patentstyret kunngjøre at patentet gjelder her i riket. Det samme gjelder når et europeisk patent etter beslutning fra Deteuropeiske patentverket skal opprettholdes i endret form.
 
 § 66 d. Har noen i god tro begynt å utnytte oppfinnelsen i nærings- eller driftsøyemed her i riket eller gjort vesentlige
forberedelsestiltak til det etter at frister som nevnt i § 66 c er oversittet, men før det er kunngjort at fristoversittelsen ikke får
virkning, kan vedkommende uten hinder av patentet fortsette utnyttelsen på tilsvarende måte. Bestemmelsen i § 74 tredje ledd
gjelder tilsvarende.
 
 
§ 66 e. For europeiske patenter skal det betales fastsatt årsavgift til Patentstyret for hvert år fra året etter at Det europeiske
patentverket kunngjorde sin beslutning om å meddele patentet. Bestemmelsene i §§ 42 og 51 gjelder tilsvarende.
  § 66 f. En europeisk patentsøknad som gjelder for Norge og som Det europeiske patentverket har fastsatt inngivelsesdag for, harLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]samme virkning som en søknad innlevert her i riket denne dag. Har søknaden etter den europeiske patentkonvensjonen prioritet
fra en tidligere dag enn inngivelsesdagen, gjelder denne prioriteten også her i riket.
Ved anvendelsen av § 2 annet ledd annet punktum skal kunngjøring etter den europeiske patentkonvensjonen artikkel 93
likestilles med at søknaden holdes allment tilgjengelig etter § 22. Dette gjelder også kunngjøring som nevnt i konvensjonen
artikkel 153 nr. 3 og 4 når slik kunngjøring likestilles med kunngjøring etter artikkel 93.
 
 
§ 66 g. Når en europeisk patentsøknad er blitt publisert etter den europeiske patentkonvensjonen og søkeren har innsendt til
Patentstyret en oversettelse til norsk av patentkravene slik de er publisert, skal Patentstyret kunngjøre dette og holdeoversettelsen tilgjengelig for enhver.
Utnytter noen i nærings- eller driftsøyemed en oppfinnelse som er gjenstand for en europeisk patentsøknad og som er
kunngjort etter første ledd, gjelder bestemmelsene om patentinngrep i loven her,  bortsett fra § 57 og § 58 fjerde ledd, dersom
søknaden fører til patent i Norge. Patentvernet omfatter likevel bare det som fremgår av både de publiserte patentkravene og avpatentkravene i det meddelte patentet. Dersom patentet er opphevet eller begrenset av Det europeiske patentverket, omfatterpatentbeskyttelsen bare det som fremgår av de offentliggjorte endrede patentkrav.
Foreldelsesfristen for krav etter denne bestemmelsen begynner ikke å løpe før innsigelsesfristen for det europeiske patentet er
utløpt eller Det europeiske patentverket har besluttet å opprettholde patentet etter innsigelsesbehandling.
 
 
§ 66 h. Avslås en europeisk patentsøknad, har dette samme virkning som om en søknad om patent her i riket ble avslått av
Patentstyret.
Trekkes en europeisk patentsøknad eller angivelse av at søknaden skal omfatte Norge tilbake, eller skal søknaden eller
angivelsen etter den europeiske patentkonvensjonen anses trukket tilbake, og søknaden ikke gjenopptas etter konvensjonenartikkel 121, har dette samme virkning som om en søknad om patent her i riket trekkes eller anses trukket tilbake hos
Patentstyret.
 
 
§ 66 i.  Samsvarer ikke oversettelse som nevnt i §§ 66 c eller 66 g med teksten på det språk som var behandlingsspråk ved Det
europeiske patentverket, gjelder patentvernet her i riket bare så langt som det er samsvar mellom oversettelsen og teksten på
behandlingsspråket. I sak om gyldigheten av patentet her i riket  skal kun teksten på behandlingsspråket legges til grunn for
avgjørelsen.
 
 § 66 j. Når søkeren eller patenthaveren sender en rettelse av oversettelse som nevnt i § 66 c til Patentstyret og betaler fastsatt
avgift, gjelder den rettede oversettelsen. § 66 c tredje ledd gjelder tilsvarende. Patentstyret kunngjør at rettet oversettelse er
innsendt. Når søkeren sender inn en rettelse av oversettelsen som nevnt i § 66 g, skal Patentstyret kunngjøre at ny oversettelse er
inngitt og holde den tilgjenglige for enhver. Deretter gjelder den rettede oversettelsen.
Har noen i god tro begynt å utnytte oppfinnelsen i nærings- eller driftsøyemed her i riket på en måte som ikke gjorde inngrep i
søkerens eller patenthaverens rett slik denne fremgikk av en tidligere oversettelse, eller gjort vesentlige forberedelsestiltak til
det, da en rettet oversettelse begynte å gjelde, kan vedkommende uten hinder av søkerens eller patenthaverens rett fortsette
utnyttelsen på tilsvarende måte. Bestemmelsen i § 74 tredje ledd gjelder tilsvarende.
  § 66 k. Dersom Det europeiske patentverket bestemmer at en fristoversittelse med hensyn til en europeisk patentsøknad eller et
europeisk patent ikke skal få virkning, gjelder dette også her i riket.
Har noen i god tro etter fristoversittelsen, men før Det europeiske patentverket har kunngjort at oversittelsen ikke får virkning,
begynt å utnytte oppfinnelsen i nærings- eller driftsøyemed her i riket eller gjort vesentlige forberedelsestiltak til det, kan
vedkommende uten hinder av patentet fortsette utnyttelsen på tilsvarende måte. Bestemmelsen i § 74 tredje ledd gjelder
tilsvarende.
 
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]§ 66 l. Har noen i god tro i nærings- eller driftsøyemed her i riket i perioden mellom avgjørelse fra Klagenemnden i Det
europeiske patentverket og kunngjøring av avgjørelse fra Den utvidete klagenemnden i Det europeiske patentverket begynt,
eller gjort vesentlige forberedelsestiltak til, å utnytte en oppfinnelse som er gjenstand for en publisert europeisk patentsøknad
eller et publisert europeisk patent, kan vedkommende uten hinder av patentsøkerens eller patenthaverens rett fortsette
utnyttelsen på tilsvarende måte. Bestemmelsen i § 74 tredje ledd gjelder tilsvarende.
  § 66 m. Dersom en europeisk patentsøknad som er innlevert til et nasjonalt patentverk blir ansett trukket tilbake som følge av at
søknaden ikke er sendt til Det europeiske patentverket innen fastsatt frist, skal Patentstyret etter begjæring fra søkeren anse
søknaden som en søknad om patent her i riket når:
a)begjæringen er fremsatt til den nasjonale myndighet som mottok søknaden innen tre måneder etter at søkeren ble gitt
melding om at søknaden var ansett trukket tilbake, og
 
b)begjæringen er oversendt til Patentstyret innen 20 måneder fra søknadens inngivelsesdag eller, dersom prioritet er begjært,
fra prioritetsdagen.
 
Dersom vilkårene i første ledd er oppfylt, skal Patentstyret ta søknaden under behandling når søkeren innen en frist fastsatt av
Kongen betaler fastsatt gebyr og sender inn en oversettelse av søknaden til norsk eller engelsk, eller en kopi av søknaden
dersom den er på engelsk. Oppfyller søknaden de formelle krav i den europeiske patentkonvensjonen, skal de tilsvarende krav i
loven her anses oppfylt.
 
 
Kapittel 11. Forskjellige bestemmelser.
 
§ 67.  Meddelelser fra Patentstyret eller Klagenemnden til en søker, patenthaver, innsiger eller en som krever administrativ
overprøving regnes alltid som avgitt når de er sendt til den adressen som vedkommende senest har oppgitt til Patentstyret eller
Klagenemnden. Adressen innføres i patentregistret.  Første punktum gjelder tilsvarende for meddelelser fra Konkurransetilsynet
til patenthaveren i saker etter § 50 a.
Hvis den registrerte adressen viser seg å være feil, inntas meddelelsen eller et sammendrag i Norsk Patenttidende  med
opplysning om at dokumentet kan fås hos Patentstyret eller Klagenemnden.
Kan forkynnelse eller annen prosessuell meddelelse ikke skje ved den registrerte adressen, gjelder annet ledd tilsvarende for
retten. Dokumentet anses i så fall som forkynt eller meddelt fire uker etter utgivelsen av Norsk Patenttidende.
Hvis søker eller patenthaver har oppnevnt en fullmektig til å representere seg i forhold som gjelder søknaden eller patentet,
skal fullmektigens navn og adresse innføres i patentregistret.  Det samme gjelder hvis en innsiger eller en som krever
administrativ overprøving, har utpekt en fullmektig til å representere seg i forhold som gjelder innsigelsen eller kravet omoverprøving.
 
 § 68. Kongen fastsetter de avgifter som er omhandlet i denne lov samt de nærmere regler om avgiftens betaling.  Han kan
bestemme at ett eller flere av de første avgiftsår  skal være avgiftsfrie. Ved endring av årsavgiftene kan han bestemme at de nye
avgifter også skal gjelde for tidligere meddelte patenter.
Kongen fastsetter også gebyrer for innføring i patentregisteret  og i Patentstyrets særskilte register over europeiske
patentsøknader og for utskrifter, kopier og attester som Patentstyret gir. Gebyrsatsene for utskrifter og kopier skal fastsettes slikat de samlete inntektene ikke blir større enn de faktiske omkostningene ved formidling av informasjonen, med tillegg av en
rimelig fortjeneste.
 
 
§ 69. Kongen kan i forskrift gi nærmere bestemmelser om patentsøknader  og innsigelser  og behandlingen av dem, om
begjæringer om patentbegrensning  og behandlingen av dem, om patentregisteret  og Patentstyrets særskilte register over
europeiske patentsøknader, herunder om krav om anmerkninger i registrene og behandlingen av dem, om den tidendePatentstyret utgir, om språkkrav for søknader og andre dokumenter til Patentstyret og Klagenemnden og omsaksbehandlingsspråk for Patentstyret og Klagenemnden, samt om gjennomføringen av loven her for øvrig. Journaler over
innkomne patentsøknader er allment tilgjengelige i den utstrekning Kongen bestemmer.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Kongen kan bestemme at Patentstyret på begjæring av et annet lands myndighet kan gi denne opplysning om behandlingen av
her inngitte patentsøknader, samt at nyhetsgransking av patentsøknader kan finne sted ved tilsvarende myndighet i annet land
eller ved en internasjonal institusjon.
Kongen kan videre bestemme at søkere som har inngitt en tilsvarende patentsøknad i et annet land, innen en viss frist fra
søknadens inngivelse her i riket, skal gi opplysning om det resultat av undersøkelsen av oppfinnelsens patenterbarhet som er
meddelt ham av vedkommende lands patentmyndighet. Bestemmelse om slik opplysningsplikt kan dog ikke gis for så vidtgjelder patentsøknader som omhandlet i kapittel 3 , som har vært gjenstand for internasjonal forberedende patentbarhetsprøving
og hvor rapport om resultatet er innlevert til Patentstyret.
 
 
§ 70.  Kongen kan, når det på grunn av krig eller krigsfare og dermed sammenhengende kriseforhold finnes nødvendig,bestemme at retten til en oppfinnelse skal avstås til staten eller til en annen som Kongen bestemmer. For den rett som således
overtas, skal betales erstatning, som fastsettes ved skjønn styrt av tingretten dersom minnelig overenskomst ikke oppnås.
Er retten til en oppfinnelse ved bestemmelse i henhold til første ledd blitt overtatt av en annen enn staten, og oppfyller
vedkommende ikke den erstatningsplikt som påhviler ham, er staten etter krav fra den erstatningberettigede forpliktet til straks å
betale erstatningen.
 
 § 71. Om oppfinnelser av betydning for rikets forsvar gjelder hva derom er bestemt i særskilt lov.
 
 
§ 72.  Dersom en patentsøker, bortsett fra i de tilfelle som er nevnt i annet ledd, har oversittet en frist fastsatt i eller i medhold av
denne lov, og som følge av dette har lidt rettstap, skal saken likevel tas under behandling såfremt han godtgjør at han og hansfullmektig har utvist all den omhu som med rimelighet kan kreves. Slik begjæring må fremsettes skriftlig til Patentstyret innen
to måneder etter at den hindring som førte til fristoversittelse er opphørt, og senest ett år etter fristens utløp. Innen samme tid
skal den unnlatte handling være foretatt. Det skal betales fastsatt avgift.
Første ledd gjelder tilsvarende når en patentsøker eller patenthaver ikke har betalt årsavgift innen den frist som er fastsatt i §
41 tredje ledd eller § 42 tredje ledd. Begjæringen må likevel være framsatt og årsavgiften betalt senest seks måneder etter
fristens utløp.
Første ledd gjelder ikke frister som nevnt i § 6 første ledd, § 27 tredje ledd, § 39 d tredje ledd, § 52 fjerde og femte ledd, § 52
e tredje ledd og § 53 annet ledd.
For internasjonale patentsøknader  som videreføres i Norge får første jf tredje ledd også anvendelse når det gjelder oversittelse
av frister overfor mottakende myndighet, internasjonal nyhetsgranskingsmyndighet, myndighet for internasjonal forberedende
patenterbarhetsprøving eller det internasjonale byrå. Den unnlatte handling foretas overfor Patentstyret.
 
 
§ 73. Har søkeren i de tilfelle som er omhandlet i §§ 31 eller 38, sendt dokument eller avgift med tilbyder av posttjenester og
sendingen ikke kommer frem til Patentstyret i rett tid, skal søknaden tas under behandling dersom handlingen blir foretatt innen
to måneder fra søkeren innså eller burde ha innsett at fristen var overskredet, likevel senest innen ett år fra fristens utløp, og
1.postforbindelsene har vært avbrutt i løpet av de ti siste dager før fristens utløp på grunn av krig, revolusjon, urolighet,
streik, naturkatastrofe, eller annen liknende årsak på det sted der avsenderen oppholder seg eller har sin virksomhet, og
dokumentet eller avgiften er sendt til Patentstyret innen fem dager fra postforbindelsene ble gjenopprettet, eller
 
2.dokumentet eller avgiften ble sendt til Patentstyret ved rekommandert brev senest fem dager før utløpet av fristen. Er
brevet ikke sendt som flypost, skal dette likevel bare gjelde dersom avsenderen har hatt grunn til å tro at brevet ville
komme frem innen to dager fra avsendingsdagen, eller dersom sending som flypost ikke var mulig.
 
Vil søkeren kreve søknaden tatt under behandling etter første ledd, må han innen den frist som der er nevnt, fremsette skriftlig
begjæring om det til Patentstyret.
 
 
§ 74.  Er en patentsøknad som etter § 22 er tilgjengelig for enhver, henlagt eller avslått eller er et patent bortfalt, og får søkerenLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]saken tatt under behandling på grunn av hva som foreskrives i § 72 eller § 73, skal Patentstyret utferdige kunngjøring om det.
Har noen etter at søknaden er blitt rettskraftig avslått eller fristen for gjenopptakelse av den henlagte søknaden er utløpt eller
etter at patentet er bortfalt, men før kunngjøring etter første ledd ble utferdiget, i god tro begynt å utnytte oppfinnelsen i
nærings- eller driftsøyemed  her i riket,  kan han uten hinder av patentet fortsette utnyttelsen med bibehold av dennes alminnelige
karakter. Slik utnyttelsesrett tilkommer under tilsvarende forutsetninger også den som har truffet vesentlige foranstaltninger for
å utnytte oppfinnelsen i nærings- eller driftsøyemed her i riket.
Den i annet ledd omhandlede rett kan bare overgå til andre sammen med den virksomhet hvori den er oppstått, eller hvori
utnyttelsen var ment å skulle skje.
 
 
§ 75. Patentstyrets sjef  bestemmer hvem som skal avgjøre begjæringer i henhold til §§ 72 og 73. Avslag på slik begjæring kan
av patentsøkeren eller patenthaveren påklages til Klagenemnden.  Om klagefrist m.m. og adgangen til å bringe avgjørelser truffet
av Klagenemnden inn for domstolene gjelder § 27 tilsvarende.
 
 
§ 76. Ikrafttredelses- og overgangsbestemmelser.
1. Denne lov trer i kraft 1 januar 1968.  Med den begrensning som følger av pkt. 2-8 nedenfor, oppheves samtidig lov om
patenter av 2 juli 1910 med senere endringer. For så vidt angår oppfinnelser vedrørende næringsmidler og legemidler, skal dog
inntil Kongen annerledes bestemmer, patent ikke kunne meddeles på selve produktet, men bare på fremgangsmåten for detsfremstilling.
2. Med de i det følgende angitte unntak finner denne lov også anvendelse på patenter som er meddelt eller meddeles i henhold til
den hittil gjeldende lovgivning.
– – –
  § 77. Fra denne lovs ikrafttredelse gjøres følgende endringer i – – –.
 
 
Nedenfor gjengis forordningene nr. 469/2009 og nr. 1610/96 (jfr. patentlovens §§ 62 a  og 62 b), førstnevnte i uoffisiell norsk
oversettelse hentet fra Prop. 127 LS (2016–2017) og sistnevnte med EØS-tilpasninger foretatt av Justisdepartementet. Noter
markert med notetall og * er Justisdepartementets noter til forordning nr. 1610/96 ved gjengivelsen i Ot.prp.nr.30 (1997–1998)
s. 6-10. Sammen med frd. 469/2009 er det gjengitt utdrag fra uoffisiell norsk oversettelse av EØS-komiteens beslutning nr.
92/2017 med overgangsregler knyttet til ikrafttredelsen i EØS EFTA-statene.
 
 
EØS-avtalen vedlegg XVII nr. 6 (europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr.
469/2009 av 6. mai 2009 om det supplerende beskyttelsessertifikatet for legemidler)
 
[Europaparlamentet og Rådet for den europeiske union har –
under henvisning til traktaten om opprettelse av Det europeiske fellesskap, særlig artikkel 95,
under henvisning til forslag fra Kommisjonen,
under henvisning til uttalelse fra Den europeiske økonomiske og sosiale komité,  etter framgangsmåten fastsatt i traktatens
artikkel 251  og
ut fra følgende betraktninger:
1)Rådsforordning (EØF) nr. 1768/92 av 18. juni 1992 om innføring av et supplerende beskyttelsessertifikat for legemidler  er
blitt betydelig endret flere ganger.  Av klarhetshensyn og av praktiske årsaker bør nevnte forordning kodifiseres.
 
2)Forskningen på det farmasøytiske området bidrar på avgjørende måte til en fortsatt forbedring av folkehelsen.
 
3)Legemidler, særlig legemidler som er et resultat av langvarig forskning med store omkostninger, vil i framtiden bli utviklet
i Fellesskapet og i Europa bare dersom de omfattes av gunstige regler som sikrer tilstrekkelig beskyttelse til å fremme slikLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]forskning.
 
4)Den tiden det tar fra en patentsøknad for et nytt legemiddel blir inngitt og til det foreligger en markedsføringstillatelse,
reduserer på det nåværende tidspunkt den effektive beskyttelsen patentet gir til et tidsrom som ikke er tilstrekkelig til å
avskrive forskningsinvesteringene.
 
5)Denne situasjonen fører til en beskyttelse som ikke er tilstrekkelig, og som er til skade for den farmasøytiske forskningen.
 
6)Det foreligger en risiko for at forskningssentrene i medlemsstatene flyttes til andre stater som tilbyr bedre beskyttelse.
 
7)Det bør fastsettes en ensartet løsning på fellesskapsplan for å hindre at en uensartet utvikling av nasjonal lovgivning fører
til ytterligere forskjeller som kan hindre den frie bevegelighet for legemidler i Fellesskapet og dermed direkte påvirke det
indre markeds funksjon.
 
8)Det er derfor nødvendig å fastsette bestemmelser for et supplerende beskyttelsessertifikat for legemidler som har
markedsføringstillatelse, og som kan utstedes til innehaveren av et nasjonalt eller europeisk patent på samme vilkår i alle
medlemsstater. En forordning er derfor det mest hensiktsmessige rettslige instrumentet.
 
9)Sertifikatets gyldighetstid bør fastsettes slik at den gir tilstrekkelig effektiv beskyttelse. For dette formål bør innehaveren av
både et patent og et sertifikat kunne dra nytte av en beskyttelsestid på i alt høyst 15 år regnet fra tidspunktet for den første
markedsføringstillatelsen for det aktuelle legemiddelet i Fellesskapet.
 
10)Ikke desto mindre bør det tas hensyn til alle berørte interesser, herunder folkehelsen, som gjør seg gjeldende innen en
sektor som er så kompleks og følsom som den farmasøytiske. Av denne grunn kan sertifikatet ikke utstedes for et tidsrom
på over fem år. Beskyttelsen det gir bør i tillegg være strengt begrenset til det produktet som er tillatt markedsført som
legemiddel.
 
11)En passende avgrensning av sertifikatets gyldighetstid bør fastsettes i de særlige tilfellene der et patents gyldighetstidallerede er forlenget i henhold til nasjonal lovgivning –
 
vedtatt denne forordning:
 
 Artikkel 1. Definisjoner
I denne forordning menes med:
a)«legemiddel» ethvert stoff eller enhver sammensetning av stoffer som presenteres som et middel til å behandle eller
forebygge sykdom hos mennesker eller dyr, samt ethvert stoff eller enhver sammensetning av stoffer som kan tilføres
mennesker eller dyr med sikte på å stille en medisinsk diagnose eller å gjenopprette, korrigere eller endrelegemsfunksjoner hos mennesker eller dyr,
 
b)«produkt» det virksomme stoffet eller sammensetningen av virksomme stoffer i et legemiddel,
 
c)«basispatent» et patent som beskytter et produkt som sådan, en prosedyre for å framstille et produkt eller en anvendelse avet produkt, og som innehaveren har utpekt med henblikk på rutinen for utstedelse av et sertifikat,
 
d)«sertifikat» det supplerende beskyttelsessertifikatet,
 
e)«søknad om forlengelse av gyldighetstiden» en søknad om å forlenge sertifikatets gyldighetstid i henhold til artikkel 13 nr.3 i denne forordning og artikkel 36 i europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 1901/2006 av 12. desember 2006 om
legemidler til barn.
 
 
 Artikkel 2. Virkeområde
For ethvert produkt som er patentbeskyttet på en medlemsstats territorium, og som før det markedsføres som legemiddel er
underlagt administrativ tillatelse i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2001/83/EF av 6. november 2001 om innføring
av et fellesskapsregelverk for legemidler for mennesker  eller europaparlaments- og rådsdirektiv 2001/82/EF av 6. november
2001 om innføring av et fellesskapsregelverk for veterinærpreparater,  kan det utstedes et sertifikat på vilkårene fastsatt i denne
forordning.
 
 
Artikkel 3. Vilkår for utstedelse av sertifikatLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]Et sertifikat skal utstedes dersom følgende vilkår er oppfylt på søknadsdatoen i den medlemsstaten der søknaden nevnt i
artikkel 7 inngis:
a)produktet er beskyttet av et basispatent som er i kraft,
 
b)en gyldig tillatelse til å markedsføre produktet som legemiddel, er utstedt i samsvar med direktiv 2001/83/EF eller
eventuelt direktiv 2001/82/EF,
 
c)det er ikke tidligere utstedt et sertifikat for produktet,
 
d)tillatelsen omtalt i bokstav b) er den første tillatelsen til å markedsføre produktet som legemiddel.
 
 
Artikkel 4. Beskyttelsens gjenstand
Den beskyttelsen som sertifikatet gir, er ikke mer vidtgående enn den beskyttelse basispatentet gir, og den omfatter bare det
produkt som dekkes av markedsføringstillatelsen for det tilsvarende legemiddelet, samt enhver anvendelse av produktet somlegemiddel som det er gitt tillatelse til før sertifikatet utløper.
 
Artikkel 5. Sertifikatets rettsvirkninger
Med forbehold for artikkel 4 skal sertifikatet medføre de samme rettigheter, begrensninger og forpliktelser som dem som
knytter seg til basispatentet. 
Artikkel 6. Rett til sertifikatet
Retten til sertifikatet tilkommer innehaveren av basispatentet eller vedkommendes rettsetterfølger.
 
Artikkel 7. Søknad om sertifikat
1. Søknaden om sertifikat skal være inngitt innen en frist på seks måneder regnet fra datoen da tillatelsen til å markedsføre
produktet som legemiddel, nevnt i artikkel 3 bokstav b), ble utstedt.
2. Uten hensyn til nr. 1 skal en søknad om sertifikat inngis innen en frist på seks måneder regnet fra datoen da basispatentet ble
meddelt dersom markedsføringstillatelsen foreligger før basispatentet er meddelt.
3. Søknaden om forlengelse av gyldighetstiden kan inngis samtidig med søknaden om et sertifikat eller når søknaden om
sertifikat er under behandling og de relevante kravene i henholdsvis artikkel 8 nr. 1 bokstav d) eller artikkel 8 nr. 2 er oppfylt.
4. Søknaden om forlengelse av gyldighetstiden til et allerede utstedt sertifikat skal inngis senest to år før sertifikatet utløper.
5. I fem år etter ikrafttredelsen av forordning (EF) nr. 1901/2006, uten hensyn til nr. 4, skal søknaden om en forlengelse av
gyldighetstiden til et sertifikat som allerede er utstedt, inngis senest seks måneder før sertifikatet utløper.
 Artikkel 8. Innholdet i søknaden om sertifikat
1. En søknad om sertifikat skal inneholde:
a)en anmodning om utstedelse av et sertifikat, som særlig angir:
 
i)søkerens navn og adresse,
 
ii)dersom det er utpekt en fullmektig, vedkommendes navn og adresse,
 
iii)basispatentets nummer og oppfinnelsens benevnelse,
 
iv)nummer på og dato for den første tillatelsen til å markedsføre produktet, nevnt i artikkel 3 bokstav b), og dersom dette
ikke er den første tillatelsen til å markedsføre produktet i Fellesskapet, nummer på og dato for den første tillatelsen,
 
b)en kopi av markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 bokstav b), der produktet identifiseres, og som særlig inneholdernummer på og dato for tillatelsen samt et sammendrag av produktets egenskaper i samsvar med artikkel 11 i direktiv
2001/83/EF eller artikkel 14 i direktiv 2001/82/EF,
 
c)dersom tillatelsen nevnt i bokstav b) ikke er den første tillatelsen til å markedsføre produktet som legemiddel i
Fellesskapet, informasjon om identiteten til produktet som har fått slik tillatelse, og den lovbestemmelsen som gir hjemmel
for tillatelsen, samt en kopi av kunngjøringen av denne tillatelsen i offisiell publikasjon,
 
d)dersom søknaden om sertifikat omfatter en anmodning om forlengelse av gyldighetstiden:
 
i)en kopi av erklæringen som bekrefter overholdelse av en godkjent, gjennomført utviklingsplan for legemidler til barn,
som nevnt i artikkel 36 nr. 1 i forordning (EF) nr. 1901/2006,Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
ii)om nødvendig, i tillegg til en kopi av tillatelsen til å markedsføre produktet, som nevnt i bokstav b), dokumentasjon på
besittelse av tillatelser til å markedsføre produktet i alle øvrige medlemsstater, som nevnt i artikkel 36 nr. 3 i
forordning (EF) nr. 1901/2006.
 
2. Dersom en søknad om sertifikat er under behandling, skal søknad om forlengelse av gyldighetstiden i samsvar med artikkel 7
nr. 3 inneholde opplysningene nevnt i nr. 1 bokstav d) i denne artikkel samt en henvisning til den allerede inngitte søknaden om
sertifikat.
3. Søknaden om forlengelse av gyldighetstiden til et allerede utstedt sertifikat skal inneholde opplysningene nevnt i nr. 1
bokstav d) samt en kopi av det utstedte sertifikatet.
4. Medlemsstatene kan fastsette at det skal betales et gebyr ved søknad om sertifikat og ved søknad om forlengelse av
gyldighetstiden til et sertifikat.
 Artikkel 9. Inngivelse av søknad om sertifikat
1. Søknaden om sertifikat skal inngis til vedkommende myndighet for industriell eiendomsrett i medlemsstaten som meddelte
basispatentet, eller i medlemsstaten det er meddelt på vegne av, og der tillatelsen nevnt i artikkel 3 bokstav b) til å markedsføre
produktet ble utstedt, med mindre medlemsstaten utpeker en annen myndighet for dette formål.
Søknaden om forlengelse av gyldighetstiden til et sertifikat skal inngis til vedkommende myndighet i den aktuelle
medlemsstaten.
2. Meddelelse om søknad om sertifikat skal kunngjøres av myndigheten nevnt i nr. 1. Meddelelsen skal minst inneholde
følgende opplysninger:
a)søkerens navn og adresse,
 
b)basispatentets nummer,
 
c)oppfinnelsens benevnelse,
 
d)nummer på og dato for markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 bokstav b) samt produktet som identifiseres i tillatelsen,
 
e)om nødvendig nummer på og dato for den første tillatelsen til å markedsføre produktet i Fellesskapet,
 
f)dersom det er relevant, en opplysning om at søknaden omfatter en søknad om forlengelse av gyldighetstiden.
 
3. Nr. 2 får anvendelse på meddelelsen om søknaden om forlengelse av gyldighetstiden til et allerede utstedt sertifikat, eller når
en søknad om et sertifikat er under behandling. Meddelelsen skal i tillegg inneholde en angivelse av søknaden om forlengelse av
gyldighetstiden til sertifikatet.
 Artikkel 10. Utstedelse av sertifikat eller avslag på søknad om sertifikat
1. Dersom søknaden om sertifikat og produktet den vedrører oppfyller vilkårene fastsatt i denne forordning, skal myndigheten
nevnt i artikkel 9 nr. 1 utstede sertifikatet.
2. Med forbehold for nr. 3 skal myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1 avslå søknaden om sertifikat dersom søknaden eller
produktet den vedrører, ikke oppfyller vilkårene fastsatt i denne forordning.
3. Dersom søknaden om sertifikat ikke oppfyller vilkårene fastsatt i artikkel 8, skal myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1
oppfordre søkeren til å foreta rettelser av anmerkede mangler eller betale gebyret innen en fastsatt frist.
4. Dersom manglene ikke er rettet opp eller gebyret ikke er betalt i henhold til nr. 3 innen den fastsatte fristen, skal myndigheten
avslå søknaden.
5. Medlemsstatene kan fastsette at myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1 skal utstede sertifikater uten å undersøke om vilkårene
fastsatt i artikkel 3 bokstav c) og d) er oppfylt.
6. Nr. 1-4 får tilsvarende anvendelse på søknaden om forlengelse av gyldighetstiden.
 
Artikkel 11. Kunngjøring
1. Meddelelse om utstedelse av sertifikat skal kunngjøres av myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1. Meddelelsen skal inneholde
minst følgende opplysninger:
a)navn og adresse til innehaveren av sertifikatet,
 
b)basispatentets nummer,
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]c)oppfinnelsens benevnelse,
 
d)nummer på og dato for markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 bokstav b) samt produktet som identifiseres i tillatelsen,
 
e)om nødvendig nummer på og dato for den første tillatelsen til å markedsføre produktet i Fellesskapet,
 
f)sertifikatets gyldighetstid.
 
2. Meddelelse om avslag på søknaden om sertifikat skal kunngjøres av myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1. Meddelelsen skal
inneholde minst de opplysningene som er nevnt i artikkel 9 nr. 2.
3. Nr. 1 og 2 får anvendelse på meddelelsen om at det er utstedt en forlengelse av gyldighetstiden til et sertifikat, eller om at
søknaden om forlengelse er avslått.
 
Artikkel 12. Årsavgifter
Medlemsstatene kan fastsette at det betales årsavgifter for sertifikatet.
 Artikkel 13. Sertifikatets gyldighetstid
1. Sertifikatet skal få virkning ved utløpet av basispatentets lovhjemlede gyldighetstid, og skal være gyldig i et tidsrom som
tilsvarer tidsrommet mellom datoen da søknaden om basispatent ble inngitt og datoen da den første tillatelsen til å markedsføre
produktet i Fellesskapet forelå, redusert med et tidsrom på fem år.
2. Uten hensyn til nr. 1 kan sertifikatets gyldighetstid ikke overstige fem år regnet fra datoen da sertifikatet får virkning.
3. Tidsrommene fastsatt i nr. 1 og 2 forlenges med seks måneder i tilfeller der artikkel 36 i forordning (EF) nr. 1901/2006 får
anvendelse. I så fall kan varigheten på tidsrommet som er fastsatt i nr. 1 i denne artikkel, forlenges bare én gang.4. Dersom det utstedes et sertifikat for et produkt som er beskyttet av et patent som fikk sin gyldighetstid forlenget før 2. januar
1993, eller som det ble søkt om slik forlengelse for etter nasjonal lovgivning, skal dette sertifikatets gyldighetstid reduseres med
det antall år som patentets gyldighetstid overstiger 20 år.
 Artikkel 14. Sertifikatets bortfall
Sertifikatet skal bortfalle
a)ved utløpet av tidsrommet fastsatt i artikkel 13,
 
b)dersom innehaveren av sertifikatet gir avkall på det,
 
c)dersom årsavgiften fastsatt i samsvar med artikkel 12 ikke blir betalt innen fristen,
 
d)dersom og så lenge produktet som omfattes av sertifikatet, ikke lenger kan markedsføres som følge av at den eller deaktuelle markedsføringstillatelsene er tilbakekalt i samsvar med direktiv 2001/83/EF eller direktiv 2001/82/EF.
Myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1 i denne forordning kan enten på eget initiativ eller etter anmodning fra tredjepart treffebeslutning om sertifikatets bortfall.
 
 
Artikkel 15. Sertifikatets ugyldighet
1. Sertifikatet er ugyldig dersom
a)det er utstedt i strid med bestemmelsene i artikkel 3,
 
b)basispatentet bortfaller før dets lovhjemlede gyldighetstid utløper,
 
c)basispatentet kjennes ugyldig eller begrenses på en slik måte at produktet som sertifikatet ble utstedt for, ikke lenger er
beskyttet av basispatentets krav, eller dersom det etter at basispatentet er bortfalt, foreligger ugyldighetsgrunner som ville
ha berettiget en slik ugyldighetskjennelse eller begrensning.
 
2. Med henblikk på å få sertifikatet kjent ugyldig kan enhver person inngi en anmodning til eller ta rettslige skritt ved den
instansen som i henhold til nasjonal lovgivning er kompetent til å kjenne det tilsvarende basispatentet ugyldig.
 
Artikkel 16. Oppheving av en forlengelse av gyldighetstiden
1. Forlengelsen av gyldighetstiden kan oppheves dersom den er utstedt i strid med bestemmelsene i artikkel 36 i forordning (EF)
nr. 1901/2006.2. Enhver kan inngi en anmodning om oppheving av en forlengelse av gyldighetstiden til den instansen som i henhold tilLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]nasjonal lovgivning er kompetent til å kjenne det tilsvarende basispatentet ugyldig.
 
Artikkel 17. Kunngjøring av bortfall eller ugyldighet
1. Dersom sertifikatet bortfaller i henhold til artikkel 14 bokstav b), c) eller d), eller dersom det er ugyldig i henhold til artikkel
15, skal myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1 kunngjøre en meddelelse om dette.
2. Dersom forlengelsen av gyldighetstiden oppheves i henhold til artikkel 16, skal myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1
kunngjøre en meddelelse om dette.
 
Artikkel 18. Klageadgang
Beslutningene som myndigheten nevnt i artikkel 9 nr. 1 eller instansene nevnt i artikkel 15 nr. 2 og 16 nr. 2 har truffet i
henhold til denne forordning, kan påklages etter reglene som er fastsatt i nasjonal lovgivning når det gjelder tilsvarendebeslutninger truffet om nasjonale patenter.
 
Artikkel 19. Saksbehandling
1. I mangel av bestemmelser om saksbehandling i denne forordning skal de bestemmelser om saksbehandling som etter nasjonal
lovgivning får anvendelse på det tilsvarende basispatentet, få anvendelse på sertifikatet, med mindre det i den nasjonalelovgivningen er fastsatt særlige bestemmelser om saksbehandling for sertifikater.
2. Uten hensyn til nr. 1 kan det ikke nedlegges innsigelse mot et utstedt sertifikat.
 
Artikkel 20. Ytterligere bestemmelser i forbindelse med utvidelsen av Fellesskapet
Med forbehold for de øvrige bestemmelsene i denne forordning får følgende bestemmelser anvendelse:
a)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket den første tillatelsen til å markedsføre det
som legemiddel ble gitt etter 1. januar 2000, kan det utstedes et sertifikat i Bulgaria, forutsatt at søknaden om sertifikat bleinngitt senest seks måneder etter 1. januar 2007,
 
b)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent i Den tsjekkiske republikk og for hvilket den førstetillatelsen til å markedsføre det som legemiddel ble gitt
 
i)i Den tsjekkiske republikk etter 10. november 1999, kan det utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikatble inngitt senest seks måneder etter datoen da den første tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt,
 
ii)i Fellesskapet tidligst seks måneder før 1. mai 2004, kan det utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikatble inngitt senest seks måneder etter datoen da den første tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt,
 
c)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket tillatelsen til å markedsføre det somlegemiddel ble gitt i Estland før 1. mai 2004, kan det utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikat ble inngitt
senest seks måneder etter datoen da den første tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt, eller, når det gjelder patentene
som ble meddelt før 1. januar 2000, i løpet av de seks månedene som er fastsatt i den estiske patentloven av oktober 2009,
 
d)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket tillatelsen til å markedsføre det somlegemiddel ble gitt i Kypros før 1. mai 2004, kan det utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikat ble inngitt
senest seks måneder etter datoen da den første tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt. Uten hensyn til ovennevnte
og dersom tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt før basispatentet ble utstedt, skal søknaden om sertifikat inngissenest seks måneder etter datoen da patentet ble meddelt,
 
e)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket tillatelsen til å markedsføre det somlegemiddel ble gitt i Latvia før 1. mai 2004, kan det utstedes et sertifikat. Dersom tidsrommet fastsatt i artikkel 7 nr. 1 er
utløpt, skal det gis mulighet til å søke om sertifikat i et tidsrom på seks måneder som innledes senest 1. mai 2004,
 
f)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket det er inngitt søknad om etter 1. februar
1994, og for hvilket tillatelsen til å markedsføre det som legemiddel ble gitt i Litauen første gang før 1. mai 2004, kan det
utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikat ble inngitt senest seks måneder etter 1. mai 2004,
 
g)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket tillatelsen til å markedsføre det som
legemiddel ble gitt første gang etter 1. januar 2000, kan det utstedes et sertifikat i Ungarn, forutsatt at søknaden om
sertifikat ble inngitt senest seks måneder etter 1. mai 2004,
 
h)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket tillatelsen til å markedsføre det som
legemiddel ble gitt i Malta før 1. mai 2004, kan det utstedes et sertifikat. Dersom tidsrommet fastsatt i artikkel 7 nr. 1 er
utløpt, skal det gis mulighet til å søke om sertifikat i et tidsrom på seks måneder fra senest 1. mai 2004,Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
i)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket den første tillatelsen til å markedsføre det
som legemiddel ble gitt etter 1. januar 2000, kan det utstedes et sertifikat i Polen, forutsatt at søknaden om sertifikat ble
inngitt i løpet av et tidsrom på seks måneder fra senest 1. mai 2004,
 
j)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket den første tillatelsen til å markedsføre det
som legemiddel ble gitt etter 1. januar 2000, kan det utstedes et sertifikat i Romania. Dersom tidsrommet fastsatt i artikkel
7 nr. 1 er utløpt, skal det gis mulighet til å søke om sertifikat i et tidsrom på seks måneder fra senest 1. januar 2007,
 
k)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket den første tillatelsen til å markedsføre det
som legemiddel ble gitt i Slovenia før 1. mai 2004, kan det utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikat ble
inngitt senest seks måneder etter 1. mai 2004, herunder de tilfellene der tidsrommet fastsatt i artikkel 7 nr. 1 er utløpt,
 
l)for ethvert legemiddel som er beskyttet av et gyldig basispatent og for hvilket den første tillatelsen til å markedsføre det
som legemiddel ble gitt i Slovakia etter 1. januar 2000, kan det utstedes et sertifikat, forutsatt at søknaden om sertifikat ble
inngitt senest seks måneder etter datoen da den første tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt, eller senest seks
måneder etter 1. juli 2002, dersom tillatelsen til å markedsføre produktet ble gitt før den datoen.
 
 
Artikkel 21. Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning får ikke anvendelse på sertifikater utstedt i samsvar med en medlemsstats nasjonale lovgivning før 2. januar
1993 eller på søknader om sertifikat som er inngitt i samsvar med nevnte lovgivning før 2. juli 1992.
Når det gjelder Østerrike, Finland og Sverige, får denne forordning ikke anvendelse på sertifikater utstedt i samsvar med deres
nasjonale lovgivning før 1. januar 1995.
2. Denne forordning får anvendelse på supplerende beskyttelsessertifikater som er utstedt i samsvar med den nasjonale
lovgivningen i Den tsjekkiske republikk, Estland, Kypros, Latvia, Litauen, Malta, Polen, Slovenia og Slovakia før 1. mai 2004og den nasjonale lovgivningen i Romania før 1. januar 2007.
 
Artikkel 22. Oppheving
Forordning (EØF) nr. 1768/92, som endret ved rettsaktene oppført i vedlegg I, oppheves.
Henvisninger til den opphevede forordningen skal forstås som henvisninger til denne forordning, og leses som angitt i
sammenligningstabellen i vedlegg II.
 Artikkel 23. Ikrafttredelse
Denne forordning trer i kraft den 20. dag etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende .
Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.
Utferdiget i Strasbourg, 6. mai 2009.
 
Utdrag fra EØS-komiteens beslutning nr. 92/2017 av 5. mai 2017, i uoffisiell norsk oversettelse
hentet fra Prop. 127 LS (2016–2017):
Artikkel 2
I EØS-avtalens vedlegg XVII skal teksten i nr. 6 (rådsforordning (EØF) nr. 1768/92) lyde:
«32009 R 0469: Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 469/2009 av 6. mai 2009 om det supplerende
beskyttelsessertifikatet for legemidler (kodifisert utgave) (EUT L 152 av 16.6.2009, s. 1).
Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:
a)I artikkel 7 skal nye nr. 6 og 7 lyde:
 
«6.Nr. 5 får ikke anvendelse for EFTA-statene.
 
7.I fem år etter ikrafttredelsen av forordning (EF) nr. 1901/2006 i den berørte EFTA-staten innleveres, uten hensyn til
nr. 4, søknader om forlengelse av gyldighetstiden til et sertifikat som tidligere er utstedt, inngis senest seks måneder
før sertifikatet utløper.»
 
b)I artikkel 21 skal nye nr. 3-5 lyde:
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]«3.En søknad om forlengelse av gyldighetsperioden til et sertifikat kan bare innvilges i en EFTA-stat dersom sertifikatet
utløper mindre enn seks måneder før ikrafttredelsen av forordning (EF) nr. 1901/2006 i vedkommende EFTA-stat. I
tilfeller der sertifikatet utløper før ikrafttredelsen av forordning (EF) nr. 1901/2006 i vedkommende EFTA-stat, får
forlengelsen bare virkning i tidsrommet etter både nevnte ikrafttredelse i vedkommende EFTA-stat og den dag
søknaden om forlengelse ble offentliggjort. Artikkel 13 nr. 3 skal imidlertid gjelde ved beregning av forlengelsensvarighet.
 
4.Uten hensyn til artikkel 7 nr. 7, i tilfeller der et sertifikat utløper tidligere enn sju måneder etter ikrafttredelsen avforordning (EF) nr. 1901/2006 i vedkommende EFTA-stat, skal søknaden om forlengelse av gyldighetstiden til et
sertifikat innleveres senest en måned etter nevnte ikrafttredelse i vedkommende EFTA-stat. I slike tilfeller får
forlengelsen bare virkning i tidsrommet etter den dag søknaden om forlengelse ble offentliggjort. Artikkel 13 nr. 3skal imidlertid gjelde ved beregning av forlengelsens varighet.
 
5.En søknad om forlengelse av gyldighetstiden til et sertifikat innlevert i samsvar med nr. 3 og 4 skal ikke være tilhinder for at en tredjepart som i god tro har utnyttet oppfinnelsen kommersielt, eller gjort seriøse forberedelser til slik
utnyttelse i tidsrommet mellom sertifikatets utløp og offentliggjøringen av søknaden om forlengelse av sertifikatets
gyldighetstid, fortsatt kan utnytte oppfinnelsen.»
 
c)Som følge av patentunionen mellom Liechtenstein og Sveits skal Liechtenstein ikke utstede supplerendebeskyttelsessertifikater for legemidler i henhold til denne forordning.»
   
EØS-avtalen vedlegg XVII nr. 6a (europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr.
1610/96 av 23. juli 1996 om innføring av et supplerende beskyttelsessertifikat forplantefarmasøytiske produkter)
 
[Europaparlamentet og rådet for den europeiske union har –
under henvisning til traktaten om opprettelse av Det europeiske fellesskap, særlig artikkel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommisjonen,
under henvisning til uttalelse fra Den økonomiske og sosiale komité,etter framgangsmåten fastsatt i traktatens artikkel 189 B og
ut fra følgende betraktninger:
(1)Forskning i plantefarmasøytiske produkter bidrar til en fortsatt forbedring av produksjon og forsyning i rikelige mengder
av næringsmidler av god kvalitet til overkommelige priser.
 
(2)Forskning på det plantefarmasøytiske området bidrar til en fortsatt forbedring av planteproduksjonen.
 
(3)Plantefarmasøytiske produkter, særlig de som er resultat av langvarig forskning med store omkostninger, vil i framtidenkunne utvikles i Fellesskapet og i Europa dersom de omfattes av en gunstig lovgivning som sikrer tilstrekkelig beskyttelse
til å fremme slik forskning.
 
(4)På grunn av den plantefarmasøytiske sektors særegne karakter er det en forutsetning for konkurranseevnen på området at
nyskapning gis en beskyttelse som tilsvarer den legemidler omfattes av i henhold til rådsforordning (EØF) nr. 1768/92 av
18. juni 1992 om innføring av et supplerende beskyttelsessertifikat for legemidler.
 
(5)Den tid som går fra en patentsøknad for et nytt plantefarmasøytisk produkt blir inngitt, til tillatelsen til å markedsføreproduktet foreligger, reduserer på det nåværende tidspunkt den effektive beskyttelsen patentet gir til et tidsrom som ikke er
tilstrekkelig til å avskrive forskningsinvesteringene og til å skaffe de nødvendige ressurser for å opprettholde forskning på
et høyt nivå.
 
(6)Disse omstendighetene fører til en beskyttelse som ikke er tilstrekkelig, og som er til skade for den plantefarmasøytiskeforskningen og for sektorens konkurranseevne.
 
(7)Et av de viktigste formålene med det supplerende beskyttelsessertifikat er å sikre europeisk industri de sammekonkurransevilkår som tilsvarende nordamerikansk og japansk industri.
 
(8)I sin resolusjon av 1. februar 1993 om et fellesskapsprogram for politikk og tiltak på området miljø og bærekraftigutvikling godtok Rådet den generelle tilnærmingsmåte og strategi i programmet framlagt av Kommisjonen, der den
gjensidige avhengigheten mellom økonomisk vekst og miljøkvalitet ble understreket. Det er derfor en forutsetning for enLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]styrking av miljøvernet at industriens økonomiske konkurranseevne opprettholdes. Utstedelse av et supplerende
beskyttelsessertifikat kan dermed anses som et positivt tiltak til fordel for miljøvern.
 
(9)Det bør fastsettes en ensartet løsning på fellesskapsplan for å forhindre at en uensartet utvikling av de nasjonale
lovgivninger fører til nye ulikheter som vil kunne hindre den frie bevegelighet for plantefarmasøytiske produkter i
Fellesskapet og dermed direkte påvirke det indre markeds virkemåte. Dette er i samsvar med nærhetsprinsippet som
definert i traktatens artikkel 3 B.
 
(10) For plantefarmasøytiske produkter som er tillatt markedsført, er det derfor nødvendig å innføre et supplerendebeskyttelsessertifikat som kan utstedes til innehaveren av et nasjonalt eller europeisk patent på samme vilkår i alle
medlemsstater. En forordning er derfor det mest hensiktsmessige rettslige virkemiddel.
 
(11) Gyldighetstiden for sertifikatet må fastsettes slik at den gir tilstrekkelig og effektiv beskyttelse. Med hensyn til dette bør
innehaveren av både et patent og et sertifikat kunne dra nytte av en beskyttelsestid på i alt høyst 15 år regnet fra det
tidspunkt vedkommende plantefarmasøytiske produkt første gang tillates markedsført i Fellesskapet.
 
(12) Ikke desto mindre bør det tas hensyn til alle interesser som gjør seg gjeldende innen en sektor som er så kompleks og
følsom som den plantefarmasøytiske. Av denne grunn kan ikke sertifikatet utstedes for et tidsrom på over fem år.
 
(13) Sertifikatet medfører de samme rettigheter som dem som knytter seg til basispatentet. Dersom basispatentet omfatter etaktivt stoff og dets ulike derivater (salter og estere), gir sertifikatet samme beskyttelse.
 
(14) Utstedelse av sertifikat for et produkt som består av et aktivt stoff, er ikke til hinder for at det kan utstedes andresertifikater for derivater (salter og estere) av stoffet, forutsatt at derivatene omfattes av patenter som er meddelt særskilt
for dem.
 
(15) Fastsettelsen av overgangsordningen bør også være preget av en rimelig balanse. Ordningen skal gi Fellesskapets
plantefarmasøytiske industri anledning til delvis å kompensere for den forsinkelse som er oppstått i forhold til dens
viktigste konkurrenter, samtidig som det skal påses at ordningen ikke er til hinder for gjennomføringen av andre
rettmessige mål knyttet til den politikk på landbruks- og miljøvernområdet som føres både på nasjonalt plan og påfellesskapsplan.
 
(16) Målet om å sikre nyskapning på det plantefarmasøytiske området tilstrekkelig beskyttelse samtidig som det indre markedfor plantefarmasøytiske produkter virker tilfredsstillende, kan bare virkeliggjøres gjennom fellesskapstiltak.
 
(17) Reglene i betraktning 12, 13 og 14 samt i artikkel 3 nr. 2, artikkel 4, artikkel 8 nr. 1 bokstav c) og artikkel 17 nr. 2 i denneforordning får tilsvarende anvendelse på fortolkningen særlig av betraktning 9 og artikkel 3 og 4, artikkel 8 nr. 1 bokstav
c) og artikkel 17 i rådsforordning (EØF) nr. 1768/92 – – vedtatt denne forordning:]
 
 
 Art 1. Definisjoner
I denne forordning menes med
1)«plantefarmasøytiske produkter»: aktive stoffer og preparater som inneholder ett eller flere aktive stoffer, i den form de
leveres til brukeren, og som er beregnet på å
 
a)verne planter eller planteprodukter mot alle skadelige organismer eller hindre slike organismers virkning, i den grad
slike stoffer eller preparater ikke er definert på annen måte nedenfor,
 
b)påvirke planters livsprosesser på annen måte enn som næringsstoff (f.eks. vekstregulatorer),
 
c)bevare planteprodukter, i den grad slike stoffer eller produkter ikke er underkastet særskilte råds- ellerkommisjonsbestemmelser om konserveringsmidler,
 
d)ødelegge uønskede planter eller
 
e)ødelegge deler av planter, bremse eller hindre uønsket vekst hos planter,
 
2)«stoffer»: grunnstoffer og deres forbindelser slik de opptrer i naturlig form eller etter industriframstilling, herunder enhverurenhet som er en uunngåelig følge av framstillingsprosessen,
 
3)«aktive stoffer»: stoffer eller mikroorganismer, herunder virus med generell eller særskilt virkning
 
a)mot skadelige organismer eller
 
b)på planter, plantedeler eller planteprodukter,
 
4)«preparater»: blandinger eller løsninger sammensatt av to eller flere stoffer der minst ett av dem er et aktivt stoff, beregnetLov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]på bruk som plantefarmasøytiske produkter,
 
5)«planter»: levende planter og levende plantedeler, herunder fersk frukt og frø,
 
6)«planteprodukter»: produkter av planteopprinnelse som ikke er bearbeidet eller bare har gjennomgått enkel bearbeiding
som f.eks. maling, tørking eller pressing, i den grad det ikke dreier seg om planter som definert i nr. 5,
 
7)«skadelige organismer»: skadegjørere på planter eller planteprodukter tilhørende dyre- eller planteriket samt virus,bakterier, mykoplasma og andre sykdomsframkallende stoffer,
 
8)«produkt»: det aktive stoff som definert i nr. 3) eller sammensetningen av aktive stoffer i et plantefarmasøytisk produkt,
 
9)«basispatent»: et patent som beskytter et produkt slik det er definert i nr. 8), et preparat slik det er definert i nr. 4), enframgangsmåte for å framstille et produkt eller en anvendelse av et produkt, og som innehaveren har utpekt med henblikk
på rutinen for utstedelse av et sertifikat,
 
10)«sertifikat»: det supplerende beskyttelsessertifikat.
  
Art 2. Virkeområde
For ethvert produkt som er patentbeskyttet på en EØS-stats territorium, og som i egenskap av plantefarmasøytisk produkt og
før det blir markedsført, er underlagt administrativ tillatelse i henhold til artikkel 4 i direktiv 91/414/EØF eller i henhold til en
tilsvarende bestemmelse i nasjonal lovgivning  dersom det dreier seg om et plantefarmasøytisk produkt som det er inngitt søknad
om godkjenning for før direktiv 91/414/EØF ble iverksatt av EØS-staten, kan det utstedes et sertifikat på de vilkår som er
fastsatt i denne forordning.
 
 Art 3. Vilkår for utstedelse av sertifikat
1. Sertifikatet skal utstedes dersom følgende vilkår er oppfylt på søknadsdatoen i den EØS-stat der søknaden nevnt i artikkel
7 inngis:
a)produktet er beskyttet av et basispatent som er i kraft,
 
b)en gyldig tillatelse til å markedsføre produktet som plantefarmasøytisk produkt er utstedt i samsvar med artikkel 4 idirektiv 91/414/EØF eller i samsvar med en tilsvarende bestemmelse i nasjonal lovgivning; med hensyn til denne bokstav
og artikler som viser til denne bokstav, skal en tillatelse til å markedsføre produktet gitt i samsvar med en EFTA-statsnasjonale lovgivning  anses som en tillatelse utstedt i samsvar med direktiv 91/414/EØF  eller en tilsvarende internrettslig
bestemmelse i en medlemsstat i EF.
 
c)det er ikke tidligere utstedt et sertifikat for produktet,
 
d)tillatelsen nevnt i bokstav b) er den første tillatelsen til å markedsføre produktet som plantefarmasøytisk produkt.
 
2. En innehaver av flere patenter på samme produkt skal ikke få utstedt flere enn ett sertifikat for produktet. Dersom det er til
behandling to eller flere søknader som gjelder samme produkt, og som er innlevert av to eller flere innehavere av forskjellige
patenter, kan det likevel utstedes ett sertifikat for produktet til hver av disse innehaverne.
 
 
Art 4. Beskyttelsens gjenstand
Den beskyttelsen sertifikatet gir, er ikke mer vidtgående enn den beskyttelse basispatentet gir,  og den omfatter bare det
produkt som dekkes av markedsføringstillatelsen for det tilsvarende plantefarmasøytiske produkt, samt enhver anvendelse avproduktet som plantefarmasøytisk produkt som det er gitt tillatelse til før sertifikatet utløper.
 
 
Art 5. Sertifikatets rettsvirkninger
Med forbehold for artikkel 4 skal sertifikatet medføre de samme rettigheter, begrensninger og forpliktelser som dem som
knytter seg til basispatentet.
 Art 6. Rett til sertifikatet
Retten til sertifikatet tilkommer innehaveren av basispatentet eller vedkommendes rettsetterfølger.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
Art 7. Søknad om sertifikat
1. Søknad om sertifikat skal være inngitt innen en frist på seks måneder regnet fra den dag tillatelsen til å markedsføre
produktet som plantefarmasøytisk produkt, nevnt i artikkel 3 nr. 1 bokstav b), ble utstedt.
2. Uten hensyn til nr. 1 skal en søknad om sertifikat inngis innen en frist på seks måneder regnet fra den dag basispatentet ble
meddelt, dersom markedsføringstillatelsen foreligger før basispatentet er meddelt.
 
Art 8. Innholdet i søknaden om sertifikat
1. En søknad om sertifikat skal inneholde:
a)en begjæring om utstedelse av sertifikat, som særlig angir
 
i)søkerens navn og adresse,
 
ii)dersom det er utpekt en fullmektig, vedkommendes navn og adresse,
 
iii)basispatentets nummer og oppfinnelsens benevnelse,
 
iv)nummer på og dato for den første tillatelse til å markedsføre produktet, nevnt i artikkel 3 nr. 1 bokstav b), og dersom
dette ikke er første tillatelse til å markedsføre produktet innenfor EØS, nummer på og dato for den første tillatelsen,
 
b)en kopi av markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 nr. 1 bokstav b), der produktet identifiseres, og som særliginneholder nummer på og dato for tillatelsen, samt et sammendrag av produktets egenskaper utarbeidet i samsvar med
vedlegg II del A 1 (nr. 1-7) eller B 1 (nr. 1-7) i direktiv 91/414/EØF eller i samsvar med tilsvarende bestemmelser i
nasjonal lovgivning i den EØS-stat der søknaden er inngitt,
 
c)dersom tillatelsen nevnt i bokstav b) ikke er den første tillatelsen til å markedsføre produktet som plantefarmasøytisk
produkt i Fellesskapet, informasjon om det tillatte produktets identitet og den lovbestemmelsen som gir hjemmel for
markedsføringstillatelsen, samt en kopi av kunngjøringen av denne tillatelsen i det relevante kunngjøringsblad eller, i
mangel av slik kunngjøring, ethvert dokument som beviser at tillatelse er gitt, angir dato for tillatelsen og identifisererproduktet.
 
2. EØS-statene kan fastsette at det skal betales en avgift for inngivelse av søknad om sertifikat.
  Art 9.  Inngivelse av søknad om sertifikat
1. Søknaden om sertifikat skal inngis til vedkommende patentmyndighet i den EØS-stat som meddelte basispatentet  eller i
den EØS-stat det er meddelt på vegne av, og der markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 nr. 1 bokstav b) ble utstedt, med
mindre EØS-staten utpeker en annen myndighet for dette formål.
2. Meddelelse om søknad om sertifikat skal kunngjøres av den myndighet som er nevnt i nr. 1. Meddelelsen skal minst
inneholde følgende opplysninger:
a)søkerens navn og adresse,
 
b)basispatentets nummer,
 
c)oppfinnelsens benevnelse,
 
d)nummer på og dato for markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 nr. 1 bokstav b) og det produktet som identifiseres i
tillatelsen,
 
e)om nødvendig nummer på og dato for den første tillatelse til markedsføring i Fellesskapet.
 
 
 
Art 10. Utstedelse av sertifikat eller avslag på søknad om sertifikat
1. Dersom søknaden om sertifikat og det produktet den vedrører, oppfyller vilkårene fastsatt i denne forordning, skal den
myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1, utstede sertifikatet.
2. Med forbehold for nr. 3 skal den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1, avslå søknaden om sertifikat dersom søknaden
eller det produktet den vedrører, ikke oppfyller vilkårene fastsatt i denne forordning.
3. Dersom søknaden om sertifikat ikke oppfyller vilkårene fastsatt i artikkel 8, skal den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr.Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]1, oppfordre søkeren til å foreta rettelser av anmerkede mangler eller til å betale avgiften innen den fastsatte fristen.
4. Dersom oppfordringen i nr. 3 til å foreta rettelse av manglene eller til å betale avgiften innen fristen ikke etterkommes, skal
søknaden avslås.
5. EØS-statene kan fastsette at den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1, skal utstede sertifikatet uten å undersøke om
vilkårene fastsatt i artikkel 3 nr. 1 bokstav c) og d) er oppfylt.
 
 
Art 11. Kunngjøring
1. Meddelelse om utstedelsen av sertifikatet skal kunngjøres av den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1. Meddelelsen
skal minst inneholde følgende opplysninger:
a)navn og adresse til innehaveren av sertifikatet,
 
b)basispatentets nummer,
 
c)oppfinnelsens benevnelse,
 
d)nummer på og dato for markedsføringstillatelsen nevnt i artikkel 3 nr. 1 bokstav b) og det produktet som identifiseres i
tillatelsen,
 
e)om nødvendig nummer på og dato for den første tillatelse til markedsføring innenfor EØS,
 
f)sertifikatets gyldighetstid.
 
2. Meddelelse om avslag på en søknad om sertifikat skal kunngjøres  av den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1.
Meddelelsen skal minst inneholde opplysningene nevnt i artikkel 9 nr. 2.
 
 
Art 12. Årsavgifter
EØS-statene kan fastsette at det skal betales årsavgifter for sertifikatet.
 
 
Art 13. Sertifikatets gyldighetstid
1. Sertifikatet skal få virkning ved utløpet av basispatentets lovhjemlede gyldighetstid og være gyldig i et tidsrom som
tilsvarer tidsrommet mellom den dag da søknaden om basispatent ble inngitt, og den dag da den første tillatelse til
markedsføring innenfor EØS forelå, redusert med et tidsrom på fem år.
2. Uten hensyn til nr. 1 kan sertifikatets gyldighetstid ikke overstige fem år regnet fra den dag sertifikatet får virkning.
3. Ved beregning av sertifikatets gyldighetstid skal det tas hensyn til en første midlertidig tillatelse til å markedsføre produktet
innenfor EØS bare dersom den umiddelbart blir fulgt opp av en endelig tillatelse for det samme produktet.
 Art 14. Sertifikatets bortfall
Sertifikatet skal bortfalle
a)ved utløpet av tidsrommet fastsatt i artikkel 13,
 
b)dersom innehaveren av sertifikatet gir avkall på det,
 
c)dersom årsavgiften fastsatt i samsvar med artikkel 12 ikke blir betalt innen fristen,
 
d)dersom og så lenge det produktet som omfattes av sertifikatet, ikke lenger kan tillates markedsført som følge av at denaktuelle markedsføringstillatelse eller de aktuelle markedsføringstillatelser er tilbakekalt, i samsvar med artikkel 4 i
direktiv 91/414/EØF eller tilsvarende bestemmelser i nasjonal lovgivning. Den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1,
kan enten på eget initiativ eller etter anmodning fra tredjemann treffe beslutning om sertifikatets bortfall.
  
Art 15. Sertifikatets ugyldighet
1. Sertifikatet er ugyldig
a)dersom det er utstedt i strid med bestemmelsene i artikkel 3,
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54]b)dersom basispatentet bortfaller før dets lovhjemlede gyldighetstid utløper,
 
c)dersom basispatentet kjennes ugyldig  eller begrenses på en slik måte at det produkt sertifikatet er utstedt for, ikke lenger er
beskyttet av basispatentets krav,  eller dersom det etter at basispatentet er bortfalt, foreligger ugyldighetsgrunner som ville
ha berettiget en slik ugyldighetskjennelse eller begrensning.
 
2. Med henblikk på å få sertifikatet kjent ugyldig kan enhver person innlevere en anmodning til eller ta rettslige skritt ved den
instans som etter nasjonal lovgivning er kompetent til å kjenne det tilsvarende basispatent ugyldig.
 
 
Art 16. Kunngjøring av bortfall eller ugyldighet
Dersom sertifikatet bortfaller i henhold til artikkel 14 bokstav b), c) eller d), eller dersom det er ugyldig i henhold til artikkel
15, skal den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1, kunngjøre en meddelelse om dette.
 Art 17. Klageadgang
1. Beslutninger truffet i henhold til denne forordning av den myndighet som er nevnt i artikkel 9 nr. 1, eller av den instans som
er nevnt i artikkel 15 nr. 2, kan påklages etter de regler som er fastsatt i nasjonal lovgivning for klager over tilsvarende
beslutninger med hensyn til nasjonale patenter.
2. Beslutningen om å utstede sertifikatet kan påklages med sikte på endring av sertifikatets gyldighetstid dersom datoen for
den første tillatelsen til å markedsføre produktet innenfor EØS ikke er korrekt angitt i søknaden om sertifikat omhandlet i
artikkel 8.
 
 Art 18. Saksbehandling
1. I mangel av bestemmelser om saksbehandling i denne forordning skal de bestemmelser om saksbehandling som etter
nasjonal lovgivning kommer til anvendelse på det tilsvarende basispatentet,  samt eventuelt de bestemmelser om saksbehandling
som kommer til anvendelse på sertifikater nevnt i forordning (EØF) nr. 1768/92, få anvendelse på sertifikatet, med mindre det i
den nasjonale lovgivning er fastsatt særlige bestemmelser om saksbehandling for sertifikater.
2. Uten hensyn til nr. 1 kan det ikke nedlegges innsigelse mot et utstedt sertifikat.
 
 
Art 19. Overgangsbestemmelser
1. Et sertifikat kan utstedes for ethvert produkt som på det tidspunkt denne forordning trer i kraft, er beskyttet av et gyldig
basispatent, og som første gang er tillatt markedsført som plantefarmasøytisk produkt innenfor EØS etter 1. januar 1985 på
grunnlag av artikkel 4 i direktiv 91/414/EØF eller på grunnlag av en tilsvarende bestemmelse i nasjonal lovgivning.
2. Søknaden om sertifikatet nevnt i nr. 1 skal inngis innen seks måneder etter den dag denne forordning trer i kraft.
3. Dersom et basispatent i en EFTA-stat bortfaller mellom 8. februar 1997 og 2. januar 1998 fordi dets lovhjemlede
gyldighetstid utløper, får sertifikatet virkning bare for tidsrommet etter den dag søknaden om sertifikat blir
offentliggjort. Artikkel 13 får imidlertid anvendelse med hensyn til beregningen av sertifikatets varighet.
4. Med hensyn til nr. 3 skal søknad om sertifikat inngis innen to måneder etter 2. januar 1998.
5. Er det inngitt søknad om sertifikat i samsvar med nr. 3, skal dette ikke være til hinder for at tredjemann som, etter
at basispatentet er bortfalt og før søknaden om sertifikat er offentliggjort, i god tro har utnyttet oppfinnelsen
kommersielt eller gjort seriøse forberedelser til slik utnyttelse, skal kunne fortsette denne utnyttelsen.
 
 
[Art 20.
I de medlemsstater der gjeldende lovgivning 1. januar 1990 ikke tillot patentering av plantefarmasøytiske produkter, får
denne forordning anvendelse fra 2. januar 1998.
Artikkel 19 får ikke anvendelse i disse medlemsstatene. ]
 Lov om patenter (patentloven)
file:///cwr.wto.org/ ...NORWAY/Laws/3%20-%20Patents%20Act%20-%20Norwegian%20-%20Lov%20om%20patenter%20(patentloven).html [28/11/2018 17:41:54] 
Sluttbestemmelser
 
Art 21. Ikrafttredelse
[Denne forordning trer i kraft seks måneder etter at den er kunngjort i De Europeiske Fellesskaps Tidende .
Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.]
Denne forordning får anvendelse for Island og Norge fra 2. januar 1998.