HALLINTOLAINKÄYTTÖLAKI 26.7.1996/586  
Eduskunnan päätöksen mukaisesti säädetään:  
I OSA  
YLEISET SÄÄNNÖKSET  
1 luku  
Lain soveltamisala ja suhde muihin säännöksiin  
1 § 
Soveltamisala  
Tätä lakia sovelletaan lainkäyttöön yleisissä hallintotuomioistuimissa.  
Tätä lakia sovelletaan myös, kun hallintoasiassa tehty yn päätökseen haetaan muutosta 
valittamalla tai ylimääräisellä muutoksenhakukeinolla hallintoviranomaiselta tai 
muutoksenhakuasioita käsittelemään perustetulta lautakunnalta tai muulta tähän 
rinnastettavalta erityiseltä viranomaiselta.  
2 § (6.6.2003/435)  
Soveltamisalan rajoitukset  
Tämän lain 37 –50 §:ää sovelletaan ainoastaan tuomioistuimessa.  
Muussa viranomaisessa sovelletaan s uulliseen käsittelyyn, suulliseen lausumaan ja 
katselmukseen hallintolain (434/2003) 37, 38, 40 ja 42 §:ää . 
3 § 
Lain suhde muihin säännöksiin  
Jos muussa laissa tai ennen tämän lain voimaantuloa annetussa asetuksessa on tästä laista 
poikkeavia säännöksiä, niitä sovelletaan tämän lain asemesta.  
2 luku  
Valituso ikeus ja valitusviranomainen  
4 § 
Valitusoikeus  
Hallintoasiassa tehdystä päätöksestä saa valittaa sen mukaan kuin tässä laissa säädetään.  
5 § Päätöksen valituskelpoisuus  
Päätöksellä, josta saa valittaa, tarkoitetaan toimenpidettä, jolla asia on ratkaistu tai jätetty 
tutkimatta.  
Valitusta ei saa tehdä hallinnon sisäisestä määräyksestä, joka koskee tehtävän tai muun 
toimenpiteen suorittamista.  
6 § 
Valittaja  
Päätöksestä saa valittaa se, johon päätös on kohdistettu tai jonka oikeuteen, velvollisuuteen 
tai etuun päätös välittömästi vaikuttaa.  
Viranomaisella on lisäksi valitusoikeus, jos laissa niin säädetään tai jos valitusoikeus on 
viranomaisen valvottavana olevan julkisen  edun vuoksi tarpeen.  
6 a § (11.6.2010/582)  
Valitusoikeus oikaisuvaatimuksen johdosta annetusta päätöksestä  
Oikaisuvaatimuk sen johdosta annettuun päätökseen saa hakea muutosta valittamalla vain se, 
joka on tehnyt oikaisuvaatimuksen. Jos hallintopäätöstä on oikaisuvaatimusmenettelyssä 
muutettu tai se on kumottu, oikaisuvaatimuspäätökseen saa hakea muutosta valittamalla myös 
se, jolla on 6 §:n tai muun lain mukaan valitusoikeus asiassa.  
7 § (7.8.2015/891)  
Valitus valtion hallintoviranomaisen päätökse stä 
Valtioneuvoston alaisen viranomaisen ja ministeriön päätökseen saa hakea muutosta 
valittamalla hallinto -oikeuteen. Valtioneuvoston yleisistunnon päätökseen saa hakea 
muutosta valittamalla korkeimpaan hallinto -oikeuteen.  
Valituksen saa tehdä sillä perus teella, että päätös on lainvastainen.  
8 § 
Valitus kunnallisen viranomaisen, Ahvenanmaan maakunnan viranomaisen ja kirkollisen viranomaisen 
päätöksestä  
Valituksesta kunnallisen viranomaisen päätöksestä säädetään kuntalaissa (365/95) . 
Valituksesta Ahvenanmaan maakuntahallituksen ja sen alaisen viranomaisen sek ä 
Ahvenanmaan kunnallisen viranomaisen päätöksestä säädetään Ahvenanmaan 
itsehallintolaissa (1144/91) . 
Valituksesta evankelis -luterilaisen kirkon sekä sen seurakunnan ja seurakuntayhtymän 
viranomaisen päätöksestä säädetään kirkkolaissa (1054/93) . Valituksesta ortodoksisen kirkkokunnan ja sen seurakunnan viranomaisen päätökseen sääde tään ortodoksisesta 
kirkkokunnasta annetussa laissa (521/69) . 
Ks. KuntaL 365/1 995 11 luku , vuonna 2017 valittavan valtuuston toimikauden alusta lukien 
KuntaL 410/2015 16 luku  ja 147 § 1 mom. Ks. myös Ahvenanmaan itsehallintoL 1144/1991 
25 § ja KirkkoL 1054/1993 24 luku . L ortodoksisesta kirkkokunnasta 521/1969  on kumottu 
L:lla 985/2006 , ks. L ortodoksisesta kirkosta 985/2006 10 luku . 
9 § (26.3.1999/433 ) 
Valitus hallinto -oikeuden päätöksestä  
Hallinto -oikeuden päätöksestä saa valittaa korkeimpaan hallinto -oikeuteen.  
10 § 
Valitus muusta päätöks estä 
Oikeudesta valittaa muusta kuin 7 –9 §:ssä tarkoitetusta päätöksestä säädetään erikseen.  
11 § 
Valitusviranomainen alistusasiassa  
Alistettavassa asiassa valitetaan samalle viranomaiselle, jolle päätös alistetaan.  
12 § (26.3.1999/433)  
Toimivaltainen hall into-oikeus  
Valitus tehdään sille hallinto -oikeudelle, jonka tuomiopiirissä on sen viranomaisen toimialue, 
jonka päätöksestä valitetaan. Jollei tätä perustetta voida käyttää, valitus tehdään sille hallinto -
oikeudelle, jonka tuomiopiirissä päätöksen tehneen  viranomaisen päätoimipaikka sijaitsee tai, 
jollei tätäkään perustetta voida käyttää, sille hallinto -oikeudelle, jonka tuomiopiirissä päätös 
on tehty.  
Poiketen siitä, mitä 1 momentissa säädetään, sellaisen viranomaisen päätöksestä, jonka 
toimialueena on ko ko maa, valitus tehdään sille hallinto -oikeudelle, jonka tuomiopiiriin 
päätös olennaisimmin liittyy sen vuoksi, että tässä tuomiopiirissä sijaitsee pääosa päätöksessä 
tarkoitetusta alueesta tai kiinteistöstä taikka sen henkilön kotikunta tai sen yhteisön 
kotipaikka, johon päätös pääosin liittyy.  
Jos asiassa ei ole toimivaltaista hallinto -oikeutta 1 ja 2 momentin perusteella, valitus tehdään 
Helsingin hallinto -oikeudelle.  
13 § (7.8.2015/891)  
Valitusoikeuden rajoittaminen  Laissa säädetään erikseen siitä, milloin 7 –9 §:ssä tarkoitetun viranomaisen päätökseen ei saa 
hakea muutosta valittamalla tai milloin valittamiseen korkeimmalle hallinto -oikeudelle 
tarvitaan valituslupa.  
Kun muutoksenhaussa hallinto -oikeuden päätöksestä korkeimpaan hallinto -oikeuteen 
tarvitaan muun lain mukaan valituslupa, lupa on myönnettävä, jos:  
1) lain soveltamisen kannalta muissa samanlaisissa tapauksissa tai  oikeuskäytännön 
yhtenäisyyden vuoksi on tärkeätä saattaa asia korkeimman hallinto -oikeuden ratkaistavaksi;  
2) asian saattamiseen korkeimman hallinto -oikeuden ratkaistavaksi on erityistä aihetta asiassa 
tapahtuneen ilmeisen virheen vuoksi; tai  
3) valituslu van myöntämiseen on muu painava syy.  
Valituslupa voidaan myöntää myös siten, että se koskee vain osaa muutoksenhaun kohteena 
olevasta hallinto -oikeuden päätöksestä.  
Jos pääasiassa annetusta ratkaisusta valittaminen on kielletty tai valittamiseen tarvitaan 
valituslupa, vastaava rajoitus koskee myös valittamista pääasiaan liittyvästä ratkaisusta.  
Tässä pykälässä tarkoitetut valitusoikeuden rajoitukset eivät koske muutoksenhakua hallinto -
oikeuden hallintoriita -asiassa antamaan päätökseen, ellei erikseen toisin  säädetä.  
3 luku  
Valitusosoitus  
14 § 
Valitusosoituksen liittäminen päätökseen  
Päätökseen, josta saa valittaa, on liitettävä valitusosoitus.  
Valitusosoituksessa on mainittava:  
1) valitusviranomainen;  
2) viranomainen, jolle valituskirjelmä on toimitettava; sekä  
3) valitusaika ja mistä se lasketaan.  
Valitusosoituksessa on selostettava säännökset valituskirjelmän sisällöstä ja liitteistä sekä 
valituksen perille toimittamisesta.  
Jos asiassa tarvitaan valituslupa, valitusosoituksessa on mainittava myös siitä sekä 
valituslupaa koskeva lainkohta ja perusteet, joilla valituslupa voidaan myöntää.  
15 § Ilmoitus valituskiellosta  
Jos valittaminen on kielletty erityisen säännöksen perusteella, päätöksessä on ilmoitettava 
valituskiellosta. Ilmoituksessa on mainittava, mihin säännökseen kielto perustuu.  
16 § 
Valitusosoituksen korjaaminen  
Jos valitusosoitusta ei ole annettu tai siinä on virheellisesti ilmoitettu, että päätöksestä ei s aa 
valittaa, viranomaisen on annettava uusi lainmukainen valitusosoitus.  
Jos valitusosoitus on muuten kuin 1 momentissa tarkoitetulla tavalla virheellinen, 
viranomaisen on annettava uusi valitusosoitus, jos sitä pyydetään valitusosoituksessa 
mainitussa tai  säädetyssä valitusajassa.  
Valitusaika luetaan siitä, kun uusi valitusosoitus on annettu tiedoksi.  
4 luku  
Puhevallan käyttäminen  
17 § (1.4.1999/446)  
Yleissäännös vajaavaltaisen puhevallasta  
Vajaavaltaisen puolesta käyttää puhevaltaa hänen edunvalvojansa, huoltajansa tai muu 
laillinen edustajansa, jollei jäljempänä tässä luvussa toisin säädetä.  
18 § 
Vajaavaltaisen oikeus käyttää puhevaltaa  
Vajaavaltaisella on oikeus käyttää yksinään puhevaltaa sellaista tuloa tai varallisuutta 
koskevassa asiassa, jota hänellä on oikeu s vallita.  
Vajaavaltainen, joka on täyttänyt 18 vuotta, käyttää itse yksin puhevaltaansa henkilöään 
koskevassa asiassa, jos hän kykenee ymmärtämään asian merkityksen. (1.4.1999/446)  
Alaikäisellä, joka on täyttänyt 15 vuotta, ja hänen huoltajallaan tai muulla laillisella 
edustajallaan on kummallakin oikeus erikseen käyttää puhevaltaa asiassa, joka koskee 
alaikäisen henkilöä tai henkilökohtaista etua tai oikeutta.  
18 a § (1.4.1999/446)  
Edunvalvojan oikeus käyttää puhevaltaa  
Edunvalvoja, joka on määrät ty täysivaltaiselle, käyttää päämiehensä ohella itsenäisesti 
puhevaltaa asioissa, jotka kuuluvat hänen tehtäviinsä. Jos edunvalvoja ja hänen päämiehensä ovat puhevaltaa käyttäessään eri mieltä, päämiehen kanta on ratkaiseva, jos hän kykenee 
ymmärtämään asi an merkityksen.  
Jos päämiehen toimintakelpoisuutta on rajoitettu muulla tavoin kuin vajaavaltaiseksi 
julistamalla, edunvalvoja käyttää yksin päämiehen puhevaltaa asiassa, josta päämiehellä ei 
ole oikeutta päättää. Edunvalvoja ja hänen päämiehensä käyttävät  kuitenkin yhdessä 
puhevaltaa asiassa, josta heidän tulee yhdessä päättää.  
19 § (1.4.1999/446)  
Päämiehen ja edunvalvojan tai  huoltajan kuuleminen  
Edunvalvojan, huoltajan tai muun laillisen edustajan käyttäessä puhevaltaa on kuultava 
päämiestä ja päämiehen käyttäessä puhevaltaa edunvalvojaa, huoltajaa tai muuta laillista 
edustajaa, jos kuuleminen on tarpeen päämiehen edun vuoksi  tai asian selvittämiseksi.  
19 a § (25.5.2007/651)  
Edunvalvojan määrääminen oikeudenkäyntiä varten  
Jos asianosainen sairaud en, henkisen toiminnan häiriintymisen, heikentyneen terveydentilan 
tai muun vastaavan syyn vuoksi on kykenemätön valvomaan etuaan oikeudenkäynnissä tai 
jos asianosaisen edunvalvoja on esteellisyyden vuoksi tai muusta syystä estynyt käyttämästä 
siinä puheva ltaa, tuomioistuin, jossa oikeudenkäynti on vireillä, voi viran puolesta määrätä 
asianosaiselle edunvalvojan oikeudenkäyntiä varten. Edunvalvojaan sovelletaan 
holhoustoimesta annetun lain (442/1999)  säännöksiä.  
Jollei tuomioistuin toisin päätä, edunvalvojan määräys on voimassa myös ylemmässä 
oikeusasteessa, jossa asia tulee vireille muutoksenhaun johdosta.  
20 § 
Asiamies ja avustaja  
Asianosainen saa käyttää asiamiestä ja avustajaa. Asiamiehenä tai avustajana saa toimia 
asianajaja tai muu rehellinen ja muuten siihen toimeen sopiva ja kykenevä täysi -ikäinen 
henkilö, joka ei ole konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Asiamiehenä 
tai avustajana ei kuitenkaan saa toimia se, joka on osallistunut asian käsittelyyn 
viranomaisessa tai o n ollut siinä vastapuolen asiamiehenä tai avustajana. (1.4.1999/446)  
Asiamiehen, avustajan ja näiden apulaisen salassapitove lvollisuudesta on voimassa, mitä 
oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 17 §:ssä  säädetään. Asiamieheen ja avustajaan sovelletaan 
lisäksi oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 3 §:n  2 momenttia ja 10 a §:ää.  
21 § (26.6 .2015/799)  
Asiamiehen valtuutus  
Asiamiehen on esitettävä valtakirja, jollei päämies ole valtuuttanut häntä suullisesti 
valitusviranomaisessa. Valtakirjan puuttuessa sen esittämiseen on tarvittaessa varattava tilaisuus, mikä ei kuitenkaan estä käsittelyn ja tkamista tänä aikana. Asianajajan, julkisen 
oikeusavustajan ja luvan saaneista oikeudenkäyntiavustajista annetussa laissa (715/2011)  
tarkoitetun luvan saaneen oikeuden käyntiavustajan tulee esittää valtakirja ainoastaan, jos 
valitusviranomainen niin määrää.  
Asiamies ei saa ilman päämiehen suostumusta siirtää toiselle henkilölle valtuutusta, joka on 
annettu nimetylle henkilölle.  
II OSA  
VALITUKSEN TEKEMINEN JA KÄSITTELY  
5 luku  
Valituksen tekeminen  
22 § 
Valitusaika  
Valitus on tehtävä 30 päivän kuluessa päätöksen tiedoksisaannista. Valitusaikaa laskettaessa 
tiedok sisaantipäivää ei oteta lukuun.  
23 § 
Valituksen muoto ja sisältö  
Valitus tehdään kirjallisesti. Valituskirjelmässä, joka on osoitettava valitusviranomaiselle, on 
ilmoitettava:  
1) päätös, johon haetaan muutosta;  
2) miltä kohdin päätökseen haetaan muutosta ja mitä muutoksia siihen vaaditaan tehtäväksi; 
sekä 
3) perusteet, joilla muutosta vaaditaan.  
Jos asiassa tarvitaan valituslupa, valituski rjelmässä on ilmoitettava, minkä vuoksi valituslupa 
tulisi myöntää.  
24 § 
Henkilö - ja osoitetiedot sekä allekirjoitus  
Valituskirjelmässä on ilmoitettava valittajan nimi ja kotikunta. Jos valittajan puhevaltaa 
käyttää hänen laillinen edustajansa tai asiamiehensä tai jos valituksen laatijana on joku muu 
henkilö, valituskirjelmässä on ilmoitettava myös tämän nimi ja kotikunta.  
Valituskirjelmässä on lisäksi ilmoitettava postiosoite ja puhelinnumero, joihin asiaa koskevat 
ilmoitukset valittajalle voidaan toimittaa.  Valittajan, laillisen edustajan tai asiamiehen on allekirjoitettava valituskirjelmä.  
25 § 
Valituskirjelmän liitteet  
Valituskirjelmään on liitettävä:  
1) päätös, johon haetaan muutosta valittamalla, alkuperäisenä tai jäljennöksenä;  
2) todistus siitä, minä päivänä päätös on annett u tiedoksi, tai muu selvitys valitusajan 
alkamisen ajankohdasta; sekä  
3) asiakirjat, joihin valittaja vetoaa vaatimuksensa tueksi, jollei niitä ole jo aikaisemmin 
toimitettu viranomaiselle.  
Asiamiehen on liitettävä valituskirjelmään valtakirja sen mukaan k uin 21 §:ssä säädetään.  
26 § 
Valituskirjelmän toimittaminen viranomaiselle  
Valituskirjelmä on toimitettava valitusajan kuluessa valitusviranom aiselle.  
Jos valituskirjelmä on erityisen säännöksen nojalla toimitettava muulle viranomaiselle kuin 
valitusviranomaiselle, mutta se on toimitettu valitusajan kuluessa valitusviranomaiselle, 
valitusta ei tämän vuoksi jätetä tutkimatta.  
Suljetussa laitokses sa oleva henkilö voi antaa valituskirjelmän valitusajan kuluessa myös 
laitoksen johtajalle. Tämän on toimitettava valitus viipymättä valitusviranomaiselle tai, jos 
valituskirjelmä on erityisen säännöksen nojalla toimitettava muulle viranomaiselle, tälle 
viranomaiselle.  
26 a § (11.6.2010/582)  
Oikaisuvaatimuksen vaikutus valituksen sisältöön  
Jos hallintopäätöstä ei ole oikaisuva atimuksen johdosta muutettu tai kumottu, 
oikaisuvaatimuksen tekijä saa valittaessaan oikaisuvaatimuspäätöksestä esittää uusia 
perusteita. Hän saa esittää myös sellaisen uuden vaatimuksen, joka perustuu olosuhteiden 
muutokseen tai sittemmin esille tulleesee n seikkaan.  
27 § 
Valituksen muuttaminen  
Valittaja saa valitusajan päättymisen jälkeen esittää vireillä olevassa asiassa ainoastaan 
sellaisen uuden vaatimuksen, joka perustuu olosuhteiden muutokseen tai valitusajan 
päättymisen jälkeen valittajan tietoon tulleeseen seikkaan. Valittaja saa vaatia myös 
täytäntöönpanon kieltämistä tai tehdä muun sivuvaatimuksen.  Valittaja saa valitusajan päättymisen  jälkeen esittää uusia perusteita vaatimuksensa tueksi, 
jollei asia sen johdosta muutu toiseksi.  
28 § 
Täydennysmenettely  
Jos valitus on puutte ellinen, valittajalle on varattava tilaisuus täydentää sitä, jollei 
täydentäminen ole asian käsittelyn kannalta tarpeetonta.  
Valittajalle on annettava valituksen täydentämistä varten kohtuullinen määräaika ja samalla 
ilmoitettava, millä tavoin valitus on p uutteellinen.  
29 § 
Asian siirto  
Jos valitus on ilmeisestä erehdyksestä tai tietämättömyydestä pantu vireille viranomaisessa, 
jonka toimivaltaa n sen käsittely ei kuulu, viranomainen voi siirtää valituksen toimivaltaiselle 
viranomaiselle. Jos kysymys toimivaltaisesta viranomaisesta on ilmeisen selvä, valituksen 
tutkimatta jättämisestä ei tarvitse tehdä päätöstä. Siirrosta on ilmoitettava valittaja lle. 
Säädettyä määräaikaa katsotaan noudatetun, jos valituskirjelmä on saapunut valitusajan 
kuluessa oikealle viranomaiselle.  
30 § 
Virheellise n valitusosoituksen vaikutus  
Jos valitus on puuttuneen tai virheellisen valitusosoituksen vuoksi tehty väärää menettelyä 
noudattaen, valitusta ei tämän vuoksi jätetä tutkimatta.  
Jos valitus on 1 momentissa mainitusta syystä pantu vireille väärässä viranoma isessa tai 
valituskirjelmä on toimitettu väärälle viranomaiselle, viranomaisen on siirrettävä 
valituskirjelmä oikealle viranomaiselle. Siirrosta on ilmoitettava valittajalle.  
30 a § (31.1.2013/82)  
Arvio asian käsittelyajasta  
Valitusviranomaisen on asianosaisen pyynnöstä ilmoitettava hänelle arvio asian 
käsittelyajasta.  
6 luku  
Valituksen vaikutus päätöksen täytäntöönpanoon  
31 § (7.8.2015/891)  
Päätöksen täytäntöönpanokelpoisuus  Päätöstä, johon saa hakea muutosta valittamalla, ei saa panna täytäntöön e nnen kuin se on 
saanut lainvoiman.  
Päätös voidaan kuitenkin panna täytäntöön lainvoimaa vailla olevana, jos laissa niin 
säädetään tai jos päätös on luonteeltaan sellainen, että se on pantava täytäntöön heti, tai jos 
päätöksen täytäntöönpanoa ei yleisen edu n vuoksi voida lykätä.  
Jos asiassa tarvitaan valituslupa, valitus ei estä täytäntöönpanoa. Täytäntöönpanoon ei 
kuitenkaan saa ryhtyä, jos valitus käy täytäntöönpanon johdosta hyödyttömäksi tai jos 
korkein hallinto -oikeus kieltää täytäntöönpanon.  
32 § 
Valitusviranomaisen määräys täytäntöönpanosta  
Kun valitus on tehty, valitusviranomainen voi kieltää päätöksen täytäntöönpanon tai määrätä 
sen keskeytettäväksi tai antaa muun täytäntöönpanoa koskevan määräyksen.  
Asian käsittelyn lopettavassa päätöksessään valitusviranomaisen on tarvittaessa lausuttava 
täytäntöönpanoa koskevan määräyksen voimassaolosta. Jos päätöksestä saa valittaa, siinä 
voida an määrätä, että täytäntöönpanoa koskeva määräys on voimassa, kunnes päätös on 
lainvoimainen tai ylempi valitusviranomainen määrää toisin.  
Jos valitusviranomainen päätöksen kumotessaan palauttaa tai siirtää asian uudelleen 
käsiteltäväksi, se voi samalla mä ärätä, että kumottua päätöstä on edelleen noudatettava, 
kunnes asia ratkaistaan tai sitä käsittelevä viranomainen määrää toisin.  
7 luku  
Asian käsittely ja selvittäminen  
33 § 
Asian selvittäminen  
Valitusviranomaisen on huolehdittava siitä, että asia tulee selvitetyksi, ja tarvittaessa 
osoitettava asianosaiselle tai päätöksen tehneelle hallintoviranomaiselle, mitä lisäselvitystä 
asiassa tulee esitt ää. 
Valitusviranomaisen on hankittava viran puolesta selvitystä siinä laajuudessa kuin käsittelyn 
tasapuolisuus, oikeudenmukaisuus ja asian laatu sitä vaativat.  
33 a § (26.6.2015/799)  
Velvollisuus selvityksen esittämiseen  
Jokaisella on velvollisuus saapua tuomioistuimeen kuultavaksi sekä sallia katselmuksen 
toimittaminen taikka esittää tuomioistuimelle 42 §:ssä tarkoitettu esi ne tai asiakirja, jollei 
laissa toisin säädetä.  Jos henkilöllä on velvollisuus tai oikeus kieltäytyä todistamasta tuomioistuimessa, häntä ei 
voida velvoittaa esittämään asiakirjaa tai esinettä taikka sallimaan katselmuksen toimittamista 
selvityksen esittäm iseksi vaitiolovelvollisuuden tai vaitiolo -oikeuden piiriin kuuluvasta 
seikasta.  
34 § 
Asianosaisen kuuleminen  
Asianosaiselle on ennen asian ra tkaisemista varattava tilaisuus antaa selityksensä muiden 
tekemistä vaatimuksista ja sellaisista selvityksistä, jotka voivat vaikuttaa asian ratkaisuun.  
Asian saa ratkaista asianosaista kuulematta, jos vaatimus jätetään tutkimatta tai hylätään heti 
tai jos  kuuleminen on muusta syystä ilmeisen tarpeetonta.  
Rajoituksista asianosaisen oikeuteen saada tieto viranomaisen asiakirjasta, joka ei ole 
julkinen, säädetään erikseen.  
35 § 
Määräaika selityksen antamiseen  
Asianosaiselle on varattava kohtuullinen määräaika selityksen antamiseen. Samalla hänelle 
on ilmoitettava, että asia voidaan ratkaista määräajan jälkeen, vaikka selitystä ei ole annettu.  
36 § 
Viranomaisen lausunto  
Valitusviranomaisen on hankittava lausunto siltä hallintoviranomaiselta, joka on tehnyt 
asiassa päätöksen, jollei se ole  tarpeetonta.  
Selvityksen hankkimiseksi voidaan pyytää lausunto myös muulta kuin 1 momentissa 
tarkoitetulta viranomaiselta.  
Lausunnon antamiselle on asetettava määräaika.  
37 § 
Suullisen käsittelyn toimittaminen  
Asian selvittämiseksi toimitetaan tarvittaessa suullinen käsittely. Siinä voidaan kuulla 
asianosaisia, 36 §:ssä tarkoitettua viranomaista, todistajia ja asiantuntijoita sekä vastaanottaa 
muuta selvitystä.  
Suullista käsittelyä voidaan rajoittaa siten, että se koskee ainoastaan osaa asiasta, 
asianosaisten käsitysten selvittämistä tai suullisen todistelun vastaanottamista, tai muulla 
vastaavalla tavalla.  
38 § Suullinen käsittely asianosaisen pyynnöstä  
Hallinto -oikeuden on toimitettava suullinen käsittely, jos yksityinen asianosainen pyytää sitä. 
Sama koskee korkeinta hallinto -oikeutta sen käsitellessä valitusta hallintoviranomaisen 
päätöksestä. Asianosaisen pyytämä suullinen käsittely voidaan jättää toimittamatta, jos 
vaatimus jätetään tutkimatta tai hylätään heti tai jos suullinen käsittely on as ian laadun vuoksi 
tai muusta syystä ilmeisen tarpeeton. (26.3.1999/433)  
Mitä 1 momentissa säädetään, ei sovelleta, jos suul lista käsittelyä pyytäneen asianosaisasema 
perustuu kunnan tai muun yhteisön jäsenyyteen.  
Jos asianosainen pyytää suullisen käsittelyn toimittamista, hänen on ilmoitettava, minkä 
vuoksi sen toimittaminen on tarpeen ja mitä selvitystä hän esittäisi suullise ssa käsittelyssä.  
39 § (26.6.2015/799)  
Todistajan kuuleminen  
Suullisessa käsittelyssä voidaan kuulla todistajana henkilöä, jonka asianosainen taikka 
päätöksen tehnyt hallintoviranomainen nimeää tai jonka kuulemista valitusviranomainen 
pitää tarpeellisena. Jos asiassa vedotaan yksityisluonteiseen kirjalliseen 
todistajankertomukseen, todistajaa kuullaan suullisesti vain, jos se on tarpeen asian 
selvittämiseksi.  
39 a § (26.6.2015/799)  
Todistajan esteellisyys  
Todistajana ei voida kuulla oikeudenkäynni n osapuolena olevaa yksityistä asianosaista eikä 
muutakaan henkilöä, jonka oikeutta, etua tai velvollisuutta oikeudenkäynnin kohteena oleva 
asia välittömästi koskee, eikä heidän laillista edustajaansa.  
Todistajana ei voida kuulla myöskään henkilöä, joka to imii päätöksen tehneen tai muutoin 
oikeudenkäynnissä osallisena olevan hallintoviranomaisen puhevaltaa käyttävänä edustajana 
samassa oikeudenkäynnissä.  
39 b § (26.6.2015/799)  
Todistajan vaitiolo -oikeus  
Asianosaisen nykyinen tai entinen aviopuoliso taikka nykyinen avopuoliso, sisarus, 
sukulainen suoraan ylenevässä tai alenevassa polvessa taikka se, jolla on vastaavanlainen 
parisuhteeseen tai sukulaisuuteen rinnastuva läheinen suhde asianosaiseen, saa kieltäytyä 
todistamasta.  
Jos 1 momentissa tarkoitettu henkilö suostuu todistamaan, suostumusta ei voida peruuttaa, 
ellei muusta tässä laissa säädetystä salassapitovelvollisuudesta t ai vaitiolo -oikeudesta muuta 
johdu.  Sen lisäksi, mitä 1 momentissa säädetään, todistaja saa kieltäytyä todistamasta siltä osin kuin 
todistaminen ilmaisisi:  
1) liike - tai ammattisalaisuuden, jolleivät erittäin tärkeät syyt ottaen huomioon asian laatu, 
todis teen merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja seuraukset sen esittämättä jättämisestä 
sekä muut olosuhteet vaadi todistamista; tai  
2) sananvapauden käyttämisestä joukkoviestinnässä annetun lain (460/2003) 16 §:ssä  
tarkoitetun tiedon.  
Lisäksi oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 33 §:ssä  tarkoitettu anonyymi todistaja saa kieltäytyä 
todistamasta siltä osin kuin todistaminen saattaisi paljastaa hänen henkilöllisyytensä tai 
yhteystietonsa.  
39 c § (26.6.2015/799)  
Todistajan velvollisuus kieltäytyä todistamasta  
Valitusviranomaisen päätösneuvottelun sisällöstä ei saa todistaa.  
Jokaisella muulla kuin oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 33 §:ssä  tarkoitetulla anonyymilla 
todistajalla on velvollisuus kieltäytyä todistamasta siltä osin kuin todistaminen saattaisi 
paljastaa anonyymin todistajan henkilöllisyyden tai hänen yhteystietonsa.  
Lisäksi velvollisuuteen kieltäytyä todistamasta sovelletaan, mitä oikeudenkäymiskaaren 17 
luvun 10 §:ssä , 11 §:n 3 momentissa, 12 §:n 3 –5 momentissa, 13 §:n 1 ja 3 mome ntissa, 15 
§:n 1 momentissa sekä 16 §:ssä säädetään.  
Oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 11 §:n 3 momentissa, 12 §:n 3 –5 momentissa, 13 §:n 1 ja 3 
momentissa sekä 16 §:ssä tarkoitettu henkilön velvollisuus kieltäytyä todistamasta säilyy, 
vaikkei asianomainen hen kilö enää ole siinä asemassa, jossa hän on saanut tiedon 
todistettavasta seikasta.  
Henkilöllä, joka on saanut oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 11 §:n  3 momentissa taikka 13 
§:n 1 tai 3 momentissa tarkoitetun tiedon toimiessaan lainkohdassa tarkoitetun henkilön 
palveluksessa tai muuten hänen apunaan, on vastaava velvollisuus kieltäytyä todistamasta 
kuin mainituissa lainkohdissa tarkoitetuilla henkilöillä. Palveluksessa tai apuna toiminut 
henkilö voidaan kuitenkin määrätä todistamaan oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 15 §:n  1 
momentissa säädetyillä edellytyksillä.  
39 d § (26.6.2015/799)  
Muussa laissa säädetyn vaitiolovelvollisuuden vaikutus todistajan kuulemiseen  
Muussa laissa säädetyn vaitiolo velvollisuuden piiriin kuuluvasta seikasta voidaan kuulla 
todistajaa vain, jos:  
1) kuuleminen on välttämätöntä asian selvittämiseksi; tai  
2) se, jonka hyväksi vaitiolovelvollisuus on säädetty, suostuu todistamiseen.  Valitusviranomainen ei kuitenkaan saa ku ulla todistajaa tämän 1 momentissa tarkoitetun 
vaitiolovelvollisuuden piiriin kuuluvasta seikasta, jos kuulematta jättämiselle on erittäin 
tärkeän yleisen edun tai lapsen edun taikka muun erittäin tärkeän yksityisen edun vuoksi 
erityisen painavat perusteet  eikä kuulematta jättäminen vaaranna oikeudenmukaisen 
oikeudenkäynnin toteutumista.  
39 e § (26.6.2015/799)  
Todistajan kielt äytymisen perusteleminen  
Jos todistaja kieltäytyy todistamasta, hänen on ilmoitettava kieltäytymisensä peruste ja 
saatettava todennäköiseksi sitä tukevat seikat.  
Jos henkilö kuitenkin kieltäytyy todistamasta 39 b §:n 4 momentissa tai 39 c §:n 2 
momentissa tarkoitetulla perusteella, kieltäytyminen hyväksytään, jollei hän ole selvästi 
erehtynyt kieltäytymistä koskevan oikeuden tai velvollisuuden sisällöstä tai kieltäytyminen 
ole muutoin selvästi perusteeton.  
39 f § (26.6.2015/799)  
Muut säännökset todistajan kuulemisesta  
Todistajan kuulemiseen sovelletaan, mitä siitä säädetään oikeudenkäymiskaaren 17 luvun  30–
32, 43, 44, 46 ja 50 §:ssä, 51 §:n 1 ja 2 momentissa sekä 52 ja 62 –64 §:ssä.  
39 g § (26.6.2015/799)  
Muu henkilökohtainen kuuleminen  
Suullisessa käsittelyssä voidaan kuulla henkilökohtaisesti myös henkilöä, jota ei 39 a §:n 
perusteella voida kuulla todistajana, jos kuuleminen on tarpeen asian selvittämiseksi.  
40 § (26.6.2015/799)  
Asiantuntijan kuuleminen  
Valitusviranomainen voi hankkia erityistä asiantuntemusta vaativasta kysymyksestä 
lausunnon yksityiseltä asiantuntijalta noudattaen soveltuvin osin, mitä siitä säädetään 
oikeudenkäymiskaaren 17 luvun  34–36, 43, 45, 46 ja 50 §:ssä, 51 §:n 1 ja 2 momentissa sekä 
52 ja 64 §:ssä.  
41 § (26.6.20 15/799)  
Katselmus  
Valitusviranomainen voi asian selvittämiseksi toimittaa sellaisen esineen, jota ei voida 
hankaluudetta tuoda valitusviranomaiselle, tai kiinteän omaisuuden tai paikan taikka muun 
kohteen katselmuksen. Katselmukseen sovelletaan, mitä siitä  säädetään 
oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 40 §:ssä  sekä mitä tässä laissa säädetään suullisesta 
käsittelystä.  42 § (26.6.2015/799)  
Asiakirjan ja esineen esittäminen  
Valitusviranomaiselle voidaan esittää todisteena asiakirja tai esine. Asiakirjan ja esineen 
esittämiseen valitusviranomaiselle sovelletaan, mitä siitä säädetään oikeud enkäymiskaaren 17 
luvun  39 ja 40 §:ssä.  
8 luku  
Täydentäviä säännöksiä asian käsittelystä  
43 § (26.6.2015/799)  
Kutsu suullis een käsittelyyn  
Valitusviranomaisen on kutsuttava suulliseen käsittelyyn asianosaiset, päätöksen tehneen 
hallintoviranomaisen edustaja sekä ne muut henkilöt, joiden läsnäoloa se pitää tarpeellisena. 
Jos suullista käsittelyä on rajoitettu 37 §:n 2 momentiss a tarkoitetulla tavalla, kutsumatta 
voidaan jättää ne asianosaiset, joiden läsnäolo on tämän vuoksi ilmeisen tarpeetonta.  
Asianosainen tai hänen laillinen edustajansa kutsutaan suulliseen käsittelyyn uhalla, että 
poissaolo ei estä asian käsittelyä ja ratka isemista. Hänet voidaan kutsua saapumaan 
henkilökohtaisesti suulliseen käsittelyyn, jos se on tarpeellista asian selvittämisen kannalta. 
Tällöin voidaan asettaa sakon uhka.  
Valitusviranomainen huolehtii 1 momentissa tarkoitettujen henkilöiden samoin kuin 
todistajan ja asiantuntijan kutsumisesta suulliseen käsittelyyn noudattaen, mitä hallintolaissa 
säädetään tiedoksiannosta, jollei kutsumista ole annettu asianosaisen huolehdittavaksi.  
Todistajan ja asiantuntijan kutsumiseen suulliseen käsittelyyn sovelletaa n muutoin, mitä siitä 
säädetään oikeudenkäymiskaaren 17 luvun  41 ja 42 §:ssä.  
44 § 
Asianosaisen poissaolo  
Jos asianosainen tai hänen laillinen edustajansa, joka on sakon uhalla kutsuttu saapumaan 
suulliseen käsittelyyn henkilökohtaisesti, ei noudata kutsua tai asettaa asiamiehen sijaansa, 
valitusviranomaisen  on, jos se edelleen pitää asianomaisen henkilökohtaista läsnäoloa 
välttämättömänä, tuomittava uhkasakko maksettavaksi ja asetettava uusi korkeampi sakon 
uhka. Uhkasakkoa ei tuomita maksettavaksi, jos asia käsitellään ja ratkaistaan asianomaisen 
poissaolos ta huolimatta.  
Jos asianosaisen tai hänen laillisen edustajansa poissaolon esitetään tai tiedetään aiheutuneen 
laillisesta esteestä tai jos on aihetta otaksua hänellä olevan sellaisen esteen, käsittely on 
peruutettava tai lykättävä. Asianosaista tai hänen laillista edustajaansa ei tällöin saa tuomita 
henkilökohtaisen saapumisen noudattamatta jättämisen varalta asetettuun uhkasakkoon, ellei 
ennen asian käsittelyn päättymistä käy selville, ettei laillista estettä ollutkaan.  45 § 
Pöytäkirja  
Suullisessa käsittelyssä pidetään pöytäkirjaa, johon merkitään käsittelyyn osallistuneet 
henkilöt, asia ja muut sellaiset tiedot sekä käsittelyssä esitetyt vaati mukset, tehdyt päätökset 
ja selostus muusta käsittelyn kulusta.  
46 § (26.6.2015/799)  
Tallentaminen  
Valitusviranomaisen on ä änitettävä tai muulla vastaavalla tavalla tallennettava asianosaisen, 
päätöksen tehneen hallintoviranomaisen edustajan, todistajan, asiantuntijan ja muun 
kuultavan kuuleminen suullisessa käsittelyssä.  
Jos tallentaminen ei ole mahdollista, pöytäkirjaan on riittävän täsmällisesti merkittävä, mitä 
asiassa on kerrottu. Pöytäkirjattu suullinen lausuma on heti luettava ja pöytäkirjaan on 
merkittävä lausuman antajan ilmoitus siitä, onko lausuma merkitty oikein pöytäkirjaan.  
47 § (26.6.2015/799)  
Tallenne  
Tallenne on säilytettävä vähintään kuuden kuukauden ajan asian ratkaisemisesta. Jos asiassa 
on haettu muutosta valittamalla, tallenn e on kuitenkin säilytettävä, kunnes asia on 
lainvoimaisesti ratkaistu.  
48 § 
Kuuleminen virka -aputeitse  
Valitusviranomainen voi erityisestä syystä päättää, että todistajan tai asianosaisen 39 §:ssä 
tarkoitetun kuulemisen toimittaa se hallinto -oikeus tai käräjäoikeus, jossa häntä voidaan 
soveliaimmin kuulla. (26.3.1999/433)  
Todistajan ja asianosaisten kutsumisesta kuulemistilaisuuteen on vastaavasti voimassa, mitä 
heidän kutsumisestaan suulliseen käsittelyyn säädetään 43 §:ssä. V alitusviranomaisen on 
nimettävä ne asianosaiset, todistajat ja muut henkilöt, jotka on kutsuttava 
kuulemistilaisuuteen, sekä ilmoitettava, onko asianosaiset määrättävä henkilökohtaisesti 
saapumaan paikalle ja onko tällöin asetettava sakon uhka. Kutsumisest a huolehtii virka -apua 
antava tuomioistuin noudattaen, mitä tiedoksiannosta hallintolaissa säädetään. (6.6.2003/435)  
Asianos aisella on oikeus esittää kuultavalle kysymyksiä ja lausua käsityksensä tämän 
kertomuksen johdosta.  
49 § (26.6.2015/799)  
Todistajan ja muun kuultavan kustannusten korvaaminen  Todistajalla on oikeus saada kohtuullinen korvaus tarpeellisista matka - ja 
toimeentulokustannuksista sekä taloudellisesta menetyksestä.  
Valitusviranomaisen omasta aloitteestaan kutsumalle todistajalle sam oin kuin valtion 
asianosaisena nimeämälle todistajalle maksetaan korvaus valtion varoista sen mukaan kuin 
valtion varoista maksettavista todistelukustannuksista erikseen säädetään.  
Asianosaisen on suoritettava korvaus nimeämälleen todistajalle. Todistajall e, jonka on 
nimennyt muu asianosainen kuin valtio, voidaan maksaa korvaus valtion varoista, jos 
todistaminen on ollut tarpeen asian selvittämiseksi. Todistajalla on oikeus saada ennakolta 
korvaus matka - ja toimeentulokustannuksista. Ennakon suorittamiseen sovelletaan, mitä siitä 
säädetään oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 65 §:n  3 ja 4 momentissa.  
Mitä tässä pykälässä säädetään kustannusten korvaamisesta todistajalle, sovel letaan myös 39 
g §:ssä tarkoitetun kuultavan kustannusten korvaamiseen.  
50 § 
Muiden todistelukustannusten korvaaminen  
Asiantuntijalle maksetaa n kohtuullinen palkkio työstään ja korvaus tarpeellisista kuluistaan 
valtion varoista. Valitusviranomainen voi määrätä korvauksen tai jonkin osan siitä 
maksettavaksi ennakolta asiantuntijalle.  
Kun joku muu kuin asianosainen on velvoitettu tuomaan valitusvi ranomaiseen asiakirja tai 
esine, noudatetaan siitä aiheutuvien kustannusten korvaamisessa vastaavasti, mitä 49 §:ssä 
säädetään todistajan kustannusten korvaamisesta.  
9 luku  
Päätöksenteko  
51 § 
Asian ratkaiseminen  
Valitusviranomaisen on päätöksessään annettava ratkaisu asiassa esitettyihin vaatimuksiin. 
Valitusviranomaisen tulee harkita kaikkia esiin tulleita seikkoja ja päättää, mihin seikkoihin 
ratkaisu voidaan perustaa.  
Jos valitusta ei ole tehty määräajassa tai jos asian tai siinä esitetyn vaatimuksen 
ratkaisemiselle on muu este, valitus tai vaatimus jätetään tutkimatta.  
52 § 
Äänestäminen  
Jos päätöksen tekemiseen osallistuvat jäsenet eivät ole ratkaisusta yksimielisiä, siitä on 
äänestettävä. Äänestyksessä voittaa  mielipide, jota jäsenten enemmistö on kannattanut.  Äänten mennessä tasan voittaa mielipide, jota puheenjohtaja on kannattanut. 
Kurinpitoasiassa, rangaistuksenluonteista maksua koskevassa asiassa sekä päätettäessä 
tuomitsemisesta oikeudenkäynnin kulun turv aamiseksi tarkoitetun velvoitteen laiminlyönnin 
johdosta uhkasakkoon, sakkoon tai muuhun erityiseen seuraamukseen voittaa äänten 
mennessä tasan kuitenkin mielipide, joka on lievempi sille, johon seuraamus kohdistuu.  
Äänestämisestä on muuten soveltuvin osin  voimassa, mitä äänestämisestä yleisissä 
tuomioistuimissa säädetään.  
53 § 
Päätöksen perusteleminen  
Päätös on perusteltava. Perusteluista on il mettävä, mitkä seikat ja selvitykset ovat 
vaikuttaneet ratkaisuun ja millä oikeudellisella perusteella siihen on päädytty.  
53 a § (29.5.2009/364)  
Hallinnollisen taloudellisen seuraamuksen käsittelyn viivästyminen  
Jos asia koskee hallinnollisen taloudellisen seuraamuksen määräämistä tai muutoksenhakua 
hallintoviranomaisen päätökseen, jolla tällainen seuraamus on määrätty, hallintotuomioistuin 
tai muu lainkäyttöelin voi ottaa ratkaisussaan huomioon, että asian käsittely on viivästynyt ja 
loukkaa asianosaisen oikeutta oikeudenkäyntiin kohtuullisen ajan kuluessa. 
Hallintotuomioistuin tai muu lainkäyttöelin voi viivästyksen hyv ittämiseksi alentaa 
hallinnollisen taloudellisen seuraamuksen määrää tai poistaa sen kokonaan.  
54 § 
Päätöksen sisältö  
Päätöksestä on käytävä i lmi: 
1) valitusviranomaisen nimi ja päätöksen päiväys;  
2) valittajan nimi ja päätös, josta valitetaan;  
3) tarpeellisilta osiltaan selostus asian aikaisemman käsittelyn vaiheista;  
4) selostus asianosaisten vaatimuksista ja tarpeellisilta osiltaan niiden per usteista;  
5) tarpeellisilta osiltaan selostus asiassa annetuista selvityksistä;  
6) päätöksen perustelut ja lopputulos; sekä  
7) päätöksentekoon osallistuneiden henkilöiden nimet sekä, jos asiasta on äänestetty tai 
esittelijä on ilmoittanut eriävän mielipite ensä, ilmoitus siitä, jolloin eriävät mielipiteet on 
liitettävä päätökseen.  Edellä 1 momentissa tarkoitettu selostus voidaan kokonaan tai osittain korvata liittämällä 
päätökseen kokonaan tai tarpeellisilta osin jäljennös alemman viranomaisen päätöksestä, 
vireillepanoasiakirjasta tai muusta asiakirjasta, jos päätöksen selvyys ei siitä vaarannu.  
55 § (6.6.2003/435)  
Päätöksen ja m uun asiakirjan tiedoksianto  
Päätös, jonka tiedoksiannosta alkaa kulua valitusaika tai muu asianosaisen oikeuteen 
vaikuttava määräaika, annetaan tiedoksi todisteellisesti siten kuin hallintolain 60 §:ssä 
säädetään. Todisteellista tiedoksiantotapaa voidaan k äyttää myös, jos se on muusta syystä 
tarpeen asianosaisen oikeuksien turvaamiseksi. Tiedoksiannosta ulkomaille säädetään 
hallintolain 63 §:ssä.  
Asiakirjojen tiedoksiantoon sovelletaan muutoin, mitä siitä hallintolaissa säädetään. Asiakirja 
voidaan antaa ti edoksi yleistiedoksiannolla kuitenkin ainoastaan, jos tiedoksiantoa ei muulla 
tavoin voida toimittaa.  
Päätöksen ja muun asiakirjan sähköisestä tiedoksiannosta säädetään sähköisestä asioinnista 
viranomaistoiminnassa annetussa laissa (13/2003) . 
10 luku  
Päätöksen korjaaminen  
56 § 
Kirjoitus virheen korjaaminen  
Valitusviranomaisen on korjattava päätöksessään oleva kirjoitus - tai laskuvirhe tai muu niihin 
verrattava selvä virhe. Virhettä ei kuitenkaan saa korjata, jos korjaaminen johtaa 
asianosaiselle kohtuuttomaan tulokseen.  
Monijäsenisessä va litusviranomaisessa virheen korjaamisesta voi päättää myös asian 
käsitelleen istunnon puheenjohtaja tai hänen estyneenä ollessaan valitusviranomaisen 
lainoppinut jäsen.  
57 § 
Korjaamismenettely  
Jos korjattavasta päätöksestä on valitettu, asian käsiteltäväksi ottamisesta on ilmoitettava ja 
siinä tehty päätös toimitettava valitusviranomaiselle.  
Virheen korjaamista käsitellessään valitusviranomainen  voi kieltää päätöksensä 
täytäntöönpanon tai määrätä sen keskeytettäväksi.  
Korjaamisesta on tehtävä merkintä päätöksen tallekappaleeseen ja asianosaiselle annettuun 
päätökseen. Jollei asianosaiselle annettua päätöstä saada takaisin, hänelle on annettava 
jäljennös korjatusta päätöksestä maksutta.  Päätöksestä, jolla valitusviranomainen ei ole hyväksynyt virheen korjaamista koskevaa 
vaatimusta, ei saa valittaa.  
III OSA  
MUU HALLINTOLAINKÄYTTÖ  
11 luku  
Ylimääräinen muutoksenhaku  
58 § 
Ylimääräiset muutoksenhakukeinot  
Hallintoasiassa tehtyyn lainvoiman saaneeseen päätökseen saa hakea muutosta ylimääräisellä 
muutoksenhakukeinolla, joita ovat kantelu, mene tetyn määräajan palauttaminen ja purku.  
59 § 
Kantelu  
Päätös voidaan kantelun johdosta poistaa:  
1) jos sille, jota asia koskee, ei ole annettu tilaisuutta tulla kuulluksi ja päätös loukkaa hänen 
oikeuttaan;  
2) jos asiaa käsiteltäessä on tapahtunut muu menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti 
vaikuttaa päätökseen; tai  
3) jos päätös on niin epäselvä tai puutteellinen, ettei siitä käy selville, miten asia on ratkaistu.  
Päätöksestä ei saa kannella, jos siitä voidaan samalla perusteella tehdä perustevalitus.  
60 § 
Kantelun tekeminen  
Kant elu tehdään sille viranomaiselle, jolle päätöksestä tämän tai muun lain taikka asetuksen 
nojalla säännönmukaisesti valitetaan. Jollei tällaista viranomaista ole, kantelu tehdään 
korkeimmalle hallinto -oikeudelle.  
Kantelu on tehtävä 59 §:n 1 momentin 1 kohda ssa tarkoitetussa tapauksessa kuuden 
kuukauden kuluessa siitä, kun kantelija sai tiedon päätöksestä, ja 59 §:n 1 momentin 2 
kohdassa mainitun seikan perusteella samassa ajassa siitä, kun päätös sai lainvoiman.  
61 § 
Menetetyn määräajan palauttaminen  Menetetty määräaika voidaan palauttaa sille, joka laillisen esteen tai muun erittäin painavan 
syyn vuoksi ei ole voinut määräajassa:  
1) panna vireill e lakiin tai asetukseen perustuvaa rahasuoritusta julkisista varoista tarkoittavaa 
hakemusta;  
2) hakea muutosta päätökseen; tai  
3) ryhtyä muuhun toimenpiteeseen hallintomenettelyssä tai hallintolainkäyttömenettelyssä.  
62 § 
Menetetyn määräajan palauttamisen hakeminen  
Menetetyn määräajan palauttamista haetaan korkeimmalta hallinto -oikeudelta.  
Milloin hakemuksen tueksi esitetään laillinen este, hak emus on tehtävä 30 päivän kuluessa 
esteen lakkaamisesta.  
Menetetyn määräajan palauttamista on haettava viimeistään vuoden kuluessa siitä, kun 
määräaika päättyi. Erityisen painavista syistä määräaika voidaan palauttaa sen jälkeenkin.  
63 § 
Purku  
Päätös voidaan purkaa:  
1) jos asiassa on tapahtunut menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen;  
2) jos päätös perustuu ilmeisesti vä ärään lain soveltamiseen tai erehdykseen, joka on voinut 
olennaisesti vaikuttaa päätökseen; tai  
3) jos asiaan on tullut sellaista uutta selvitystä, joka olisi olennaisesti voinut vaikuttaa 
päätökseen, eikä hakijasta johdu, että uutta selvitystä ei ole aika naan esitetty.  
Päätöstä ei saa purkaa, ellei se loukkaa yksityisen oikeutta tai julkisen edun katsota vaativan 
päätöksen purkamista.  
Purkua ei saa hakea, jos päätöksestä voidaan samalla perusteella tehdä perustevalitus tai 
kantelu.  
64 § 
Purun hakeminen  
Päätöksen purkua haetaan korkeimmalta hallinto -oikeudelta. Korkeimmassa hallinto -
oikeudessa vireillä olevan asian ratkaisemisen yhteydessä voidaan siihen liittyvä päätös 
purkaa ilman hakemusta tai esitystä.  Purkua on haettava viiden vuoden kuluessa siitä, kun päätös sai lainvoiman. Samassa ajassa 
on suoritettava purku ilman hakemusta tai esitystä. Erityisen painavista syistä voidaan päätös 
purkaa määräajan jälkeenkin.  
64 a § (7.8.2015/891)  
Kantelun ja purun rajoittaminen  
Asianosainen saa hakea samassa asiassa päät öksen purkamista tai poistamista vain kerran, 
jollei asiaa ole erityisen painavasta syystä välttämätöntä tutkia uudelleen.  
65 § 
Muutoksenhakuk irjelmä  
Ylimääräinen muutoksenhaku on tehtävä kirjallisesti.  
Muutoksenhakukirjelmässä, joka on osoitettava asian ratkaisevalle viranomaiselle, on 
ilmoitettava vaatimus ja sen perusteet. Kirjelmään on liitettävä päätös, jota hakemus koskee, 
alkuperäisenä ta i jäljennöksenä, sekä ne asiakirjat, joihin hakemus nojautuu.  
Muutoksenhakukirjelmä on toimitettava hakemuksen ratkaisevalle viranomaiselle tai sille 
viranomaiselle, joka on tehnyt päätöksen.  
66 § 
Täytäntöönpanoa koskeva määräys  
Ylimääräistä muutoksenhakua käsittelevä viranomainen voi antaa täytäntöönpanoa koskevan 
määräyksen noudattaen vastaavasti, mitä 32 §:ssä säädetään täytäntöönpanoa koskev asta 
valitusviranomaisen määräyksestä.  
67 § 
Ylimääräiseen muutoksenhakuun annettava päätös  
Päätöksessä, jolla menetetty määräaika palautetaan,  on samalla määrättävä, mitä hakijan on 
noudatettava palautettua määräaikaa käyttäessään.  
Päätös voidaan purkaa tai kantelun johdosta poistaa kokonaisuudessaan tai tarpeellisilta 
kohdin. Jos asia on käsiteltävä uudelleen, se palautetaan asian ratkaisseelle  viranomaiselle. 
Jollei tämä ole toimivaltainen, asia voidaan siirtää oikealle viranomaiselle.  
Kantelun johdosta tai purkaessaan päätöksen viranomainen voi välittömästi oikaista päätöstä, 
jos asia havaitaan selväksi.  
68 § 
Valitusta koskevien säännösten soveltaminen ylimääräiseen muutoksenhakuun  Menettelystä ylimääräisessä muutoksenhaussa on muuten soveltuvin osin voimassa, mitä 
tässä laissa säädetään valituksesta.  
12 luku  
Hallintoriita -asia ja muu hallintolainkäyttöasia  
69 § (26.3.1999/433)  
Hallintoriita -asia 
Julkisoikeudellista maksuvelvollisuutta tai muuta julkisoikeudellisesta oikeussuhteesta 
aiheutuvaa velvollisuutta tai oikeutta koskevan riidan samoin kuin hallintosopimusta 
koskevan riidan, johon haetaan viranomaisen ratkaisua muuten kuin muutoksenhakuteit se 
(hallintoriita -asia), käsittelee hallinto -oikeus. (6.6.2003/435)  
Hakemus, jolla hallintoriita pannaan vireille, on toimit ettava hallinto -oikeudelle. 
Hakemuskirjelmässä on mainittava toimenpide, jota vaaditaan, sekä vaatimuksen perusteet.  
70 § (26.3.1999/433)  
Toimivaltainen hallinto -oikeus hallintoriita -asiassa  
Hallintoriita -asia käsitellään siinä hallinto -oikeudessa, jonka tuomiopiirissä sillä 
asianosaisella, johon tehty vaatimus kohdistuu, on kotipaikka. Jos vaatimus kohdistuu 
valtioon, kuntaan  tai muuhun julkisoikeudelliseen oikeushenkilöön, asian käsittelee se 
hallinto -oikeus, jonka tuomiopiirissä tällaisen oikeushenkilön puhevaltaa käyttävän 
viranomaisen tai toimielimen toimipaikka sijaitsee.  
Yksityisen henkilön valtioon kohdistama vaatimus s aadaan käsitellä myös siinä hallinto -
oikeudessa, jonka tuomiopiirissä on henkilön kotipaikka.  
Jos hallintoriita -asiassa ei, sen mukaan kuin 1 ja 2 momentissa säädetään, ole toimivaltaista 
hallinto -oikeutta, asia käsitellään Helsingin hallinto -oikeudessa.  
71 § 
Perustevalitus  
Veron tai maksun määräämisen tai maksuunpanon perusteesta tehtävästä valituksesta 
säädetään verojen ja maksujen perimisestä  ulosottotoimin annetussa laissa (367/61) . 
L verojen ja maksujen perimisestä ulosottotoimin 367/1961  on kumottu L:lla 706/2007 , ks. L 
verojen ja maksujen täytäntöönpanosta 706/2007  9–11 §.  
72 § 
Muu hallintolainkäytössä käsiteltävä asia  Muu hallintolainkäytössä käsiteltävä asia kuin valitus, ylimääräinen muutoksenhaku tai 
hallintoriita -asia pannaan vireille toimittamalla vireillepanoa koskeva asiakirja sille 
viranomaiselle, jonka toimivaltaan asian ratkaiseminen kuuluu.  
73 § 
Valitusta koskevien säännösten soveltaminen  
Menettelystä tässä luvussa tarkoitetussa asiassa on muuten soveltuvin osin voimassa, mitä 
tässä laissa säädetään valituksesta.  
IV OSA  
ERINÄISET SÄÄNNÖKSET  
13 luku  
Oike udenkäyntikulut  
74 § 
Korvausvelvollisuus  
Asianosainen on velvollinen korvaamaan toisen asianosaisen oikeudenkäyntikulut kokonaan 
tai osaksi, j os erityisesti asiassa annettu ratkaisu huomioon ottaen on kohtuutonta, että tämä 
joutuu pitämään oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan. Mitä tässä pykälässä ja 75 §:ssä 
säädetään asianosaisesta, voidaan soveltaa myös päätöksen tehneeseen 
hallintoviranomaiseen . 
Harkittaessa julkisen asianosaisen korvausvelvollisuutta on otettava erityisesti huomioon, 
onko oikeudenkäynti aiheutunut viranomaisen virheestä.  
Yksityistä asianosaista ei saa velvoittaa korvaamaan julkisen asianosaisen 
oikeudenkäyntikuluja, ellei yksityinen asianosainen ole esittänyt ilmeisen perusteetonta 
vaatimusta.  
75 § 
Muut säännökset kulujen korvaamisesta  
Asianosaisen erityisestä k orvausvelvollisuudesta on voimassa soveltuvin osin, mitä 
oikeudenkäymiskaaren 21 luvun 5 §:ssä  säädetään, ja asianosaisen edustajan, asiamiehen 
sekä avustajan korvausv elvollisuudesta, mitä saman luvun 6 §:ssä säädetään.  
Oikeudenkäyntikuluista on muuten soveltuvin osin voimassa, mitä oikeudenkäymiskaaren 21 
luvun  7–16 §:ssä säädetään . Oikeudenkäymiskaaren 21 luvun 8 §:n 2 momentissa tarkoitettu 
viivästyskorko määrätään kuitenkin siitä lähtien, kun kuukausi on kulunut päivästä, jona 
päätös on ollut asianosaisten saatavissa.  
14 luku  Täydentävät säännökset  
76 § (1.6.2001/443)  
Esteellisyys  
Valitusasiaa käsittelevän henkilön esteellisyydestä sekä esteellisyysväitteen esittämisestä ja 
käsittelystä on soveltuvin osin voimassa, mitä tuomarin esteellisyydestä säädetään 
oikeudenkäymiskaaren 13 luvussa . 
Valitusasian käsittelyssä noudatetaan myös, mitä oikeudenkäymiskaaren 1 luvun 6 §:ssä  
säädetään.  
77 § 
Tulkitseminen ja kääntäminen  
Viranomaisen on huolehdittava tulkitsemisesta ja kääntämisestä, jos henkilö ei osaa 
viranomaisessa kielilain (423/2003)  mukaan käytettävää kieltä taikka aisti - tai puh evian 
vuoksi ei voi tulla ymmärretyksi ja:  
1) asian aikaisemmassa käsittelyvaiheessa sitä käsitelleen viranomaisen on tullut huolehtia 
tulkitsemisesta tai kääntämisestä hallintolain 26 §:n 1 momentin tai muun säännöksen nojalla;  
2) lainkäyttöasiaa käsittel evä viranomainen toimii ensi asteena asiassa, joka on tullut vireille 
viranomaisen aloitteesta; tai  
3) henkilöä kuullaan suullisesti.  
(6.6.2003/435)  
Erityisestä syystä viranomainen voi huolehtia tulkitsemisesta ja kääntämisestä muussakin 
kuin 1 momentissa tarkoitetussa tapauksessa.  
Tulkkina tai kääntäjänä ei saa käyttää henkilöä, joka on sellaisessa suhteessa asianosaiseen tai 
asiaan, että hänen luotettavuutensa voi tästä syystä vaarantua.  
Viranomaisen on huolehdittava siitä, että muiden pohjoismaiden kansalaiset saavat sen 
käsiteltävissä asioissa tarvittavan tulkitsemis - ja käännösavun.  
78 § 
Laillinen este  
Laillisesta esteestä on voimassa, mitä oikeudenkäymiskaaren 12 luvun  28 ja 29 §:ssä 
säädetään.  
Valitusviranomaiseen kutsutulle henkilölle toimitettavassa kutsussa on mainittava, että hänen 
on viipymättä ilmoitettava valitusviranomaiselle, jos hänelle tulee laillinen este.  79 § (7.8.2015/891)  
Valitus muusta kuin käsittelyn lopettavasta päätöksestä  
Erikseen valitetaan asian käsittelyn aikana tehdystä päätöksestä, jolla on:  
1) määrätty todistajan tai muun henkilön oikeudesta korvaukseen tai korvausvelvollisuudesta;  
2) kielletty asiamiestä tai avustajaa esiintymästä;  
3) tuomittu oikeudenkäynnin kulun turvaamiseksi tarkoitetun velvoitteen laiminlyönnin 
johdosta uhkasakkoon, sakkoon tai muuhun erityis een seuraamukseen;  
4) annettu muutoksenhaunalaisen päätöksen täytäntöönpanoa koskeva määräys, jollei 13 §:n 
4 momentista muuta johdu; tai  
5) tuomittu käsittelyn häiritsemisestä tai muusta sellaisesta toiminnasta rangaistukseen.  
Valitettaessa erikseen valit us ei estä käsittelyn aikana tehdyn päätöksen täytäntöönpanoa, 
ellei päätöksen tehnyt viranomainen tai siitä tehtyä valitusta käsittelevä viranomainen toisin 
päätä.  
Edellä 1 momentin 4 kohdassa säädetystä poiketen erikseen ei kuitenkaan saa valittaa 
hallin to-oikeuden asian käsittelyn aikana tekemästä päätöksestä, jolla muutoksenhaun alaisen 
päätöksen täytäntöönpano on kielletty tai keskeytetty.  
80 § 
Järjestyksenpito  
Järjestyksenpidosta on voimassa, mitä oikeudenkäymiskaaren 14 luvun 6 §:ssä  säädetään. 
Tuomioistuimessa sovelletaan lisäksi saman luvun 7 §:n ran gaistussäännöstä.  
15 luku  
Voimaantulo - ja siirtymäsäännökset  
81 § 
Voimaantulo  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1996.  
Tällä lailla kumotaan muutoksenhausta hallintoasioissa 24 päivänä maaliskuuta 1950 annettu 
laki (154/50)  ja ylimääräisestä muutoksenhausta hallintoasioissa 1 päivänä huhtikuuta 1966 
annettu laki (200/66)  niihin myöhemmin tehtyine muutoksineen.  
82 § 
Siirtymäsäännös  Tätä lakia ei sovelleta valitukseen eikä alistukseen, joka tehdään ennen tämän lain 
voimaantuloa annetusta päätöksestä, eikä tällaisen asian käsittelyyn valituksen johdosta 
ylemmässä valitusvira nomaisessa.  
Muussa laissa tai asetuksessa oleva viittaus muutoksenhausta hallintoasioissa annettuun 
lakiin tai ylimääräisestä muutoksenhausta hallintoasioissa annettuun lakiin tarkoittaa tämän 
lain voimaantulon jälkeen viittausta tähän lakiin.  
HE 217/95 , LaVM 5/96, EV 75/96  
1.1.1.1   Muutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:  
26.3.1999/433:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä mar raskuuta 1999.  
Lain 12 §:ää ei sovelleta valitukseen, joka tehdään ennen tämän lain voimaantuloa annetusta 
päätöksestä.  
HE 114/ 1998 , LaVM 19/1998, EV 217/1998  
1.4.1999/446:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1999.  
HE 146/1998 , LaVM 20/1998, EV 234/1998  
1.6.2001/443:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 2001.  
HE 78/2000 , LaVM 6/2001, EV 33/2001  
6.6.2003/435:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004.  
Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä lain täytäntöönpanon edellyttämiin 
toimenpiteisiin.  
HE 72/2002 , HaVM 29/2002, EV 289/2002  
2.9.2005/698:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2005.  
Muutoksenhaussa ennen tämän lain voimaantuloa annettuun hallintoviranomaisen päätökseen 
sovelletaan tämän lain voimaan tullessa voimassa ol leita säännöksiä.  
HE 112/2004 , HE 5/2005 , HaVM 13/2005, EV 91/2005  25.5.2007/651:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä marraskuuta 2007.  
HE 52/2006 , LaVM 29/2006, EV 288/2006  
29.5.2009/364:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2010.  
HE 233/2008 , LaVM  3/2009, EV 37/2009  
11.6.2010/582:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä elokuuta 2010.  
HE 226/2009 , HaVM 3/2010, EV 54/2010  
31.1.2013/82:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2013.  
HE 85/2012 , LaVM 13/2012, EV 125/2012  
26.6.2015/799:  
Tämä laki t ulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2016.  
HE 245/2014 , LaVM 23/2014, EV 296/2014  
7.8.2015/891:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2016.  
Muutoksenhaussa ennen tämän lain voimaantuloa annettuun hallintopäätökseen sovelletaan 
tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.  
HE 230/2014 , LaVM 26/2014, EV 319/2014