12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 1/194ODBOR ZA ZAKONODAVSTVO
HRVATSKOGA SABORA
2386
Na temelju svoje nadležnosti iz članka 59. Poslovnika Hrvatskoga sabora te članka 49.
Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« br.
80/11.), Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora na sjednici održanoj 11. listopada
2011. godine, utvrdio je pročišćeni tekst Zakona o kaznenom postupku.
Pročišćeni tekst Zakona o kaznenom postupku obuhvaća Zakon o kaznenom postupku
(»Narodne novine«, br. 152/08.) te njegove izmjene i dopune objavljene u »Narodnim
novinama«, br. 76/09. i 80/11. u kojima je naznačeno njihovo vrijeme stupanja na
snagu.
Klasa: 021­17/08­02/137
Zagreb, 11. listopada 2011.
Predsjednik
Odbora za zakonodavstvo
Hrvatskoga sabora
Emil Tomljanović, dipl. iur., v. r.
ZAKON
O KAZNENOM POSTUPKU
(pročišćeni tekst)
Prvi dio
OPĆE ODREDBE
Glava I.
UVODNE ODREDBE
Članak 1.
(1) Ovaj Zakon utvrđuje pravila kojima se osigurava da nitko nedužan ne bude osuđen,
a da se počinitelju kaznenog djela izrekne kazna ili druga mjera uz uvjete koje predviđa
zakon i na temelju zakonito provedenog postupka pred nadležnim sudom.
(2) Prije donošenja pravomoćne presude okrivljenik može biti ograničen u svojoj
slobodi i drugim pravima samo uz uvjete koje određuje ovaj Zakon, razmjerno težini
kaznenog djela, stupnju sumnje i jačini ugrožavanja ili povrede zaštićenog dobra.
(3) Uz uvjete propisane ovim i drugim zakonom mogu se poduzeti radnje radi
otkrivanja počinitelja kaznenog djela.
Članak 2.
(1) Kazneni postupak se provodi na zahtjev ovlaštenog tužitelja.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 2/194(2) Za djela za koja se progoni po službenoj dužnosti ovlašteni tužitelj je državni
odvjetnik, a za djela za koja se progoni po privatnoj tužbi ovlašteni tužitelj je privatni
tužitelj.
(3) Ako ovaj Zakon drukčije ne propisuje, državni odvjetnik je dužan poduzeti kazneni
progon ako postoje osnove sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo za koje
se progoni po službenoj dužnosti i nema zakonskih smetnji za progon te osobe.
(4) Za kaznena djela propisana zakonom državni odvjetnik poduzima kazneni progon
samo na prijedlog oštećenika (članak 197.).
(5) Kazneni progon započinje upisom kaznene prijave u upisnik (članak 205. stavak 4.)
ili svakom radnjom ili mjerom ograničenja osobnih prava i sloboda koju poduzima
nadležno tijelo, a usmjerena je razjašnjavanju sumnje da je određena osoba počinila
kazneno djelo. Kazneni progon završava odustajanjem državnog odvjetnika ili drugog
ovlaštenog tužitelja od progona ili sudskom odlukom.
(6) Ako državni odvjetnik ustanovi da nema osnova za pokretanje ili provođenje
kaznenog progona, na njegovo mjesto može stupiti oštećenik kao tužitelj uz uvjete
određene ovim Zakonom.
Članak 3.
(1) Svatko je nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se
pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja.
(2) Dvojbu o postojanju činjenica koje tvore obilježja kaznenog djela ili o kojima ovisi
primjena kaznenog zakona sud rješava presudom na način koji je povoljniji za
okrivljenika.
Članak 4.
(1) Sud, stranci i branitelju osigurava jednake mogućnosti dokazivanja na raspravi u
skladu s ovim Zakonom.
(2) Sud i državna tijela koja sudjeluju u kaznenom postupku s jednakom pažnjom
ispituju i utvrđuju činjenice koje terete okrivljenika i koje mu idu u korist.
(3) Državno odvjetništvo, istražitelj i policija neovisno i nepristrano razjašnjavaju
sumnju o kaznenom djelu za koje se kazneni progon provodi po službenoj dužnosti. Ta
tijela su dužna s jednakom pozornošću prikupljati podatke o krivnji i nedužnosti
okrivljenika.
Članak 5.
(1) Okrivljenik se ima pravo braniti sam ili uz stručnu pomoć branitelja kojega sam
izabire iz reda odvjetnika. Ako sam ne uzme branitelja, okrivljeniku će se radi
osiguranja obrane postaviti branitelj kad je to određeno ovim Zakonom.
(2) Pod uvjetima koje određuje ovaj Zakon okrivljeniku koji ne može podmiriti
troškove branitelja, postavit će se, na njegov zahtjev, branitelj na teret proračunskih
sredstava.
(3) Sud ili drugo državno tijelo koje provodi radnje u kaznenom postupku dužno je prije
ispitivanja okrivljenika, poučiti ga o pravu na branitelja i u svezi s braniteljem.
(4) Okrivljeniku se mora osigurati dovoljno vremena i mogućnosti za pripremu obrane.
Članak 6.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 3/194(1) U postupku uređenom ovim Zakonom, zabranjena je diskriminacija sukladno
pripadnosti rasi, etničkoj pripadnosti, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili
drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovnom stanju, članstvu u
sindikatu, obrazovanju, društvenom položaju, bračnom ili obiteljskom statusu, dobi,
zdravstvenom stanju, invaliditetu, genetskom naslijeđu, rodnom identitetu, izražavanju
ili spolnoj orijentaciji.
Odredbom članka 1. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan novi
stavak 1.
(2) Zabranjeno je da se prema okrivljeniku, svjedoku ili drugoj osobi primijene
medicinske intervencije ili da im se daju takva sredstva kojima bi se utjecalo na njihovu
volju pri davanju iskaza, niti se smije upotrijebiti sila, prijetnja ili druga slična sredstva.
Odredbom članka 1. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
dosadašnji stavak 1. koji je postao stavak 2.
(3) Iskaz pribavljen protivno stavcima 1. i 2. ovoga članka, ne može se upotrijebiti kao
dokaz u postupku.
Odredbom članka 1. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 3.
Članak 7.
(1) Svaka osoba protiv koje su poduzete mjere ograničenja osobne slobode ili druge
prisilne mjere ima pravo da u skladu sa Zakonom bude saslušana pred sudom ili drugim
nadležnim državnim tijelom, obaviještena o razlozima poduzimanja mjere i na pouku o
pravima u postupku.
(2) Osoba uhićena pod sumnjom da je počinila kazneno djelo mora biti odmah:
1) na njoj razumljiv način obaviještena o razlozima uhićenja,
2) poučena da nije dužna iskazivati,
3) poučena da ima pravo na stručnu pomoć branitelja kojega može sama izabrati,
4) poučena da će nadležno tijelo na njezin zahtjev, o uhićenju izvijestiti njezinu obitelj
ili drugu osobu koju ona odredi.
Članak 8.
(1) U kaznenom postupku u uporabi je hrvatski jezik i latinično pismo, ako za uporabu
u pojedinim područjima nije zakonom uveden i drugi jezik ili pismo.
(2) Stranke, svjedoci i ostali sudionici u postupku imaju pravo služiti se svojim jezikom.
Ako se radnja u postupku ne vodi na jeziku osobe, osigurat će se usmeno prevođenje
onoga što ona odnosno drugi iznosi te isprava i drugoga pisanoga dokaznog materijala.
Prevođenje obavlja tumač.
(3) O pravu na prevođenje poučit će se prije prvog ispitivanja osoba iz stavka 2. ovog
članka, koja se može odreći toga prava ako zna jezik na kojem se vodi postupak. U
zapisniku će se zabilježiti da je dana pouka i izjava sudionika.
(4) Odluke i dopise (pozive i druga pismena) upućuje tijelo koje vodi postupak na
hrvatskom jeziku i latiničnom pismu. Na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 4/194dostavljaju se sudu tužbe, žalbe i drugi podnesci. Ako je na pojedinom sudskom
području u službenu uporabu zakonom uveden i drugi jezik ili pismo, podnesci se mogu
sudu dostavljati i na tome jeziku ili pismu. Nakon početka rasprave podnositelj
podneska ne može bez dopuštenja suda opozvati svoju odluku o jeziku kojim će se u
postupku služiti.
(5) Uhićeniku, okrivljeniku koji je u pritvoru ili istražnom zatvoru kao i osobi na
izdržavanju kazne dostavit će se prijevod odluka, dopisa i poziva na jeziku kojim se
služi u postupku.
(6) Stranac lišen slobode može na raspravi dostavljati sudu podneske na svom jeziku, a
prije i nakon toga samo pod uvjetom uzajamnosti.
Članak 9.
(1) Pravo suda i državnih tijela koja sudjeluju u kaznenom postupku da ocjenjuju
postojanje ili nepostojanje činjenica nije vezano ni ograničeno posebnim formalnim
dokaznim pravilima.
(2) Sud i druga državna tijela dužni su jasno izložiti razloge za odluke koje donose.
Članak 10.
(1) Sudske se odluke ne mogu temeljiti na dokazima pribavljenim na nezakonit način
(nezakoniti dokazi).
(2) Nezakoniti su dokazi:
1) koji su pribavljeni kršenjem Ustavom, zakonom ili međunarodnim pravom propisane
zabrane mučenja, okrutnog ili nečovječnog postupanja,
2) koji su pribavljeni povredom Ustavom, zakonom ili međunarodnim pravom
zajamčenih prava obrane, prava na dostojanstvo, ugled i čast, te prava na nepovredivost
osobnog i obiteljskog života,
3) koji su pribavljeni povredom odredaba kaznenog postupka i koji su izričito
predviđeni ovim Zakonom,
4) za koje se saznalo iz nezakonitih dokaza.
(3) Ne smatraju se nezakonitim dokazi pribavljeni povredom prava i sloboda iz stavka
2. točke 2. ovog članka:
1) radnjom za koju je prema kaznenom zakonu isključena protupravnost,
2) u postupku za teške oblike kaznenih djela za koja se provodi redoviti postupak, kod
kojih je povreda prava, s obzirom na jakost i narav, bitno manja u odnosu na težinu
kaznenog djela.
(4) Sudska odluka ne može se temeljiti isključivo na dokazu iz stavka 3. točke 2. ovog
članka.
Članak 11.
(1) Okrivljenik ima pravo da u najkraćem roku bude izveden pred nadležni sud koji će
odlučiti o optužbi. Trajanje istražnog zatvora ili druge mjere lišenja ili ograničenja
slobode mora biti ograničeno na najkraće nužno vrijeme.
(2) Postupak se mora provesti bez odugovlačenja, a sud i druga državna tijela dužni su
onemogućiti svaku zlouporabu prava što pripadaju sudionicima u postupku. U12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 5/194postupcima u kojima je okrivljeniku privremeno oduzeta sloboda, sud i državna tijela
postupat će osobito žurno.
(3) Stranci, branitelju, oštećeniku, opunomoćeniku ili zakonskom zastupniku koji u
kaznenom postupku svojom radnjom očigledno zloupotrebljava pravo iz ovog Zakona,
sud će rješenjem uskratiti pravo na tu radnju. Žalba ne odgađa izvršenje rješenja.
(4) Ako je u slučaju iz stavka 3. ovog članka okrivljenik ostao bez branitelja,
predsjednik suda će na zahtjev tijela koje vodi postupak, postaviti branitelja po
službenoj dužnosti.
Članak 12.
(1) Nitko ne može biti ponovno kazneno progonjen za djelo za koje je već bio suđen i
za koje je donesena pravomoćna sudska presuda.
(2) Ne može se obnoviti kazneni postupak protiv osobe koja je pravomoćno oslobođena
od optužbe.
Članak 13.
Ako Zakon drukčije ne propisuje (članak 544. stavak 2.), povodom pravnog lijeka
izjavljenog samo u korist okrivljenika, presuda se ne može izmijeniti na njegovu štetu.
Članak 14.
Osoba koja je neopravdano osuđena za kazneno djelo ili je neosnovano uhićena ima
pravo na svekoliku rehabilitaciju, pravo na naknadu štete iz sredstava državnog
proračuna te druga prava utvrđena zakonom.
Članak 15.
Okrivljenika ili drugu osobu koja sudjeluje u postupku, a iz neznanja bi mogla
propustiti kakvu radnju ili se zbog toga ne bi koristila svojim pravima, sud ili drugo
tijelo koje provodi radnju poučit će o pravima koja joj prema ovom Zakonu pripadaju i
o posljedicama propuštanja radnje.
Članak 16.
(1) Žrtva i oštećenik imaju u kaznenom postupku prava u skladu s ovim Zakonom.
(2) Policija, istražitelj, državno odvjetništvo i sud postupaju s posebnim obzirom prema
žrtvi kaznenog djela. Ta tijela dužna su žrtvi dati pouke iz stavka 3. ovog članka i
članka 43. do 46. ovog Zakona i skrbiti za interese žrtve pri donošenju odluka o
poduzimanju kaznenog progona protiv okrivljenika, odnosno pri poduzimanju radnji u
kaznenom postupku u kojima žrtva mora osobno sudjelovati.
(3) Žrtva koja trpi teža psihofizička oštećenja ili teže posljedice kaznenog djela ima
pravo na stručnu pomoć besplatnog savjetnika u skladu sa zakonom.
Odredbom članka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
(4) Žrtva teškog kaznenog djela nasilja ima pravo na naknadu štete iz sredstava
državnog proračuna. Sredstva se prikupljaju iz novčanih kazni i oduzete imovinske
koristi stečene kaznenim djelom u posebnom fondu.
(5) Osoba može sudjelovati u kaznenom postupku kao oštećenik pod uvjetima koje
propisuje ovaj Zakon.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 6/194(6) Državno odvjetništvo i sud dužni su u svakom stadiju postupka ispitati postoji li
mogućnost nagodbe između okrivljenika i oštećenika oko popravljanja štete uzrokovane
kaznenim djelom te ih, uz izričitu privolu oštećenika, uputiti u tom cilju u savjetovalište
za psihosocijalnu pomoć ovlaštene fizičke ili pravne osobe. Izvješće savjetovališta mora
se nadležnom državnom tijelu podnijeti u roku od šest mjeseci.
Članak 17.
(1) Kazneni postupak započinje:
1) potvrđivanjem optužnice,
2) određivanjem rasprave na temelju privatne tužbe,
3) donošenjem presude o izdavanju kaznenog naloga (članak 541. stavak 1.).
Odredbom članka 3. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Kad je propisano da pokretanje kaznenog postupka ima za posljedicu ograničenje
određenih prava, te posljedice, ako zakonom nije drukčije određeno, nastupaju
potvrđivanjem optužnice, a za kaznena djela za koja je propisana kao glavna kazna
novčana kazna ili zatvor do pet godina, od dana kad je donesena osuđujuća presuda.
Članak 18.
(1) Ako primjena kaznenog zakona zavisi od prethodnog rješenja pravnog pitanja za
čije je rješenje nadležan sud u kojem drugom postupku ili drugo državno tijelo, kazneni
sud može sam riješiti to pitanje prema odredbama koje važe za dokazivanje u kaznenom
postupku. Rješenje tog pravnog pitanja od strane kaznenog suda ima učinak samo za
kazneni predmet o kojem taj sud raspravlja.
(2) Ako je o takvu prethodnom pitanju već donio odluku sud u kojem drugom postupku
ili drugo državno tijelo, takva odluka ne veže kazneni sud što se tiče ocjene je li
počinjeno određeno kazneno djelo.
(3) Ako sud koji vodi postupak smatra da je za rješenje pitanja iz stavka 1. ovog članka
potrebna odluka Suda Europske unije o tumačenju prava Unije ili o valjanosti akta
kojega je donijelo njezino tijelo, zastat će s postupkom, te podnijeti zahtjev Sudu
Europske unije da donese odluku.
Odredbom članka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
Odredbom članka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 3.
Glava II.
NADLEŽNOST SUDOVA
1. Stvarna nadležnost i sastav sudova
Članak 19.
(1) U kaznenim predmetima sude općinski sudovi, županijski sudovi, Visoki kazneni
sud Republike Hrvatske i Vrhovni sud Republike Hrvatske.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 7/194(2) Sudovi iz stavka 1. ovog članka sude u granicama svoje stvarne i mjesne nadležnosti
za sva kaznena djela i svim osobama ako zakonom nije drukčije propisano.
Odredbom članka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 19.
Članak 19.a
(1) Općinski sudovi su nadležni:
1) suditi u prvom stupnju za kaznena djela za koja je zakonom propisana kao glavna
kazna novčana kazna ili kazna zatvora do dvanaest godina, osim ako zakonom nije
drukčije propisano,
2) u postupcima iz točke 1. ovog stavka odlučivati o potvrđivanju optužnice,
3) odlučivati o žalbama protiv rješenja za koja je to propisano ovim Zakonom,
4) obavljati druge poslove povjerene im zakonom.
(2) Zakonom se može propisati da u određenoj vrsti predmeta iz nadležnosti dvaju ili
više općinskih sudova s područja istoga županijskog suda postupa jedan od tih
općinskih sudova, s obzirom na uvjete rada i opseg poslova.
Članak 19.b
(1) Općinski sudovi sude u vijećima sastavljenim od jednog suca i dva suca porotnika,
osim ako drukčije nije propisano zakonom.
(2) Za kaznena djela za koja je propisana kao glavna kazna novčana kazna ili kazna
zatvora do osam godina sudi sudac općinskog suda kao sudac pojedinac, osim za
sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona: čedomorstvo (članak 93.), usmrćenje na
zahtjev (članak 94.), prouzročenje smrti iz nehaja (članak 95.), sudjelovanje u
samoubojstvu (članak 96. stavak 2.), spolni odnošaj s nemoćnom osobom (članak 189.
stavak 1.), prisila na spolni odnošaj (članak 190.), spolni odnošaj zlouporabom položaja
(članak 191. stavak 2.), iskorištavanje djece ili maloljetnih osoba za pornografiju
(članak 196. stavak 1.), teško kazneno djelo protiv zdravlja ljudi (članak 249. stavak 4.)
i izazivanje prometne nesreće (članak 272. stavak 4.) te u predmetima za kaznena djela
za koja je sastav suda propisan posebnim zakonom.
(3) U predmetima iz nadležnosti vijeća općinskog suda stranke se mogu do početka
rasprave suglasiti da raspravu provede predsjednik vijeća kao sudac pojedinac, osim ako
sastav vijeća nije propisan zakonom. Sudac pojedinac ima ovlasti vijeća. Stranke tu
suglasnost ne mogu opozvati.
(4) Općinski sudovi donose odluke izvan rasprave u vijećima sastavljenim od tri suca.
(5) Predsjednik općinskog suda i predsjednik vijeća općinskog suda odlučuju u
slučajevima predviđenim u ovom Zakonu.
Članak 19.c
Županijski sudovi su nadležni:
1) suditi u prvom stupnju:
a) za kaznena djela za koja je zakonom propisana kazna zatvora preko dvanaest godina
ili dugotrajni zatvor,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 8/194b) za kaznena djela za koja je posebnim zakonom propisana nadležnost županijskog
suda,
c) za sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona: kaznena djela protiv Republike
Hrvatske (Glava XII.), kaznena djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim
pravom (Glava XIII.) osim kaznenog djela zlouporabe opojnih droga iz članka 173.
stavka 1., 4. – 6., ubojstvo na mah (članak 92.), otmica (članak 125. stavak 2.), silovanje
(članak 188. stavak 1.), spolni odnošaj s djetetom (članak 192. stavak 1.), prijevare na
štetu Europskih zajednica (članak 224.b), razbojništvo (članak 218. stavak 2.),
razbojnička krađa (članak 219. stavak 2.), pranje novca (članak 279.), zlouporaba
položaja i ovlasti (članak 337. stavak 4.);
2) u drugom stupnju odlučivati o žalbama protiv odluka općinskih sudova, ako drukčije
nije propisano zakonom;
3) poduzimati radnje u nadležnosti suca istrage, rješavati o žalbama protiv rješenja za
koja je to propisano zakonom, provoditi prethodni kazneni postupak kad je to propisano
ovim Zakonom;
4) u predmetima iz točke 1. ovog stavka odlučivati o potvrđivanju optužnice;
5) odlučivati u postupku izvršenja kazne zatvora prema posebnim propisima;
6) provoditi postupak za izručenje okrivljenih i osuđenih osoba;
7) obavljati poslove međunarodne pravne pomoći, izručenja i kaznenopravne suradnje;
8) obavljati i druge poslove koji su propisani zakonom.
Članak 19.d
(1) Županijski sudovi sude u prvom stupnju u vijećima sastavljenim od jednog suca i
dva suca porotnika, a u vijećima od dva suca i tri suca porotnika za kaznena djela za
koja je propisana kazna dugotrajnog zatvora, osim ako drukčije nije propisano
zakonom.
(2) U vijeću sastavljenom od tri suca županijski sudovi sude o žalbama protiv odluka
općinskih sudova.
(3) U vijeću sastavljenom od tri suca županijski sudovi donose odluke izvan rasprave, te
odlučuju o drugim pitanjima, osim ako drukčije nije propisano zakonom.
(4) Radnje u prethodnom postupku obavlja sudac županijskog suda kao sudac istrage.
(5) Odluke u postupku izvršenja zatvorskih kazni donosi sudac pojedinac županijskog
suda kao sudac izvršenja.
(6) Predsjednik županijskog suda i predsjednik vijeća županijskog suda odlučuju u
slučajevima predviđenim u ovom Zakonu.
Članak 19.e
(1) Visoki kazneni sud je nadležan:
1) odlučivati u drugom stupnju o žalbama protiv presuda općinskih i županijskih
sudova;
2) obavljati druge poslove propisane zakonom.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 9/194(2) Visoki kazneni sud sudi u vijećima sastavljenim od tri suca, a u vijeću od pet sudaca
kad odlučuje o žalbama protiv presuda za kaznena djela za koja je propisana kazna
dugotrajnog zatvora. Sudac pojedinac Visokog kaznenog suda odlučuje kad je to
propisano zakonom.
(3) Predsjednik Visokog kaznenog suda i predsjednik vijeća Visokog kaznenog suda
odlučuju u slučajevima predviđenim u ovom Zakonu.
Članak 19.f
(1) Vrhovni sud je nadležan:
1) odlučivati u drugom stupnju o žalbama protiv odluka županijskih sudova, osim ako
drukčije nije propisano zakonom,
2) odlučivati u trećem stupnju o žalbama protiv odluka donesenih u drugom stupnju,
kad je to propisano zakonom,
3) odlučivati o izvanrednim pravnim lijekovima u slučajevima propisanim ovim
Zakonom,
4) obavljati druge poslove propisane zakonom.
(2) Vrhovni sud sudi u vijećima sastavljenim od tri suca, a u vijeću od pet sudaca kad
odlučuje o žalbama protiv presuda za kaznena djela za koja je propisana kazna
dugotrajnog zatvora, ako drukčije nije propisano zakonom.
(3) Predsjednik Vrhovnog suda i predsjednik vijeća Vrhovnog suda odlučuju u
slučajevima predviđenim u ovom Zakonu.
Odredbom članka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodani članci 19.a do
19.f.
2. Mjesna nadležnost
Članak 20.
(1) Mjesno je nadležan u pravilu sud na čijem je području kazneno djelo počinjeno ili
pokušano.
(2) Privatna tužba može se podnijeti i sudu na čijem području okrivljenik ima
prebivalište ili boravište.
(3) Ako je kazneno djelo počinjeno ili pokušano na područjima raznih sudova ili na
granici tih područja, ili se ne zna na kojem je području počinjeno ili pokušano, nadležan
je onaj od tih sudova koji je na zahtjev ovlaštenog tužitelja prvi započeo postupak, a ako
postupak još nije započet, sud kojem je prije podnesen zahtjev za pokretanje postupka.
(4) Za odlučivanje u postupku izvršenja kazne zatvora nadležan je sud određen
posebnim zakonom.
(5) Ako je kazneno djelo počinjeno na domaćem brodu ili domaćem zrakoplovu dok se
nalazi u domaćem pristaništu, nadležan je sud na čijem se području nalazi to pristanište.
U ostalim slučajevima kad je kazneno djelo počinjeno na domaćem brodu ili
zrakoplovu, nadležan je sud na čijem se području nalazi matična luka broda odnosno
zrakoplova ili domaće pristanište u kojem se brod odnosno zrakoplov prvi put zaustavi.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 10/194(6) Ako je kazneno djelo počinjeno u prostoru mora u kojemu Republika Hrvatska ima
suverena prava, nadležan je sud koji je na zahtjev ovlaštenog tužitelja prvi započeo
postupak.
Članak 21.
(1) Ako je kazneno djelo počinjeno tiskom, nadležan je sud na čijem je području spis
tiskan. Ako to mjesto nije poznato ili je spis tiskan u stranoj državi, nadležan je sud na
čijem se području tiskani spis raspačava.
(2) Ako prema zakonu odgovara sastavljač spisa, nadležan je i sud mjesta u kojem
sastavljač ima prebivalište ili sud mjesta gdje se odigrao događaj na koji se spis odnosi.
(3) Odredbe stavka 1. ovog članka primijenit će se ako je spis ili izjava objavljena
putem elektronskih medija.
Članak 22.
(1) Ako nije poznato mjesto počinjenja kaznenog djela ili je to mjesto izvan teritorija
Republike Hrvatske nadležan je sud na čijem području okrivljenik ima prebivalište ili
boravište.
(2) Ako je sud na čijem području okrivljenik ima prebivalište ili boravište već započeo
postupak, ostaje nadležan i ako se saznalo za mjesto počinjenja kaznenog djela.
(3) Ako nije poznato mjesto počinjenja kaznenog djela ni prebivalište ili boravište
okrivljenika, ili su oba izvan teritorija Republike Hrvatske, nadležan je sud na čijem se
području okrivljenik uhiti ili se sam prijavi.
Članak 23.
Ako je neka osoba počinila kaznena djela u Republici Hrvatskoj i u inozemstvu,
nadležan je sud koji je nadležan za kazneno djelo počinjeno u Republici Hrvatskoj.
Članak 24.
Ako se prema odredbama ovog Zakona ne može utvrditi koji je sud mjesno nadležan,
Vrhovni sud odredit će jedan od stvarno nadležnih sudova pred kojim će se provesti
postupak.
3. Spajanje i razdvajanje postupka
Članak 25.
(1) Jedinstveni postupak u pravilu će se provesti:
1) ako je ista osoba okrivljena za više kaznenih djela,
2) ako je više osoba okrivljeno za jedno kazneno djelo,
3) protiv počinitelja, sudionika, prikrivatelja, osoba koje su pomogle počinitelju nakon
počinjenja kaznenog djela, te osoba koje nisu prijavile pripremanje kaznenog djela,
počinjenje kaznenog djela ili počinitelja,
4) ako je oštećenik istovremeno počinio kazneno djelo prema okrivljeniku.
(2) Jedinstveni postupak može se provesti i ako je više osoba okrivljeno za više
kaznenih djela, ali samo ako između počinjenih kaznenih djela postoji međusobna veza
i ako postoje isti dokazi.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 11/194(3) Ako je za neka od djela iz stavka 1. i 2. ovog članka nadležan niži, a za neka viši
sud, za provođenje jedinstvenog postupka nadležan je viši sud. Ako su nadležni sudovi
iste vrste, za provođenje jedinstvenog postupka nadležan je onaj sud koji je na zahtjev
ovlaštenog tužitelja prvi započeo postupak, a ako postupak još nije započet, nadležan je
sud kojem je prije podnesen zahtjev za pokretanje postupka.
(4) O spajanju postupka odlučuje sud koji je nadležan za provođenje jedinstvenog
postupka. Protiv rješenja kojim je određeno spajanje postupka ili kojim je odbijen
prijedlog za spajanje nije dopuštena žalba.
Članak 26.
(1) Sud nadležan prema članku 25. ovog Zakona može iz važnih razloga ili iz razloga
svrhovitosti do završetka rasprave odlučiti da se postupak za pojedina kaznena djela ili
protiv pojedinih okrivljenika razdvoji i posebno dovrši ili preda drugom nadležnom
sudu.
(2) Rješenje o razdvajanju postupka donosi sud nakon saslušanja prisutnih državnog
odvjetnika i okrivljenika.
(3) Protiv rješenja kojim je određeno razdvajanje postupka ili kojim je odbijen prijedlog
za razdvajanje postupka nije dopuštena žalba.
4. Prenošenje nadležnosti
Članak 27.
Kad je nadležni sud iz pravnih ili stvarnih razloga spriječen postupati, o tome će
izvijestiti neposredno viši sud, koji će nakon pribavljenog mišljenja državnog
odvjetnika za postupanje u tom predmetu ili za poduzimanje određenih radnji u
postupku odrediti drugi stvarno nadležni sud na svom području. Protiv tog rješenja nije
dopuštena žalba.
Članak 28.
(1) Zajednički neposredno viši sud može za vođenje postupka ili za poduzimanje
određenih radnji u postupku odrediti drugi stvarno nadležni sud na svom području ako
je očito da će se tako lakše provesti postupak ili ako postoje drugi važni razlozi.
(2) Rješenje iz stavka 1. ovog članka, sud može donijeti na prijedlog suca istrage, suca
pojedinca, predsjednika vijeća ili na prijedlog stranaka.
(3) Na prijedlog Glavnog državnog odvjetnika, Vrhovni sud može za postupanje u
pojedinom predmetu iz nadležnosti općinskog suda odrediti županijski sud kao stvarno
nadležan prvostupanjski sud, kad za to postoje naročito važni razlozi.
(4) Protiv rješenja iz stavka 1. i 2. ovog članka, žalba nije dopuštena.
5. Posljedice nenadležnosti i sukob nadležnosti
Članak 29.
(1) Sud je dužan paziti na svoju stvarnu i mjesnu nadležnost te čim ustanovi da nije
nadležan, proglasit će se nenadležnim i nakon pravomoćnosti rješenja dostaviti predmet
nadležnom sudu.
(2) Ako u tijeku rasprave sud ustanovi da je za suđenje nadležan niži sud, neće predmet
dostaviti tom sudu, nego će sam provesti postupak i donijeti odluku.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 12/194(3) Nakon što je optužnica potvrđena, sud se ne može oglasiti mjesno nenadležnim niti
stranke mogu isticati prigovor mjesne nenadležnosti.
(4) Nenadležni sud dužan je poduzeti one radnje u postupku za koje postoji opasnost od
odgode.
Članak 30.
(1) Ako sud kojem je predmet ustupljen kao nadležnom, smatra da je nadležan sud koji
mu je predmet ustupio ili koji drugi sud, pokrenut će postupak za rješavanje sukoba
nadležnosti.
(2) Kad je u povodu žalbe protiv odluke prvostupanjskog suda kojom se on oglasio
nenadležnim odluku donio viši sud, za tu odluku vezan je u pitanju nadležnosti i sud
kojem je predmet ustupljen ako je viši sud nadležan za rješavanje sukoba nadležnosti
između tih sudova.
Članak 31.
(1) Sukob nadležnosti između sudova rješava zajednički neposredno viši sud.
(2) Prije nego što donese rješenje u povodu sukoba nadležnosti, sud će zatražiti
mišljenje državnog odvjetnika koji je nadležan postupati pred tim sudom kad se
postupak vodi na njegov zahtjev. Protiv tog rješenja nije dopuštena žalba.
(3) Pri odlučivanju o sukobu nadležnosti sud može istovremeno po službenoj dužnosti
donijeti odluku o prenošenju mjesne nadležnosti ako je udovoljeno uvjetima iz članka
28. stavka 1. ovog Zakona.
(4) Dok se ne riješi sukob nadležnosti između sudova, svaki od njih dužan je
poduzimati one radnje u postupku za koje postoji opasnost od odgode.
Glava III.
IZUZEĆE
Članak 32.
(1) Sudac ili sudac porotnik isključen je od obavljanja sudske dužnosti:
1) ako je oštećen kaznenim djelom;
2) ako mu je okrivljenik, njegov branitelj, tužitelj, žrtva, oštećenik, njihov zakonski
zastupnik ili opunomoćenik, bračni drug ili srodnik u uspravnoj liniji do bilo kojeg
stupnja, u pobočnoj liniji do četvrtog stupnja, a po tazbini do drugog stupnja;
3) ako je s okrivljenikom, njegovim braniteljem, tužiteljem, žrtvom ili oštećenikom u
odnosu skrbnika, štićenika, posvojitelja, posvojenika, hranitelja, hranjenika, smještene
osobe ili udomitelja;
4) ako je u tom kaznenom predmetu u prethodnom postupku obavljao dokazne radnje,
ili je odlučivao o potvrđivanju optužnice, ili je sudjelovao u postupku kao tužitelj,
branitelj, zakonski zastupnik, savjetnik žrtve ili opunomoćenik oštećenika, odnosno
tužitelja, ili je ispitan ili treba biti ispitan kao svjedok ili vještak, a drukčije nije
propisano ovim Zakonom;
5) ako je u istom predmetu sudjelovao u donošenju odluke koja se pobija žalbom ili
izvanrednim pravnim lijekom.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 13/194(2) Sudac ili sudac porotnik može biti otklonjen od obavljanja sudske dužnosti ako se
izvan slučajeva navedenih u stavku 1. ovog članka navedu i dokažu okolnosti koje
izazivaju sumnju u njegovu nepristranost.
Članak 33.
(1) Sudac ili sudac porotnik čim sazna da postoji koji od razloga za isključenje iz članka
32. stavka 1. ovog Zakona, dužan je prekinuti svaki rad na tom predmetu i o tome
izvijestiti predsjednika suda, koji će mu odrediti zamjenu. Ako je riječ o isključenju
predsjednika suda, on će odrediti sebi zamjenika između sudaca tog suda, a ako to nije
moguće, zatražit će od predsjednika neposredno višeg suda da odredi zamjenu.
(2) Ako sudac ili sudac porotnik smatra da postoje druge okolnosti koje opravdavaju
njegov otklon (članak 32. stavak 2.), izvijestit će o tome predsjednika suda.
Članak 34.
(1) Izuzeće mogu tražiti i stranke.
(2) Stranke mogu podnijeti zahtjev za izuzeće do početka rasprave, a ako su za razlog
isključenja (članak 32. stavak 1.) saznale kasnije, zahtjev podnose odmah nakon
saznanja.
(3) Zahtjev za izuzeće suca višeg suda stranka može staviti u žalbi ili u odgovoru na
žalbu, ali najkasnije do početka sjednice tog suda.
(4) Stranka može tražiti izuzeće samo poimenično određenog suca ili suca porotnika
koji u predmetu postupa, odnosno suca višeg suda.
(5) Stranka je dužna u zahtjevu navesti dokaze i okolnosti zbog kojih smatra da postoji
kakva zakonska osnova za izuzeće. U zahtjevu se ne mogu navoditi razlozi koji su
isticani u prijašnjem zahtjevu za izuzeće koji je odbijen.
Članak 35.
(1) O zahtjevu za izuzeće iz članka 34. ovog Zakona odlučuje predsjednik suda. Ako se
traži izuzeće i predsjednika suda, odluku o zahtjevu za izuzeće predsjednika vijeća, suca
ili suca porotnika donosi zamjenik predsjednika suda ili sudac kojeg je predsjednik suda
sebi odredio kao zamjenika između sudaca tog suda.
(2) Ako se traži izuzeće predsjednika suda, odluku o izuzeću donosi predsjednik
neposredno višeg suda, a ako se traži izuzeće predsjednika Vrhovnog suda, odluku o
izuzeću donosi vijeće od pet sudaca tog suda. Protiv tih odluka žalba nije dopuštena.
Odredbom članka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 2.
(3) Prije donošenja rješenja o izuzeću pribavit će se izjava suca, suca porotnika,
odnosno predsjednika suda, a prema potrebi provest će se i drugi izvidi.
(4) Protiv rješenja kojim je odlučeno o zahtjevu za izuzeće nije dopuštena posebna
žalba.
(5) Ako je zahtjev za otklon iz članka 32. stavka 2. ovog Zakona podnesen nakon
početka rasprave ili ako je postupljeno suprotno odredbama članka 34. stavka 4. i 5.
ovog Zakona, zahtjev će se odbaciti u cijelosti, odnosno djelomično. Protiv rješenja
kojim se zahtjev odbacuje žalba nije dopuštena. Rješenje kojim se zahtjev odbacuje
donosi predsjednik suda, a na raspravi vijeće. U donošenju tog rješenja može
sudjelovati sudac čije se izuzeće traži.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 14/194Članak 36.
Kad sudac ili sudac porotnik sazna da je stavljen zahtjev za njegovo izuzeće, dužan je
odmah obustaviti svaki rad na predmetu, a ako je riječ o otklonu iz članka 32. stavka 2.
ovog Zakona, može do donošenja rješenja o zahtjevu poduzimati samo one radnje za
koje postoji opasnost od odgode.
Članak 37.
(1) Odredbe o izuzeću suca i sudaca porotnika primjenjivat će se i na državne
odvjetnike i osobe koje su na temelju Zakona o državnom odvjetništvu ovlaštene
zastupati državnog odvjetnika u postupku, istražitelje, zapisničare, tumače i stručne
osobe, a i na vještake, ako za njih nije što drugo određeno (članak 311.).
(2) O izuzeću istražitelja, zapisničara, tumača, stručne osobe i vještaka, koji sudjeluju u
istrazi koju provodi sudac istrage (članak 225. stavak 3.) odlučuje taj sudac. Kad radnju
provodi sud, o izuzeću istražitelja, zapisničara, tumača, stručne osobe i vještaka
odlučuje vijeće, predsjednik vijeća ili sudac.
(3) O izuzeću osoba koje su na temelju Zakona o državnom odvjetništvu ovlaštene da
ga zastupaju u kaznenom postupku, istražitelja, zapisničara, tumača, stručne osobe i
vještaka prije podizanja optužnice, odlučuje državni odvjetnik. O izuzeću državnog
odvjetnika odlučuje neposredno viši državni odvjetnik. O izuzeću Glavnoga državnog
odvjetnika odlučuje kolegij svih zamjenika Glavnoga državnog odvjetnika.
(4) Istražitelj i druge osobe koje sudjeluju u istrazi koju provodi državni odvjetnik čim
saznaju da postoji koji od razloga za izuzeće, dužni su o tome izvijestiti državnog
odvjetnika i predložiti mu svoju zamjenu. Do odluke državnog odvjetnika one mogu
poduzeti samo radnje koje ne trpe odgodu.
Glava IV.
DRŽAVNI ODVJETNIK
Članak 38.
(1) Temeljno pravo i glavna dužnost državnog odvjetnika je progon počinitelja kaznenih
djela za koja se progoni po službenoj dužnosti.
(2) U predmetima kaznenih djela za koja se progoni po službenoj dužnosti državni
odvjetnik ima pravo i dužnost:
1) poduzimanja potrebnih radnji radi otkrivanja kaznenih djela i pronalaženja
počinitelja,
2) poduzimanja izvida kaznenih djela, nalaganja i nadzora provođenja pojedinih izvida
radi prikupljanja podataka važnih za pokretanje istrage,
3) donošenja odluka predviđenih zakonom,
4) provođenja istrage,
5) provođenja i nadzora provođenja dokaznih radnji,
6) predlaganja mjera osiguranja oduzimanja imovinske koristi,
7) odlučivanja o odbacivanju kaznene prijave, odgodi i odustajanju od kaznenog
progona,
8) pregovaranja i sporazumijevanja s okrivljenikom o priznanju krivnje i sankciji,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 15/1949) podizanja i zastupanja optužnice, te predlaganja izdavanja kaznenog naloga pred
nadležnim sudom,
10) davanja izjava da neće poduzeti kazneni progon u slučaju iz članka 286. stavka 2.
ovog Zakona,
11) podnošenja žalbi protiv nepravomoćnih sudskih odluka i izvanrednih pravnih
lijekova protiv pravomoćnih sudskih odluka,
12) sudjelovanja u postupku povodom zahtjeva za sudsku zaštitu protiv odluke ili radnje
tijela uprave nadležnog za izvršenje kazne ili mjere oduzimanja slobode izrečene
pravomoćnom presudom u kaznenom postupku,
13) poduzimanja drugih mjera predviđenih zakonom.
Odredbom članka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
Članak 39.
(1) Stvarna nadležnost državnog odvjetnika u kaznenom postupku propisuje se
posebnim zakonom.
(2) Mjesna nadležnost državnog odvjetnika određuje se prema odredbama koje važe za
nadležnost suda područja za koje je državni odvjetnik postavljen.
(3) Sukob nadležnosti između državnih odvjetnika rješava zajednički neposredno viši
državni odvjetnik.
Članak 40.
Kad postoji opasnost od odgode, radnje u postupku poduzet će i nenadležni državni
odvjetnik, ali o tome mora odmah izvijestiti nadležnog državnog odvjetnika.
Članak 41.
(1) Državni odvjetnik poduzima sve radnje u postupku na koje je po zakonu ovlašten
sam ili preko osoba koje su na temelju posebnog zakona ovlaštene da ga zastupaju u
kaznenom postupku.
(2) Državna tijela po nalogu državnog odvjetnika poduzimaju radnje sukladno ovom
Zakonu.
Članak 42.
Državni odvjetnik može osim u slučajevima propisanim posebnim zakonom, odustati od
kaznenog progona do završetka rasprave.
Glava V.
ŽRTVA, OŠTEĆENIK I PRIVATNI TUŽITELJ
1. Žrtva
Članak 43.
(1) Žrtva kaznenog djela ima:
1) pravo na djelotvornu psihološku i drugu stručnu pomoć i potporu tijela, organizacije
ili ustanove za pomoć žrtvama kaznenih djela u skladu sa zakonom,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 16/1942) pravo sudjelovati u kaznenom postupku kao oštećenik,
3) druga prava propisana zakonom.
(2) U skladu s posebnim propisima, žrtva kaznenog djela za koje je propisana kazna
zatvora od pet ili više godina ima pravo:
1) na savjetnika na teret proračunskih sredstava prije davanja iskaza u kaznenom
postupku te pri podnošenju imovinskopravnog zahtjeva, ako trpi teža psihofizička
oštećenja ili teže posljedice kaznenog djela,
2) na naknadu materijalne i nematerijalne štete iz državnog fonda pod uvjetima i na
način uređen posebnim zakonom. Ako je žrtva prethodno ostvarila imovinskopravni
zahtjev uzet će se u obzir njegova visina, a tako će postupiti i sud ako je žrtva prethodno
ostvarila naknadu štete iz državnog fonda.
(3) Sud, državno odvjetništvo, istražitelj ili policija dužni su pri poduzimanju prve
radnje u kojoj sudjeluje, obavijestiti žrtvu:
1) o pravima iz stavka 1. i 2. ovog članka te članka 44. ovog Zakona,
2) o pravima koja ima kao oštećenik.
Članak 44.
(1) Dijete, ili maloljetnik žrtva kaznenog djela ima, osim prava koje ima žrtva iz članka
43. i drugih odredaba ovog Zakona, pravo na:
1) opunomoćenika na teret proračunskih sredstava,
2) tajnost osobnih podataka,
3) isključenje javnosti.
(2) Sud, državni odvjetnik, istražitelj i policija moraju prema djetetu ili mlađem
maloljetniku, žrtvi kaznenog djela, postupati posebno obzirno imajući na umu dob,
ličnost i druge okolnosti kako bi se izbjegle štetne posljedice za odgoj i razvoj djeteta ili
mlađeg maloljetnika.
Članak 45.
(1) Žrtva kaznenog djela protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa ima uz prava iz
članka 43. i 44. ovog Zakona pravo:
1) prije ispitivanja razgovarati sa savjetnikom, na teret proračunskih sredstava.
Odredbom članka 6. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena točka 1.
2) da ju u policiji i državnom odvjetništvu ispituje osoba istog spola,
3) uskratiti odgovor na pitanja koja se odnose na strogo osobni život žrtve,
4) zahtijevati da bude ispitana putem audio­video uređaja prema članku 292. stavku 4.
ovog Zakona,
5) na tajnost osobnih podataka,
6) zahtijevati isključenje javnosti s rasprave.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 17/194(2) Prije prvog ispitivanja sud, državni odvjetnik, istražitelj i policija moraju žrtvu
kaznenog djela iz stavka 1. ovog članka, upozoriti na njezina prava iz ovog članka.
Članak 46.
(1) Žrtva koja nije obaviještena o pravu da u postupku sudjeluje kao oštećenik ima
pravo prijaviti se kao oštećenik do podizanja optužnice, policiji ili državnom
odvjetništvu, a do završetka rasprave, sudu.
(2) Prijavu iz stavka 1. ovog članka, sud će odbaciti ako je očigledno neosnovana ili je
podnesena nakon okončanja rasprave.
2. Oštećenik
Članak 47.
U kaznenom postupku oštećenik ima pravo:
1) služiti se vlastitim jezikom i na pomoć prevoditelja,
2) podnošenja prijedloga za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva, te privremenih
mjera njegova osiguranja,
3) imati opunomoćenika,
4) upozoravati na činjenice i predlagati dokaze,
5) prisustvovati dokaznom ročištu,
6) prisustvovati raspravi i sudjelovati u dokaznom postupku, te iznijeti završni govor,
7) razgledati spise i predmete,
8) podnijeti žalbu pod uvjetima propisanim ovim Zakonom,
9) podnijeti prijedlog za progon i privatnu tužbu sukladno odredbama kaznenog zakona,
10) biti obaviješten o odbacivanju kaznene prijave, ili odustajanju državnog odvjetnika
od kaznenog progona,
11) preuzeti kazneni progon umjesto državnog odvjetnika,
12) zatražiti povrat u prijašnje stanje,
13) biti obaviješten o ishodu kaznenog postupka.
Članak 48.
(1) Za kaznena djela za koja se progoni po prijedlogu, prijedlog za progon mora se
podnijeti u roku od tri mjeseca od dana kad je ovlaštena fizička ili pravna osoba saznala
za kazneno djelo i počinitelja.
(2) Prijedlog za progon podnosi se državnom odvjetništvu.
(3) Ako je sam oštećenik podnio kaznenu prijavu ili je podnio prijedlog za ostvarivanje
imovinskopravnog zahtjeva u kaznenom postupku, smatra se da je time stavio i
prijedlog za progon.
(4) Pravovremena privatna tužba smatrat će se kao pravovremeno podnesen prijedlog
oštećenika ako se u tijeku postupka utvrdi da se radi o kaznenom djelu za koje se12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 18/194progoni po prijedlogu.
(5) Maloljetnik koji je navršio šesnaest godina života može i sam podnijeti prijedlog za
progon.
Članak 49.
Ako oštećenik umre u tijeku roka za podnošenje prijedloga za progon ili u tijeku
postupka, njegov bračni i izvanbračni drug, djeca, roditelji, braća i sestre, posvojitelj i
posvojenik mogu u roku od tri mjeseca poslije njegove smrti podnijeti prijedlog za
progon ili tužbu, odnosno dati izjavu da postupak nastavljaju.
Članak 50.
Ako je kaznenim djelom oštećeno više osoba, progon će se poduzeti, odnosno nastaviti
po prijedlogu svakog oštećenika.
Članak 51.
Oštećenik može svojom izjavom tijelu koje vodi postupak odustati od prijedloga za
progon do završetka rasprave. U tom slučaju on gubi pravo da ponovno podnese
prijedlog.
Odredbom članka 7. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 51.
Članak 52.
(1) Oštećenik ima pravo upozoriti na sve činjenice i predlagati dokaze važne za
utvrđivanje kaznenog djela, pronalaženje počinitelja kaznenog djela i utvrđivanje
njegova imovinskopravnog zahtjeva.
(2) Oštećenik ima pravo na raspravi predlagati dokaze, postavljati pitanja okrivljeniku,
svjedocima i vještacima te iznositi primjedbe i objašnjenja glede njihovih iskaza, davati
druge izjave te stavljati prijedloge.
(3) Oštećenik ima pravo razgledati spise i predmete koji služe kao dokaz sukladno
članku 184. stavku 2. točki 2. ovog Zakona.
(4) Državni odvjetnik i sud upoznat će oštećenika s pravima navedenim u stavku 1. do
3. ovog članka.
Članak 53.
(1) Ako je oštećenik maloljetnik ili osoba koja je lišena poslovne sposobnosti, njegov
zakonski zastupnik ovlašten je davati sve izjave i poduzimati sve radnje na koje je
prema ovom Zakonu ovlašten oštećenik.
(2) Oštećenik koji je navršio šesnaest godina života može sam davati izjave i
poduzimati radnje u postupku.
Članak 54.
(1) Opunomoćenik oštećenika može biti samo odvjetnik, a odvjetnika može zamijeniti
odvjetnički vježbenik s položenim pravosudnim ispitom u postupku pred općinskim
sudom.
(2) Oštećenik, njegov zakonski zastupnik i opunomoćenik dužni su o svakoj promjeni
adrese ili boravišta izvijestiti sud.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 19/1943. Oštećenik kao tužitelj
Članak 55.
(1) Osim u slučajevima iz članka 212., 521. i 522. ovog Zakona, kad državni odvjetnik
utvrdi da nema osnova za progon za kazneno djelo za koje se progoni po službenoj
dužnosti ili kad utvrdi da nema osnova za progon protiv neke od prijavljenih osoba,
dužan je u roku od osam dana o tome izvijestiti oštećenika i uputiti ga da može sam
poduzeti progon. Tako će postupiti i sud ako je donio rješenje o obustavi postupka zbog
odustajanja državnog odvjetnika od progona u drugim slučajevima.
(2) Oštećenik ima pravo poduzeti, odnosno nastaviti progon za djelo iz stavka 1. ovog
članka, u roku od osam dana od primitka obavijesti iz stavka 1. ovog članka.
(3) Ako je državni odvjetnik odustao od optužnice, oštećenik može, preuzimajući
progon, ostati pri podignutoj optužnici. Ako oštećenik podigne novu optužnicu, postupit
će se prema članku 354. do 358. ovog Zakona.
(4) Oštećenik koji nije upoznat da državni odvjetnik nije poduzeo progon ili da je
odustao od progona može svoju izjavu da nastavlja postupak dati pred nadležnim sudom
u roku od tri mjeseca od dana kad je doneseno rješenje o obustavi postupka, odnosno
šest mjeseci od dana kad je državni odvjetnik odbacio prijavu.
(5) Kad državni odvjetnik, odnosno sud obavještava oštećenika da može poduzeti ili
nastaviti progon, dostavit će mu i naputak koje radnje može poduzeti radi ostvarivanja
toga prava, te mu u tu svrhu omogućiti razgledavanje i prepisivanje spisa te
presnimavanje snimki.
(6) Ako oštećenik umre u tijeku postupka, njegov bračni, izvanbračni drug, djeca,
roditelji, posvojenici, posvojitelji, braća i sestre mogu u roku od tri mjeseca od dana
njegove smrti dati izjavu da postupak nastavljaju.
Članak 56.
(1) Kad državni odvjetnik odustane od optužbe na raspravi, oštećenik je dužan odmah
se očitovati hoće li nastaviti progon. Ako oštećenik ne dođe na raspravu, a uredno je
pozvan, ili mu se poziv nije mogao uručiti zbog neprijavljivanja sudu promjene adrese
ili boravišta, smatrat će se da ne želi nastaviti progon.
(2) Predsjednik vijeća ili sudac pojedinac dopustit će povrat u prijašnje stanje
oštećeniku koji nije uredno pozvan ili je uredno pozvan, a iz opravdanih razloga nije
mogao doći na raspravu na kojoj je donesena presuda kojom se optužba odbija zbog
odustajanja državnog odvjetnika od optužnice, ako oštećenik u roku od osam dana od
primitka presude podnese molbu za povrat u prijašnje stanje i ako u toj molbi izjavi da
nastavlja progon. U tom slučaju zakazat će se ponovno rasprava i presudom donesenom
na temelju nove rasprave ukinut će se prijašnja presuda. Ako uredno pozvani oštećenik
ne dođe na novu raspravu, ostaje na snazi prijašnja presuda. Odredbe članka 63. stavka
3. i 4. ovog Zakona primijenit će se i u tom slučaju.
Članak 57.
(1) Ako oštećenik u zakonskom roku ne pokrene ili ne nastavi progon, ili ako oštećenik
kao tužitelj ne dođe na raspravu iako je uredno pozvan, ili mu se poziv nije mogao
uručiti zbog neprijavljivanja sudu promjene adrese ili boravišta, smatrat će se da je
odustao od progona.
(2) Ako oštećenik koji je preuzeo kazneni progon ne dođe na raspravu na koju je bio
uredno pozvan, postupit će se prema članku 63. stavku 2. do 4. ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 20/194Članak 58.
(1) Oštećenik koji je preuzeo kazneni progon ima ista prava koja ima državni odvjetnik,
osim prava koja državni odvjetnik ima kao državno tijelo.
(2) U postupku koji se vodi na zahtjev oštećenika koji je preuzeo kazneni progon,
državni odvjetnik ima pravo do završetka rasprave sam preuzeti progon i zastupanje
optužbe.
Članak 59.
(1) Oštećeniku kao tužitelju kad se postupak vodi na njegov zahtjev za kazneno djelo za
koje se prema zakonu može izreći kazna zatvora više od pet godina, može se, na
njegovo traženje, postaviti opunomoćenik ako je to u interesu postupka i ako oštećenik
kao tužitelj, prema svom imovnom stanju, ne može podmiriti troškove zastupanja.
(2) O zahtjevu iz stavka 1. ovog članka, odlučuje sud pred kojim se vodi postupak, a
opunomoćenika postavlja predsjednik suda iz reda odvjetnika. Ako u sjedištu suda
nema dovoljno odvjetnika, opunomoćenika će postaviti predsjednik neposredno višeg
suda iz reda odvjetnika na području višeg suda.
4. Privatni tužitelj
Članak 60.
(1) Privatna tužba podnosi se nadležnom sudu.
(2) Privatni tužitelj može svojom izjavom sudu, odustati od privatne tužbe do završetka
rasprave. U tom slučaju on gubi pravo da ponovno podnese privatnu tužbu za to
kazneno djelo.
Odredbom članka 8. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 2.
(3) Privatni tužitelj ima ista prava koja ima državni odvjetnik, osim prava koja
državnom odvjetniku pripadaju kao državnom tijelu.
(4) Na privatnog tužitelja odgovarajuće se primjenjuju odredbe članka 54. do 59. ovog
Zakona.
Odredbom članka 8. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
dosadašnji stavak 3. koji je postao stavak 4.
Članak 61.
(1) Za kaznena djela za koja se progoni po privatnoj tužbi, tužba se mora podnijeti u
roku od tri mjeseca od dana kad je ovlaštena fizička ili pravna osoba saznala za kazneno
djelo i počinitelja.
(2) Ako je podignuta privatna tužba zbog kaznenog djela uvrede, okrivljenik može do
završetka rasprave i poslije proteka roka iz stavka 1. ovog članka, podignuti tužbu
protiv tužitelja koji ga je uvrijedio istom prilikom (protutužba). U takvu slučaju sud
donosi jednu presudu.
(3) Kad je oštećenik podnio kaznenu prijavu ili prijedlog za progon, a u tijeku postupka
se utvrdi da se radi o kaznenom djelu za koje se progoni po privatnoj tužbi, prijava,
odnosno prijedlog smatra se kao pravovremena privatna tužba ako su podneseni u roku
propisanom za privatnu tužbu.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 21/194Članak 62.
(1) Za maloljetnike i osobe koje su lišene poslovne sposobnosti privatnu tužbu podnosi
njihov zakonski zastupnik.
(2) Maloljetnik koji je navršio šesnaest godina života može i sam podnijeti privatnu
tužbu.
Članak 63.
(1) Ako privatni tužitelj ne dođe na raspravu, iako je uredno pozvan ili mu se poziv nije
mogao uručiti zbog neprijavljivanja sudu promjene adrese ili boravišta, smatrat će se da
je odustao od tužbe, ako ovim Zakonom nije drukčije propisano.
(2) Predsjednik vijeća ili sudac pojedinac dopustit će povrat u prijašnje stanje privatnom
tužitelju koji iz opravdanog razloga nije mogao doći na raspravu ili pravovremeno
izvijestiti sud o promjeni adrese ili boravišta ako u roku od osam dana nakon prestanka
smetnje podnese molbu za povrat u prijašnje stanje.
(3) Nakon proteka tri mjeseca od dana propuštanja ne može se tražiti povrat u prijašnje
stanje.
(4) Protiv rješenja kojim se dopušta povrat u prijašnje stanje žalba nije dopuštena.
Glava VI.
OKRIVLJENIK I BRANITELJ
1. Prava okrivljenika
Članak 64.
(1) U kaznenom postupku okrivljenik ima pravo:
1. prije ispitivanja ili prije poduzimanja druge radnje za koju je to propisano ovim
Zakonom, biti upoznat s osnovama sumnje da je počinio kazneno djelo koje mu se
stavlja na teret,
2. slobodno iznositi obranu, uskratiti iskaz u cijelosti ili uskratiti odgovor na postavljeno
pitanje,
3. ne priznati krivnju,
4. uzeti branitelja po vlastitom izboru,
5. da mu se imenuje branitelj u slučajevima propisanim ovim Zakonom,
6. slobodno u privatnosti razgovarati s braniteljem, osim ako iznimno, sud ili državni
odvjetnik nije odredio nadzor razgovora,
7. da branitelj može, a u zakonom propisanom slučaju mora prisustvovati njegovu
ispitivanju,
8. razgledavati, preslikavati, snimati spise i predmete koji imaju služiti kao dokaz u
skladu s ovim Zakonom,
9. predlagati dokaze,
10. sudjelovati u dokaznim i drugim postupovnim radnjama u skladu s ovim Zakonom,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 22/19411. predlagati provođenje radnji i donošenje odluka te podnositi prijedloge u postupku,
12. služiti se u postupku svojim jezikom i da mu se, kad to propisuje ovaj Zakon,
osigura tumač,
13. podnijeti odgovor na optužnicu,
14. sudjelovati u sjednici na kojoj se ispituje optužnica,
15. priznati krivnju i sporazumjevati se o sankciji,
16. sudjelovati na raspravi i u izvođenju dokaza,
17. podnositi pravne lijekove i druga pravna sredstva.
Odredbom članka 9. stavaka 1. i 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
dopunjena točka 7., a točka 8. izmijenjena.
(2) Zakonom se posebno propisuje:
1. način ostvarenja prava iz stavka 1. ovog članka,
2. kad se okrivljenik mora obavijestiti o pravima iz stavka 1. ovog članka i posljedice u
slučaju propuštanja obavijesti,
3. prava koja ima okrivljenik koji je lišen slobode ili je prema njemu primijenjena druga
mjera lišenja ili ograničenja temeljnih prava.
2. Branitelj
Članak 65.
(1) Okrivljenik može imati branitelja prije početka i tijekom cijelog kaznenog postupka
te postupka o izvanrednim pravnim lijekovima u skladu s ovim Zakonom, kao i u
postupku izvršenja kazne, mjera upozorenja ili sigurnosnih mjera sukladno posebnim
propisima.
Odredbom članka 5. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) Okrivljenika se prije prvog ispitivanja ili druge radnje za koju to predviđa ovaj
Zakon, mora poučiti da ima pravo uzeti branitelja i da branitelj može biti prisutan
njegovu ispitivanju.
(3) Branitelja okrivljeniku, osim ako se on tome izričito protivi, mogu uzeti i njegov
zakonski zastupnik, bračni ili izvanbračni drug, srodnik u uspravnoj liniji, posvojitelj,
posvojenik, brat, sestra hranitelja, hranjenika, smještene osobe ili udomitelja.
(4) Za branitelja se može uzeti samo odvjetnik, a odvjetnika može zamijeniti
odvjetnički vježbenik s položenim pravosudnim ispitom u postupku pred općinskim
sudom. Pred županijskim sudom branitelj može biti samo odvjetnik. U postupku za
kazneno djelo za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora branitelj po službenoj
dužnosti ili na teret proračunskih sredstava može biti samo odvjetnik koji ima praksu od
najmanje osam godina kao odvjetnik ili kao dužnosnik u pravosudnom tijelu.
Odredbom članka 5. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 23/194stavak 4.
Članak 66.
(1) Okrivljenik mora imati branitelja pri prvom ispitivanju:
1) ako je nijem, gluh, slijep ili nesposoban da se sam brani,
2) ako se postupak vodi za kazneno djelo za koje je propisan redoviti postupak.
Odredbom članka 10. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 1.
(2) Okrivljenik mora imati branitelja:
1) ako je ostao bez branitelja jer je rješenjem uskraćeno pravo branitelja na radnju ili
zastupanje (članak 11. stavak 4.),
Odredbom članka 10. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 1.
2) od dostave naloga o provođenju istrage za kaznena djela za koja je propisana kazna
dugotrajnog zatvora do pravomoćnog okončanja postupka,
3) od donošenja odluke kojom je protiv okrivljenika određen pritvor ili istražni zatvor,
Odredbom članka 10. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 3.
4) u slučajevima donošenja naloga o prekidu istrage propisanih ovim Zakonom (članak
223. stavak 1. i 2.),
5) od dostave optužnice do pravomoćnog okončanja postupka za kazneno djelo za koje
je propisana kazna zatvora od deset ili više godina,
6) tijekom pregovora o uvjetima priznavanja krivnje, sporazumijevanja o sankciji i
potpisivanja izjave za donošenje presude na temelju sporazuma (članak 360. stavak 1. i
3. i članak 374.),
7) od donošenja rješenja o suđenju u odsutnosti (članak 402. stavak 3. i 4.),
8) tijekom rasprave koja se održava u odsutnosti okrivljenika (članak 404. stavak 2. i
3.),
Odredbom članka 10. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 8.
9) nakon podizanja optužnice u postupku prema okrivljeniku s duševnim smetnjama
(članak 550. stavak 2.),
10) u drugim slučajevima koje propisuje ovaj Zakon.
(3) Ako u slučajevima kada je obrana obvezna, okrivljenik nije sam uzeo ili je ostao bez
branitelja, postavit će mu se branitelj po službenoj dužnosti. Branitelja postavlja na
prijedlog suda ili državnog odvjetnika, predsjednik suda. Protiv rješenja o postavljanju
branitelja žalba nije dopuštena.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 24/194(4) Sud, odnosno tijelo koje vodi postupak će branitelju osigurati dovoljno vremena i
mogućnosti za pripremu obrane.
Odredbom članka 10. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 4.
Članak 67.
(1) Branitelj je ovlašten u korist okrivljenika poduzimati sve radnje koje može poduzeti
sam okrivljenik.
(2) U svrhu pripremanja obrane branitelj može tražiti obavijesti od građana, osim žrtve i
oštećenika kaznenog djela.
(3) U pozivu građaninu radi traženja obavijesti iz stavka 2. ovog članka, mora se
naznačiti razlog pozivanja. Branitelj u pozivu ne smije prijetiti posljedicama za slučaj
neodazivanja. Osoba koja se odazvala pozivu, a odbije dati obavijest, ne može se
ponovno pozivati zbog istog razloga.
Odredbom članka 11. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
(4) Oblik i sadržaj poziva iz stavka 3. ovog članka, utvrđuje Hrvatska odvjetnička
komora uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za pravosuđe.
Članak 68.
(1) Branitelj je dužan podnijeti punomoć tijelu koje vodi postupak. Okrivljenik može
branitelju dati i usmenu punomoć na zapisnik kod tijela koje vodi postupak.
(2) Prava i dužnosti branitelja prestaju kad okrivljenik opozove punomoć ili kad
branitelj otkaže zastupanje i o tome obavijesti sud, odnosno kad branitelj po službenoj
dužnosti bude razriješen.
(3) Okrivljenik može naknadnom izjavom opozvati izjavu ili radnju branitelja. Opoziv
izjave ili radnje je valjan samo ako je dan u roku za poduzimanje radnje.
(4) Okrivljenik se može odreći ili odustati od pravnog lijeka samo nakon prethodnog
savjetovanja s braniteljem.
(5) Okrivljenik uvijek može opunomoćiti drugog izabranog branitelja. Ako sud utvrdi
da radnjom otkaza punomoći okrivljenik namjerno odugovlači kazneni postupak,
odredit će mu rok da uzme novog branitelja te ga upozoriti da će nakon proteka roka
postupiti prema odredbama članka 11. stavka 4. ovog Zakona.
Članak 69.
(1) Više okrivljenika mogu imati zajedničkog branitelja ako se protiv njih ne vodi
postupak za isto kazneno djelo ili ako to nije u suprotnosti s probicima njihove obrane.
(2) Ako više okrivljenika ima zajedničkog branitelja u slučaju iz stavka 1. ovog članka,
tijelo koje vodi postupak će ih pozvati da u određenom roku imenuju drugog branitelja,
a u slučaju obvezne obrane postupit će prema članku 66. stavku 3. ovog Zakona.
Odredbom članka 12. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Jedan okrivljenik može imati istodobno najviše tri branitelja, a smatra se da je
obrana osigurana kad u postupku sudjeluje jedan od branitelja.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 25/194(4) Ako okrivljenik ima više branitelja, sud će ih pozvati da u određenom roku usklade
svoje obrane i izbjegnu ponavljanja. U slučaju opetovanog propuštanja tog roka sud
može postupiti prema odredbi članka 11. stavka 3. ovog Zakona.
Odredbom članka 12. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 70.
(1) Branitelj ne može biti žrtva, oštećenik, bračni, odnosno izvanbračni drug oštećenika,
privatnog tužitelja ili oštećenika kao tužitelja ni njihov srodnik u uspravnoj liniji do bilo
kojeg stupnja, u pobočnoj liniji do četvrtog stupnja ili po tazbini do drugog stupnja.
(2) Branitelj ne može biti ni osoba koja je pozvana kao svjedok, osim ako je prema
ovom Zakonu oslobođena dužnosti svjedočenja i izjavila da neće svjedočiti ili ako se
branitelj ispituje kao svjedok u slučaju iz članka 284. točke 2. ovog Zakona.
(3) Branitelj ne može biti ni osoba koja je u istom predmetu suokrivljena ili je postupala
kao sudac, državni odvjetnik, istražitelj ili policijski službenik.
(4) Branitelj ne može biti odvjetnik protiv kojeg je podignuta optužnica da je primanjem
novca ili imovine od okrivljenika počinio ili bio sudionik u kaznenom djelu pranja
novca iz članka 279. Kaznenog zakona.
Odredbom članka 13. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
(5) Na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika sud može rješenjem odlučiti da
branitelj ne može biti odvjetnik za kojeg postoje osnove sumnje da je primanjem novca
ili imovine od okrivljenika počinio ili bio sudionik u kaznenom djelu pranja novca iz
članka 279. Kaznenog zakona. Do podizanja optužnice o prijedlogu državnog
odvjetnika odlučuje sudac, a nakon podizanja optužnice sud pred kojim se vodi
postupak. Žalba protiv rješenja ne odgađa njegovo izvršenje.
Odredbom članka 13. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 5.
Članak 71.
(1) O isključenju branitelja u slučajevima iz članka 69. i 70. ovog Zakona sud odlučuje
na prijedlog državnog odvjetnika ili po službenoj dužnosti rješenjem nakon saslušanja
branitelja i okrivljenika ili nakon saslušanja okrivljenika na ročištu održanom bez
branitelja koji je prethodno u pozivu bio upozoren na mogućnost održavanja ročišta u
njegovoj odsutnosti. Žalba protiv rješenja ne zadržava njegovo izvršenje.
Odredbom članka 14. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) O isključenju branitelja iz stavka 1. ovog članka, prije podizanja optužnice odlučuje
sudac istrage, a nakon toga sud koji vodi postupak.
(3) U opravdanom slučaju, isključenje branitelja sud može opozvati rješenjem.
Članak 72.
(1) Nakon podizanja optužnice, kad obrana nije obvezna, okrivljeniku se na njegov
zahtjev imenuje branitelj na teret proračunskih sredstava, ako prema svom imovinskom12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 26/194stanju ne može podmiriti troškove obrane, a postupak se vodi za kazneno djelo za koje
je propisana kazna zatvora.
(2) Okrivljenik podnosi zahtjev za imenovanje branitelja na teret proračunskih
sredstava, u roku od tri dana nakon primitka pouke o pravima. Ročište za ispitivanje
optužnice se ne može odrediti ako okrivljenik nije poučen o pravu na imenovanje
branitelja na teret proračunskih sredstava, niti u vrijeme trajanja roka za podnošenje
zahtjeva za imenovanje branitelja. Ako je okrivljenik podnio zahtjev za imenovanje
branitelja na teret proračunskih sredstava, ročište za ispitivanje optužnice ne može se
odrediti prije okončanja postupka imenovanja branitelja.
(3) O imenovanju branitelja na teret proračunskih sredstava odlučuje obrazloženim
rješenjem predsjednik vijeća ili sudac pojedinac koji će prema potrebi, pribaviti podatke
o imovinskom stanju okrivljenika. O žalbi protiv tog rješenja odlučuje vijeće.
(4) Branitelja imenuje rješenjem predsjednik suda. Žalba protiv tog rješenja nije
dopuštena.
Odredbom članka 6. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 72.
Članak 73.
(1) Umjesto postavljenog branitelja okrivljenik može sam uzeti drugog branitelja. U
tom slučaju postavljenom branitelju prestaju prava i dužnosti. O razrješenju će sud
donijeti posebno rješenje.
(2) Ako je očito da je okrivljenik uzeo drugog branitelja radi odugovlačenja postupka,
tijelo koje vodi postupak postupit će prema članku 11. stavku 3. ovog Zakona.
(3) Postavljeni branitelj može samo iz opravdanih razloga tražiti da bude razriješen.
(4) Sud će razriješiti postavljenog branitelja, čim prestanu razlozi iz kojih je postavljen.
(5) O razrješenju branitelja u slučaju iz stavka 1. do 4. ovog članka, odlučuje sudac
istrage predsjednik vijeća ili sudac pojedinac. Protiv tog rješenja žalba nije dopuštena.
(6) Predsjednik suda može, razriješiti postavljenog branitelja koji neuredno obavlja
dužnost. Umjesto razriješenog branitelja predsjednik suda postavit će drugog branitelja.
O razrješenju branitelja će se izvijestiti Hrvatska odvjetnička komora.
Članak 74.
Branitelj ima pravo razgledavanja, preslikavanja ili snimanja spisa i predmeta koji služe
kao dokaz u skladu s ovim Zakonom (članak 184. stavak 2. točka 1.).
Odredbom članka 15. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 74.
Članak 75.
(1) Uhićenik ima pravo slobodnog i neometanog razgovora s braniteljem čim je
uhićenik imenovao branitelja, odnosno čim je donesena odluka o imenovanju branitelja.
(2) Državni odvjetnik može rješenjem naložiti da se razgovor između uhićenika i
branitelja nadzire o čemu prije početka razgovora, dostavom rješenja, obavještava
uhićenika i branitelja. Razgovor se može prekinuti ako:
1) uhićenik narušava sigurnost i red,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 27/1942) je usmjeren na počinjenje kaznenih djela prikrivanja (članak 236. i 279. Kaznenog
zakona), ili pomoći počinitelju nakon počinjenja kaznenog djela (članak 301. Kaznenog
zakona),
3) je usmjeren na ometanje kaznenog postupka utjecajem na svjedoke, vještake,
sudionike ili prikrivače.
(3) Protiv rješenja državnog odvjetnika o nadzoru iz stavka 2. ovog članka, uhićenik
može u roku od dva sata podnijeti žalbu sucu istrage. Sudac istrage o žalbi odlučuje u
roku od šest sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.
Članak 76.
(1) Ako se okrivljenik nalazi u pritvoru ili istražnom zatvoru, branitelj se može s njime
dopisivati i razgovarati bez nadzora.
(2) Ako drukčije nije određeno ovim Zakonom, na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika sudac istrage može, do podizanja optužnice, odlučiti da se pisma, poruke i
razgovori okrivljenika i branitelja nadziru:
1) u postupku za sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona: ubojstva (članak 90.),
teškog ubojstva (članak 91.), otmice (članak 125.), ubojstva najviših državnih
dužnosnika (članak 138.), otmice najviših državnih dužnosnika (članak 139.), kaznenih
djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (Glava XIII.), krivotvorenja
novca (članak 274.) i pranja novca (članak 279.),
2) u postupku za kaznena djela za koja postoje osnove sumnje da ih je počinila grupa
ljudi ili zločinačka organizacija ako postoji vjerojatnost da bi razgovor okrivljenika s
braniteljem doveo do prikrivanja kaznenih djela, pomoći počinitelju nakon kaznenog
djela ili ako u pogledu okrivljenika postoje okolnosti koje upućuju na opasnost da će
ponoviti kazneno djelo, dovršiti pokušano kazneno djelo ili počiniti teže kazneno djelo
kojim prijeti.
Odredbom članka 16. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
(3) Odluku o nadzoru sudac istrage donosi rješenjem. Rješenje o nadzoru dostavlja se,
prije stavljanja pod nadzor, branitelju i okrivljeniku. Žalba protiv rješenja ne odgađa
njegovo izvršenje.
(4) Nadzor iz stavka 2. ovog članka, može trajati najdulje dva mjeseca od određivanja
istražnog zatvora.
Članak 77.
Okrivljenik može branitelju izdati punomoć i za primitak dopisa, poziva, optužnih akata
i odluka od čije dostave teče žalbeni rok.
Glava VII.
PODNESCI, ELEKTRONIČKA ISPRAVA I ZAPISNIK
1. Podnesci
Članak 78.
(1) Privatne tužbe, optužnice, prijedlozi za progon, pravni lijekovi te druge izjave i
priopćenja podnose se pisano ako zakonom nije drukčije propisano.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 28/194(2) Podnesci iz stavka 1. ovog članka, moraju biti razumljivi i sadržavati sve što je
potrebno da bi se na temelju njih moglo postupiti.
(3) Ako u ovom Zakonu nije drukčije propisano, tijelo koje vodi postupak će
podnositelja podneska koji je nerazumljiv ili ne sadrži sve što je potrebno da bi se na
temelju njega moglo postupati pozvati da podnesak ispravi, odnosno dopuni, a ako on to
ne učini u određenom roku, podnesak će se odbaciti.
(4) U pozivu za ispravak, odnosno dopunu podneska podnositelj će se upozoriti na
posljedice propuštanja.
(5) Podnesci koji se prema ovom Zakonu dostavljaju protivnoj stranci, predaju se tijelu
koje vodi postupak u dovoljnom broju primjeraka za to tijelo i drugu stranku. Ako takvi
podnesci nisu predani u dovoljnom broju primjeraka, umnožit će se na trošak
podnositelja.
2. Elektronička isprava
Članak 79.
(1) Podnesci koji se prema ovom Zakonu pisano sastavljaju i potpisuju, mogu se
podnijeti u obliku elektroničke isprave ako su izrađeni, otpremljeni, primljeni i
pohranjeni primjenom dostupne informacijske tehnologije, i osiguravaju utvrđivanje
jednoznačnog obilježja kojim se utvrđuje sastavljač elektroničke isprave (elektronički
potpis).
(2) Podnesak u obliku elektroničke isprave smatra se zaprimljenim u informacijskom
sustavu ili uređaju suda, državnog odvjetništva, policije ili odvjetničkog ureda,
trenutkom registracije njihovog prijema u tom sustavu ili uređaju. Primatelj osigurava
uredno djelovanje automatiziranog sustava potvrde prijema. Ako pošiljatelj ne zaprimi
potvrdu prijema, obavijestit će o tome primatelja, pa ukoliko u roku kojeg je odredio ne
primi tu potvrdu, smatra se da podnesak u obliku elektroničke isprave nije poslan.
(3) O podnesku u obliku elektroničke isprave iz stavka 2. ovog članka, sud, državno
odvjetništvo i policija sastavljaju službenu zabilješku. U slučaju nerazumljivog ili
nepotpunog podneska postupit će se prema članku 78. stavku 3. i 4. ovog Zakona.
(4) U ocjeni pitanja pravne valjanosti, uporabe, prometa, čuvanja i tajnosti podnesaka u
obliku elektroničke isprave odgovarajuće se primjenjuju odredbe posebnih propisa.
(5) Ministar nadležan za pravosuđe donijet će posebne propise o tehničkim uvjetima za
podnošenje elektroničke isprave.
Članak 80.
(1) Sud će kazniti novčanom kaznom do 50.000,00 kuna, branitelja, opunomoćenika,
zakonskog zastupnika, oštećenika, privatnog tužitelja, oštećenika kao tužitelja,
istražitelja, svjedoka, vještaka ili drugu osobu koja sudjeluje u postupku koji u
podnesku, elektroničkoj ispravi ili u usmenoj riječi odnosno na drugi način vrijeđa sud
ili sudionika u postupku. Rješenje o kažnjavanju donosi sud pred kojim je dana izjava, a
ako je ona učinjena u podnesku, sudac istrage prije podnošenja optužnice, a nakon toga
sud koji vodi postupak. Protiv tog rješenja dopuštena je žalba. O kažnjavanju
odvjetnika, odnosno odvjetničkog vježbenika izvijestit će se Hrvatska odvjetnička
komora.
Odredbom članka 17. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 29/194(2) Ako državni odvjetnik ili osoba koja ga zastupa vrijeđa drugoga, o tome će se
izvijestiti nadležni državni odvjetnik i Državno odvjetničko vijeće.
(3) Kažnjavanje prema stavku 1. ovog članka ne utječe na progon i izricanje kazne za
kazneno djelo počinjeno vrijeđanjem.
3. Zapisnik
Članak 81.
(1) O izjavama osoba, koje su važne za kazneni progon ili za pokretanje kaznenog
postupka, te o drugim važnim radnjama prije započinjanja kaznenog postupka, sastavlja
se službena zabilješka o bitnom sadržaju izjave ili radnje u koju se unose podaci iz
članka 83. stavku 1. ovog Zakona.
(2) Zakonom je određeno kad se o radnji poduzetoj prije započinjanja kaznenog
postupka sastavlja zapisnik i kad se ta radnja ima snimiti.
Članak 82.
(1) O svakoj radnji poduzetoj tijekom postupka sastavit će se zapisnik istovremeno kad
se radnja obavlja, a ako to nije moguće, onda neposredno nakon toga.
Odredbom članka 18. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Zapisnik piše zapisničar. Samo kad se obavlja pretraga stana ili osoba ili se radnja
poduzima izvan službenih prostorija tijela, a zapisničar se ne može osigurati, zapisnik
može pisati osoba koja poduzima radnju.
(3) Kad zapisnik piše zapisničar, zapisnik se sastavlja tako da osoba koja poduzima
radnju govori glasno zapisničaru što će unijeti u zapisnik, osim kad zapisnik prema
ovom Zakonu može sastaviti sudski savjetnik ili sudački vježbenik.
(4) Osobi koja se ispituje može se dopustiti da sama kazuje odgovore u zapisnik. U
slučaju zlouporabe to joj se pravo može uskratiti.
Odredbom članka 18. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 83.
(1) U zapisnik se unosi naziv državnog tijela pred kojim se obavlja radnja, mjesto gdje
se obavlja radnja, dan i sat kad je radnja započeta i završena, imena i prezimena
prisutnih osoba i u kojem su svojstvu prisutne, te naznaka kaznenog predmeta u kojem
se poduzima radnja.
(2) Zapisnik treba sadržavati bitne podatke o tijeku i sadržaju poduzete radnje. U
zapisnik se unosi u obliku pripovijedanja samo bitni sadržaj danih iskaza i izjava.
Pitanja se unose u zapisnik samo ako je potrebno da se razumije odgovor. Ako je
potrebno, u zapisnik će se doslovno unijeti pitanje koje je postavljeno i odgovor koji je
dan. Ako su pri poduzimanju radnje oduzeti predmeti ili spisi, to će se naznačiti u
zapisniku, a oduzete stvari priključit će se zapisniku ili će se navesti gdje se nalaze na
čuvanju.
(3) Pri poduzimanju radnji kao što je očevid, pretraga, privremeno oduzimanje
predmeta ili prepoznavanje u zapisnik će se unijeti i podaci koji su važni s obzirom na12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 30/194značenje takve radnje ili za utvrđivanje istovjetnosti pojedinih predmeta (opis, mjere i
veličina predmeta ili tragova, stavljanje oznake na predmete i dr.), a ako su napravljene
skice, crteži, planovi, fotografije, filmske ili druge tehničke snimke, to će se navesti u
zapisniku i priključiti zapisniku.
(4) Posebne odredbe o zapisniku vrijede za zapisnik o raspravi (članak 409. do 412.), o
vijećanju i glasovanju (članak 88.) te za druge zapisnike za koje to propisuje ovaj
Zakon.
Članak 84.
(1) Zapisnik se mora voditi uredno, u njemu se ne smije ništa dodati ili mijenjati.
Prekrižena mjesta moraju ostati čitljiva.
(2) Sve preinake, ispravci i dodaci unose se na kraju zapisnika i moraju ih ovjeriti osobe
koje potpisuju zapisnik.
Članak 85.
(1) Ispitana osoba, osobe koje su obvezno prisutne radnjama u postupku te stranke,
branitelj i oštećenik, ako su prisutni, imaju pravo pročitati zapisnik ili zahtijevati da im
se pročita. Na to ih je dužna upozoriti osoba koja poduzima radnju, a u zapisniku će se
naznačiti je li upozorenje učinjeno i je li zapisnik pročitan. Zapisnik će se uvijek
pročitati ako nije bilo zapisničara i to će se naznačiti u zapisniku.
(2) Zapisnik potpisuje ispitana osoba. Ako se zapisnik sastoji od više stranica, ispitana
osoba potpisuje svaku stranicu.
(3) Na kraju zapisnika potpisat će se tumač, ako ga je bilo, svjedoci čija je prisutnost
obvezna pri poduzimanju radnji, a pri pretrazi i osoba koja se pretražuje ili čiji se dom
ili druge prostorije pretražuju, ako je prisutna. Ako zapisnik ne piše zapisničar (članak
82. stavak 2.), zapisnik potpisuju osobe koje su prisutne radnji. Ako takvih osoba nema
ili ne mogu shvatiti sadržaj zapisnika, zapisnik potpisuju dva svjedoka, osim ako nije
moguće osigurati njihovu prisutnost.
(4) Osoba koja ne zna pisati umjesto potpisa stavlja otisak kažiprsta desne ruke, a
zapisničar ispod otiska upisuje njezino ime i prezime. Ako se zbog nemogućnosti da se
stavi otisak desnog kažiprsta stavlja otisak kakva drugog prsta ili otisak prsta lijeve
ruke, u zapisniku će se naznačiti od kojeg je prsta i s koje ruke uzet otisak.
(5) Ako ispitana osoba nema obje ruke, pročitat će zapisnik, a ako ne zna čitati, zapisnik
će joj se pročitati, i to će se zabilježiti u zapisniku. Ako ispitana osoba odbije potpisati
zapisnik ili staviti otisak prsta, to će se zabilježiti u zapisniku i navesti razlog odbijanja.
(6) Ako se radnja nije mogla obaviti bez prekida, u zapisniku će se naznačiti dan i sat
kad je nastao prekid te dan i sat kad se radnja nastavlja.
(7) Ako je bilo prigovora u svezi sa sadržajem zapisnika, navest će se u zapisniku i ti
prigovori.
(8) Zapisnik na kraju potpisuje osoba koja je poduzela radnju i zapisničar.
Članak 86.
(1) Kad je u ovom Zakonu propisano da se na nekom dokazu ne može utemeljiti sudska
odluka, sudac istrage će na prijedlog stranaka ili po službenoj dužnosti rješenjem
izdvojiti taj dokaz iz spisa najkasnije do završetka istrage, odnosno nakon primitka
optužnice na potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja (članak 344. stavak 4.). Protiv12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 31/194rješenja suca istrage o prijedlogu stranaka ili o izdvajanju dopuštena je posebna žalba. O
žalbi odlučuje viši sud.
(2) Nakon pravomoćnosti rješenja izdvojeni se dokazi čuvaju kod tajnika suda odvojeno
od ostalih spisa i ne mogu se razgledati niti se njima može služiti u postupku. Zapisnici
o izdvojenim dokazima zatvaraju se u poseban omot i čuvaju kod tajnika suda.
(3) Nakon završene istrage, sudac istrage će postupiti prema odredbama stavka 1. i 2.
ovog članka i glede svih obavijesti koje su u skladu sa člankom 208. ovog Zakona dali
građani, te u odnosu na zapisnik iz članka 206. stavka 9. ovog Zakona. Ako nije
provedena istraga, sudac istrage će tako postupiti nakon primitka optužnice na
potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja (članak 344. stavak 4.).
(4) Ako sudac istrage nije postupio prema stavku 1. do 3. ovog članka, izdvajanje
dokaza iz stavka 1. ovog članka, te obavijesti i zapisnika iz stavka 3. ovog članka,
provest će sud na način propisan ovim Zakonom.
Članak 87.
(1) Kad je to propisano ovim Zakonom, rasprava, dokazna radnja ili druga radnja snima
se uređajima za audio­video ili audio snimanje.
(2) Izvan slučajeva iz stavka 1. ovog članka, tijelo koje provodi dokaznu radnju, uvijek
može odrediti da se izvođenje dokazne radnje snimi uređajima za audio ili audio­video
snimanje.
(3) O snimanju radnje iz stavka 1. i 2. ovog članka, tijelo koje provodi radnju prethodno
će upozoriti osobe koje sudjeluju u radnji, da se radnja snima određenim tehničkim
uređajem i da snimka može biti upotrijebljena kao dokaz u postupku.
(4) Snimka mora sadržavati podatke iz članka 83. stavka 1. ovog Zakona, podatke
potrebne za identificiranje osobe čija se izjava snima i podatak u kojem svojstvu ta
osoba daje izjavu. Kad se snimaju izjave više osoba, mora se osigurati da se iz snimke
može jasno razaznati tko je dao koju izjavu. Na zahtjev ispitane osobe snimka će se
odmah reproducirati, a ispravci ili objašnjenja te osobe će se snimiti.
(5) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, u zapisnik o dokaznoj radnji, osim
podataka iz članka 83. stavka 1. ovog Zakona, unosi se i da je obavljeno tehničko
snimanje, tko je snimanje obavio, kojim je uređajem snimanje obavljeno, da je osoba
koja se ispituje prethodno upoznata o snimanju, kratki sadržaj danih iskaza i izjava i je
li snimka reproducirana te gdje se snimka čuva ako nije priložena spisima predmeta.
(6) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, tijelo iz stavka 2. ovog članka, može
odrediti da se snimka u cijelosti ili djelomično prepiše te preda stranci na njezin zahtjev.
Prijepis će se pregledati, ovjeriti potpisom osobe koja je provela radnju i priključiti
zapisniku o poduzimanju radnje.
(7) Snimka učinjena prema odredbama stavka 2. do 6. ovog članka, čuva se, dok se
čuva i kazneni spis.
(8) Ministar nadležan za pravosuđe donijet će posebne propise kojima će odrediti
tehničke uvjete, način snimanja, zaštitu snimke od brisanja ili oštećenja.
Članak 88.
(1) O vijećanju i glasovanju sastavlja se posebni zapisnik.
(2) Zapisnik o vijećanju i glasovanju sadrži tijek glasovanja i odluku koja je donesena.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 32/194(3) Zapisnik o vijećanju i glasovanju potpisuju svi članovi vijeća i zapisničar. Odvojena
mišljenja priključit će se zapisniku o vijećanju i glasovanju ako nisu unesena u zapisnik.
(4) Zapisnik o vijećanju i glasovanju zatvorit će se u posebni omot. Taj zapisnik može
razgledati samo viši sud kad rješava o pravnom lijeku i u tom slučaju dužan je zapisnik
ponovno zatvoriti u posebni omot i na omotu naznačiti da je razgledao zapisnik.
Glava VIII.
ROKOVI
Članak 89.
(1) Rokovi predviđeni ovim Zakonom ne mogu se produljiti, osim kad to Zakon izričito
dopušta. Ako je riječ o roku koji je ovim Zakonom propisan radi zaštite prava obrane i
drugih prava okrivljenika u postupku, taj se rok može skratiti ako to zahtijevaju
okrivljenik ili branitelj pisano ili usmeno na zapisnik pred sudom.
(2) Kad je izjava vezana za rok, smatra se da je dana u roku ako je prije nego što rok
protekne predana onome tko je ovlašten da je primi.
(3) Kad je izjava predana poštom preporučenom pošiljkom, brzojavom ili drugim
telekomunikacijskim sredstvom, dan predaje pošti odnosno dan slanja
telekomunikacijskim sredstvom sukladno odredbi članka 79. stavka 2. ovog Zakona
smatra se danom predaje onomu komu je dostavljena. Smatra se da pošiljatelj izjave
nije propustio rok ako primatelj poslanu izjavu nije dobio na vrijeme zbog pogrešnog
rada uređaja za predaju ili prijam poruka, a za koji pošiljatelj nije znao.
(4) Okrivljenik koji se nalazi u pritvoru ili istražnom zatvoru izjavu koja je vezana za
rok predat će pritvorskom nadzorniku, ili upravi zatvora, a osoba koja se nalazi na
izdržavanju kazne ili u ustanovi radi primjene odgojne mjere, ili je prisilno smještena u
psihijatrijskoj ustanovi, takvu će izjavu predati upravi ustanove u kojoj je smještena.
Dan i sat predaje takve izjave upravi ustanove smatra se trenutkom predaje tijelu koje je
nadležno da je primi.
(5) Ako je podnesak koji je vezan za rok zbog neznanja ili očite pogreške podnositelja,
predan ili dostavljen nenadležnom tijelu prije proteka roka, pa nadležnom tijelu stigne
nakon proteka roka, uzet će se da je podnesen na vrijeme.
Članak 90.
(1) Rokovi se računaju na sate, dane, mjesece i godine.
(2) Sat ili dan kad su dostava ili priopćenje obavljeni, odnosno u koji pada događaj od
kada treba računati trajanje roka ne uračunava se u rok, već se za početak roka uzima
prvi sljedeći sat, odnosno dan.
(3) Iznimno od odredbe stavka 2. ovog članka, rokovi za računanje uhićenja,
zadržavanja, pritvora te istražnog zatvora, počinju teći od trenutka lišenja slobode.
(4) Kao dan računaju se dvadeset četiri sata, a mjesec se računa po kalendarskom
vremenu.
(5) Rokovi određeni po mjesecima, odnosno godinama završavaju protekom onog dana
posljednjeg mjeseca, odnosno godine koji po svom broju odgovara danu kad je rok
počeo (sukladno stavku 2. ovog članka). Ako nema tog dana u posljednjem mjesecu,
rok završava posljednjeg dana tog mjeseca, a ako se zbrajaju dani, kao mjesec se računa
trideset dana.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 33/194(6) Ako posljednji dan roka pada na državni blagdan ili u subotu ili u nedjelju, ili u koji
drugi dan kad državno tijelo nije radilo, rok istječe protekom prvog sljedećeg radnog
dana.
Članak 91.
Ako je dopis od kojega teče rok dostavljen i okrivljeniku i njegovu branitelju, ali u
različite dane, rok se računa od kasnijeg dana.
Članak 92.
(1) Okrivljeniku koji iz opravdanih razloga propusti rok za podnošenje žalbe protiv
presude ili protiv rješenja, sud će dopustiti povrat u prijašnje stanje radi podnošenja
žalbe ako u roku od osam dana nakon prestanka uzroka zbog kojega je propustio rok
podnese molbu za povrat u prijašnje stanje i ako istovremeno s molbom preda i žalbu.
Isto će dopustiti sud i branitelju okrivljenika koji u slučaju iz članka 174. stavka 2. ovog
Zakona nije iskoristio svoje pravo na žalbu.
(2) Nakon proteka tri mjeseca od dana propuštanja ne može se tražiti povrat u prijašnje
stanje.
Članak 93.
(1) O povratu u prijašnje stanje odlučuje sud koji je donio presudu ili rješenje koje se
pobija žalbom.
(2) Protiv rješenja kojim se dopušta povrat u prijašnje stanje žalba nije dopuštena.
(3) Kad je podnesena žalba protiv rješenja kojim se ne dopušta povrat u prijašnje stanje,
sud je dužan tu žalbu, zajedno sa žalbom protiv presude ili protiv rješenja o primjeni
odgojne mjere ili o oduzimanju predmeta, te s odgovorom na žalbu i svim spisima,
dostaviti višem sudu na rješavanje.
Članak 94.
Molba za povrat u prijašnje stanje u pravilu ne zadržava izvršenje presude, odnosno
rješenja o primjeni odgojne mjere ili o oduzimanju predmeta, ali sud nadležan za
rješavanje molbe može donijeti odluku da se s izvršenjem zastane do donošenja odluke
o molbi.
Glava IX.
MJERE OSIGURANJA PRISUTNOSTI OKRIVLJENIKA I DRUGE
MJERE OPREZA
1. Zajednička odredba
Članak 95.
(1) Sud i druga državna tijela pri odlučivanju o mjerama osiguranja prisutnosti
okrivljenika i drugim mjerama opreza po službenoj dužnosti paze da se ne primjenjuje
teža mjera ako se ista svrha može postići blažom mjerom.
(2) Sud i druga državna tijela po službenoj će dužnosti ukinuti mjere iz stavka 1. ovog
članka, ili ih zamijeniti blažim mjerama ako su prestali zakonski uvjeti za njihovu
primjenu, ili ako su nastupili uvjeti da se ista svrha može postići blažom mjerom.
(3) O uhićenju, primjeni pritvora i istražnog zatvora okrivljenik ima pravo zahtijevati da
se obavijesti obitelj ili druga bliska osoba (članak 7. stavak 2. točka 4.).12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 34/1942. Poziv okrivljeniku
Članak 96.
Prisutnost okrivljenika pri obavljanju radnji u kaznenom postupku osigurava se
njegovim pozivanjem. Poziv okrivljeniku upućuje se prema članku 175. ovog Zakona.
3. Dovođenje
Članak 97.
(1) Dovedbeni nalog izdaje sud:
1) ako je doneseno rješenje o istražnom zatvoru,
2) ako uredno pozvani okrivljenik ne dođe, a svoj izostanak ne opravda,
3) ako se nije mogla obaviti uredna dostava poziva, a iz okolnosti očito proizlazi da
okrivljenik izbjegava primiti poziv,
4) u slučaju iz članka 129. stavka 2. ovog Zakona.
(2) O izdavanju dovedbenog naloga sud odlučuje u roku od dvanaest sati od primitka
zahtjeva.
(3) Dovedbeni nalog iznimno, pod uvjetima iz članka 208. stavka 3. ovog Zakona,
mogu izdati državni odvjetnik, ili policija.
(4) Dovedbeni nalog izdaje se u pisanom obliku i sadrži: ime i prezime okrivljenika
kojeg treba dovesti te druge potrebne podatke koji su poznati, naziv kaznenog djela koje
mu se stavlja na teret uz navođenje odredaba Kaznenog zakona, razlog zbog kojeg se
nalaže dovođenje, službeni pečat tijela i potpis osobe koja izdaje nalog.
(5) Dovedbeni nalog izvršava policija. Osoba kojoj je povjereno izvršenje naloga,
predaje nalog okrivljeniku i poziva ga da pođe s njim. Ako okrivljenik to odbije, dovest
će se prisilno.
(6) Policija može bez dovedbenog naloga u svoje službene prostorije dovesti
okrivljenika kojem treba uručiti poziv prema članku 169. stavku 3. ovog Zakona. O
predaji poziva sastavit će se službena zabilješka s naznakom vremena dovođenja osobe,
predaje poziva ili razloga odbijanja primitka te vremena napuštanja službenih prostorija.
(7) Policija može bez dovedbenog naloga radi provjere prebivališta, boravišta, ili drugih
razloga važnih za uspješno vođenje postupka, u svoje službene prostorije dovesti
okrivljenika protiv kojeg je određeno jamstvo. Dovedeni okrivljenik može se zadržati
do šest sati. O zadržavanju će se sastaviti službena zabilješka s naznakom vremena
dovođenja osobe, poduzetim radnjama ili mjerama te vremena napuštanja službenih
prostorija. Službena zabilješka se odmah dostavlja državnom odvjetniku, a nakon
podizanja optužnice sudu.
4. Mjere opreza
Članak 98.
(1) U slučaju kad postoje okolnosti iz članka 123. ovog Zakona zbog kojih je moguće
odrediti istražni zatvor ili je taj zatvor već određen, sud i državni odvjetnik će, ako se
ista svrha može ostvariti mjerom opreza, obrazloženim rješenjem odrediti primjenu
jedne ili više takvih mjera. Pritom će se okrivljenik upozoriti da će se u slučaju
nepridržavanja izrečene mjere, ona zamijeniti istražnim zatvorom.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 35/194Odredbom članka 19. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Mjere opreza jesu:
1) zabrana napuštanja boravišta,
2) zabrana posjećivanja određenog mjesta ili područja,
3) obveza redovitog javljanja određenoj osobi ili državnom tijelu,
4) zabrana približavanja određenoj osobi,
5) zabrana uspostavljanja ili održavanja veze s određenom osobom,
6) zabrana obavljanja određene poslovne aktivnosti,
7) privremeno oduzimanje putne i druge isprave za prijelaz državne granice,
8) privremeno oduzimanje dozvole za upravljanje motornim vozilom.
(3) Mjerama opreza ne može se ograničiti pravo okrivljenika na vlastiti stan te pravo na
nesmetane veze s ukućanima, bračnim ili izvanbračnim drugom, roditeljima, djecom,
posvojenikom ili posvojiteljem, osim ako se postupak vodi zbog kaznenog djela
počinjenog na štetu neke od tih osoba. Zabrana obavljanja poslovne aktivnosti može
obuhvatiti i zakonitu profesionalnu djelatnost ako se postupak vodi zbog kaznenog djela
počinjenog u okviru te djelatnosti.
(4) Mjerama opreza ne može se ograničiti pravo okrivljenika na nesmetano općenje s
braniteljem.
(5) Mjere opreza mogu biti naložene prije i tijekom kaznenog postupka. Prije podizanja
optužnice mjere opreza određuje, produljuje i ukida rješenjem državni odvjetnik. Nakon
podizanja optužnice pa do pravomoćnosti presude, te mjere određuje, produljuje i ukida
sud pred kojim se vodi postupak.
Odredbom članka 19. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
(6) Mjere opreza mogu trajati dok za to postoji potreba, a najdulje do pravomoćnosti
presude. Trajanje mjera opreza nije ograničeno rokovima trajanja istražnog zatvora.
Svaka dva mjeseca državni odvjetnik prije podizanja optužnice, odnosno sud koji vodi
postupak, ispitat će po službenoj dužnosti postoji li još potreba za mjerom opreza te je
rješenjem produljiti ili ukinuti ako više nije potrebna. Mjera će se ukinuti i prije proteka
roka od dva mjeseca ako je za nju prestala potreba ili ako više nema zakonskih uvjeta za
njezinu primjenu.
Odredbom članka 19. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 6.
(7) Protiv rješenja kojim se određuje, produljuje ili ukida mjera opreza stranke mogu
izjaviti žalbu, koja ne zadržava izvršenje mjere. O žalbi do podizanja optužnice
odlučuje sudac istrage.
Odredbom članka 19. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 36/194stavak 7.
Članak 99.
(1) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza zabrane napuštanja boravišta, nadležno tijelo
će odrediti mjesto u kojem okrivljenik mora boraviti dok traje mjera opreza i granice
izvan kojih se ne smije udaljavati.
(2) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza zabrane posjećivanja određenog mjesta ili
područja, nadležno tijelo će odrediti mjesto ili područje te udaljenost ispod koje im se
okrivljenik ne smije približiti.
(3) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza obvezom okrivljenika da se redovito javlja
određenoj osobi ili državnom tijelu, nadležno tijelo će odrediti službenu osobu kojoj se
okrivljenik mora javljati, rok u kojemu se mora javljati i način vođenja evidencije o
javljanju okrivljenika.
(4) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza zabranom približavanja određenoj osobi,
nadležno tijelo će odrediti razdaljinu ispod koje se okrivljenik ne smije približiti
određenoj osobi.
(5) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza zabranom uspostavljanja ili održavanja veze s
određenom osobom, nadležno tijelo će zabraniti uspostavljanje ili održavanje izravne ili
neizravne veze s određenom osobom.
(6) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza zabranom poduzimanja određene poslovne
aktivnosti, nadležno tijelo će potanje odrediti vrstu i predmet poslovne aktivnosti.
(7) U rješenju kojim nalaže mjeru opreza privremenim oduzimanjem putne i druge
isprave za prijelaz državne granice, nadležno tijelo navest će osobne podatke, tijelo koje
je izdalo ispravu, broj i datum izdavanja.
(8) U rješenju kojim se nalaže mjera opreza privremenim oduzimanjem dozvole za
upravljanje motornim vozilom, nadležno tijelo navest će podatke o toj dozvoli (osobni
podaci, tijelo koje je izdalo dozvolu, broj, datum, vrsta vozila i drugo).
Članak 100.
(1) Rješenje kojim nalaže mjeru opreza nadležno tijelo dostavlja i tijelu koje izvršava
mjeru opreza.
(2) Mjeru opreza zabrane napuštanja boravišta, zabrane posjećivanja određenog mjesta
ili područja, zabrane približavanja određenoj osobi i zabrane uspostavljanja ili
održavanja veze s određenom osobom, privremenog oduzimanja putne i druge isprave
za prijelaz državne granice, te privremenog oduzimanja dozvole za upravljanje
motornim vozilom koju je odredio sud ili državni odvjetnik, izvršava policija.
(3) Mjeru opreza obveze okrivljenika da se povremeno javlja određenoj osobi ili
državnom tijelu izvršava policija ili drugo državno tijelo označeno u rješenju kojemu se
okrivljenik mora javljati.
(4) Mjeru opreza zabrane poduzimanja poslovnih aktivnosti izvršava tijelo nadležno za
nadzor nad poslovnom aktivnosti.
(5) Ministar nadležan za pravosuđe, uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za
unutarnje poslove i ministra nadležnog za obranu, donosi propise kojima se uređuje
način izvršenja mjera opreza.
Članak 101.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 37/194(1) Tijelo koje je naložilo mjeru opreza može naložiti provjeru njezinog izvršavanja i
zatražiti izvješće od policije ili drugog tijela koje ju izvršava. Tijelo koje izvršava mjeru
opreza odmah će provesti naložene provjere i odmah o tome obavijestiti nadležno tijelo.
(2) O postupanju okrivljenika protivno zabrani ili neispunjavanju obveze naložene
mjerom opreza, tijelo koje izvršava mjeru opreza odmah obavještava nadležno tijelo.
(3) Osobi različitoj od okrivljenika sudac istrage može posebnim rješenjem zabraniti
aktivnosti kojima se narušavaju mjere opreza prema okrivljeniku. Ako ta osoba postupi
protivno rješenju, kaznit će se novčanom kaznom do 50.000,00 kuna.
5. Jamstvo
Članak 102.
(1) Istražni zatvor određen iz razloga navedenih u članku 123. stavku 1. točki 1. do 3.
ovog Zakona, može se ukinuti ako okrivljenik ili tko drugi za njega dade jamstvo, a sam
okrivljenik obeća da se neće kriti i da bez odobrenja neće napustiti svoje boravište, da
neće ometati kazneni postupak i da neće počiniti novo kazneno djelo.
(2) U rješenju o određivanju istražnog zatvora, sud može odrediti visinu jamstva koja
može zamijeniti istražni zatvor. Jamstvo uvijek glasi na svotu novca koja se određuje s
obzirom na težinu kaznenog djela, osobne okolnosti te imovno stanje okrivljenika.
Odredbom članka 20. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Ako ocijeni da jamstvo ne može zamijeniti istražni zatvor, sud će navesti okolnosti
zbog kojih nalazi da je isključena zamjena istražnog zatvora jamstvom.
Odredbom članka 20. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Uz jamstvo sud može odrediti jednu ili više mjera opreza kao uvjet jamstva.
Članak 103.
(1) Sud će rješenjem odrediti jamčevinu koja se sastoji u polaganju gotovog novca,
vrijednosnih papira, dragocjenosti ili drugih pokretnina veće vrijednosti koje se lako
mogu unovčiti i čuvati ili u stavljanju hipoteke za iznos jamstva na nekretnine osobe
koja daje jamstvo.
(2) Protiv odluke o visini jamstva stranke imaju pravo žalbe u roku od tri dana. Nakon
što rješenje o određivanju visine jamstva postane pravomoćno te okrivljenik dade
obećanje iz članka 102. stavka 1. ovog Zakona, a jamčevina bude položena, sud će
donijeti rješenje o ukidanju istražnog zatvora u kojem će navesti osnovu zbog koje je
protiv okrivljenika bio određen istražni zatvor i uvjete kojih se okrivljenik mora
pridržavati.
Članak 104.
(1) Policija nadzire postupa li okrivljenik u skladu s uvjetima određenima rješenjem o
jamstvu. O okolnostima koje upućuju na mogućnost okrivljenikovog kršenja uvjeta
jamstva policija odmah obavještava sud.
(2) Ako okrivljenik postupi protivno uvjetima rješenja o određivanju jamstva, rješenjem
će se odrediti naplata iznosa jamstva u korist proračuna, a protiv okrivljenika će se12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 38/194odrediti istražni zatvor. Tako sud može odlučiti, na prijedlog državnog odvjetnika, i ako
postoji ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima rješenja o
jamstvu.
Odredbom članka 21. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
Članak 105.
(1) Visina jamčevine može se izmijeniti rješenjem ako to opravdavaju naknadno
utvrđene okolnosti.
(2) Ako se utvrdi da je okrivljenik prikrio prave okolnosti odlučne za odmjeravanje
jamčevine, ili ako se utvrdi postojanje razloga za istražni zatvor različitih od onih zbog
kojih je bio određen istražni zatvor koji je zamijenjen jamstvom, a visina danog jamstva
nije primjerena novim okolnostima, protiv okrivljenika će se odrediti istražni zatvor, a
nakon zatvaranja okrivljenika, jamstvo će se ukinuti, položena jamčevina,
dragocjenosti, vrijednosni papiri ili druge pokretnine vratit će se, a hipoteka će se
brisati. Tim rješenjem može se odrediti nova visina jamstva koje bi zamijenilo istražni
zatvor.
(3) Jamstvo se ukida i kad kazneni postupak pravomoćno završi rješenjem o obustavi
postupka ili presudom.
(4) Ako je presudom izrečena kazna zatvora, jamstvo se ukida kad osuđenik stupi na
izdržavanje kazne.
6. Uhićenje
Članak 106.
(1) Svatko smije spriječiti bijeg osobe zatečene u kaznenom djelu za koje se progoni po
službenoj dužnosti.
(2) Zatečena u kaznenom djelu je osoba koju netko opazi u radnji kaznenog djela,
odnosno osoba koja je neposredno nakon kaznenog djela zatečena pod okolnostima koje
upućuju na to da je počinila kazneno djelo.
(3) Osoba spriječena u bijegu predaje se policiji i može se zadržati do dolaska policije.
Članak 107.
Policija je ovlaštena uhititi:
1) osobu protiv koje izvršava dovedbeni nalog te rješenje o pritvoru ili istražnom
zatvoru,
2) osobu za koju postoje osnove sumnje da je počinila kazneno djelo za koje se progoni
po službenoj dužnosti, kad postoji neki od razloga za određivanje istražnog zatvora iz
članka 123. ovog Zakona,
3) osobu zatečenu u kaznenom djelu za koje se progoni po službenoj dužnosti.
Odredbom članka 7. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjena točka 2.
Članak 108.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 39/194(1) Prilikom uhićenja, uhićena osoba se mora odmah upoznati s razlozima uhićenja te
mora biti poučena o pravima iz članka 7. stavka 2. ovog Zakona, osim ako to, s obzirom
na okolnosti, nije nikako moguće.
(2) Ako se uhićenje provodi na temelju dovedbenog naloga, nalog mora biti pročitan i
uručen uhićeniku prilikom oduzimanja slobode, osim ako to s obzirom na okolnosti
uhićenja nije nikako moguće.
(3) Prilikom uhićenja smije se upotrijebiti samo ona sila na koju policiju ovlašćuje
posebni zakon.
(4) O uhićenju će se odmah obavijestiti:
1) osoba iz članka 7. stavka 2. točke 4. ovog Zakona, osim ako se uhićenik tome protivi,
2) nadležno tijelo socijalne skrbi ako je potrebno poduzeti mjere za zbrinjavanje djece i
drugih članova obitelji uhićenika o kojima se on brine,
3) branitelja ako uhićenik zahtijeva.
Odredbom članka 22. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodana točka 3.
Članak 109.
(1) Policijski službenik mora uhićenika u roku navedenom u stavku 2. ovog članka
dovesti u pritvorsku policijsku jedinicu određenu posebnim zakonom i predati
pritvorskom nadzorniku ili ga pustiti na slobodu. Zakašnjenje se mora posebno
obrazložiti.
Odredbom članka 8. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) Rok u kojem uhićenik mora biti doveden u pritvorsku jedinicu i predan pritvorskom
nadzorniku ili pušten na slobodu teče od trenutka uhićenja, a iznosi dvadeset i četiri
sata.
Odredbom članka 8. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 2.
(3) Pritvorski nadzornik će sastaviti zapisnik u koji će unijeti osobne podatke uhićenika
prema članku 272. stavku 1. ovog Zakona. Podaci o uhićeniku, trenutku i razlozima
uhićenja se unose u evidenciju uhićenih osoba u Informacijskom sustavu ministarstva
nadležnog za unutarnje poslove, odmah po dovođenju uhićenika. Pritvorski nadzornik
obavještava državnog odvjetnika odmah po prijemu uhićenika. Obavijest se unosi u
pritvorski zapisnik uhićenika.
(4) Pritvorski nadzornik će sastaviti posebni zapisnik o oduzimanju predmeta od
uhićenika. Ako se radi o predmetima koji mogu poslužiti kao dokaz, zapisnik i oduzete
predmete predat će državnom odvjetniku posebno pazeći da se predmeti ne unište ili ne
ugrozi njihova uporaba u dokaznom postupku. Primjerak zapisnika pritvorski nadzornik
predaje i policijskom službeniku koji je doveo uhićenika.
(5) Državni odvjetnik je dužan ispitati uhićenika, najkasnije šesnaest sati nakon predaje
pritvorskom nadzorniku.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 40/194Odredbom članka 8. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 5.
(6) Pritvorski nadzornik će uhićenika i pritvorenika odmah pustiti na slobodu:
1) ako to naloži državni odvjetnik,
2) ako uhićenik nije ispitan u roku iz stavka 5. ovog članka,
3) ako je pritvor ukinut.
O puštanju uhićenika i pritvorenika na slobodu pritvorski nadzornik će unijeti bilješku u
zapisnik i evidenciju iz stavka 3. ovog članka.
Odredbom članka 8. stavaka 4. i 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011.,
brisana točka 2. točke 3. i 4. postaju točke 2. i 3.
(7) O puštanju uhićenika na slobodu u slučajevima iz stavka 6. točke 2. ovoga članka,
pritvorski nadzornik će odmah obavijestiti višeg državnog odvjetnika.
Odredbom članka 8. stavka 6. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 7.
Odredbom članka 23. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 109.
Članak 110.
(1) Pritvorski nadzornik nalaže pretragu uhićenika prilikom njegova dovođenja u
pritvorsku policijsku jedinicu. Prema potrebi naložit će liječnički pregled uhićenika.
(2) Predmeti i tragovi koji bi mogli poslužiti kao dokaz ili koji mogu poslužiti za
ugrožavanje sigurnosti ili ugrožavanje tijeka postupka, privremeno će se oduzeti uz
potvrdu.
Članak 111.
(1) Pritvorski nadzornik će dovedenog uhićenika upozoriti na njegova prava iz članka 7.
stavka 2. ovog Zakona.
(2) Pritvorski nadzornik će uhićeniku koji je strani državljanin priopćiti da ima pravo na
komunikaciju s konzularnim predstavnikom svoje države.
(3) Ako je uhićenik strani državljanin, a Republika Hrvatska s njegovom državom ima
međunarodni ugovor prema kojem je propisano uzajamno obavještavanje o uhićenju,
odmah će se obavijestiti nadležno tijelo strane države, osim ako je uhićenik izbjeglica iz
rasnih, nacionalnih, političkih ili vjerskih razloga, ili ako traži politički azil i protivi se
takvom obavještavanju.
(4) Pritvorski nadzornik u pritvorski zapisnik unosi zabilješku o poukama koje su
uhićeniku priopćene prema odredbama ovog Zakona te o njegovim zahtjevima u skladu
s odredbama ovog članka. Zabilješku potpisuje i uhićenik.
(5) Ministar nadležan za unutarnje poslove donosi propise o prijamu i postupanju s
uhićenikom i pritvorenikom u pritvorskoj policijskoj jedinici.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 41/1947. Pritvor
Članak 112.
(1) Državni odvjetnik pisanim i obrazloženim rješenjem određuje pritvor protiv
uhićenika ako utvrdi da postoje osnove sumnje da je uhićenik počinio kazneno djelo za
koje se kazneni progon poduzima po službenoj dužnosti, a postoje neki od razloga za
istražni zatvor iz članka 123. stavka 1. točke 1. – 4. ovog Zakona, a pritvor je potreban
radi utvrđivanja istovjetnosti, provjere alibija te prikupljanja podataka o dokazima.
Protiv rješenja o pritvoru pritvorenik se može žaliti u roku od 6 sati. O žalbi odlučuje
sudac istrage u roku od 8 sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.
Odredbom članka 9. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) Pritvor iz stavka 1. ovog članka, može trajati najdulje četrdeset i osam sati od
trenutka uhićenja. Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može obrazloženim
rješenjem produljiti pritvor za daljnjih četrdeset i osam sati ako je to neophodno radi
prikupljanja dokaza o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora iznad
dvanaest godina. Protiv rješenja suca istrage o produljenju pritvora pritvorenik se može
žaliti u roku od šest sati. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati. Žalba ne
zadržava izvršenje rješenja. Pritvorenik može žalbu izjaviti na zapisnik.
Odredbom članka 24. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Pritvor će se odmah ukinuti ako su prestali razlozi zbog kojih je pritvor bio određen.
Odredbom članka 24. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Državni odvjetnik nakon što je ispitao uhićenika, može pisanim nalogom naložiti
policiji da u roku od dvadeset i četiri sata od trenutka predaje uhićenika pritvorskom
nadzorniku, dovede uhićenika sucu istrage radi postupanja prema članku 118. ovog
Zakona. U tom slučaju državni odvjetnik ne donosi rješenje o pritvoru.
(5) Ako u roku od dvadeset i četiri sata od trenutka predaje pritvorskom nadzorniku,
protiv okrivljenika nije određen pritvor ili okrivljenik nije doveden sucu istrage prema
stavku 1. ovog članka, ima se pustiti na slobodu.
Odredbom članka 9. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodani stavci
3. i 4.
Članak 113.
Ministar nadležan za unutarnje poslove donosi propise o evidenciji pritvorenika u
pritvorskoj policijskoj jedinici.
Odredbom članka 25. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., brisani stavci 1. i 2.
Članak 114.
Pritvorenik ima pravo slobodno, neometano i bez nadzora razgovarati s braniteljem,
osim u slučaju iz članka 75. stavka 2. i članka 76. stavak 2. ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 42/194Članak 115.
(1) Tijekom trajanja pritvora pritvoreniku se mora osigurati neprekidan odmor u trajanju
od najmanje osam sati u svakih dvadeset četiri sata.
(2) Pritvorski nadzornik skrbi za potrebnu medicinsku pomoć i njegu pritvorenika.
Članak 116.
Konzularni i diplomatski predstavnici mogu, u skladu s međunarodnim pravom,
posjećivati svoje državljane koji su pritvoreni, razgovarati s njima te im pomoći u
uzimanju branitelja.
Članak 117.
Policija može radi utvrđivanja istovjetnosti uhićenika postupiti prema članku 211. ovog
Zakona.
Članak 118.
(1) Po nalogu državnog odvjetnika policija će pritvorenika kod kojeg postoje razlozi za
određivanje istražnog zatvora prije isteka roka za pritvor iz članka 112. stavka 2. ovog
Zakona, ili u roku iz članka 112. stavka 4. ovog Zakona, dovesti sucu istrage radi
održavanja ročišta za određivanje istražnog zatvora ili puštanja na slobodu. Pritvorski
nadzornik prethodno dostavlja pritvorski zapisnik državnom odvjetniku, a na zahtjev
suca istrage ili državnog odvjetnika i zapisnike, predmete i druge podatke o radnjama
poduzetim prema članku 110. ovog Zakona. Državni odvjetnik mora biti prisutan na
tom ročištu.
Odredbom članka 10. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 1.
(2) Na temelju naloga suca istrage pritvorenik će se zadržati u pritvoru do održavanja
ročišta za odlučivanje o istražnom zatvoru, a najdulje dvanaest sati od trenutka
dovođenja sucu istrage.
Odredbom članka 26. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Brisan.
Odredbom članka 26. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., brisan stavak 3.
8. Istražni zatvor u domu
Članak 119.
(1) Kad postoje okolnosti iz članka 123. stavka 1. točke 1. do 4. ovog Zakona, sud može
odrediti istražni zatvor u domu ako je za ostvarenje svrhe istražnog zatvora dovoljna
zabrana okrivljeniku da se udaljuje iz doma.
(2) Prije određivanja istražnog zatvora u domu sud će zatražiti od okrivljenika pisanu
suglasnost punoljetnih osoba koje borave u domu okrivljenika o primjeni tehničkih
sredstava nadzora iz stavka 3. ovog članka.
(3) Rješenje o istražnom zatvoru u domu sadrži zabranu okrivljeniku da se udaljuje iz
doma. Tim rješenjem sud može odrediti primjenu tehničkih sredstava nadzora kojim se12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 43/194osigurava provođenje istražnog zatvora u domu. Prema potrebi, sud može naložiti mjeru
opreza.
Odredbom članka 27. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
(4) Osobi u istražnom zatvoru u domu, sud može iznimno odobriti da se za određeno
vrijeme udalji iz doma ako:
1) je to neophodno potrebno radi liječenja osobe, ili
2) to nalažu posebne okolnosti uslijed kojih bi mogle nastupiti teške posljedice po život,
zdravlje ili imovinu.
(5) Ako se osoba u istražnom zatvoru u domu udalji iz doma protivno zabrani suda, ili
na drugi način ometa provođenje istražnog zatvora u domu, protiv te osobe odredit će se
istražni zatvor. O tome će se osoba upozoriti u rješenju o određivanju.
Članak 120.
Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, na istražni zatvor u domu se odgovarajuće
primjenjuju odredbe o istražnom zatvoru.
Članak 121.
(1) Istražni zatvor u domu nadzire ministarstvo nadležno za pravosuđe u skladu s
posebnim zakonom.
Odredbom članka 28. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
Odredbom članka 11. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) U prostoru istražnog zatvora u domu ministarstvo nadležno za pravosuđe ima ovlasti
propisane ovim Zakonom (članak 135. do 143.) i drugim propisima. Evidenciju o
nadzoru nad istražnim zatvorom u domu vodi ministarstvo nadležno za pravosuđe.
Odredbom članka 28. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
Odredbom članka 11. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 2.
(3) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o evidenciji i izvršavanju istražnog
zatvora u domu.
9. Istražni zatvor
a) Opće odredbe o istražnom zatvoru
Članak 122.
(1) Čim prestanu razlozi zbog kojih je istražni zatvor određen, on se mora ukinuti i
zatvorenika se mora pustiti na slobodu.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 44/194(2) Pri odlučivanju o istražnom zatvoru, posebno o njegovu trajanju, vodit će se
posebno računa o razmjeru između težine počinjenog kaznenog djela, kazne koja se,
prema podacima kojima raspolaže sud, može očekivati u postupku i potrebe određivanja
i trajanja istražnog zatvora. Protiv trudne žene, osobe s tjelesnim nedostacima koje joj
onemogućuju ili bitno otežavaju kretanje te osobe koja je navršila 70 godina života,
istražni zatvor se, može iznimno odrediti.
(3) U predmetu u kojemu je određen istražni zatvor postupa se osobito žurno (članak 11.
stavak 2.).
b) Osnove za određivanje istražnog zatvora
Članak 123.
(1) Istražni zatvor se može odrediti ako postoji osnovana sumnja da je određena osoba
počinila kazneno djelo i ako:
1) je u bijegu ili osobite okolnosti upućuju na opasnost da će pobjeći (krije se, ne može
se utvrditi njezina istovjetnost i slično),
2) osobite okolnosti upućuju na opasnost da će uništiti, sakriti, izmijeniti ili krivotvoriti
dokaze ili tragove važne za kazneni postupak ili da će ometati kazneni postupak
utjecajem na svjedoke, vještake, sudionike ili prikrivače,
3) osobite okolnosti upućuju na opasnost da će ponoviti kazneno djelo ili da će dovršiti
pokušano kazneno djelo, ili da će počiniti teže kazneno djelo za koje je prema zakonu
moguće izreći kaznu zatvora od pet godina ili težu kaznu, kojim prijeti,
4) je istražni zatvor nužan radi neometanog odvijanja postupka zbog posebno teških
okolnosti počinjenja kaznenog djela za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora,
5) okrivljenik koji je uredno pozvan izbjegava doći na raspravu.
Odredbom članka 29. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 4.
(2) Istražni zatvor se neće odrediti na temelju odredbe stavka 1. točke 2. ovog članka,
ako je okrivljenik okolnosno i detaljno priznao djelo i krivnju.
(3) Pri izricanju presude uvijek će se odrediti ili produljiti istražni zatvor protiv
okrivljenika kojem je izrečena kazna zatvora od pet godina ili teža kazna.
(4) Ako je prvostupanjskom presudom izrečena kazna zatvora do pet godina, istražni
zatvor se nakon izricanja presude ne može odrediti ili produljiti po stavku 1. točki 4.
ovog članka.
(5) Istražni zatvor se, usprkos postojanju okolnosti iz stavka 1. ovog članka, neće
odrediti ili produljiti ako je već isteklo najdulje vrijeme trajanja istražnog zatvora
(članak 133.).
Odredbom članka 29. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
c) Rješenje o određivanju i produljenju istražnog zatvora
Članak 124.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 45/194(1) Istražni zatvor se određuje i produljuje pisanim rješenjem nadležnog suda.
(2) Izreka rješenja o istražnom zatvoru sadrži, osim podataka iz članka 272. stavka 1.
ovog Zakona, i:
1) ako se provodi istraga, naznaku naloga o provođenju istrage povodom kojega je
doneseno rješenje o istražnom zatvoru,
2) zakonsku osnovu za istražni zatvor,
3) rok na koji je određen istražni zatvor,
4) odredbu o uračunavanju vremena za koje je osoba koja se zatvara bila lišena slobode
prije donošenja rješenja o istražnom zatvoru s naznakom trenutka uhićenja,
5) visinu jamstva koje može zamijeniti istražni zatvor.
Odredbom članka 30. stavaka 1., 2. i 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
izmijenjena uvodna rečenica stavka 2., kao i točke 1. i 3.
(3) U obrazloženju rješenja o istražnom zatvoru će se određeno i potpuno izložiti
činjenice i dokazi iz kojih proizlazi postojanje osnovane sumnje da je okrivljenik
počinio kazneno djelo i razloga iz članka 123. stavka 1. ovog Zakona, razloga zbog
kojih sud smatra da se svrha istražnog zatvora ne može ostvariti drugom blažom
mjerom, kao i razloga visine jamstva.
(4) Rješenje o određivanju istražnog zatvora predaje se zatvoreniku odmah po
zatvaranju. Primitak rješenja i trenutak primitka zatvorenik potvrđuje potpisom.
d) Ukidanje istražnog zatvora i opoziv rješenja o istražnom zatvoru
Članak 125.
(1) Sud će ukinuti istražni zatvor i okrivljenik će biti pušten na slobodu:
1) čim su prestali razlozi zbog kojih je istražni zatvor određen ili produljen,
2) ako daljnji istražni zatvor ne bi bio u razmjeru s težinom počinjenog kaznenog djela,
3) ako se ista svrha može ostvariti drugom blažom mjerom,
4) kad to prije podizanja optužnice predlaže državni odvjetnik,
5) ako državni odvjetnik i nakon prethodne obavijesti višem državnom odvjetniku
neopravdano u zakonskim rokovima ne poduzima radnje u postupku,
6) kad sud izrekne presudu kojom se okrivljenik oslobađa od optužbe ili se optužba
odbija ili je okrivljeniku izrečena novčana kazna, uvjetna osuda ili sudska opomena, ili
kazna zatvora u trajanju kraćem ili jednakom dotadašnjem trajanju istražnog zatvora,
7) kad isteknu rokovi trajanja istražnog zatvora,
8) kad je istražni zatvor određen prema članku 123. stavku 1. točki 2. ovog Zakona, ako
je okrivljenik okolnosno i detaljno priznao djelo i krivnju, ili čim budu prikupljeni,
odnosno izvedeni dokazi zbog čijeg je osiguranja taj zatvor određen, a najkasnije do
završetka rasprave.
Odredbom članka 31. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 46/194točka 3.
(2) Prije ukidanja istražnog zatvora na temelju članka 123. stavak 1. točka 3. ovog
Zakona, obavijestit će se putem policije žrtva kaznenog djela.
Odredbom članka 31. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Prije donošenja odluke o ukidanju istražnog zatvora određenog na temelju stavka 1.
točke 5. ovog članka, sud će obavijestiti višeg državnog odvjetnika o nepravovremenom
poduzimanju radnji i odrediti rok u kojemu se radnja ima provesti. Ako nakon isteka
roka nije radnja poduzeta, postupit će se prema stavku 1. točki 5. ovog članka.
Odredbom članka 31. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
Članak 126.
Sud koji je odredio ili produljio istražni zatvor rješenjem će opozvati odluku o
istražnom zatvoru, ako nakon njezinog donošenja, a prije zatvaranja okrivljenika, utvrdi
da ne postoje razlozi zbog kojih je istražni zatvor bio određen ili zakonski uvjeti za
njegovo određivanje. Ako je za okrivljenikom bila raspisana tjeralica, sud će nakon
pravomoćnosti rješenja o opozivu naložiti njezino povlačenje.
e) Sudbena vlast nadležna za određivanje, produljenje i ukidanje istražnog
zatvora
Članak 127.
(1) Istražni zatvor do podnošenja optužnice određuje sudac istrage na prijedlog
državnog odvjetnika, a ukida ga na prijedlog okrivljenika, državnog odvjetnika ili po
službenoj dužnosti.
(2) O prijedlogu državnog odvjetnika da se odredi istražni zatvor, sudac istrage odlučuje
odmah, a najkasnije u roku od dvanaest sati od podnošenja prijedloga. Kad se sudac
istrage ne složi s prijedlogom državnog odvjetnika za određivanje istražnog zatvora,
donosi rješenje kojim se prijedlog odbija te ako je okrivljenik u pritvoru naložit će da se
odmah pusti na slobodu. Protiv tog rješenja državni odvjetnik ima pravo žalbe u roku od
dvadeset četiri sata. O žalbi odlučuje vijeće u roku od četrdeset i osam sati.
Odredbom članka 32. stavaka 1. i 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
izmijenjen stavak 2.
(3) Ako što drugo nije propisano posebnim zakonom prije podnošenja optužnice, o
produljenju istražnog zatvora odlučuje sudac istrage na prijedlog državnog odvjetnika.
Odredbom članka 32. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Nakon podnošenja optužnice, istražni zatvor do potvrđivanja optužnice određuje,
produljuje i ukida optužno vijeće. Nakon potvrđivanja optužnice, do pravomoćnosti
presude, istražni zatvor određuje, produljuje i ukida raspravni sud u zasjedanju, a izvan
zasjedanja vijeće, osim u slučaju iz stavka 5. ovog članka.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 47/194(5) Kad odlučuje o žalbi protiv presude, istražni zatvor određuje, produljuje i ukida
vijeće koje odlučuje o žalbi.
(6) Kad sud koji, odlučujući o izvanrednim pravnim lijekovima, ukine pobijanu presudu
i predmet vrati na ponovni postupak, odredit će istražni zatvor ako postoje razlozi iz
članka 123. ovog Zakona, a nisu protekli rokovi iz članka 130. i 133. ovog Zakona.
Članak 128.
Nakon predaje optužnice, a do pravomoćnosti presude, okrivljenik i njegov branitelj
mogu sudu predložiti ukidanje istražnog zatvora. O prijedlogu odlučuje rješenjem sud
koji vodi postupak. Protiv rješenja suda kojim se odbija prijedlog za ukidanje istražnog
zatvora žalba nije dopuštena.
f) Ročište za odlučivanje o istražnom zatvoru
Članak 129.
(1) O određivanju, produljenju i ukidanju istražnog zatvora odlučuje sud na nejavnom
usmenom ročištu. Ako državni odvjetnik predlaže ukidanje istražnog zatvora, sud će
odmah po primitku prijedloga o ukidanju istražnog zatvora, rješenjem ukinuti istražni
zatvor bez određivanja i provođenja ročišta. Protiv tog rješenja žalba nije dopuštena.
Odredbom članka 12. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) Na ročište iz stavka 1. ovog članka, pozivaju se državni odvjetnik i branitelj
okrivljenika. Državni odvjetnik i branitelj moraju o ročištu biti obaviješteni u
primjerenom roku. Okrivljenik će na ročište biti doveden, osim ako je nedostupan ili je
raspravno nesposoban. Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom (članak 118. stavak
1.), sjednica vijeća održat će se i ako uredno pozvani državni odvjetnik i branitelj ne
dođu na sjednicu, ili ako branitelj nije uredno primio poziv zbog toga jer je promijenio
boravište ne obavijestivši o tome sud, ili zbog toga što mu dostava nije bila moguća
zbog njegove nedostupnosti.
Odredbom članka 33. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
Odredbom članka 12. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 2.
(3) Obje stranke će na ročištu izložiti svoja stajališta o istražnom zatvoru, a prema
potrebi i o visini jamstva. Prvo govori državni odvjetnik, zatim okrivljenik i njegov
branitelj. Obje stranke imaju pravo na odgovor. Sud određuje koji će se dokazi izvesti i
njihov redoslijed. Sud može na prijedlog stranaka ili po službenoj dužnosti izvesti
dokaze koje smatra potrebnima za donošenje odluke o istražnom zatvoru i jamstvu.
Stranke mogu svjedocima postavljati pitanja i stavljati primjedbe na provedene dokaze.
Okrivljenik i njegov branitelj imaju pravo zadnji govoriti. Odluku o istražnom zatvoru
sud usmeno objavljuje na završetku ročišta.
(4) Na ročištu za odlučivanje o istražnom zatvoru u istrazi državni odvjetnik će
prethodno suca istrage obavijestiti o tijeku istrage radi ocjene pravovremenosti
poduzimanja radnji.
(5) Ako sud donese odluku o određivanju ili produljenju istražnog zatvora, poučit će
okrivljenika o pravu na žalbu i o pravu da predloži ukidanje istražnog zatvora u skladu s
odredbom članka 128. ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 48/194(6) O ročištu se sastavlja zapisnik koji se prilaže spisu predmeta zajedno s rješenjem
kojim je odlučeno o istražnom zatvoru.
(7) Sud i nakon donošenja rješenja o određivanju ili produljenju istražnog zatvora, kad
odlučuje o bilo kojem pitanju, po službenoj dužnosti pazi postoje li razlozi za istražni
zatvor.
g) Trajanje istražnog zatvora
Članak 130.
(1) Istražni zatvor određen rješenjem suca istrage ili vijeća može trajati najdulje mjesec
dana od dana lišenja slobode.
(2) Iz opravdanih razloga sudac istrage na prijedlog državnog odvjetnika može
produljiti istražni zatvor i to prvi puta za još najviše dva mjeseca, a zatim, za kaznena
djela za koja se vodi redoviti kazneni postupak, ili kad je to propisano posebnim
zakonom, za još najviše tri mjeseca.
(3) Istekom roka na koji je istražni zatvor određen, odnosno produljen ili istekom roka
iz stavka 2. ovog članka, zatvorenik se ima pustiti na slobodu.
Odredbom članka 13. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 3.
Članak 131.
(1) Ako se u vrijeme podnošenja optužnice sudu okrivljenik nalazi u istražnom zatvoru,
optužno vijeće će odmah, a najkasnije u roku od četrdeset i osam sati po podnošenju
optužnice održati ročište iz članka 129. ovog Zakona i odlučiti o istražnom zatvoru, te
ga svojim rješenjem produljiti ili ukinuti.
(2) Nakon podnošenja optužnice istražni zatvor može trajati do pravomoćnosti presude,
a nakon pravomoćnosti presude najdulje do pravomoćnosti rješenja o upućivanju na
izdržavanje kazne zatvora.
(3) U rješenju o istražnom zatvoru nakon podnošenja optužnice ne određuje se rok
trajanja istražnog zatvora, ali će sud svaka dva mjeseca, do izricanja nepravomoćne
presude, računajući od dana pravomoćnosti prethodnog rješenja o istražnom zatvoru,
ispitivati postoje li zakonski uvjeti za daljnju primjenu istražnog zatvora, te ga
rješenjem produljiti ili ukinuti. Žalba protiv ovog rješenja ne zadržava njegovo
izvršenje. Ako se okrivljenik u trenutku donošenja nepravomoćne presude nalazi u
istražnom zatvoru, vijeće će prilikom donošenja presude ispitati postoje li zakonski
uvjeti za daljnju primjenu istražnog zatvora te će ga rješenjem ukinuti ili produljiti.
(4) Ukupno trajanje istražnog zatvora do podizanja optužnice, računajući i vrijeme
uhićenja i pritvora, ne može prijeći šest mjeseci, osim ako posebnim zakonom nije
propisano drukčije. Nakon podnošenja nove optužnice prema članku 356. ovog Zakona
primijenit će se odredbe stavka 2. ovog članka.
Članak 132.
Istražni zatvor određen prema članku 123. stavku 1. točki 5. ovog Zakona može trajati
najdulje mjesec dana. Taj zatvor može se ponovno odrediti iz iste osnove u istom
trajanju, ako okrivljenik i nakon ukidanja istražnog zatvora dalje izbjegava dolazak na
raspravu.
Članak 133.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 49/194(1) Do donošenje presude suda prvog stupnja istražni zatvor može trajati najdulje:
1) tri mjeseca ako se za kazneno djelo može izreći kazna zatvora do tri godine,
2) šest mjeseci ako se za kazneno djelo može izreći kazna zatvora do pet godina,
3) dvanaest mjeseci ako se za kazneno djelo može izreći kazna zatvora do osam godina,
4) dvije godine ako se za kazneno djelo može izreći kazna zatvora preko osam godina,
5) tri godine ako se za kazneno djelo može izreći kazna dugotrajnog zatvora.
(2) U predmetima u kojima je donesena nepravomoćna presuda, ukupno trajanje
istražnog zatvora do njezine pravomoćnosti produljuje se za jednu šestinu u slučajevima
iz stavka 1. točke 1. do 3. ovog članka, a za jednu četvrtinu u slučajevima iz stavka 1.
točke 4. i 5. ovog članka.
(3) Kad je presuda ukinuta, u postupku za kaznena djela iz stavka 1. točke 1. do 3. ovog
članka, ukupno trajanje istražnog zatvora iz stavka 1. i 2. ovog članka, produljuje se za
daljnjih šest mjeseci, a za kaznena djela iz stavka 1. točke 4. i 5. ovog članka za još
jednu godinu.
(4) Ako je protiv drugostupanjske presude dopuštena žalba, ukupno trajanje istražnog
zatvora iz stavka 1. i 2. ovog članka, produljuje se za još šest mjeseci.
(5) Okrivljenik koji se nalazi u istražnom zatvoru, a presuda kojom mu je izrečena
kazna zatvora je postala pravomoćna, ostat će u tom zatvoru do upućivanja na
izdržavanje kazne, a najdulje do isteka trajanja izrečene kazne.
h) Žalba protiv rješenja o određivanju, ukidanju ili produljenju istražnog zatvora
Članak 134.
(1) Žalbu protiv rješenja kojim se određuje, produljuje ili ukida istražni zatvor mogu
podnijeti okrivljenik, njegov branitelj i državni odvjetnik u roku od tri dana. Protiv
rješenja vijeća drugostupanjskog suda kojim se određuje, produljuje ili ukida istražni
zatvor, žalba nije dopuštena, osim kad vijeće tog suda odlučujući prema članku 127.
stavku 5. ovog Zakona odredi istražni zatvor okrivljeniku protiv kojega istražni zatvor
nije bio određen. O žalbi odlučuje Vrhovni sud u roku od tri dana.
(2) Žalba protiv rješenja o određivanju, produljenju ili ukidanju istražnog zatvora ne
zadržava njegovo izvršenje.
i) Izvršenje istražnog zatvora i postupanje sa zatvorenicima
Članak 135.
(1) Istražni zatvor se izvršava prema odredbama ovog Zakona i na njemu utemeljenih
propisa.
(2) Okrivljenik protiv kojeg je određen istražni zatvor iz osnova navedenih u članku
551. stavku 1. ovog Zakona, bit će odlukom upravitelja zatvora upućen u bolnicu za
osobe lišene slobode ili odgovarajuću psihijatrijsku ustanovu koja je dužna primiti
okrivljenika i pružiti mu potrebnu zdravstvenu skrb, uz sva prava koja okrivljenik ima
prema odredbama ove Glave i drugih propisa o izvršavanju istražnog zatvora.
(3) Na poslovima izvršavanja istražnog zatvora mogu raditi samo oni djelatnici
ministarstva nadležnog za pravosuđe koji imaju potrebna znanja i vještine i stručnu
spremu predviđenu propisima.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 50/194(4) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o zatvorima u kojima se izvršava
istražni zatvor, te o uvjetima koje moraju ispunjavati djelatnici koji izvršavaju istražni
zatvor.
Članak 136.
(1) Istražni zatvor se mora izvršavati tako da se ne vrijeđa osobu i dostojanstvo
zatvorenika. Ovlašteni djelatnici pravosudne policije i straže pri izvršavanju istražnog
zatvora smiju upotrijebiti prisilna sredstva samo pod zakonom određenim uvjetima i na
propisan način, ako na drugi način nije moguće provesti mjere izvršenja istražnog
zatvora kojima zatvorenik pruža aktivni ili pasivni otpor.
(2) Zatvorenikova prava i slobode mogu biti ograničeni samo u mjeri potrebnoj da se
ostvari svrha radi kojeg je određen istražni zatvor, spriječi bijeg zatvorenika i počinjenje
kaznenog djela te otkloni opasnost po život i zdravlje ljudi.
(3) Uprava zatvora prikuplja, obrađuje i pohranjuje podatke o zatvorenicima. Zbirka tih
podataka sadržava:
1) podatke o istovjetnosti zatvorenika i njegovu psihofizičkom stanju,
2) podatke o primitku u istražni zatvor, trajanju, produljenju i ukinuću istražnog zatvora,
3) podatke o radu koji zatvorenik obavlja,
4) podatke o ponašanju zatvorenika i primijenjenim stegovnim mjerama,
5) druge podatke koje određuje ministar nadležan za pravosuđe.
(4) Podaci iz stavka 3. ovog članka, pohranjuju se i uporabljuju dok traje istražni zatvor.
Osim središnjoj evidenciji o zatvorenicima koju vodi ministarstvo nadležno za
pravosuđe, ti se podaci daju na pisani zahtjev tijelima kaznenog postupka i pojedincu na
kojega se odnose.
(5) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propis o evidenciji podataka iz stavka 4.
ovog članka.
Članak 137.
Zatvorenici se smještaju u prostorije odgovarajuće veličine koje udovoljavaju
potrebnim zdravstvenim uvjetima. U istu prostoriju ne smiju biti smještene osobe
različita spola. U pravilu, zatvorenici se neće smjestiti u istu prostoriju s osobama koje
izdržavaju kaznu zatvora. Zatvorenik se neće smjestiti zajedno s osobama koje bi na
njega mogle štetno djelovati ili s osobama s kojima bi druženje moglo štetno utjecati na
vođenje postupka.
Članak 138.
(1) Zatvorenici imaju pravo na osmosatni neprekidni odmor u vremenu od dvadeset
četiri sata. Osim toga, njima će se osigurati kretanje na slobodnom zraku najmanje dva
sata dnevno.
(2) Zatvorenik smije kod sebe imati predmete osobne uporabe, higijenske potrepštine, o
svom trošku nabavljati knjige, novine i druge tiskovine, sredstva za praćenje javnih
medija te imati druge predmete u količini i veličini koja ne ometa boravak u prostoriji i
ne remeti kućni red. Prilikom primitka u zatvor od zatvorenika će se nakon osobne
pretrage oduzeti predmeti u svezi s kaznenim djelom, a ostali predmeti koje okrivljenik
ne smije imati u zatvoru prema njegovoj će se uputi pohraniti i čuvati ili predati osobi
koju odredi zatvorenik.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 51/194Članak 139.
(1) Po odobrenju suca istrage odnosno predsjednika vijeća i pod njegovim nadzorom ili
nadzorom osobe koju on odredi, zatvorenika imaju pravo posjećivati, u okviru kućnog
reda, njegovi srodnici, a na njegov zahtjev, liječnik i druge osobe. Pojedini se posjeti
mogu zabraniti ako bi zbog toga mogla nastati šteta za vođenje postupka.
(2) Sudac istrage odnosno predsjednik vijeća odobrit će konzularnom službeniku strane
zemlje posjet zatvoreniku koji je državljanin te zemlje, sukladno kućnom redu zatvora.
(3) Zatvorenik se smije dopisivati s osobama izvan zatvora sa znanjem i pod nadzorom
suca istrage, a nakon podignute optužnice, sa znanjem i pod nadzorom predsjednika
vijeća. Zatvoreniku se može zabraniti odašiljanje i primanje pisama i drugih pošiljaka,
ali ne i odašiljanje molbe, pritužbe ili žalbe.
(4) Zatvoreniku će sudac istrage, ili predsjednik vijeća, odobriti da o svom trošku
sukladno kućnom redu pod nadzorom uprave zatvora, obavlja telefonske razgovore s
određenom osobom. Uprava zatvora u tu svrhu zatvorenicima osigurava javni telefonski
priključak koji zatvoreniku omogućava telefoniranje najmanje jednom dnevno u
primjerenom trajanju.
(5) Zatvorenik ima pravo razgovarati s braniteljem, slobodno, neometano i bez nadzora
osim u slučaju iz članka 75. stavka 2. i članka 76. stavka 2. ovog Zakona.
Članak 140.
(1) Za stegovne prijestupe zatvorenika sudac istrage, sudac pojedinac, odnosno
predsjednik vijeća može, na prijedlog upravitelja zatvora, izreći stegovnu kaznu
ograničenja posjeta i dopisivanja. To se ograničenje ne odnosi na veze zatvorenika s
braniteljem ili susrete s konzularnim službenikom.
(2) Stegovni prijestupi su sve teže povrede koje se odnose na:
1) fizičke napade na druge zatvorenike, djelatnike ili službene osobe, odnosno njihovo
vrijeđanje,
2) izrađivanje, primanje, unošenje, krijumčarenje predmeta za napad ili bijeg,
3) unošenje u zatvor ili pripremanje u zatvoru opojnih sredstava ili alkohola,
4) unošenje u zatvor sredstava koja su protivna pravilima o izvršavanju kazne zatvora,
5) povrede propisa o sigurnosti na radu, protupožarnoj zaštiti te sprječavanju posljedica
prirodnih nepogoda,
6) namjerno prouzrokovanje veće materijalne štete,
7) nedolično ponašanje pred drugim zatvorenicima ili službenim osobama.
(3) Protiv rješenja o stegovnoj mjeri dopuštena je žalba u roku od dvadeset četiri sata.
Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.
(4) Prisilne mjere prema zatvoreniku mogu se poduzeti u slučajevima koji su propisani
pravilima o policijskim ovlastima i o izvršavanju kazne zatvora. O primjeni prisilnih
mjera prema zatvoreniku uprava zatvora bez odgode izvješćuje suca istrage, suca
pojedinca ili predsjednika vijeća.
Odredbom članka 34. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 4.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 52/194Članak 141.
(1) Nadzor nad izvršenjem istražnog zatvora obavlja predsjednik nadležnog suda.
(2) Predsjednik suda ili sudac kojega on odredi dužan je najmanje jedanput tjedno obići
zatvorenike i ako je potrebno, i bez prisutnosti pravosudnog policajca, ispitati kako se
zatvorenici hrane, kako zadovoljavaju ostale potrebe i kako se s njima postupa.
Predsjednik suda, odnosno sudac kojeg on odredi, dužan je poduzeti potrebne mjere da
se otklone nepravilnosti uočene pri obilasku zatvora.
(3) Predsjednik suda i sudac istrage ili predsjednik vijeća, odnosno sudac pojedinac
pred kojim se vodi postupak, neovisno o nadzoru iz stavka 2. ovog članka, mogu u
svako doba obilaziti zatvorenike, s njima razgovarati i od njih primati pritužbe.
(4) Ako tijekom pregleda ili povodom pritužbe zatvorenika, sudac iz stavka 2. ovog
članka, utvrdi da je istekao rok trajanja istražnog zatvora određen u rješenju o istražnom
zatvoru ili da ne postoji zakonita odluka o oduzimanju slobode, odmah će odrediti
zatvorenikovo puštanje na slobodu.
(5) Zatvorenik koji smatra da mu se nezakonito prikraćuje ili ograničava njegovo pravo,
može se obratiti predsjedniku suda, koji će prema potrebi poduzeti mjere iz stavka 2.
ovoga članka.
Odredbom članka 35. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 5.
Članak 142.
Konzularni i diplomatski predstavnici mogu u skladu s međunarodnim pravom,
posjećivati svoje državljane koji su u istražnom zatvoru, razgovarati s njima te im
pomoći u uzimanju branitelja.
Članak 143.
Ministar nadležan za pravosuđe propisat će kućni red u zatvorima kojim će se pobliže
urediti izvršavanje istražnog zatvora u skladu s odredbama ovog Zakona.
j) Očevidnik istražnog zatvora
Članak 144.
(1) Ministarstvo nadležno za pravosuđe vodi evidenciju o osobama protiv kojih je
određen istražni zatvor i koje su lišene slobode na temelju rješenja o istražnom zatvora
(očevidnik istražnog zatvora).
(2) Sud će svako rješenje o određivanju, produljenju i ukidanju istražnog zatvora te o
stavljanju rješenja o istražnom zatvoru izvan snage dostaviti elektronskim putem
ministarstvu nadležnom za pravosuđe.
(3) Ministarstvo nadležno za pravosuđe osigurava stalnu dostupnost podataka iz
očevidnika istražnog zatvora sudu i državnom odvjetništvu.
(4) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propis o očevidniku istražnog zatvora.
Odredbom članka 35. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 4.
Glava X.
TROŠKOVI KAZNENOG POSTUPKA12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 53/194Članak 145.
(1) Troškovi kaznenog postupka su izdaci od započinjanja do njegova završetka, izdaci
za dokazne radnje prije početka kaznenog postupka, te izdaci za pružanje pravne
pomoći.
(2) Troškovi kaznenog postupka obuhvaćaju:
1) troškove za svjedoke, vještake, tumače i stručne osobe, troškove tehničkog snimanja,
troškove prepisivanja zvučnih snimki i troškove očevida, troškove kopiranja ili
snimanja spisa ili dijela spisa,
2) podvozne troškove okrivljenika,
3) izdatke za dovođenje okrivljenika ili uhićene osobe,
4) podvozne i putne troškove službenih osoba,
5) troškove liječenja okrivljenika koji nema pravo na zdravstvenu zaštitu dok se nalazi u
pritvoru ili istražnom zatvoru ili zdravstvenoj ustanovi na temelju odluke suda te
troškove porođaja,
6) paušalnu svotu,
7) nagradu i nužne izdatke branitelja, nužne izdatke privatnog tužitelja i oštećenika kao
tužitelja i njihovih zakonskih zastupnika te nagradu i nužne izdatke njihovih
opunomoćenika,
8) nužne izdatke oštećenika i njegova zakonskog zastupnika te nagradu i nužne izdatke
njegova opunomoćenika.
Odredbom članka 14. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjena
točka 1.
(3) Paušalna svota utvrđuje se u okviru svota određenih posebnim propisom s obzirom
na složenost i trajanje izvida i kaznenog postupka.
(4) Troškovi iz stavka 2. točke 1. do 5. ovog članka, osim onih koji su nastali u tijelima
koja se financiraju iz državnog proračuna te nužni izdaci postavljenog branitelja i
postavljenog opunomoćenika oštećenika kao tužitelja u postupku zbog kaznenih djela
za koja se progoni po službenoj dužnosti, isplaćuju se iz sredstava tijela koje vodi
kazneni postupak, a naplaćuju kasnije od osoba koje su ih dužne naknaditi prema
odredbama ovog Zakona. Troškovi kopiranja ili snimanja spisa ili dijela spisa naplaćuju
se od osobe na čiji se zahtjev obavlja kopiranje ili snimanje.
Odredbom članka 14. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 4.
(5) Troškovi za prevođenje na jezike manjina u Republici Hrvatskoj koji nastanu
primjenom odredaba Ustava i Zakona o pravu pripadnika manjina u Republici
Hrvatskoj na uporabu svog jezika neće se naplaćivati od osoba koje su prema
odredbama ovog Zakona dužne naknaditi troškove kaznenog postupka.
Članak 146.
U presudi i rješenju kojim se obustavlja kazneni postupak odlučit će se tko će snositi
troškove postupka.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 54/194Članak 147.
(1) Okrivljenik, oštećenik, oštećenik kao tužitelj, privatni tužitelj, branitelj, zakonski
zastupnik, opunomoćenik, svjedok, vještak, tumač i stručna osoba bez obzira na ishod
kaznenog postupka, podmiruju troškove svog dovođenja, odgode dokazne radnje ili
rasprave i druge troškove postupka koje su prouzročili svojom krivnjom te razmjerni
dio paušalne svote.
(2) O troškovima iz stavka 1. ovog članka, sud donosi posebno rješenje.
Članak 148.
(1) Kad sud okrivljenika proglasi krivim, izreći će u presudi da je dužan naknaditi
troškove kaznenog postupka.
(2) Osoba koja je okrivljena za više kaznenih djela neće se osuditi na naknadu troškova
u svezi s djelima za koja je oslobođena optužbe ako se ti troškovi mogu izdvojiti iz
ukupnih troškova.
(3) U presudi kojom je više okrivljenika proglašeno krivima sud će odrediti koliki će
dio troškova podmiriti svaki od njih, a ako to nije moguće, odlučit će da svi okrivljenici
solidarno podmire troškove. Plaćanje paušalne svote odredit će se za svakog
okrivljenika pojedinačno.
(4) Ako nedostaju podaci o visini troškova, posebno rješenje o visini troškova donijet će
sudac istrage, sudac pojedinac ili predsjednik vijeća kad se ti podaci pribave. Zahtjev s
podacima o visini troškova može se podnijeti najkasnije u roku od tri mjeseca od dana
dostave pravomoćne presude ili rješenja osobi koja ima pravo postaviti takav zahtjev.
(5) U odluci kojom rješava o troškovima sud može okrivljenika osloboditi obveze da
naknadi u cijelosti ili djelomično troškove kaznenog postupka iz članka 145. stavka 2.
točka 1. do 6. ovog Zakona te nagradu i nužne izdatke postavljenog branitelja ako bi
njihovim plaćanjem bilo dovedeno u pitanje uzdržavanje okrivljenika ili osoba koje je
on dužan uzdržavati. Ako se te okolnosti utvrde nakon donošenja odluke o troškovima,
predsjednik vijeća može posebnim rješenjem osloboditi okrivljenika dužnosti naknade
troškova kaznenog postupka.
Članak 149.
(1) Kad se obustavi kazneni postupak ili kad se donese presuda kojom se okrivljenik
oslobađa optužbe ili kojom se optužba odbija, izreći će se u rješenju, odnosno presudi
da troškovi kaznenog postupka iz članka 145. stavka 2. točke 1. do 5. ovog Zakona te
nužni izdaci okrivljenika i nužni izdaci i nagrada branitelja padaju na teret proračunskih
sredstava, osim u slučajevima određenim u stavku 2. do 5. ovog članka.
(2) Osoba koja je svjesno podnijela lažnu prijavu podmirit će troškove kaznenog
postupka.
(3) Privatni tužitelj i oštećenik kao tužitelj obvezni su naknaditi troškove kaznenog
postupka iz članka 145. stavka 2. točke 1. do 6. ovog Zakona, nužne izdatke
okrivljenika te nužne izdatke i nagradu njegova branitelja ako je postupak završen
presudom kojom se okrivljenik oslobađa optužbe, ili presudom kojom se optužba
odbija, ili rješenjem o obustavi postupka, osim ako je postupak obustavljen, odnosno
ako je donesena presuda kojom se optužba odbija zbog smrti okrivljenika ili zato što je
nastupila zastara kaznenog progona zbog odugovlačenja postupka koje se ne može
pripisati u krivnju oštećenika kao tužitelja ili privatnog tužitelja. Ako je postupak
obustavljen zbog odustajanja od tužbe ili kaznenog progona, okrivljenik i privatni
tužitelj ili oštećenik kao tužitelj mogu se nagoditi o svojim međusobnim troškovima.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 55/194Ako ima više privatnih tužitelja ili oštećenika kao tužitelja, troškove će solidarno
podnositi svi.
(4) Oštećenik koji je odustao od prijedloga za kazneni progon pa zbog toga bude
obustavljen postupak, snosi troškove kaznenog postupka ako okrivljenik nije izjavio da
će ih platiti.
(5) Kad sud odbije optužbu zbog nenadležnosti, odluku o troškovima donijet će
nadležni sud.
Članak 150.
(1) Nagradu i nužne izdatke branitelja i opunomoćenika privatnog tužitelja ili
oštećenika dužna je platiti zastupana osoba, bez obzira na to tko je prema odluci suda
dužan podmiriti troškove kaznenog postupka, osim ako prema odredbama ovog Zakona
nagrada i nužni izdaci branitelja padaju na teret proračunskih sredstava. Ako je
okrivljeniku branitelj bio postavljen, nagrada i nužni izdaci branitelja isplatit će se
branitelju iz proračunskih sredstava. Tako će se postupiti i ako je oštećeniku kao
tužitelju bio postavljen opunomoćenik.
(2) Opunomoćenik koji nije odvjetnik nema pravo na nagradu, već samo na nužne
izdatke.
Članak 151.
O dužnosti plaćanja troškova koji nastanu kod višeg suda odlučuje konačno taj sud
prema odredbama članka 145. ovog Zakona.
Članak 152.
Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o naknadi troškova u kaznenom
postupku.
Glava XI.
IMOVINSKOPRAVNI ZAHTJEV
Članak 153.
(1) Imovinskopravni zahtjev koji je nastao zbog počinjenja kaznenog djela raspravit će
se na prijedlog ovlaštenih osoba u kaznenom postupku, ako se time ne bi znatno
odugovlačio taj postupak.
(2) Imovinskopravni zahtjev se može odnositi na zahtjev koji se može podnijeti u
parnici.
Članak 154.
(1) Prijedlog za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva u kaznenom postupku može
podnijeti osoba koja je ovlaštena da takav zahtjev ostvaruje u parnici.
(2) Kad prijedlog iz stavka 1. ovog članka podnosi žrtva kaznenog djela, navest će u
prijedlogu je li ostvarila naknadu ili podnijela zahtjev prema članku 43. stavku 2. ovog
Zakona.
Članak 155.
(1) Prijedlog za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva u kaznenom postupku podnosi
se tijelu kojem se podnosi kaznena prijava ili sudu koji vodi postupak.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 56/194(2) Prijedlog iz stavka 1. ovog članka, može se podnijeti najkasnije do završetka
dokaznog postupka pred prvostupanjskim sudom.
(3) Osoba ovlaštena na podnošenje prijedloga dužna je određeno naznačiti svoj zahtjev i
podnijeti dokaze.
(4) Ako ovlaštena osoba nije stavila prijedlog za ostvarivanje imovinskopravnog
zahtjeva u kaznenom postupku do podizanja optužbe, izvijestit će se da taj prijedlog
može staviti do završetka dokaznog postupka.
Članak 156.
(1) Ovlaštena osoba (članak 154.) može do završetka dokaznog postupka odustati od
prijedloga za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva u kaznenom postupku i
ostvarivati ga u parnici. U slučaju odustajanja od prijedloga, takav se prijedlog ne može
ponovno staviti.
(2) Ako je imovinskopravni zahtjev nakon stavljenog prijedloga, a prije završetka
dokaznog postupka prešao po pravilima imovinskog prava na drugu osobu, pozvat će se
ta osoba da se očituje ostaje li pri prijedlogu. Ako se uredno pozvani ne odazove,
smatrat će se da je odustao od stavljenog prijedloga.
Članak 157.
Tijelo koje vodi postupak ispitat će okrivljenika o činjenicama navedenim u prijedlogu i
ispitati okolnosti koje su važne za utvrđivanje imovinskopravnog zahtjeva.
Članak 158.
(1) O imovinskopravnom zahtjevu odlučuje sud.
(2) U presudi kojom okrivljenika proglašava krivim sud može oštećeniku dosuditi
imovinskopravni zahtjev u cijelosti ili mu može imovinskopravni zahtjev dosuditi
djelomično, a za ostatak uputiti ga u parnicu. Ako podaci kaznenog postupka ne daju
pouzdanu osnovu ni za potpuno niti za djelomično presuđenje, sud će oštećenika s
imovinskopravnim zahtjevom uputiti u parnicu.
(3) Kad sud donese presudu kojom se okrivljenik oslobađa optužbe ili kojom se optužba
odbija ili kad rješenjem obustavi kazneni postupak, uputit će oštećenika da
imovinskopravni zahtjev može ostvarivati u parnici. Kad se sud proglasi nenadležnim,
uputit će oštećenika da imovinskopravni zahtjev može podnijeti u kaznenom postupku
koji će početi ili nastaviti nadležni sud.
Članak 159.
(1) Pravomoćnu presudu kojom je odlučeno o imovinskopravnom zahtjevu može sud u
kaznenom postupku izmijeniti samo povodom izvanrednog pravnog lijeka.
(2) Izvan tog slučaja, osuđenik, odnosno njegovi nasljednici mogu samo u parnici
zahtijevati da se pravomoćna presuda kaznenog suda kojom je odlučeno o
imovinskopravnom zahtjevu izmijeni, ako postoje uvjeti za obnovu postupka prema
odredbama koje važe za parnični postupak.
Članak 160.
(1) Na prijedlog ovlaštene osobe mogu se u kaznenom postupku prema odredbama koje
vrijede za ovršni postupak odrediti privremene mjere osiguranja imovinskopravnog
zahtjeva nastalog zbog počinjenja kaznenog djela.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 57/194(2) Rješenje iz stavka 1. ovog članka donosi u istrazi sudac istrage. Nakon podignute
optužnice rješenje donosi optužno vijeće, a na raspravi sud koji vodi raspravu. Žalba na
rješenje o privremenoj mjeri ne zadržava njegovo izvršenje.
Članak 161.
(1) Stvari koje nedvojbeno pripadaju oštećeniku, a ne služe za utvrđivanje činjenice u
kaznenom postupku, predat će se oštećeniku i prije završetka postupka.
(2) Ako se više oštećenika spori o vlasništvu stvari, uputit će se na parnicu, a sud će u
kaznenom postupku odrediti samo čuvanje stvari kao privremenu mjeru osiguranja.
(3) Stvari koje se imaju upotrijebiti za utvrđivanje činjenica oduzet će se privremeno i
nakon završetka postupka vratiti vlasniku. Ako je takva stvar prijeko potrebna vlasniku,
ona mu se može vratiti i prije završetka postupka uz obvezu da je na zahtjev donese.
Članak 162.
(1) Ako oštećenik ima zahtjev prema trećoj osobi zato što se kod nje nalaze stvari
pribavljene kaznenim djelom ili zato što je ona zbog kaznenog djela došla do imovinske
koristi, može sud u kaznenom postupku, na prijedlog ovlaštene osobe, a prema
odredbama koje vrijede za ovršni postupak, odrediti privremene mjere osiguranja i
prema toj trećoj osobi. Odredbe članka 160. stavka 2. ovog Zakona vrijede i u tom
slučaju.
(2) U presudi kojom se okrivljenik proglašava krivim sud će ili ukinuti mjere iz stavka
1. ovog članka, ako već prije toga nisu ukinute, ili će oštećenika uputiti na parnicu, s tim
da će se te mjere ukinuti ako parnica ne bude pokrenuta u roku koji odredi sud.
Glava XII.
ODLUKE, DOSTAVA, RAZGLEDAVANJE SPISA I PREDMETA,
KAZNENA EVIDENCIJA, OSOBNI PODACI, PRONAĐENE I
ODUZETE STVARI
1. Donošenje i proglašavanje odluka
Članak 163.
(1) U kaznenom postupku odluke se donose u obliku presude, rješenja i naloga.
(2) Presudu donosi sud, a rješenja i naloge donose i druga tijela koja sudjeluju u
kaznenom postupku.
Članak 164.
(1) Odluke vijeća donose se nakon usmenog vijećanja i glasovanja. Odluka je donesena
kad je za nju glasovala većina članova vijeća.
(2) Predsjednik vijeća upravlja vijećanjem i glasovanjem te glasuje posljednji. On je
dužan brinuti se da se sva pitanja svestrano i potpuno razmotre.
(3) Ako se glasovi razdijele na više od dva mnijenja tako da niti jedno nema za sebe
većinu glasova, pitanja će se razdvojiti i glasovanje će se ponavljati dok se ne postigne
većina. Ako se na taj način ne postigne većina, odluka će se donijeti tako da će se
glasovi koji su za okrivljenika najpovoljniji pribrojiti glasovima koji su od njih manje
povoljni, sve dok se ne postigne potrebna većina.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 58/194(4) Članovi vijeća ne mogu odbiti glasovati o pitanjima koja postavi predsjednik vijeća,
ali član vijeća koji je glasovao da se okrivljenik oslobodi ili da se presuda ukine i ostao
u manjini nije dužan glasovati o sankciji. Ako ne glasuje, uzet će se kao da je pristao na
glas koji je za okrivljenika najpovoljniji.
(5) Na zahtjev člana vijeća koji je izdvojio glas, njegovo pisano obrazloženje
izdvojenog glasa priložit će se pisanoj odluci.
Članak 165.
(1) Pri odlučivanju najprije se glasuje je li sud nadležan, je li potrebno dopuniti
postupak te o drugim prethodnim pitanjima. Kad se donese odluka o prethodnim
pitanjima, prelazi se na rješavanje o glavnoj stvari.
(2) Pri odlučivanju o glavnoj stvari najprije će se glasovati je li okrivljenik počinio
kazneno djelo i je li kriv za to kazneno djelo, a nakon toga glasovat će se o kazni,
drugim kaznenim sankcijama, troškovima kaznenog postupka, imovinskopravnim
zahtjevima i ostalim pitanjima o kojima treba donijeti odluku.
(3) Ako je ista osoba optužena za više kaznenih djela, glasovat će se o krivnji i kazni za
svako djelo, a nakon toga o jedinstvenoj kazni za sva djela.
Članak 166.
(1) Vijećanje i glasovanje obavljaju se u nejavnom zasjedanju.
(2) U prostoriji u kojoj se obavlja vijećanje i glasovanje mogu biti prisutni samo članovi
vijeća i zapisničar.
(3) Podaci o tijeku vijećanja i glasovanju su tajni, osim u slučaju iz članka 164. stavka
5. ovog Zakona.
Članak 167.
(1) Ako ovim Zakonom nije drukčije određeno, odluke se priopćuju osobama s pravnim
interesom usmenim proglašavanjem ako su prisutne, a dostavom ovjerenog prijepisa
ako su odsutne.
(2) Ako je odluka usmeno proglašena, to će se naznačiti u zapisniku ili na spisu. Ako
osoba koja ima pravo žalbe izjavi da se neće žaliti, ovjereni prijepis usmeno priopćene
odluke neće joj se dostaviti, ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.
(3) Prijepisi odluka protiv kojih je dopuštena žalba dostavljaju se s uputom o pravu na
žalbu.
Članak 168.
(1) Pisano rješenje ili nalog moraju imati uvod i izreku, a rješenje i obrazloženje.
(2) Uvod rješenja ili naloga uvijek sadrži:
1) naziv tijela,
2) ime, prezime i svojstvo službene osobe koja je donijela odnosno osoba koje su
donijele rješenje ili nalog,
3) ime i prezime zapisničara ako je odluka donesena u zasjedanju,
4) ime i prezime okrivljenika te identifikacijski broj građana,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 59/1945) kazneno djelo koje je predmet postupka,
6) datum donošenja rješenja ili naloga.
(3) Izreka rješenja ili naloga sadrži zakonsku osnovu odlučivanja i odluku.
(4) U obrazloženju rješenja iznijet će se utvrđene činjenice i razlozi za primjenu
zakonskih odredaba.
(5) Rješenja protiv kojih je dopuštena žalba dostavljaju se s uputom o pravu na žalbu.
2. Dostava
Članak 169.
(1) Odluke i dopisi (pozivi i druga pismena) dostavljaju se putem:
1) službene osobe državnog tijela koje sudjeluje u kaznenom postupku,
2) pošte,
3) javne ili privatne organizacije koja je posebnom odlukom ministra nadležnog za
pravosuđe ovlaštena za poslove dostave u kaznenom postupku,
4) pretinaca kod suda,
5) telekomunikacijskim sredstvom.
(2) Dostava odluka, dopisa može se obaviti i neposredno u tijelu kaznenog postupka ako
se primatelj tamo zatekne.
(3) U slučaju propisanim ovim Zakonom, policija na zahtjev suda ili državnog
odvjetnika pronalazi osobe čija je adresa nepoznata i uručuje im poziv (članak 97.
stavak 6.).
(4) Ministar nadležan za pravosuđe propisuje:
1) uvjete koje mora ispunjavati organizacija za obavljanje dostave iz stavka 1. ovog
članka i nadzire njihovu primjenu,
2) tehničke uvjete sustava razmjene telekomunikacijskih poruka radi osiguranja njihove
funkcionalnosti i mogućnosti provjere njihovog primitka.
Članak 170.
(1) Tijelo koje je sastavilo odluku i dopis šalje ga osobi kojoj je upućen (primatelj) na
adresu njezinog prebivališta ili boravišta ili adresu zaposlenja, a može se poslati i na
drugu adresu na kojoj se primatelj može zateći.
(2) Odluka i dopisi državnom tijelu dostavljaju se predajom u njegovu pisarnicu ili
slanjem telekomunikacijskim sredstvom.
(3) Odluke i dopisi odvjetnicima dostavljaju se i ulaganjem u pretince kod suda ili
slanjem telekomunikacijskim sredstvom.
(4) Na dostavu dopisa telekomunikacijskim sredstvom primjenjuju se odredbe članka
79. i 169. stavka 4. točke 2. ovog Zakona.
(5) Odluke i dopisi upućen pravnoj osobi dostavlja se na adresu njezinog sjedišta ili
sjedišta njene podružnice.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 60/194(6) Vojnim osobama, pripadnicima policije i pravosudne policije dopis se može
dostaviti i preko njihova zapovjedništva ili voditelja ustrojstvene jedinice.
(7) Osobama kojima je oduzeta sloboda odluka i dopis se dostavlja u sudu ili preko
uprave ustanove u kojoj su smještene.
(8) Osobama koje u Republici Hrvatskoj imaju pravo imuniteta po međunarodnom
pravu odluka i dopis se dostavlja preko ministarstva nadležnog za vanjske poslove ako
međunarodnim ugovorima nije što drugo predviđeno.
(9) Odluka i dopis državljanima Republike Hrvatske u stranoj državi, ako se ne
primjenjuje postupak propisan odredbama o međunarodnoj pravnoj pomoći, dostavlja se
posredovanjem diplomatskog ili konzularnog poslanstva Republike Hrvatske u stranoj
državi, uz uvjet da se strana država ne protivi takvu načinu dostave. Ovlašteni djelatnik
diplomatskog ili konzularnog poslanstva potpisuje dostavnicu kao dostavljač, ako je
dopis uručen u samom poslanstvu, a ako je dopis dostavljen poštom, to potvrđuje na
dostavnici.
(10) Osobama uključenima u program zaštite svjedoka prema ovom Zakonu i drugim
propisima odluka i dopis se dostavlja preko tijela koje provodi zaštitu.
Članak 171.
(1) Odluka i dopis se predaje neposredno osobi kojoj je upućen, koja je dužna primiti
ga. Ako se ta osoba ne zatekne na adresi prebivališta ili boravišta, dostavljač će ga
predati kojem od njenih odraslih članova domaćinstva, koji su dužni primiti dopis. Ako
se oni ne zateknu u stanu, dopis će se predati nadstojniku ili susjedu, ako oni na to
pristanu. Time se smatra da je dopis dostavljen.
(2) Ako se odluka i dopis dostavlja osobi na poslu, a ona se tamo ne zatekne, dopis će se
ostaviti osobi ovlaštenoj za primanje pošte koja ga je dužna primiti, ili osobi koja je
zaposlena na istome mjestu, ako ona pristane primiti dopis. Time se smatra da je dopis
dostavljen.
(3) Ako se utvrdi da je osoba kojoj se odluka i dopis ima dostaviti odsutna i da joj ga
osobe iz stavka 1. i 2. ovog članka zbog toga ne bi mogle predati na vrijeme, dostavljač
će se raspitati gdje se primatelj nalazi te će dopis vratiti pošiljatelju uz naznaku adrese
na kojoj bi se dopis mogao uručiti primatelju. Dostavljač će ostaviti obavijest o
pokušanoj dostavi na adresi na kojoj je dostava imala biti obavljena. Ostavljanje
obavijesti se ne smatra urednom dostavom.
Članak 172.
(1) Prilikom primitka odluke i dopisa primatelj će potpisati dostavnicu na kojoj će sam
naznačiti dan i sat primitka. Dostavnicu će potpisati i dostavljač.
(2) Ako primatelj ne zna pisati ili se nije u stanju potpisati, dostavljač će ga potpisati,
naznačiti dan primitka i staviti napomenu zašto je potpisao primatelja.
(3) Ako primatelj ili osoba koja je dužna primiti odluka i dopis (članak 171. stavak 1. i
2.) odbije primiti dopis ili potpisati dostavnicu, dostavljač će dopis ostaviti na mjestu na
kojem je zatekao primatelja i to će zabilježiti na dostavnici te će naznačiti dan, sat i
mjesto ostavljanja dopisa. Time je dostava obavljena.
Članak 173.
(1) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, poziv svjedoku i vještaku radi
ispitivanja do potvrđivanja optužnice, te u kaznenom postupku dostavljaju stranke.
Tijelo koje ima provesti radnju prethodno određuje vrijeme i mjesto provođenja radnje.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 61/194Odredbom članka 37. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
Odredbom članka 15. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 1.
(2) Tajnik suda će, nakon što mu stranka predoči dokaze o sadržaju i uručenju poziva
svjedoku i vještaku koji se nisu odazvali na njezin uredan poziv ili dokaze o
nemogućnosti uručenja, izdati sudski poziv na ročište ili raspravu, s upozorenjem o
posljedicama nedolaska. Tako će tajnik suda postupiti i na temelju naloga suda u drugim
slučajevima.
Odredbom članka 37. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Pozivanje kao svjedoka maloljetnika koji nije navršio šesnaest godina života obavlja
se preko njegovih roditelja, odnosno zakonskog zastupnika, osim ako to nije moguće
zbog potrebe da se hitno postupa ili zbog drugih opravdanih okolnosti.
(4) Ako se oštećeniku, privatnom tužitelju, oštećeniku kao tužitelju, njegovom
zakonskom zastupniku i opunomoćeniku poziv ne može dostaviti na dosadašnju adresu,
ili je očito da primatelj izbjegava primitak poziva, poziv će se istaknuti na oglasnu
ploču i internetsku stranicu tijela pred kojim se vodi kazneni postupak, i protekom roka
od osam dana smatra se da je dostava uredna.
(5) Sud će sudionika u postupku, kazniti novčanom kaznom u iznosu do 50.000,00 kuna
ako izbjegava primitak dopisa.
Članak 174.
(1) Ako se odluka i dopis ima dostaviti branitelju okrivljenika, a okrivljenik ima više
branitelja, dostavit će se onom koga su oni odredili, a ako oni to nisu učinili, dostavit će
se jednome od njih.
(2) Kada se okrivljeniku sudi u odsutnosti, odluke i dopisi se dostavljaju njegovom
branitelju i time se smatra da su uredno dostavljeni.
(3) Ako žrtva, oštećenik, oštećenik kao tužitelj ili privatni tužitelj imaju pravnog
savjetnika, zakonskog zastupnika ili opunomoćenika, dopisi će se dostaviti samo
savjetniku, zastupniku ili opunomoćeniku, a ako ih ima više, samo jednom od njih.
Članak 175.
(1) Poziv okrivljeniku radi ispitivanja prije podizanja optužnice, upućuje državni
odvjetnik. Ako se okrivljenik neopravdano ne odazove pozivu, državni odvjetnik će
predložiti sucu istrage izdavanje dovedbenog naloga.
(2) Pozivanje se obavlja dostavom zatvorenog pisanog poziva koji sadrži: naziv tijela
koje poziva, ime i prezime okrivljenika, naziv kaznenog djela koje mu se stavlja na
teret, mjesto gdje okrivljenik treba doći, dan i sat kad treba doći, naznaku da se poziva u
svojstvu okrivljenika i upozorenje da će u slučaju nedolaska biti prisilno doveden,
službeni pečat tijela i potpis osobe koja upućuje poziv. U pozivu okrivljenik će se
poučiti da je dužan odmah izvijestiti tijelo koje vodi postupak o promjeni adrese, te o
namjeri da promijeni boravište i upozoriti na posljedice koje propisuje ovaj Zakon ako
tako ne postupi.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 62/194(3) Kad se okrivljenik prvi put poziva, dostavit će mu se uz poziv i pouka o pravima
(članak 239.).
(4) Poziv okrivljeniku za dokazno ročište, ročište sjednice optužnog vijeća, pripremno
ročište i raspravu, izdaje tajnik suda i šalje okrivljeniku, na temelju naloga suda.
(5) Ako se okrivljenik neopravdano ne odazove pozivu iz stavka 4. ovog članka, tajnik
suda će o dostavi poziva izvijestiti tijelo suda koje provodi radnju, radi nalaganja mjera
osiguranja okrivljenikove prisutnosti.
Odredbom članka 38. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
(6) Ako se okrivljeniku ne može dostaviti dopis, zato što nije prijavio promjenu adrese
ili je očito da na drugi način izbjegava primitak, dopis će, osim poziva za raspravu i
presude u slučajevima iz stavka 7. ovog članka, biti istaknut na oglasnoj ploči i
internetskoj stranici suda, pa će se nakon proteka roka od osam dana uzeti da je dostava
uredna.
Odredbom članka 38. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 6.
(7) Ako okrivljeniku koji nema branitelja treba dostaviti presudu kojom mu je izrečena
kazna zatvora ili presudu kojom je izrečen kazneni nalog, a presuda se ne može
dostaviti na njegovu dosadašnju adresu, sud će okrivljeniku postaviti branitelja po
službenoj dužnosti koji će obavljati tu dužnost dok se ne sazna nova adresa okrivljenika.
Postavljenom branitelju odredit će se potreban rok za upoznavanje sa spisima koji ne
može biti kraći od osam dana, a nakon toga će se presuda dostaviti postavljenom
branitelju i postupak nastaviti.
(8) Ako je okrivljenik opunomoćio branitelja za primitak dopisa, poziva, optužnih akata
i odluka od čije dostave teče žalbeni rok (članak 77.), dostava se smatra urednom
danom predaje pošiljke odvjetničkom uredu branitelja ili danom slanja pošiljke tom
uredu putem telekomunikacijskog sredstva. Presuda kojom je okrivljenik osuđen na
kaznu zatvora uvijek se dostavlja i okrivljeniku.
Članak 176.
(1) Poziv za dokazno ročište, ročište pred optužnim vijećem i raspravu može se i
usmeno dati osobi koja se nalazi pred tijelom koje postupa. Poziv predan na taj način
zabilježit će se u zapisniku ili službenoj zabilješci, koje će pozvana osoba potpisati,
osim ako je taj poziv zabilježen u zapisniku. Pozvana osoba bit će upozorena na
posljedice nedolaska.
(2) Poziv za osobe koje sudjeluju u postupku, osim za okrivljenika, može se predati
sudioniku u postupku koji pristane uručiti ga onomu komu je upućen, ako tijelo
postupka smatra da je na taj način zajamčeno njegovo dostavljanje. Nalog suda o
predaji poziva radi uručenja osobi koja sudjeluje u postupku je obvezatan za tužitelja i
branitelja u odnosu na osobe čije su ispitivanje predložile.
(3) O pozivu za raspravu ili drugom pozivu te o odluci o odgodi rasprave ili drugih
određenih radnji mogu se osobe iz stavka 1. ovog članka, izvijestiti
telekomunikacijskim sredstvom, ako se prema okolnostima može pretpostaviti da će
obavijest upućenu na taj način primiti osoba kojoj je upućena.
(4) O pozivu i predaji odluke obavljenim na način propisan u stavku 2. i 3. ovog članka
sastavit će se službena zabilješka u spisu.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 63/194(5) Za osobu koja je prema stavku 2. ili 3. ovog članka bila obaviještena, odnosno kojoj
je odluka upućena, mogu nastupiti štetne posljedice propisane za propuštanje samo ako
se utvrdi da je pravovremeno primila poziv i da je bila poučena o posljedicama
propusta.
Članak 177.
(1) Tajnik suda nadzire otpremanje sudskih odluka, dopisa i poziva, provjerava jesu li
uredno dostavljeni primateljima, te u slučaju potrebe nalaže njihovu ponovnu otpremu.
Strankama na njihov zahtjev izdaje sudske pozive.
(2) O nedostacima u otpremi i dostavljanju dopisa koje sam ne može otkloniti, tajnik
suda izvijestit će suca istrage ili predsjednika vijeća ili suca koji vodi postupak te prema
potrebi predsjednika suda radi poduzimanja mjera potrebnih za učinkovitu dostavu.
3. Izvršenje odluka
Članak 178.
Presuda i rješenje postaju pravomoćni kad se više ne mogu pobijati žalbom ili kad žalba
nije dopuštena.
Članak 179.
(1) Pravomoćna presuda izvršava se kad je uredno dostavljena i kad za njezino izvršenje
ne postoje zakonske smetnje. Ako nije podnesena žalba ili su se stranke odrekle ili
odustale od žalbe, presuda je izvršna protekom roka za žalbu, odnosno od dana
odricanja ili odustajanja od podnesene žalbe.
(2) Tajnik suda dostavlja ovjereni prijepis presude s potvrdom o izvršnosti tijelu koje je
nadležno za izvršenje i skrbi o pravovremenom poduzimanju radnji potrebnih za
izvršenje.
(3) Ako je djelatna vojna osoba, državni službenik ili namještenik Oružanih snaga
Republike Hrvatske osuđen na kaznu, tajnik suda će ovjereni prijepis pravomoćne
presude dostaviti ministarstvu nadležnom za obranu, a ako je pričuvni časnik ili
dočasnik osuđen na kaznu, dostavit će ovjereni prijepis pravomoćne presude tijelu
nadležnom za poslove obrane u kojemu se osuđenik vodi u vojnoj evidenciji.
(4) Ako ovim Zakonom nije drukčije propisano, rješenja se izvršavaju kad postanu
pravomoćna. Nalozi se izvršavaju odmah ako tijelo koje je nalog izdalo ne odredi
drukčije.
(5) Rješenja i naloge, ako nije drukčije propisano, izvršavaju tijela koja su ih donijela.
Članak 180.
(1) Izvršenje kazni, sigurnosnih i odgojnih mjera propisuje se posebnim zakonom.
(2) Ako se pojavi sumnja u dopuštenost izvršenja sudske odluke ili u računanje kazne,
ili ako u pravomoćnoj presudi nije odlučeno o uračunavanju pritvora, istražnog zatvora
ili prije izdržane kazne, ili to uračunavanje nije pravilno obavljeno, odlučit će o tome
posebnim rješenjem predsjednik prvostupanjskog vijeća. Žalba ne zadržava izvršenje
rješenja, osim ako je sud drukčije odredio.
(3) Ako se pojavi sumnja u tumačenje sudske odluke, o tome na način iz stavka 2. ovog
članka, odlučuje sud koji je donio pravomoćnu odluku.
Članak 181.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 64/194(1) Osobu kojoj je presudom naloženo plaćanje troškova kaznenog postupka ili od koje
je oduzeta imovinska korist, tajnik suda će nakon ovršnosti presude pozvati da dostavi
dokaz o ispunjenju obveze u roku određenom presudom.
Odredbom članka 39. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Ako je sud rješenjem odlučio o troškovima kaznenog postupka ili o oduzimanju
predmeta, te se odluke izvršavaju prema odredbama stavka 5. i 6. ovog članka.
(3) Kad je odluka kojom je odlučeno o imovinskopravnom zahtjevu postala
pravomoćna i ovršna, oštećenik može zahtijevati od suda koji je odlučio u prvom
stupnju da mu izda ovjereni prijepis odluke s naznakom da je odluka ovršna.
(4) Ako presudom nije određen rok za dobrovoljno ispunjenje obveze, obveza mora biti
ispunjena u roku od petnaest dana od pravomoćnosti presude. Protekom tog roka
presuda u navedenom dijelu postaje ovršna.
(5) Ako osoba iz stavka 1. ovog članka, ne ispuni obvezu u roku, tajnik suda dostavit će
presudu s potvrdom ovršnosti nadležnom državnom odvjetniku. Državni odvjetnik
pokrenut će po službenoj dužnosti ovrhu radi naplate navedenih troškova kaznenog
postupka koji se naplaćuju u korist proračunskih sredstava i oduzimanja imovinske
koristi. Troškovi ovrhe predujmljuju se iz proračunskih sredstava suda koji provodi
ovrhu.
Odredbom članka 39. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
(6) Ako su od osobe iz stavka 1. ovog članka, bili privremeno oduzeti novac ili druge
vrijednosti koje se nalaze kod suda, tajnik suda naložit će naplatu dužnog iznosa iz tog
novca ili drugih vrijednosti prema odredbama koje vrijede za ovršni postupak. Iz tog
iznosa prvo se naplaćuje imovinskopravni zahtjev zatim oduzeta imovinska korist, te
troškovi postupka. Ako se iz oduzetog novca ili drugih vrijednosti ne mogu u cijelosti
naplatiti sve tražbine, za nenaplaćeni dio postupit će se sukladno odredbi stavka 1. i 2.
ovog članka.
(7) Brisan.
Odredbom članka 39. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., brisan stavak 7.
(7) Ako je u presudi izrečena sigurnosna mjera oduzimanja predmeta, sud koji je
izrekao prvostupanjsku presudu odlučit će hoće li se takvi predmeti prodati prema
odredbama koje vrijede za ovršni postupak ili će se predati kriminalističkom muzeju,
odnosno drugoj ustanovi ili će se uništiti. Novac dobiven prodajom predmeta unosi se u
proračunska sredstva.
Odredbom članka 39. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavak 8. postao stavak 7.
(9) Brisan.
(10) Brisan.
Odredbom članka 39. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., brisani stavci 9.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 65/194i 10.
Članak 182.
Kad novčana kazna, izrečena prema odredbama ovog Zakona nije uplaćena u cijelosti ili
djelomično u određenom roku, sud će je zamijeniti zatvorom koji će se odrediti
odgovarajućom primjenom odredaba Kaznenog zakona.
4. Razgledavanje spisa i predmeta koji služe kao dokaz
Članak 183.
(1) Svakomu, u čijemu je to opravdanom interesu, može se dopustiti razgledavanje,
prepisivanje, preslikavanje i snimanje pojedinih kaznenih spisa u skladu sa zakonom.
Odredbom članka 40. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Zakonom se propisuje tajnost u postupku. Razgledavanje, prepisivanje,
preslikavanje i snimanje spisa u kojima je postupanje tajno, dopušteno je u skladu s
ovim Zakonom, samo osobama koje mogu sudjelovati u tom postupku. Podaci o
maloljetniku koji sudjeluje u postupku predstavljaju tajnu. Osobni podaci okrivljenika
osim imena i prezimena do potvrđivanja optužnice, te osobni podaci žrtve, oštećenika ili
svjedoka, osim imena i prezimena, također su tajni. Tijelo i osoba koja je upoznata s
tajnim podacima dužna ih je čuvati kao tajnu.
Odredbom članka 40. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Ako postoji bojazan iz članka 294. stavka 1. ovog Zakona sudac istrage će na
odgovarajući način (prijepisom zapisnika ili službene zabilješke bez podataka o
istovjetnosti osobe, njihovim izdvajanjem u posebni omot i slično) zaštititi tajnost
podataka tih osoba koji su u spisu.
Odredbom članka 40. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Osoba koja je dopustila razgledavanje spisa upozorit će osobu kojoj je razgledavanje
spisa dopušteno da je dužna čuvati kao tajnu podatke iz stavka 1. i 2. ovog članka i
upozoriti je da je odavanje tajne kazneno djelo. To će se zabilježiti na spisima koji se
razgledavaju, uz potpis osobe koja je upozorena.
(5) Kad je postupak u tijeku, razgledavanje, prepisivanje, preslikavanje i snimanje spisa
dopušta tijelo koje vodi postupak.
Odredbom članka 40. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
(6) Kad je postupak završen, razgledavanje, prepisivanje, preslikavanje i snimanje spisa
dopušta predsjednik suda ili službena osoba koju on odredi. Odobrenje za
razgledavanje, prepisivanje, preslikavanje i snimanje državnoodvjetničkog spisa daje
nadležni državni odvjetnik sukladno odredbama Zakona o državnom odvjetništvu.
Odredbom članka 40. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 66/194stavak 6.
Članak 184.
(1) Privatni tužitelj ima pravo razgledavanja i preslikavanja spisa i predmeta.
(2) Pravo razgledavanja, prepisivanje, preslikavanje i snimanje spisa i predmeta koji se
imaju uporabiti kao dokaz, ako zakonom nije propisano drukčije ima:
1) okrivljenik i branitelj, nakon što je nalog o istrazi upisan u odgovarajući upisnik, ili
nakon što je protiv osumnjičenika podnesena kaznena prijava ili je obavljena pretraga
osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne stvari koju
koristi, ili je od osumnjičenika privremeno oduzet predmet, izvršeno prepoznavanje,
uzimanje otisaka prstiju i drugih dijelova tijela od osumnjičenika, ili je od
osumnjičenika uzet uzorak biološkog materijala ili određeno vještačenje, pod uvjetom
da je osumnjičenik prethodno ispitan, osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom,
2) žrtva, oštećenik i opunomoćenik nakon što su žrtva i oštećenik ispitani.
Odredbom članka 41. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena uvodna
rečenica stavka 2.
Odredbom članka 16. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjena točka 1.
(3) Sud može državnom odvjetniku, na njegov obrazložen zahtjev, dostaviti kazneni spis
radi razgledavanja. Ako je u tijeku rok za izjavu redovitog pravnog lijeka ili ako to
zahtijevaju druge okolnosti, sud će odrediti rok u kojem državni odvjetnik ima vratiti
spise.
5. Kaznena evidencija
Članak 185.
(1) Kaznenu evidenciju ustrojava i vodi ministarstvo nadležno za pravosuđe na način
koji sudovima i državnim odvjetništvima osigurava u realnom vremenu neposredan
pristup podacima.
(2) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o evidenciji podataka iz kaznene
evidencije.
(3) Ministar nadležan za socijalnu skrb donosi propise o evidenciji odgojnih mjera.
6. Prikupljanje, korištenje i zaštita osobnih podataka za potrebe kaznenog
postupka
Članak 186.
(1) Policija, državno odvjetništvo i sud prikupljaju, pohranjuju i obrađuju osobne
podatke građana koji su važni za svrhe kaznenog postupka, vodeći računa o tome da je
to primjereno naravi potrebe za takvim podacima u konkretnom slučaju. Za svaku
zbirku osobnih podataka ta tijela uspostavljaju i vode evidenciju prema posebnim
propisima.
(2) Osobni podaci prikupljeni za potrebe kaznenog postupka mogu se dostavljati
tijelima državne uprave sukladno posebnom zakonu, a drugim pravnim osobama samo
ako državno odvjetništvo ili sud utvrdi da su im ti podaci potrebni u skladu sa zakonom12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 67/194propisanom svrhom. Prilikom dostave, te će se pravne osobe upozoriti da su dužne
primijeniti mjere zaštite podataka osoba na koju se podaci odnose.
(3) Osobni podaci iz stavka 1. ovog članka, mogu se, u skladu s propisima, upotrijebiti
u drugim kaznenim postupcima, u drugim postupcima za kažnjive radnje u Republici
Hrvatskoj, u postupcima međunarodne kaznenopravne pomoći i međunarodne
policijske suradnje.
(4) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o automatiziranim zbirkama osobnih
podataka za potrebe državnog odvjetništva i sudova.
Članak 187.
(1) Netočni podaci ili podaci prikupljeni suprotno odredbama članka 186. i 188. ovog
Zakona moraju se bez odgode ispraviti ili izbrisati. Točnost podataka prikupljenih u
evidencijama automatiziranih sustava obrade provjerava se svakih pet godina.
(2) Ako posebnim zakonom nije drukčije propisano, osobni podaci o okrivljenikovoj
istovjetnosti izbrisat će se iz automatiziranih zbirki podataka:
1) pet godina od izvršenja kazne izrečene pravomoćnom presudom ili isteka roka kušnje
u uvjetnoj osudi,
2) tri godine od donošenja pravomoćne oslobađajuće presude,
3) dvije godine od donošenja odluke o izricanju kaznenopravne sankcije maloljetniku.
(3) Umjesto brisanja, sud može odrediti da se u automatiziranu zbirku iz stavka 2. ovog
članka, unese odredba o zabrani njihovog priopćavanja ako bi se oni mogli izbrisati
samo uz nerazmjerne poteškoće ili troškove.
(4) Osobni podaci prikupljeni isključivo na temelju utvrđivanja istovjetnosti, tjelesnog
pregleda ili molekularno­genetske analize mogu se nakon kaznenog postupka, sukladno
propisima, koristiti samo radi otkrivanja ili sprječavanja kaznenog djela.
(5) Kao dokaz u predmetima za sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona: ubojstva
najviših državnih dužnosnika (članak 138.), kažnjavanja za najteže oblike kaznenih
djela protiv Republike Hrvatske (članak 155.) i terorizma (članak 169.), mogu se
iznimno upotrijebiti samo osobni podaci koji služe za utvrđivanje istovjetnosti
okrivljenika, prikupljeni od strane sigurnosno obavještajnih službi.
Odredbom članka 42. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 5.
Članak 188.
(1) Ako zakonom nije drukčije propisano, državno odvjetništvo ili sud će osobi, na
njezin zahtjev, dostaviti obavijest o tome jesu li njezini osobni podaci bili predmetom
prikupljanja, pohrane i obrade za potrebe kaznenog postupka. Obavijest se ne može
dostaviti prije isteka roka od godine dana nakon donošenja naloga o provođenju istrage.
(2) Ako ovim Zakonom nije drukčije propisano, na poslove s osobnim podacima za
potrebe kaznenog postupka odgovarajuće se primjenjuju odredbe posebnog zakona.
7. Postupanje s pronađenim i oduzetim stvarima
Članak 189.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 68/194(1) Predmeti veće vrijednosti koji su tijekom kaznenog postupka bili pronađeni ili
privremeno oduzeti vratit će se vlasniku čim se ustanovi da ne postoje razlozi za
njihovo oduzimanje. Ako je predmet podložan kvaru ili je njegovo čuvanje vezano sa
znatnim troškovima, može se i ranije prodati, a ranijem vlasniku predat će se novac
dobiven prodajom.
(2) Ako vlasnik ne preuzme predmete ili novac iz stavka 1. ovog članka, u roku koji mu
odredi tijelo koje je donijelo odluku o vraćanju predmeta, predmeti odnosno novac
unose se u proračunska sredstva.
(3) Predmeti manje vrijednosti vratit će se vlasniku, ako on to zatraži u roku od godine
dana nakon pravomoćnog okončanja kaznenog postupka. Ako vlasnik u tom roku ne
zatraži povrat predmeta, predmeti će se predati kriminalističkom muzeju ili uništiti.
(4) Ako vlasnik nije poznat, predmeti odnosno novac iz prethodnih stavaka vratit će se
posjedniku. Ako su predmeti veće vrijednosti, a ne zna se raniji posjednik, tijelo koje
vodi postupak opisat će stvar i opis objaviti na oglasnoj ploči i internetskoj stranici tog
tijela. U oglasu će se pozvati vlasnik da se javi u roku od tri mjeseca od dana objave
oglasa jer će se stvar inače prodati. Novac dobiven prodajom unosi se u proračunska
sredstva.
Članak 190.
(1) Privremeno oduzeti predmeti čije čuvanje bi bilo opasno ili povezano s
nerazmjernim teškoćama, a čije je oduzimanje propisano kaznenim ili drugim posebnim
zakonom, mogu se uništiti.
(2) Prije postupanja prema stavku 1. ovog članka provest će se nužne dokazne radnje.
(3) Uništavanje takvih predmeta određuje nalogom sud, na prijedlog državnog
odvjetnika.
Glava XIII.
PRAVNA POMOĆ
Članak 191.
(1) Policija, istražitelj, državni odvjetnik i sud mogu za potrebe vođenja kaznenog
postupka zahtijevati pomoć od sudova, istražitelja, državnih odvjetništava, tijela
državne uprave i drugih državnih tijela. Ta tijela će zahtjevu udovoljiti u najkraćem
roku, a moguće zapreke priopćiti bez odgode. Prema potrebi njima se može dostaviti
preslika dijela kaznenog spisa.
(2) Tijela državne uprave i druga državna tijela mogu zahtjev iz stavka 1. ovog članka,
odbiti obrazloženom odlukom ako bi njegovo ispunjenje povrijedilo obvezu čuvanja
tajnog podatka dok nadležno tijelo nije ukinulo tu obvezu.
(3) Osobne podatke prikupljene prema ovom Zakonu policija, državno odvjetništvo i
sudovi mogu u skladu sa zakonom, dostavljati tijelima državne uprave uključujući i
sigurnosne službe te njihovim nadzornim tijelima.
(4) O započinjanju kaznenog postupka (članak 17.) protiv državnog službenika ili
namještenika sud će u roku od osam dana izvijestiti čelnika tijela ili ustanove.
Članak 192.
(1) Izvan slučajeva posebno propisanih ovim Zakonom, sud može pisanim nalogom
odrediti da se dokazno ročište provede uz pomoć zatvorenog tehničkog uređaja za vezu12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 69/194na daljinu (audio­video konferencija).
(2) Nalog sadrži mjesto i vrijeme poduzimanja audio­video konferencije te imena i
adrese osoba čije se ispitivanje traži. Pozivi svjedoku i okrivljeniku šalju se prema
odredbama članka 175. stavka 1. i 2. ovog Zakona.
(3) U nalogu se može odrediti da osoba koja drži predmete koji se prema Kaznenom
zakonu imaju oduzeti ili koji mogu poslužiti za utvrđivanje činjenica u kaznenom
postupku te predmete na zahtjev suda pokaže tijekom audio­video konferencije, a nakon
nje preda sudu prema odredbama članka 261. ovog Zakona.
Članak 193.
(1) Sud koji je zatražio izdavanje naloga može nakon utvrđivanja podataka iz članka
192. stavka 2. neposredno postavljati pitanja ispitivanoj osobi. Stranke mogu biti
prisutne audio­video konferenciji te u njoj sudjelovati sukladno odredbama članka 292.
stavka 3. ovog Zakona. Okrivljeniku koji je u pritvoru ili istražnom zatvoru na
prikladan će se način omogućiti praćenje audio­video konferencije te postavljanje
pitanja preko suda i iznošenje primjedaba.
Odredbom članka 17. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 1.
(2) Audio­video konferenciji mora biti prisutna i stručna osoba koja rukuje uređajima.
Članak 194.
(1) O audio­video konferenciji tijelo koji vodi postupak sastavlja zapisnik u kojem se
navodi vrijeme i mjesto radnje, osobe koje su bile prisutne, vrstu i stanje tehničkog
uređaja za vezu na daljinu te stručne osobe koja je rukovala uređajem. Zapisnik može
voditi sudski savjetnik ili sudački vježbenik.
(2) Tijelo koje vodi postupak može udovoljiti zamolbi inozemnog tijela u pogledu
oblika i sadržaja audio­video konferencije, te drugim posebnim zahtjevima inozemnog
tijela u skladu s propisima posebnog zakona ili međunarodnog ugovora.
(3) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o nabavci i održavanju zatvorenih
tehničkih uređaja za audio­video konferenciju u sudovima.
Članak 195.
Državni odvjetnik ili policija mogu alibi i druge važne činjenice za pokretanje i vođenje
kaznenog postupka provjeriti upotrebom telefonske veze koja ispitivanim osobama
omogućava istodobnu komunikaciju (telefonska konferencija).
Članak 196.
(1) Zapisnik o telefonskoj konferenciji mora sadržavati podatke o istovjetnosti osoba u
telefonskoj komunikaciji, podatak u kojem svojstvu osoba daje izjavu te, ovisno o tome
svojstvu, odgovarajuće osobne podatke.
(2) Snimka telefonske konferencije iz stavka 1. ovog članka, može se upotrijebiti kao
dokaz u kaznenom postupku:
1) ako je osoba koja je ispitana kao svjedok upozorena prema članku 288. stavku 3.
ovog Zakona i upozorena o snimanju, te pristala da se snimka upotrijebi kao dokaz,
2) ako je okrivljenik bio prethodno poučen o pravima prema članku 239. stavku 1. i
članku 275. stavku 3. ovog Zakona,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 70/1943) ako je ispitivanju okrivljenika bio prisutan branitelj.
Glava XIV.
POSEBNE PRETPOSTAVKE ZA KAZNENI PROGON I
ZAPOČINJANJE KAZNENOG POSTUPKA
Članak 197.
(1) Kad progon za kazneno djelo ovisi o oštećenikovu prijedlogu za progon, državni
odvjetnik ne može naložiti provođenje istrage niti podignuti optužnicu dok oštećenik ne
stavi prijedlog.
(2) Kad je za kazneni progon potrebno odobrenje nadležnog državnog tijela, ovlašteni
tužitelj ne može naložiti provođenje istrage niti podignuti optužnicu ili privatnu tužbu
ako ne podnese dokaz da je odobrenje dano.
(3) Kad je zakonom određeno da državno odvjetništvo poduzima kazneni progon na
temelju pisanog zahtjeva ili suglasnosti određenih osoba, pisani se zahtjev može
podnijeti ili suglasnost dati u roku iz članka 48. stavka 1. ovog Zakona.
(4) Odredbom stavka 1. ovog članka, ne ograničava se pravo i dužnost državnog
odvjetnika i policije da provodi izvide kaznenih djela prema odredbama posebnog
zakona.
Članak 198.
(1) Kad je kazneni postupak pokrenut protiv stranca, sud i druga državna tijela
postupaju prema odredbama odgovarajuće konzularne konvencije koja je na snazi u
Republici Hrvatskoj.
(2) Obavijest o određivanju pritvora, kućnog zatvora i istražnog zatvora protiv državnog
službenika ili namještenika dostavit će se rukovoditelju tijela ili ustanove prema
posebnom propisu.
(3) O pokretanju istrage protiv vojnih osoba i državnih službenika i namještenika na
službi u oružanim snagama Republike Hrvatske te o određivanju pritvora, kućnog
zatvora i istražnog zatvora državni odvjetnik će obavijestiti ministarstvo nadležno za
obranu. Na isti način će sud postupiti kad je potvrđena optužnica ili donesena
nepravomoćna presuda.
(4) Policija će obavijestiti ministarstvo nadležno za kulturu o izvidima koje poduzima
kada se kazneno djelo odnosi na zaštićena kulturna dobra, arhivsku gradivo ili
umjetnička djela od važnosti za hrvatsku ili svjetsku kulturnu baštinu. Tako će postupiti
i državni odvjetnik kad donese nalog o provođenju istrage, ili podigne optužnicu te sud
kada nastupi pravomoćnost presude koja se odnosi na takva kaznena djela.
Članak 199.
Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, kad se u tijeku postupka utvrdi da je
okrivljenik umro, nalogom će kazneni postupak prije potvrđivanja optužnice obustaviti
državni odvjetnik, a nakon toga rješenjem sud.
Članak 200.
(1) Glede osoba koje po međunarodnom pravu u Republici Hrvatskoj uživaju imunitet
od kaznenog progona, primjenjuju se pravila međunarodnog prava.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 71/194(2) U slučaju sumnje jesu li u pitanju osobe koje uživaju pravo imuniteta po pravilima
međunarodnog prava sud će se obratiti za objašnjenje ministarstvu nadležnom za
vanjske poslove.
Članak 201.
Pod uvjetima predviđenim međunarodnim ugovorom i posebnim zakonom može se
provesti zajednička istraga za kaznena djela predviđena tim ugovorom i posebnim
zakonom.
Glava XV.
ZNAČENJE ZAKONSKIH IZRAZA
Članak 202.
(1) Riječi i pojmovni sklopovi koji imaju rodno značenje bez obzira jesu li u ovom
Zakonu korišteni u muškom ili ženskom rodu odnose se na jednak način na muški i
ženski rod.
Odredbom članka 43. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Ako nije drukčije propisano, pojedini izrazi u ovom Zakonu imaju sljedeće
značenje:
1) osumnjičenik je osoba protiv koje je podnesena kaznena prijava ili se provode izvidi,
ili se vodi istraga, ili poduzimaju dokazne radnje prije početka kaznenog postupka,
Odredbom članka 43. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 1.
2) okrivljenik je osoba protiv koje je podignuta optužnica koja još nije potvrđena, osoba
protiv koje je podnesena privatna tužba te osoba protiv koje je presudom izdan kazneni
nalog,
3) optuženik je osoba protiv koje je optužnica potvrđena ili je povodom privatne tužbe
određena rasprava,
4) osuđenik je osoba za koju je pravomoćnom presudom utvrđeno da je kriva za
određeno kazneno djelo,
5) izrazi pod točkom 1. do 3. odnose se i na pravnu osobu prema posebnom zakonu.
Odredbom članka 43. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 5.
(3) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, odredbe o okrivljeniku, primjenjuju se
na osumnjičenika, okrivljenika, optuženika i osuđenika te na osobe protiv kojih se vode
posebni postupci predviđeni ovim ili drugim zakonom.
Odredbom članka 43. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Uhićenje je prisilno zadržavanje neke osobe pod sumnjom da je počinila kazneno
djelo.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 72/194(5) Uhićenik je osoba prema kojoj je primijenjena mjera uhićenja.
(6) Pritvorenik je osoba protiv koje se primjenjuje mjera pritvora.
(7) Pritvorski nadzornik je policijski službenik određen posebnim zakonom.
(8) Osoba u kućnom zatvoru je osoba protiv koje se primjenjuje mjera kućnog zatvora
(9) Zatvorenik je osoba protiv koje se primjenjuje mjera istražnog zatvora.
(10) Žrtva kaznenog djela je osoba koja zbog počinjenja kaznenog djela trpi fizičke i
duševne posljedice, imovinsku štetu ili bitnu povredu temeljnih prava i sloboda.
(11) Oštećenik je osim žrtve i druga osoba čije je kakvo osobno ili imovinsko pravo
povrijeđeno ili ugroženo kaznenim djelom, a sudjeluje u svojstvu oštećenika u
kaznenom postupku.
(12) Stranke su tužitelj i okrivljenik.
(13) Oštećenik kao tužitelj je osoba koja je preuzela progon od državnog odvjetnika koji
nije pokrenuo ili je odustao od kaznenog progona.
(14) Privatni tužitelj je osoba koja je podnijela privatnu tužbu radi progona kaznenih
djela za koja se progoni po privatnoj tužbi.
(15) Tužitelj je državni odvjetnik, oštećenik kao tužitelj i privatni tužitelj.
(16) Opunomoćenik je odvjetnik kojega može zamijeniti odvjetnički vježbenik prema
ovom Zakonu.
(17) Branitelj je odvjetnik, kojega može zamijeniti odvjetnički vježbenik prema ovom
Zakonu.
(18) Savjetnik je osoba određena zakonom.
Odredbom članka 43. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodani novi
stavci 16., 17. i 18.
(19) Europski sud za ljudska prava je sud prema članku 19. Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« 18/1997.,
6/1999., 8/1999.).
(20) Sud Europske unije je sud iz članaka 13. i 19. Ugovora o Europskoj uniji i članka
251. do 281. Ugovora o funkcioniranja Europske unije.
Odredbom članka 18. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 20.
(21) Sud je, ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, sudbeno tijelo koje donosi
odluku provodi radnju ili pred kojim se vodi postupak.
(22) Istražitelj je osoba koja je prema posebnom propisu donesenom na osnovi zakona
ovlaštena provoditi dokazne i druge radnje.
Odredbom članka 43. stavka 6. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavci 16., 17. i 18., postali stavci 19., 20., 21. i 22.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 73/194(23) Policija je policijski službenik ministarstva nadležnog za unutarnje poslove ili
ovlaštena osoba ministarstva nadležnog za obranu u okviru prava i dužnosti propisanih
posebnim zakonima te inozemni policijski službenik koji u skladu s međunarodnim
pravom, na temelju pisanog odobrenja ministra nadležnog za unutarnje poslove,
poduzima radnje u području Republike Hrvatske, na njezinom brodu ili zrakoplovu.
(24) Prikriveni istražitelj je policijski službenik koji sudjeluje u posebnoj dokaznoj
radnji prema ovom Zakonu.
(25) Pouzdanik je građanin koji sudjeluje u posebnoj dokaznoj radnji prema ovom
Zakonu.
Odredbom članka 43. stavka 8. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., iza dosadašnjeg
stavka 20. koji je postao stavak 23., dodaju se novi stavci 24. i 25.
(26) Banka označava osim banke i drugu financijsku ustanovu.
(27) Isprava je predmet iz članka 89. stavka 24. Kaznenog zakona.
(28) Snimka je zapis tehničkim uređajem.
(29) Osobni podatak je u smislu ovog Zakona informacija koja se odnosi na određenu
fizičku osobu ili fizičku osobu koja se može odrediti.
(30) Zbirka osobnih podataka je skup osobnih podataka određenih posebnim zakonom.
(31) Molekularno­genetska analiza je u smislu ovog Zakona postupak koji služi za
analizu DNK koja tvori osnovni genetski materijal čovjeka i drugih živih bića.
(32) Elektronički (digitalni) dokaz je podatak koji je kao dokaz u elektroničkom
(digitalnom) obliku pribavljen prema ovom Zakonu.
(33) Zajednica je izvanbračna zajednica i istospolna zajednica. Izvanbračna zajednica, u
smislu ovog Zakona, je životna zajednica žene i muškarca koji nisu u braku, a koja traje
dulje vrijeme, ili takva zajednica koja traje kraće vrijeme ako je u njoj rođeno
zajedničko dijete. Istospolna zajednica je zajednica koja je uređena zakonom.
Odredbom članka 18. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 33.
(34) Tijelo koje vodi postupak u prethodnom je postupku je državni odvjetnik, koji
postupa prije podizanja optužnice, te sud koji provodi istragu na zahtjev oštećenika kao
tužitelja i tijekom provođenja dokaznog ročišta. Nakon podizanja optužnice ili privatne
tužbe, tijelo koje vodi postupak je sud.
Odredbom članka 43. stavka 9. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavci 21. do 29., postali stavci 26. do 34.
(35) Zajednička istraga je postupanje policije, državnog odvjetnika i suda prema
međunarodnom ugovoru.
Odredbom članka 18. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodan stavak
35.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 74/194Drugi dio
REDOVITI POSTUPAK
Zajednička odredba
Članak 203.
(1) Odredbe o redovitom postupku iz članka 203. do 519. ovog Zakona primjenjuju se u
postupku za kaznena djela za koja je zakonom propisana nadležnost županijskog suda.
(2) Odredbe o redovitom postupku primjenjuju se, ako nije drukčije propisano ovim
Zakonom i u skraćenom postupku (članak 520. do 548.) te u posebnim postupcima
(članak 549. do 569.).
A. Prethodni postupak
Glava XVI.
KAZNENI PROGON
1. Kaznena prijava
Članak 204.
(1) Sva tijela državne vlasti i sve pravne osobe dužne su prijaviti kaznena djela za koja
se progoni po službenoj dužnosti, koja su im dojavljena ili za koja su sami saznali.
(2) Podnošenje kaznene prijave od strane policije uređuje se posebnim zakonom.
(3) Podnoseći prijavu, tijela državne vlasti i pravne osobe navest će dokaze koji su im
poznati i poduzeti sve da bi se sačuvali tragovi kaznenog djela, predmeti na kojima je ili
kojima je počinjeno djelo te drugi dokazi.
(4) Građani su dužni prijaviti kaznena djela za koja se progoni po službenoj dužnosti.
(5) Zakonom se propisuju slučajevi u kojima je neprijavljivanje kaznenog djela,
kazneno djelo.
(6) Podaci o istovjetnosti osobe protiv koje je podnesena kaznena prijava i podaci na
temelju kojih se može zaključiti o istovjetnosti te osobe službena su tajna.
Članak 205.
(1) Prijava se podnosi nadležnom državnom odvjetniku pisano, usmeno ili drugim
sredstvom.
(2) Ako se prijava podnosi usmeno, prijavitelj će se upozoriti na posljedice lažnog
prijavljivanja. O usmenoj prijavi sastavit će se zapisnik, a ako je prijava priopćena
telefonom ili drugim telekomunikacijskim uređajem, osigurava se, kad je to moguće,
njezin elektronički zapis i sastavlja službena zabilješka.
(3) Ako je prijava podnesena sudu, policiji ili nenadležnom državnom odvjetniku, oni
će prijavu primiti i odmah dostaviti nadležnom državnom odvjetniku.
(4) Državni odvjetnik upisuje kaznenu prijavu u upisnik kaznenih prijava čim je
podnesena osim u slučaju iz članka 206. stavka 7. i 8. ovog Zakona.
(5) Ministar nadležan za pravosuđe propisuje način vođenja upisnika kaznenih prijava.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 75/194Članak 206.
(1) Nakon ispitivanja prijave i provjere u Informacijskom sustavu Državnog
odvjetništva državni odvjetnik odbacit će prijavu obrazloženim rješenjem:
1) ako iz same prijave proistječe da prijavljeno djelo nije kazneno djelo za koje se
progoni po službenoj dužnosti,
2) ako je nastupila zastara ili je djelo obuhvaćeno amnestijom ili pomilovanjem,
3) ako postoje druge okolnosti koje isključuju krivnju ili kazneni progon,
4) ako ne postoje osnove sumnje da je osumnjičenik počinio prijavljeno kazneno djelo,
5) ako podaci u prijavi upućuju na zaključak da prijava nije vjerodostojna.
(2) Protiv rješenja državnog odvjetnika o odbacivanju kaznene prijave žalba nije
dopuštena.
(3) Ako drugačije nije propisano ovim Zakonom (članak 521. i 522.) o odbacivanju
prijave te o razlozima za to državni odvjetnik, osim ako je odlučio da ne poduzme
progon u slučajevima iz članka 212. ovog Zakona, izvijestit će uz pouku iz članka 55.
ovog Zakona oštećenika u roku od osam dana, a ako je prijavu podnijela policija ili
drugo državno tijelo, izvijestit će podnositelja te na njezin zahtjev osobu protiv koje je
prijava podnesena.
Odredbom članka 44. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Ako državni odvjetnik iz same prijave ne može ocijeniti jesu li vjerodostojni navodi
prijave ili ako podaci u prijavi ne daju dovoljno osnove da može odlučiti hoće li naložiti
provođenje istrage ili poduzeti dokazne radnje ili ako je do državnog odvjetnika samo
dopro glas da je počinjeno kazneno djelo, državni odvjetnik će, ako to ne može poduzeti
sam ili preko drugih tijela, naložiti policiji da prikupi potrebne obavijesti provođenjem
izvida i poduzimanjem drugih mjera radi prikupljanja podataka potrebnih za
odlučivanje o pokretanju istrage. U nalogu državni odvjetnik može pobliže odrediti
sadržaj izvida ili mjere te naložiti da ga policija odmah obavijesti o poduzetom izvidu ili
mjeri. Ako državni odvjetnik naloži prisustvovanje izvidu ili mjeri, policija će ih
provesti na način kojim mu se to omogućuje. Policija je dužna postupiti prema nalogu
državnoga odvjetnika, a ako državni odvjetnik nije naložio drukčije, o poduzetim
izvidima ili mjerama dužna je izvijestiti državnog odvjetnika najkasnije u roku od
trideset dana od primitka naloga.
Odredbom članka 44. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
(5) Na zahtjev državnog odvjetnika, policija, ministarstvo nadležno za financije,
Državni ured za reviziju i druga državna tijela, organizacije, banke i druge pravne osobe
dostavit će podatke koje je od njih zatražio, osim onih koji predstavljaju zakonom
zaštićenu tajnu. Državni odvjetnik može od navedenih tijela zahtijevati kontrolu
poslovanja pravne i fizičke osobe i u skladu s odgovarajućim propisima privremeno
oduzimanje do donošenja presude, novca, vrijednosnih papira, predmeta i
dokumentacije koji mogu poslužiti kao dokaz, obavljanje nadzora i dostavu podataka
koji mogu poslužiti kao dokaz o počinjenom kaznenom djelu ili imovini ostvarenoj
kaznenim djelom, te zatražiti obavijesti o prikupljenim, obrađenim i pohranjenim
podacima u vezi neobičnih i sumnjivih novčanih transakcija. U svom zahtjevu državni12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 76/194odvjetnik može pobliže označiti sadržaj tražene mjere ili radnje te zahtijevati da ga se o
njoj izvijesti, kako bi mogao biti prisutan njenom provođenju.
(6) Za nepostupanje po zahtjevu sudac istrage može na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika odgovornu osobu kazniti novčanom kaznom u iznosu do 50.000,00 kuna, a
pravnu osobu do 5.000.000,00 kuna, a ako i nakon toga ne postupi po zahtjevu može se
kazniti zatvorom do izvršenja, a najdulje mjesec dana. Sud koji je donio rješenje o
određivanju zatvora može opozvati to rješenje ako nakon njegovog donošenja,
odgovorna osoba postupi po zahtjevu.
(7) Državni odvjetnik može u svrhu prikupljanja potrebnih obavijesti pozvati
podnositelja kaznene prijave i druge osobe za čije izjave smatra da mogu pridonijeti
ocjeni o vjerodostojnosti navoda u prijavi. U pozivu se mora naznačiti razlog pozivanja.
Ako se osoba koja je pozvana ne odazove postupit će se prema članku 208. stavku 3.
ovog Zakona.
(8) Ako kaznena prijava ne sadrži podatke o kaznenom djelu, odnosno ako državni
odvjetnik iz same kaznene prijave ne može zaključiti za koje se kazneno djelo prijava
podnosi pozvat će podnositelja da u roku od petnaest dana ispravi i dopuni kaznenu
prijavu. Ako podnositelj ne postupi prema pozivu za ispravak ili dopunu, državni
odvjetnik sastavlja o tome bilješku, kojoj prilaže kaznenu prijavu i poziv za ispravak ili
dopunu. Takva kaznena prijava se ne upisuje u upisnik kaznenih prijava, nego u upisnik
raznih kaznenih predmeta. Kaznena prijava i poziv se pohranjuju. O tome se u roku od
sedam dana od proteka roka za ispravak ili dopunu kaznene prijave, obavještava viši
državni odvjetnik koji može naložiti upisivanje kaznene prijave u upisnik kaznenih
prijava.
(9) O pribavljenoj izjavi iz stavka 7. ovog članka, državni odvjetnik sastavlja zapisnik,
koji se kao i materijali iz članka 208. stavak 5. ovog Zakona, može upotrijebiti tijekom
poduzimanja dokaznih radnji prije podizanja optužnice. Taj zapisnik i materijali se
izdvajaju iz spisa prema članku 86. ovog Zakona i ne mogu se upotrijebiti kao dokaz u
postupku.
Odredbom članka 44. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 9.
(10) Ministar nadležan za pravosuđe propisuje način vođenja upisnika iz stavka 8. ovog
članka.
2. Izvidi kaznenih djela
Članak 207.
(1) Kad poduzima izvide kaznenih djela policija postupa prema odredbama posebnog
zakona i pravila koja su donesena na temelju tog zakona.
(2) Ako postoje osnove sumnje da je počinjeno kazneno djelo za koje se progoni po
službenoj dužnosti, policija ima pravo i dužnost:
1) poduzeti potrebne mjere da se pronađe počinitelj kaznenog djela, da se počinitelj ili
sudionik ne sakrije ili ne pobjegne,
2) da se otkriju i osiguraju tragovi kaznenog djela i predmeti koji mogu poslužiti pri
utvrđivanju činjenica te
3) da se prikupe sve obavijesti koje bi mogle biti od koristi za uspješno vođenje
kaznenog postupka.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 77/194(3) O činjenicama i okolnostima koje su utvrđene prilikom poduzimanja radnji iz stavka
1. i 2. ovog članka, a mogu biti od interesa za kazneni postupak, policija sastavlja
službenu zabilješku.
(4) O poduzimanju izvida kaznenih djela policija će obavijestiti državnog odvjetnika
odmah, a najkasnije u roku od dvadeset četiri sata nakon poduzimanja radnje.
Članak 208.
(1) Državni odvjetnik može sam provoditi izvide ili provođenje izvida naložiti policiji.
(2) Državni odvjetnik ima pravo i dužnost stalnog nadzora nad provođenjem izvida koji
su naloženi policiji. Policija je dužna izvršiti nalog ili zahtjev državnog odvjetnika u
provođenju nadzora nad izvidima i za taj rad odgovaraju državnom odvjetniku.
(3) Uz prethodnu obavijest državnom odvjetniku, policija može pozivati građane. Uz
prethodnu obavijest državnom odvjetniku, prisilno se može dovesti osumnjičenik koji
se nije odazvao pozivu samo ako je u pozivu bio na to upozoren ili iz okolnosti očito
proizlazi da odbija primitak poziva. Osoba koja se odazvala pozivu ili je bila prisilno
dovedena, a odbije dati obavijesti, ne može se ponovno pozivati zbog istog razloga.
(4) U provođenju izvida policija ne može građane ispitivati u svojstvu okrivljenika,
svjedoka ili vještaka. Ako je to potrebno radi otkrivanja drugih kaznenih djela iste
osobe, njezinih sudionika ili kaznenih djela drugih osoba, obavijesti se mogu prikupljati
i od osoba koje su u pritvoru, istražnom zatvoru ili u drugoj ustanovi za osobe lišene
slobode, ali samo ako je to, na temelju pisanog prijedloga državnog odvjetnika, odobrio
sudac istrage ili predsjednik vijeća, u prisutnosti suca istrage ili branitelja.
(5) Na temelju provedenih izvida policija, u skladu s posebnim propisom, sastavlja
izvješće o provedenim izvidima u kojemu navodi dokaze za koje je saznala. U izvješće
se ne unosi sadržaj izjava koje su pojedini građani dali u prikupljanju obavijesti. Uz
izvješće se dostavljaju i predmeti, skice, slike, spisi o poduzetim mjerama i radnjama,
službene zabilješke, izjave i drugi materijal koji može biti koristan za uspješno vođenje
postupka. Ako prethodno nije podnesena kaznena prijava, državni odvjetnik može
postupiti prema članku 205. i 206. ovog Zakona.
(6) Ako policija naknadno sazna za nove činjenice, dokaze ili otkrije tragove kaznenog
djela, dužna je prikupiti potrebne obavijesti i izvješće o tome odmah dostaviti državnom
odvjetniku.
Članak 209.
Pod uvjetima i na način određen posebnim zakonom, izvide kaznenog djela počinjenog
na hrvatskom brodu provodi zapovjednik broda. Ako nema posebnih odredaba o načinu
provođenja izvida, odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovog Zakona.
Članak 210.
Policija ima pravo osobe zatečene na mjestu počinjenja kaznenog djela uputiti
državnom odvjetniku ili ih zadržati do njegova dolaska, ako bi te osobe mogle dati
podatke važne za kazneni postupak i ako je vjerojatno da se njihovo ispitivanje kasnije
ne bi moglo obaviti ili bi bilo skopčano sa znatnim odugovlačenjem ili drugim
teškoćama. Zadržavanje tih osoba radi upućivanja državnom odvjetniku ili njihovo
zadržavanje na mjestu počinjenja kaznenog djela ne može trajati dulje od šest sati od
dolaska policije na mjesto događaja.
Članak 211.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 78/194(1) Policija može radi utvrđivanja istovjetnosti osumnjičenika, snimati ga, uzimati mu
otiske prstiju, te podatke o istovjetnosti unositi u odgovarajuće zbirke.
(2) Radi utvrđivanja istovjetnosti osumnjičenika, po odobrenju državnog odvjetnika
policija može objaviti osumnjičenikovu fotografiju.
(3) Od osumnjičenika za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora, mogu se i
bez privole uzeti neintimni uzorci radi molekularno­genetske analize potrebne u svrhe
iz stavka 1. ovog članka.
(4) Ministar nadležan za unutarnje poslove i ministar nadležan za obranu donose
propise o ustrojstvu i načinu vođenja zbirke s automatskom obradom podataka za svrhe
iz stavka 1. ovog članka.
(5) Ministar nadležan za unutarnje poslove u suglasnosti s ministrom nadležnim za
zdravstvo, donosi propise o ustrojstvu i načinu vođenja zbirke s automatskom obradom
podataka za svrhe iz stavka 3. ovog članka, u smislu članka 327. stavka 7. ovog Zakona.
3. Odbacivanje kaznene prijave i odustajanje od kaznenog progona prema
posebnom zakonu
Članak 212.
(1) Glavni državni odvjetnik može pod uvjetima i na način propisan posebnim
zakonom, rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od kaznenog progona tijekom
kaznenog postupka ako je to razmjerno težini počinjenih kaznenih djela i značenju
iskaza te osobe, važno za otkrivanje i dokazivanje kaznenih djela i članova zločinačke
organizacije.
(2) Protiv rješenja Glavnog državnog odvjetnika iz stavka 1. ovog članka, žalba nije
dopuštena.
4. Dokazne radnje prije početka postupka
Članak 213.
(1) Državni odvjetnik, ili na temelju njegova naloga istražitelj, može prije pokretanja
istrage, kad je istraga obvezna (članak 216. stavak 1.), provesti dokazne radnje za koje
postoji opasnost od odgode, a policija može privremeno oduzeti predmete iz članka 261.
ovog Zakona kad provodi izvide kaznenih djela.
Odredbom članka 45. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) Ako istraga prema ovom Zakonu nije obvezna, državni odvjetnik, ili na temelju
njegova naloga istražitelj, može poduzeti dokazne radnje za koje postoji opasnost od
odgode ili koje su svrhovite za odlučivanje o podizanju optužnice.
(3) U slučaju iz stavka 2. ovog članka, a nakon što je primio pouku o pravima (članak
239.), osumnjičenik može državnom odvjetniku predložiti poduzimanje dokaznih
radnji, a sucu istrage provođenje dokaznog ročišta u slučajevima iz članka 236. stavka
2. ovog Zakona.
(4) Ako je protiv osumnjičenika podnesena kaznena prijava ili je obavljena pretraga
osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne stvari koju
koristi, ili je od osumnjičenika privremeno oduzet predmet, izvršeno prepoznavanje, ili
je od osumnjičenika uzet otisak prstiju i drugih dijelova tijela, ili je uzet uzorak
biološkog materijala, ili je određeno vještačenje osumnjičenika prema članku 325. ili
326. ovog Zakona, osumnjičenik može od državnog odvjetnika zahtijevati prvo12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 79/194ispitivanje u roku od 30 dana od dana podnošenja kaznene prijave ili obavljanja
pretrage osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne
stvari koju koristi ili privremenog oduzimanja predmeta od osumnjičenika, obavljanja
prepoznavanja osumnjičenika ili uzimanja otisaka prstiju i drugih dijelova tijela od
osumnjičenika, uzimanja uzorka biološkog materijala ili određivanja vještačenja
osumnjičenika prema članku 325. ili 326. ovog Zakona. Ako državni odvjetnik prihvati
prijedlog osumnjičenika, ispitat će ga u tom roku.
(5) Ako državni odvjetnik nije ispitao osumnjičenika u roku iz stavka 4. ovog članka,
osumnjičenik po isteku tog roka ima pravo razgledavanja spisa.
Odredbom članka 19. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodani stavci 4. i. 5.
Članak 214.
(1) Ako je počinitelj kaznenog djela nepoznat, državni odvjetnik ili istražitelj može
ispitati svjedoke ako je to svrhovito za otkrivanje počinitelja ili ako postoji opasnost od
odgode.
(2) O svemu što je poduzeto, istražitelj mora prije, a ako to nije moguće, odmah nakon
provedbe radnje izvijestiti državnog odvjetnika.
Članak 215.
(1) Državni odvjetnik može prije početka postupka zahtijevati od suca istrage nalog za
poduzimanje posebnih dokaznih radnji (članak 332. do 339.).
(2) Pod uvjetima iz članka 332. stavka 2. ovog Zakona nalog o poduzimanju posebne
dokazne radnje, može izdati državni odvjetnik.
(3) Nalog o poduzimanju posebnih dokaznih radnji iz stavka 1. i 2. ovog članka
izvršava policija (članak 219. stavak 3.).
Glava XVII.
ISTRAGA
1. Pokretanje, tijek i okončanje istrage
Članak 216.
(1) Istraga se mora provesti za kaznena djela za koja je propisana kazna dugotrajnog
zatvora.
(2) Istraga se može provesti za druga kaznena djela za koja se vodi redoviti kazneni
postupak.
(3) U istrazi će se prikupiti dokazi i podaci potrebni da bi se moglo odlučiti hoće li se
podignuti optužnica ili obustaviti postupak, te dokazi za koje postoji opasnost da se
neće moći ponoviti na raspravi ili bi njihovo izvođenje bilo otežano.
Članak 217.
(1) Državni odvjetnik donosi nalog o provođenju istrage ako postoje osnove sumnje da
je počinjeno kazneno djelo za koje se ima provesti istraga. Nalog o provođenju istrage
državni odvjetnik donosi u roku od devedeset dana od upisa kaznene prijave u upisnik
kaznenih prijava (članak 205. stavak 4.). Izdavanje naloga o provođenju istrage
zabilježit će se u upisniku kaznenih prijava.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 80/194Odredbom članka 46. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Nalog o provođenju istrage mora sadržavati opis djela iz kojeg proizlaze zakonska
obilježja kaznenog djela, zakonski naziv kaznenog djela, okolnosti iz kojih proizlaze
osnove sumnje, ime i prezime i osobne podatke osobe osumnjičenika, ako su poznati, te
kratko obrazloženje.
Odredbom članka 46. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) U nalogu o provođenju istrage državni odvjetnik određuje da se istraže određene
okolnosti, da se poduzmu pojedine radnje i da se o određenim pitanjima ispitaju
određene osobe.
(4) Državni odvjetnik može podnijeti sucu istrage obrazloženi prijedlog da se protiv
osumnjičenika odredi istražni zatvor ili da se poduzmu druge mjere neophodne za
djelotvorno vođenje kaznenog postupka i zaštitu osoba.
Odredbom članka 46. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 218.
(1) Nalog o provođenju istrage se dostavlja osumnjičeniku u roku od osam dana od dana
izdavanja, zajedno s poukom o pravima iz članka 239. stavka 1. ovog Zakona, osim ako
osumnjičenik nije poznat.
(2) Ako se naknadno utvrdi istovjetnost osumnjičenika, državni odvjetnik dopunit će
nalog prema članku 217. stavku 2. ovog Zakona i postupiti prema stavku 1. ovog
članka.
(3) Državni odvjetnik može odgoditi dostavu naloga o provođenju istrage do mjesec
dana ako bi se dostavom ugrozio život ili tijelo ili imovina velikih razmjera. Razloge za
odgodu dostave naloga o provođenju istrage, državni odvjetnik upisuje službenom
zabilješkom u upisnik iz članka 205. stavka 4. ovog Zakona.
(4) Ako je prije izdavanja naloga o provođenju istrage obavljena pretraga
osumnjičenika ili njegova doma ili drugih prostorija koje koristi, privremeno
oduzimanje predmeta od osumnjičenika, prepoznavanje ili vještačenje uz sudjelovanje
osumnjičenika, uzimanje otisaka prstiju i drugih dijelova tijela od osumnjičenika, ili je
ispitan osumnjičenik, nalog o provođenju istrage mora se osumnjičeniku dostaviti u
roku iz stavka 1. ovog članka. Ako su prije dostave naloga provedene druge dokazne
radnje, o tim radnjama državni odvjetnik obavještava osumnjičenika uz dostavu naloga.
Odredbom članka 47. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjeni stavci 1., 2. i
4.
(5) Nalog o provođenju istrage državni odvjetnik dostavlja oštećeniku s poukom o
pravima iz članka 55. stavka 5. ovog Zakona.
Članak 219.
(1) Istragu provodi državni odvjetnik.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 81/194(2) Državni odvjetnik može nalogom povjeriti provođenje dokaznih radnji istražitelju.
U nalogu državni odvjetnik određuje istražitelja, s obzirom na predmet istraživanja i
posebne propise, radnje koje se imaju provesti, a može dati i druge naloge kojih se
istražitelj mora držati. Istražitelj je dužan postupati po nalogu državnog odvjetnika, ako
drukčije nije propisano ovim Zakonom.
Odredbom članka 20. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 2.
(3) Posebne dokazne radnje provode se prema članku 332. – 340. ovog Zakona.
(4) Glede osobnih podataka prikupljenih tijekom istrage postupa se prema članku 186.
ovog Zakona.
(5) Glede predmeta koji imaju poslužiti kao dokaz postupa se prema članku 269. ovog
Zakona.
Članak 220.
(1) Nakon donošenja naloga o provođenju istrage, a kad to ovaj Zakon predviđa i prije
toga (članak 213. do 215.), državni odvjetnik poduzima ili nalaže radnje za koje smatra
da su potrebne za uspješno vođenje postupka.
(2) Državni odvjetnik ili istražitelj koji poduzima dokaznu radnju obavit će prema
potrebi i druge dokazne radnje koje s tim stoje u svezi ili iz njih proistječu.
(3) Istražitelj prije poduzimanja radnje iz stavka 2. ovog članka, ili ako to nije mogao
učiniti, odmah nakon njezina obavljanja, izvješćuje državnog odvjetnika o provedenoj
radnji.
Članak 221.
Oštećenik može državnom odvjetniku podnositi prijedloge da se istraga dopuni i druge
prijedloge radi ostvarivanja prava propisanih zakonom, te sudjelovati u radnjama u
istrazi kad je to propisano ovim Zakonom i ostvarivati prava iz članka 52. ovog Zakona.
Članak 222.
(1) Državni odvjetnik ili istražitelj obavlja dokazne radnje na području svoje
nadležnosti. Ako interes istrage zahtijeva, oni mogu pojedine dokazne radnje obaviti i
izvan područja nadležnosti, ali su dužni o tome izvijestiti državnog odvjetnika na čijem
području se obavlja dokazna radnja.
(2) Na temelju odluke državnog odvjetnika u složenim istražnim predmetima, osim
istražitelja sudjeluju državnoodvjetnički savjetnici i stručni suradnici. Oni mogu
pripremati provođenje pojedinih dokaznih radnji, primati izjave i prijedloge, te
samostalno poduzeti pojedinu dokaznu radnju koju im je državni odvjetnik povjerio.
Zapisnik o takvoj radnji državni odvjetnik ovjerava najkasnije četrdeset i osam sati
nakon njezina poduzimanja.
(3) Radi razjašnjenja pojedinih tehničkih ili drugih stručnih pitanja koja se postavljaju u
svezi s pribavljenim dokazima ili pri poduzimanju dokaznih radnji, državni odvjetnik
može zatražiti od odgovarajuće stručne ustanove ili stručne osobe da mu o tim pitanjima
dade potrebna objašnjenja o kojima će državni odvjetnik sastaviti zapisnik.
Članak 223.
(1) Državni odvjetnik prekida istragu nalogom ako je okrivljenik zbog zdravstvenih
smetnji nesposoban sudjelovati u postupovnim radnjama. Od donošenja rješenja o12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 82/194prekidu, do prestanka zdravstvenih smetnji, okrivljenik mora imati branitelja.
(2) Ako se okrivljenik sam stavio u stanje ili položaj uslijed kojega nije sposoban
sudjelovati u postupovnim radnjama, istraga se neće prekinuti. Tijekom postojanja tih
okolnosti okrivljenik mora imati branitelja.
(3) Istraga se neće prekinuti u slučaju iz članka 549. stavka 4. ovog Zakona.
(4) Istraga se može prekinuti ako je okrivljenik nepoznat, u bijegu ili inače nije dostižan
državnim tijelima.
(5) Prije nego što se istraga prekine, prikupit će se svi dokazi o kaznenom djelu i krivnji
okrivljenika do kojih se može doći.
(6) Ako su bile određene mjere osiguranja prisutnosti, državni odvjetnik će sucu istrage
bez odgađanja dostaviti nalog o prekidu istrage. Sudac istrage će postupiti prema članku
226. stavak 1. ovog Zakona.
(7) Kad prestanu smetnje koje su prouzročile prekid, državni odvjetnik donosi nalog o
nastavku istrage.
(8) Ako tijekom prekida istrage nastupi zastara kaznenog progona, postupa se prema
članku 224. stavku 1. točki 3. ovog Zakona.
Članak 224.
(1) Državni odvjetnik obustavlja nalogom istragu:
1) ako djelo koje se stavlja na teret okrivljeniku nije kazneno djelo za koje se progoni
po službenoj dužnosti,
2) ako postoje okolnosti koje isključuju krivnju okrivljenika, osim u slučaju iz članka
549. stavka 3. ovog Zakona,
3) ako je nastupila zastara kaznenog progona ili je djelo obuhvaćeno amnestijom ili
pomilovanjem ili ako postoje druge okolnosti koje isključuju kazneni progon,
4) ako nema dokaza da je okrivljenik počinio kazneno djelo.
(2) Nalog o obustavi istrage dostavlja se oštećeniku i okrivljeniku, koji će se odmah
pustiti na slobodu ako je u pritvoru ili istražnom zatvoru. Oštećenik će se uz nalog
uputiti u smislu članka 55. stavka 5. ovog Zakona.
Članak 225.
(1) Ako je državni odvjetnik odbacio kaznenu prijavu ili je obustavio istragu, oštećenik
koji je preuzeo kazneni progon može sucu istrage predložiti provođenje istrage, ili
provođenje dokaznog ročišta.
Odredbom članka 48. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Sudac istrage odlučuje o prijedlogu oštećenika kao tužitelja rješenjem. U rješenju
kojim određuje pokretanje istrage navode se podaci iz članka 217. stavka 2. i 3. ovog
Zakona. Ako ne prihvati prijedlog, sudac istrage rješenjem odbija prijedlog oštećenika
za pokretanje istrage.
(3) Ako je prijedlog oštećenika kao tužitelja za provođenje istrage prihvaćen, istragu po
nalogu suca istrage, provodi istražitelj. Oštećenik kao tužitelj može biti prisutan12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 83/194radnjama u istrazi i može sucu istrage predlagati da naloži istražitelju provođenje
određenih radnji. Ako ne prihvati prijedlog oštećenika kao tužitelja o provođenju radnji,
sudac istrage obavještava oštećenika.
Odredbom članka 48. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Kad sudac istrage ustanovi da je istraga završena, izvijestit će o tome oštećenika kao
tužitelja. Sudac istrage će u obavijesti upozoriti oštećenika kao tužitelja o mjestu gdje se
nalazi spis i drugi predmeti i vremenu u kojemu ih može razgledati, kao i o pravu da u
roku od osam dana može podnijeti optužnicu te o tome obavijestiti suca istrage. Ako
oštećenik kao tužitelj u tom roku ne podigne optužnicu, smatrat će se da je odustao od
kaznenog progona, pa će sudac istrage postupak rješenjem obustaviti.
Članak 226.
(1) Kad sudac istrage odlučuje o nekom pitanju i ustanovi da postoje razlozi za prekid
ili obustavu istrage iz članka 224. stavka 1. točke 1. – 3., donosi rješenje o prekidu
odnosno obustavi istrage.
(2) Rješenje o prekidu ili obustavi istrage dostavlja se državnom odvjetniku, oštećeniku
kao tužitelju i okrivljeniku, koji će se odmah pustiti na slobodu ako je u istražnom
zatvoru.
Odredbom članka 21. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 2.
(3) Na način određen u stavku 1. ovog članka sudac istrage postupa i kad provodi
istragu na zahtjev oštećenika.
Članak 227.
Državni odvjetnik će prije završene istrage pribaviti podatke o okrivljeniku navedene u
članku 272. stavku 1. ovog Zakona, ako nedostaju ili ih treba provjeriti, te podatke o
prijašnjim osudama okrivljenika, a prema potrebi i spise tih predmeta, a ako okrivljenik
još izdržava kaznu ili drugu sankciju koja je vezana za lišenje slobode, podatke o
njegovu ponašanju za vrijeme izdržavanja kazne ili druge sankcije.
Članak 228.
(1) Državni odvjetnik ili sudac istrage završava istragu kad su provedene radnje
propisane u Zakonu, a stanje stvari je u istrazi dovoljno razjašnjeno da se može
podignuti optužnica ili obustaviti postupak.
(2) Nalog o istrazi, odluke, zapisnici o radnjama poduzetim u istrazi i svi drugi spisi
koji se mogu upotrijebiti kao dokaz na raspravi unose se u spis istrage prije njezinog
završetka.
(3) Završetak istrage upisuje se u upisnik kaznenih prijava.
Članak 229.
(1) Nakon završene istrage državni odvjetnik je dužan u roku od petnaest dana
podignuti optužnicu ili obustaviti istragu. Taj rok može viši državni odvjetnik produljiti
na prijedlog državnog odvjetnika najviše za još petnaest dana, a u posebno složenim
predmetima za još dva mjeseca.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 84/194(2) Ako niti nakon produljenja roka iz stavka 1. ovog članka, optužnica nije podignuta i
dostavljena sudu, smatra se da je državni odvjetnik odustao od kaznenog progona. U
svakom slučaju smatra se da je se da je državni odvjetnik odustao od kaznenog progona
ako optužnica nije podignuta šest mjeseci nakon završetka istrage.
(3) Državni odvjetnik će u roku iz stavka 1. ovog članka, obavijestiti oštećenika o
podizanju optužnice ili o obustavi istrage uz pouku iz članka 55. stavka 5. ovog Zakona.
(4) Ako državni odvjetnik ne postupi prema stavku 1. i 2. ovog članka dužan je o
razlozima izvijestiti višeg državnog odvjetnika.
Članak 230.
(1) Ako se istraga ne završi u roku od šest mjeseci, državni odvjetnik je dužan izvijestiti
višeg državnog odvjetnika o razlozima zbog kojih istraga nije završena.
(2) Viši državni odvjetnik dužan je poduzeti mjere da se istraga završi. U složenim
predmetima viši državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika
rok iz stavka 1. ovog članka, produljiti za još šest mjeseci. U posebno složenim i teškim
predmetima, Glavni državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika rok završetka istrage iz stavka 1. ovog članka, produljiti za dvanaest mjeseci.
(3) Okrivljenik i oštećenik mogu se uvijek obratiti pritužbom višem državnom
odvjetniku zbog odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u tijeku istrage.
(4) Viši državni odvjetnik ispitat će navode u pritužbi, a ako je podnositelj zahtijevao,
obavijestit će ga o tome što je poduzeto.
(5) Ako istragu provodi sudac istrage okrivljenik i oštećenik kao tužitelj mogu se
obratiti pritužbom predsjedniku suda zbog odugovlačenja postupka i drugih
nepravilnosti u tijeku sudske istrage. Ako je podnositelj zahtijevao, predsjednik suda će
ga obavijestiti o tome što je poduzeto.
Članak 231.
(1) Postupanje tijekom istrage je tajno.
(2) Tijelo koje poduzima radnju upozorit će osobe koje sudjeluju u dokaznoj radnji da je
odavanje tajne kazneno djelo.
(3) Kada za to postoji interes javnosti ili drugi opravdani razlozi, a nije u suprotnosti s
interesima istrage niti drugim odredbama ovoga Zakona, tijelo koje vodi istragu može
odlučiti da određena dokazna radnja ili dio dokazne radnje nisu tajne.
Odredbom članka 49. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 231.
Članak 232.
Kad sudac istrage ili vijeće odlučuje u tijeku istrage, može zatražiti potrebna
objašnjenja od državnog odvjetnika, oštećenika i okrivljenika. Sudac istrage ili vijeće
može pozvati državnog odvjetnika, okrivljenika i oštećenika da usmeno izlože svoja
stajališta.
Članak 233.
(1) Okrivljenik mora biti ispitan prije okončanja istrage. Ispitivanje okrivljenika provodi
se prema članku 272. do 282. ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 85/194(2) Okrivljenika ispituje državni odvjetnik ili po njegovu nalogu istražitelj. Ispitivanje
okrivljenika se provodi u prostorijama državnog odvjetnika ili istražitelja.
(3) Pri pozivanju okrivljenika postupit će se prema članku 175. ovog Zakona, a ako
okrivljenik nije primio pisanu pouku o pravima, tijelo koje provodi ispitivanje će prije
početka ispitivanja postupiti prema članku 273. stavku 1. ovog Zakona.
Članak 234.
(1) Okrivljenik nakon primitka naloga o provođenju istrage može državnom odvjetniku
predložiti poduzimanje dokaznih radnji. Ako državni odvjetnik prihvati prijedlog
okrivljenika, provest će odgovarajuću dokaznu radnju. Prijedlog za poduzimanje
dokazne radnje ne može se podnijeti nakon što je okrivljenik primio obavijest da je
istraga završena (članak 228. stavak 3.).
Odredbom članka 22. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) Ako se državni odvjetnik ne složi s prijedlogom okrivljenika dostavlja ga u roku od
osam dana sucu istrage i o tome pisano obavještava okrivljenika. Sudac istrage odlučuje
o prijedlogu okrivljenika nalogom.
(3) O mjestu i vremenu provođenja dokazne radnje iz stavka 1. ovog članka,
obavještava se osumnjičenik i branitelj prije provođenja radnje. Ako je osumnjičenik u
istražnom zatvoru, a sudac istrage odluči da prisutnost osumnjičenika nije nužna, radnji
može prisustvovati samo branitelj.
(4) Obavijest o provođenju dokazne radnje iz stavka 1., 2. i 3. ovog članka
osumnjičeniku i branitelju se u primjerenom roku može priopćiti putem uređaja za
telekomunikacije, o čemu se sastavlja službena zabilješka.
Odredbom članka 22. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodani stavci
3. i 4.
2. Dokazno ročište
Članak 235.
(1) Dokazno ročište provodi sudac istrage na prijedlog državnog odvjetnika, oštećenika
kao tužitelja ili okrivljenika.
(2) Na dokaznom ročištu mogu se provesti dokazne radnje iz članka 236. ovog Zakona.
Članak 236.
(1) Dokazno ročište će se provesti ako:
1) je potrebno ispitati svjedoka iz članka 292. i 293. ovog Zakona,
2) svjedok neće moći biti ispitan na raspravi,
3) je svjedok izložen utjecaju koji dovodi u pitanje istinitost iskaza,
4) se drugi dokaz neće moći kasnije izvesti.
(2) Dokazno ročište se može provesti ako je potrebno radi donošenja odluke u
slučajevima propisanim ovim Zakonom.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 86/194Članak 237.
(1) Sudac istrage, ako prihvati prijedlog za održavanje dokaznog ročišta, u roku od
četrdeset i osam sati nalogom:
1) određuje vrijeme i mjesto održavanja dokaznog ročišta;
2) poziva državnog odvjetnika, okrivljenika i njegova branitelja, te oštećenika i druge
osobe, osim ako drukčije nije propisano u ovom Zakonu;
3) određuje pribavljanje predmeta i osiguranje provođenja radnji.
(2) Ako ne prihvati prijedlog o provođenju dokaznog ročišta, sudac istrage će u roku od
četrdeset i osam sati, rješenjem odbiti prijedlog. Protiv tog rješenja predlagatelj ima
pravo žalbe u roku od dvadeset četiri sata. O žalbi odlučuje vijeće u roku od četrdeset i
osam sati.
(3) Ako se na dokaznom ročištu ispituje svjedok iz članka 294. ovog Zakona, sudac
istrage će provesti ispitivanje prema članku 297. ovog Zakona.
Članak 238.
(1) Državni odvjetnik mora prisustvovati dokaznom ročištu ako je on predložio to
ročište.
(2) Dokaznom ročištu, mogu prisustvovati osumnjičenik, oštećenik kao tužitelj,
branitelj i oštećenik, osim ako za radnju koja se provodi, nije drukčije propisano.
(3) Dokazno ročište ne može se provesti bez branitelja ako je obrana obvezna.
(4) Osobe koje sudjeluju na dokaznom ročištu mogu predložiti sucu istrage da radi
razjašnjenja stvari postavi određena pitanja svjedoku ili vještaku. Uz dopuštenje suca
istrage mogu postavljati pitanja i neposredno.
(5) Ako je na dokaznom ročištu prisutan osumnjičenik, sudac istrage mora pri otvaranju
dokaznog ročišta provjeriti je li primio pisanu pouku o pravima (članak 239. stavak 1.).
Ako osumnjičenik nije primio tu pouku, sudac istrage će postupiti prema članku 239.
stavku 4. ovog Zakona, a ako je kazneni progon preuzeo oštećenik kao tužitelj, uručit će
tu pouku osumnjičeniku.
(6) Sudac istrage može tijekom dokaznog ročišta postupiti prema članku 222. stavku 3.
ovog Zakona.
Odredbom članka 50. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 238.
3. Pouka o pravima
Članak 239.
(1) Pouka o pravima okrivljenika mora sadržavati obavijest o tome:
1) zašto se okrivljuje i koje su osnove sumnje protiv njega, ako prethodno nije primio
nalog o provođenju istrage,
2) da nije dužan iznijeti svoju obranu niti odgovarati na pitanja,
3) da u skladu s odredbom članka 184. stavka 2. točke 1. ovog Zakona ima pravo
razgledavanja, prepisivanja, preslikavanja i snimanja spisa i predmeta koji se mogu
upotrijebiti kao dokaz,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 87/1944) da ima pravo uzeti branitelja po vlastitom izboru ili da će mu se kad to predviđa ovaj
Zakon, postaviti branitelj po službenoj dužnosti.
Odredbom članka 51. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 3.
(2) Pouka o pravima se mora dostaviti okrivljeniku uz:
1) nalog o pretrazi,
2) poziv za prvo ispitivanje,
3) nalog o provođenju istrage,
4) poziv za dokazno ročište,
5) rješenje o istražnom zatvoru,
6) nalog o prepoznavanju,
7) nalog o vještačenju prema osobi okrivljenika.
Odredbom članka 51. stavka 2. i 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
izmijenjena uvodna rečenica i točka 1.
Odredbom članka 23. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodane točke
6. i 7.
(3) Ako državni odvjetnik ili tijelo koje provodi radnju ustanovi da je pouku o pravima
okrivljenik ranije primio utvrdit će to službenom zabilješkom u spisu i neće ponovno
dostavljati pouku.
Odredbom članka 51. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
Odredbom članka 23. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011.,izmijenjen
stavak 3.
(4) Kad je to propisano ovim Zakonom, tijelo koje provodi radnju po službenoj dužnosti
provjerava je li okrivljenik primio pouku o pravima prije otpočinjanja radnje i ako
ustanovi da pouka o pravima nije uručena, zastat će s postupanjem, najprije naložiti
uručenje pouke, a tek nakon toga nastaviti s postupkom.
Odredbom članka 51. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Glava XVIII.
DOKAZNE RADNJE
1. Pretraga
a) Zajedničke odredbe12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 88/194Članak 240.
(1) Pretraga je istraživanje predmeta pretrage uporabom osjetila i njihovih pomagala,
pod uvjetima i na način propisan ovim Zakonom i drugim propisima.
(2) Pretraga doma i drugih prostora, sredstva prijevoza i druge pokretne stvari te osobe
poduzima se radi pronalaženja počinitelja kaznenog djela, predmeta ili tragova važnih
za kazneni postupak, kad je vjerojatno da se oni nalaze u određenom prostoru, kod
određene osobe ili na njezinom tijelu.
(3) Propisi o pretrazi ne odnose se na prirodne, javne te napuštene prostore.
Članak 241.
(1) Pretraga osobe mora se provoditi na način kojim se čuva dostojanstvo osobe koja se
pretražuje.
(2) Pretraga doma i drugih prostora se mora provoditi tako da se što manje remeti kućni
red i uznemiruju građani.
(3) Ako se svrha pretrage doma, drugih prostora i pokretne stvari ne može postići na
drugi način, tijelo koje provodi pretragu može rastaviti predmet pretrage prema potrebi i
uz pomoć stručne osobe. Pri rastavljanju predmeta pretrage izbjegavat će se nepotrebna
oštećenja.
Članak 242.
(1) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, pretragu na zahtjev državnog
odvjetnika, sudac istrage određuje pisanim obrazloženim nalogom. Nalog o pretrazi
mora sadržavati:
1) oznaku predmeta pretrage (osobe, doma, drugih prostora ili pokretnih stvari),
2) svrhu pretrage,
3) tijelo koje će provesti pretragu.
(2) O zahtjevu za pretragu sudac istrage odlučuje odmah, a najkasnije u roku od četiri
sata, od primitka zahtjeva. Ako ne prihvati zahtjev, sudac istrage donosi rješenje. Protiv
rješenja suca istrage državni odvjetnik ima pravo žalbe u roku od osam sati. Vijeće
donosi odluku o žalbi u roku od dvanaest sati.
(3) Nalog suca istrage iz stavka 1. ovog članka, o pretrazi, izvršava se u roku od tri dana
od dana izdavanja. Nakon proteka tog roka, pretraga se više ne može izvršiti na temelju
tog naloga. Nalog se bez odgode vraća sucu istrage koji ga poništava bilješkom na
nalogu.
(4) Pretragu provode državni odvjetnik, istražitelj ili policija.
(5) Kad istragu provodi sudac istrage, odredit će u nalogu o pretrazi istražitelja koji će
provesti pretragu. Istražitelj je dužan provesti pretragu prema nalogu i odmah dostaviti
sucu istrage zapisnik i predmete koje je privremeno oduzeo.
Članak 243.
(1) Nalog o pretrazi, osim ako nije drukčije propisano ovim Zakonom, predaje se prije
početka pretrage osobi kod koje će se pretraga obaviti ili koju će se pretražiti, odnosno
koja raspolaže predmetom pretrage.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 89/194(2) Prije početka pretrage pozvat će se osoba iz stavka 1. ovog članka, da dobrovoljno
izruči osobu, odnosno predmete koji se traže.
Članak 244.
Pretrazi se može iznimno pristupiti i bez prethodne predaje naloga (članak 243. stavak
1.) i pouke o pravima (članak 239. stavak 1.), odnosno poziva za predaju osobe ili stvari
(članak 243. stavak 2.) ako:
1) se pretpostavlja oružani otpor;
2) je nužno da se kod sumnje na kaznena djela koja je počinila grupa ili zločinačka
organizacija ili čiji su počinitelji povezani s inozemstvom, pretraga obavi iznenada;
3) se pretraga ima obaviti u javnim prostorijama;
4) postoji sumnja da bi prethodno davanje upozorenja omogućilo sakrivanje, uništenje
ili oštećenje predmeta ili tragova koji se trebaju oduzeti;
5) postoji sumnja da bi prethodno davanje upozorenja ugrozilo sigurnost osobe koja
poduzima pretragu;
6) je vlasnik ili posjednik doma ili pokretne stvari nedostupan.
Odredbom članka 52. stavka 1. i 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
izmijenjena uvodna rečenica i točka 3.
Članak 245.
(1) Iznimno, ako se radi o sumnji da su počinjena sljedeća kaznena djela iz Kaznenog
zakona: ubojstva (članak 90.), teškog ubojstva (članak 91.), otmice (članak 125. stavak
2. i 3.), ubojstva najviših državnih dužnosnika (članak 138.), otmice najviših državnih
dužnosnika (članak 139.), odavanja državne tajne, (članak 144. stavak 1. i 3.), špijunaže
(članak 146. stavak 4.), udruživanja radi činjenja kaznenih djela protiv Republike
Hrvatske (članak 152.), protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (Glava
XIII.) za koje je propisana kazna zatvora više od pet godina, krivotvorenja novca
(članak 274.) i pranja novca (članak 279.), izbjegavanja carinskog nadzora (članak
298.), udruživanja za počinjenje kaznenih djela (članak 333.), primanja mita (članak
347.) te davanja mita (članak 348.), kao i kaznena djela koja je počinila grupa ili
zločinačka organizacija u stjecaju, a pretragu treba poduzeti odmah jer bi odgađanje
ugrozilo postizanje ciljeva pretrage, državni odvjetnik može sam naložiti pretragu osobe
i sredstva prijevoza pisanim obrazloženim nalogom.
Odredbom članka 53. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Pretraga iz stavka 1. ovog članka, provest će se prema članku 244. ovog Zakona.
Odredbom članka 53. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan novi
stavak 2.
(3) Nalog o pretrazi iz stavka 1. ovog članka, zajedno sa zapisnicima o izvršenoj
pretrazi državni odvjetnik mora odmah, a najkasnije u roku od osam sati od okončanja
pretrage, dostaviti sucu istrage.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 90/194(4) Sudac istrage odlučuje rješenjem, o zakonitosti naloga državnog odvjetnika o
pretrazi i provedene pretrage, u roku od osam sati od primitka zapisnika. Protiv rješenja
suca istrage kojim odbija ovjeriti nalog o pretrazi ili zapisnik o provedenoj pretrazi,
državni odvjetnik ima pravo žalbe u roku od dvadeset četiri sata. O žalbi odlučuje vijeće
u roku od četrdeset i osam sati.
Odredbom članka 53. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavci 2. i 3. postali stavci 3. i 4.
Članak 246.
(1) Pretragu može obaviti bez naloga, državni odvjetnik, istražitelj ili policija kad
provodi očevid mjesta počinjenja kaznenog djela za koje se progoni po službenoj
dužnosti, odmah, a najkasnije osam sati nakon što je kazneno djelo otkriveno, osim ako
se radi o pretrazi doma ili prostora iz članka 256. ovog Zakona.
(2) Policija može obaviti pretragu doma ili drugih prostora bez naloga:
1) kad je prema posebnom zakonu ovlaštena ući u tuđi dom ili drugi prostor, a postoje
uvjeti iz članka 240. stavka 2. ovog Zakona,
2) ako je to prijeko potrebno radi izvršenja naloga o uhićenju ili radi uhićenja
počinitelja kaznenog djela (članak 107. točka 2.) za koje je propisana kazna zatvora
najmanje tri godine.
(3) U slučaju pretrage iz stavka 2. ovog članka, ako se pretraga poduzima u domu ili
drugim prostorima počinitelja kaznenog djela, pretraga se može poduzeti i radi
pronalaženja ili osiguranja dokaza. Ta se pretraga može poduzeti samo u prisutnosti
najmanje dva svjedoka.
(4) Policija može bez naloga o pretrazi obaviti pretragu osobe pri izvršenju naloga o
dovođenju ili pri uhićenju ako postoji vjerojatnost da ta osoba posjeduje oružje ili oruđe
za napad ili ako postoji vjerojatnost da će odbaciti, sakriti ili uništiti predmete ili
tragove koje treba od nje oduzeti kao dokaz postupku.
(5) Kad policija obavi pretragu bez naloga, dužna je zapisnik o pretrazi i izvješće
odmah predati nadležnom državnom odvjetniku.
Članak 247.
(1) Pretraga se obavlja danju, od sedam do dvadeset dva sata.
(2) Pretraga se može obaviti noću ako:
1) je danju započeta, a nije dovršena,
2) se radi o pretrazi prema članku 245. stavku 1. i 246. ovog Zakona,
3) osoba kod koje se pretraga obavlja ili koja se pretražuje, to sama zatraži što se odmah
upisuje u zapisnik o pretrazi uz potpis te osobe.
(3) Sudac istrage može na pisani obrazloženi zahtjev državnog odvjetnika odobriti
pretragu izvan vremena iz stavka 1. ovog članka i kad postoji vjerojatnost da će:
1) se traženi predmeti ili tragovi uništiti ili sakriti,
2) se tražena osoba sakriti ili pobjeći,
3) tražena osoba počiniti kazneno djelo,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 91/1944) biti ugrožena sigurnost osoba, ako se pretraga ne izvrši izvan vremena iz stavka 1.
ovog članka.
Članak 248.
(1) O svakoj pretrazi sastavit će se zapisnik, koji potpisuju osoba kod koje se obavlja
pretraga ili osoba koju se pretražuje te osobe čija je prisutnost obvezna. Primjerak
zapisnika izdaje se osobi kod koje je obavljena pretraga odnosno osobi koja je
pretražena.
(2) U pretrazi oduzet će se privremeno samo oni predmeti i isprave koji su u vezi sa
svrhom pretrage kao i predmeti označeni u članku 249. stavku 1. i 2. ovog Zakona.
(3) U zapisnik će se točno opisati predmeti i isprave koji se oduzimaju, a to će se upisati
u potvrdu čiji se primjerak odmah izdaje osobi od koje su predmeti, odnosno isprave
oduzete.
Članak 249.
(1) Ako se pri pretrazi nađu predmeti koji nisu povezani s kaznenim djelom zbog kojeg
je donesen nalog o pretrazi, ali koji upućuju na drugo kazneno djelo za koje se progoni
po službenoj dužnosti, ti će se predmeti opisati u zapisniku i privremeno oduzeti, a o
njihovu oduzimanju izdat će se odmah potvrda. O tome će se odmah izvijestiti državni
odvjetnik.
(2) Predmeti će se odmah vratiti ako državni odvjetnik ustanovi da nema osnove za
pokretanje kaznenog postupka, a ne postoji kakva druga zakonska osnova po kojoj bi se
ti predmeti imali oduzeti, o čemu se sastavlja zapisnik. Predmeti upotrijebljeni kod
pretrage računala i sličnih uređaja vratit će se nakon pretrage njihovim korisnicima, ako
nisu potrebni za daljnje vođenje kaznenog postupka.
(3) Osobni podaci pribavljeni pretragom mogu se koristiti samo u svrhe kaznenog
postupka i izbrisat će se bez odgode kad ta svrha prestane.
Članak 250.
Zapisnik o pretrazi i dokaz pribavljen pretragom ne mogu se upotrijebiti kao dokaz u
postupku ako:
1) je pretraga, suprotno ovom Zakonu, obavljena bez pisanog naloga,
2) je pretraga bez naloga poduzeta suprotno odredbama članka 246. stavka 1. do 3. ovog
Zakona,
3) državni odvjetnik nije u roku iz članka 245. stavka 2. ovog Zakona predao sucu
istrage nalog i zapisnik o poduzetoj pretrazi,
4) je odbijen zahtjev za ovjeru pisanog naloga državnog odvjetnika o pretrazi ili
zapisnika o provedenoj pretrazi (članak 245. stavak 3.),
5) u zapisnik nisu unesene okolnosti zbog kojih je pretragu osobe obavila osoba drugog
spola (članak 251. stavak 2.),
6) je pretraga provedena protivno odredbama članka 251. stavka 3. i 4. ovog Zakona,
7) je pretraga provedena bez osobe koja mora prisustvovati pretrazi (članak 254. stavak
2.),
8) je pretraga provedena suprotno uvjetima za zakonitost pretrage propisanim u
posebnom zakonu (članak 256.).12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 92/194b) Pretraga osobe
Članak 251.
(1) Pretraga osobe obuhvaća pretraživanje odjeće, obuće, površine tijela, pokretnih
stvari koje osoba nosi ili su u njezinom posjedu, prostor u kojem je osoba zatečena u
vrijeme poduzimanja pretrage i sredstvo prijevoza kojim se koristi u vrijeme pretrage.
(2) Pretragu osobe obavlja osoba istoga spola, osim ako to s obzirom na okolnosti
provođenja pretrage nikako nije moguće. Okolnosti zbog kojih je pretragu obavila
osoba drugog spola unose se u zapisnik o pretrazi.
(3) Pri pretrazi osobe ne smije se ulaziti u tijelo osobe koja se pretražuje, niti se od tijela
smiju odvajati nadomjesci dijelova tijela ili pomagala tjelesnih organa pričvršćena uz
tijelo (proteze i slično).
(4) Ako pri pretrazi treba ući u tjelesne šupljine, odvojiti od tijela nadomjeske tjelesnih
organa ili ako se pojavi sumnja da pretraga izravno ozbiljno ugrožava zdravlje osobe
koja se pretražuje, tijelo koje provodi pretragu zastat će s njezinim provođenjem i u
roku od tri sata postupiti prema članku 326. stavku 2. ovog Zakona. Ako se u
navedenom roku ne može nastaviti pretragu, izvijestit će se o tome državnog odvjetnika
i obustaviti pretraga.
c) Pretraga doma i drugih prostora
Članak 252.
(1) Pri pretrazi doma pretražuje se jedna ili više prostorno povezanih prostorija koje
osoba koristi kao svoj dom, te prostori koje su s domom povezani prostorno i istom
svrhom korištenja.
(2) Pretraga drugih prostora odnosi se na prostore različite od doma koji su označeni u
nalogu za pretragu, u kojima se ne može provesti pretraga bez naloga (članak 246.
stavak 2. točka 1. i 2.).
(3) Pretraga doma i drugih prostora obuhvaća i pretragu pokretnih stvari i svih osoba
zatečenih u domu i drugim prostorima, kad je to navedeno u nalogu o pretrazi ili kad u
odnosu na zatečene osobe postoje uvjeti za pretragu bez naloga.
Članak 253.
(1) Prije pretrage doma, osoba na koju se odnosi nalog o pretrazi poučit će se da ima
pravo izvijestiti branitelja koji može biti prisutan pretrazi.
(2) Tijelo koje provodi pretragu omogućit će toj osobi da uzme branitelja po vlastitom
izboru i u tu svrhu zastati s pretragom do dolaska branitelja, a najkasnije do tri sata od
kad je osoba izjavila da želi uzeti branitelja. Ako je iz okolnosti vidljivo da izabrani
branitelj u tom roku ne može doći, tijelo koje provodi pretragu će omogućiti osobi da
uzme branitelja s liste dežurnih odvjetnika koju za područje županije sastavlja Hrvatska
odvjetnička komora i dostavlja državnom odvjetniku i nadležnim policijskim upravama
uz izvješće sucu istrage. Vrijeme zastajanja s pretragom doma ne računa se u zakonski
rok dovođenja iz članka 109. stavka 2. ovog Zakona. Tijelo koje provodi pretragu će u
zapisniku o pretrazi naznačiti vrijeme zastajanja.
(3) Ako osoba ne uzme branitelja ili pozvani branitelj u tom roku ne dođe, tijelo može
provesti pretragu doma.
Članak 254.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 93/194(1) Pretrazi doma ili drugih prostora može biti prisutna osoba koja je u posjedu prostora
ili boravi u njemu ili osoba koju te osobe ovlaste da prisustvuje pretrazi.
(2) Pretrazi doma ili drugih prostora moraju biti prisutna najmanje dva punoljetna
građanina kao svjedoci.
(3) Svjedoci će se prije početka pretrage upozoriti da paze kako se pretraga obavlja te da
imaju pravo prije potpisivanja zapisnika o pretrazi staviti svoje primjedbe ako smatraju
da pretraga nije provedena na način propisan u ovom Zakonu ili da sadržaj zapisnika
nije točan.
(4) Kad se pretraga obavlja u prostoru državnog tijela, pozvat će se njihov predstavnik
koji može biti prisutan pretrazi.
(5) Kad se pretraga obavlja u prostoru druge pravne osobe, pozvat će se njihov
predstavnik koji može biti prisutan pretrazi.
Članak 255.
Ako se pretraga mora poduzeti u prostoru vojnog objekta, nalog o pretrazi se predaje
vojnoj vlasti koje će odrediti vojnu osobu radi prisustva pretrazi. Pretragu u vojnom
objektu u pravilu provodi vojna policija ili u njoj sudjeluje.
Članak 256.
Posebnim zakonom mogu se propisati posebni uvjeti poduzimanja pretrage u
određenom prostoru.
d) Pretraga pokretne stvari i bankovnog sefa
Odredbom članka 54. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen naslov iznad
članka 257.
Članak 257.
(1) Pretraga pokretnih stvari obuhvaća i pretragu računala i s njim povezanih uređaja,
drugih uređaja koji služe prikupljanju, pohranjivanju i prijenosu podataka, telefonskim,
računalnim i drugim komunikacijama i nositelja podataka. Na zahtjev tijela koje
poduzima pretragu, osoba koja se koristi računalom ili ima pristup računalu ili drugom
uređaju ili nositelju podataka, te davatelj telekomunikacijskih usluga, dužni su
omogućiti pristup računalu, uređaju ili nositelju podataka, te dati potrebne obavijesti za
nesmetanu uporabu i ostvarenje ciljeva pretrage.
(2) Po nalogu tijela koje poduzima pretragu, osoba koja se koristi računalom ili ima
pristup računalu i drugim uređajima iz stavka 1. ovog članka, te davatelj
telekomunikacijskih usluga, dužni su odmah poduzeti mjere kojima se sprječava
uništenje ili mijenjanje podataka. Tijelo koje poduzima pretragu, može provedbu tih
mjera naložiti stručnom pomoćniku.
(3) Osobu koja koristi računalo ili ima pristup računalu ili drugom uređaju ili nositelju
podataka, te davatelj telekomunikacijskih usluga, a koji ne postupe prema stavku 1. i 2.
ovog članka, premda za to ne postoje opravdani razlozi, sudac istrage može na prijedlog
državnog odvjetnika kazniti prema odredbi članka 259. stavka 1. ovog Zakona. Odredba
o kažnjavanju ne odnosi se na okrivljenika.
Članak 258.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 94/194Ako se pretraga mora poduzeti na brodu ili zrakoplovu, nalog o pretrazi će se dostaviti
zapovjedniku broda ili zrakoplova koji će biti prisutan pretrazi.
Članak 259.
(1) Kod pretrage prijevoznog sredstva, opasne, otrovne, lako upaljive i slične stvari ili
sredstva, osoba koja upravlja ili raspolaže takvom stvari dužna je na zahtjev tijela koje
provodi pretragu poduzeti mjere neophodne za sigurno i neometano provođenje
pretrage. Za neizvršavanje zahtjeva sudac istrage će na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika tu osobu kazniti novčanom kaznom u iznosu do 50.000,00 kuna, a ako i
nakon toga ne postupi po zahtjevu može se kazniti zatvorom do izvršenja zahtjeva, a
najdulje mjesec dana. Žalba protiv rješenja o novčanoj kazni i zatvoru ne zadržava
izvršenje rješenja. Tijelo koje provodi pretragu prije poduzimanja pretrage upozoriti će
osobe iz stavka 1. ovog članka, na posljedice koje proizlaze iz odbijanja postupanja po
zahtjevu. Okrivljenik se ne može kazniti.
Odredbom članka 55. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) Tijelo koje provodi pretragu iz stavka 1. ovog članka, može radi poduzimanja mjera
neophodnih za neometano provođenje pretrage imenovati stručnu osobu.
Članak 260.
(1) Ako je vjerojatno da su u bankovnom sefu predmeti ostvareni kaznenim djelom ili
namijenjeni počinjenju kaznenog djela za koje je propisana kazna zatvora najmanje tri
godine, a ti su predmeti važni za kazneni postupak ili prema zakonu podliježu prisilnom
oduzimanju, državni odvjetnik će podnijeti pisani obrazloženi zahtjev da sud naloži
banci omogućavanje pristupa sefu te izdavanje naloga za pretragu (članak 242. stavak
1.). Ako sud zahtjev državnog odvjetnika ocijeni osnovanim, rješenjem će zabraniti
raspolaganje predmetima u sefu i odrediti rok u kojem banka mora po njemu postupiti,
te izdati nalog za pretragu. Na odgovarajući način se primjenjuju odredbe članka 242. i
243. ovog Zakona. Prije potvrđivanja optužnice rješenje o zahtjevu državnog odvjetnika
donosi sudac istrage, a nakon potvrđivanja optužnice, sud pred kojim se ima održati
rasprava. Ako sud prijedlog državnog odvjetnika ocijeni neosnovanim, donosi rješenje
kojim odbija zahtjev. Protiv rješenja suca istrage državni odvjetnik ima pravo žalbe u
roku od osam sati. Vijeće donosi odluku o žalbi u roku od dvanaest sati.
(2) Osobu koja bez opravdanog razloga ne postupi prema rješenju iz stavka 1. ovog
članka, sudac istrage će kazniti prema članku 259. stavku 1. ovog članka.
Odredbom članka 56. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
Odredbom članka 56. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
Odredbom članka 56. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 3.
Odredbom članka 24. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 260.
2. Privremeno oduzimanje predmeta
Članak 261.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 95/194(1) Predmeti koji se imaju oduzeti prema kaznenom zakonu, ili koji mogu poslužiti pri
utvrđivanju činjenica u postupku, privremeno će se oduzeti i osigurati njihovo čuvanje.
(2) Tko drži takve predmete, dužan ih je predati na zahtjev državnog odvjetnika,
istražitelja ili policije. Državni odvjetnik, istražitelj ili policija će držatelja predmeta
upozoriti na posljedice koje proizlaze iz odbijanja postupanja po zahtjevu.
(3) Osobu koja ne postupi prema zahtjevu za predaju, premda za to ne postoje
opravdani razlozi, sudac istrage može na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika
kazniti prema članku 259. stavku 1. ovog Zakona.
(4) Mjere iz stavka 2. ovog članka, ne mogu se primijeniti prema okrivljeniku niti
osobama koje su oslobođene dužnosti svjedočenja (članak 285.).
Članak 262.
(1) Privremenom oduzimanju ne podliježu:
1) spisi i druge isprave državnih tijela čije bi objavljivanje povrijedilo obvezu tajnosti
dok nadležno tijelo ne odluči drukčije,
2) pisana priopćenja okrivljenika branitelju, osim ako okrivljenik ne zahtijeva drukčije,
3) snimke i privatni dnevnik pronađeni kod osoba iz članka 285. stavka 1. točke 1. do 3.
ovog Zakona, koje su te osobe snimile ili napisale, a sadrže snimke ili zapise o
činjenicama o kojima su te osobe oslobođene dužnosti svjedočenja,
4) zapisi, izvodi iz registara i slične isprave koje se nalaze kod osoba iz članka 285.
stavka 1. točka 4. ovog Zakona, sastavljeni o činjenicama koje su u obavljanju svoga
zanimanja te osobe saznale od okrivljenika,
5) zapisi o činjenicama koje su sastavili novinari i urednici u sredstvima javnog
priopćavanja o izvorima obavijesti i podataka za koje su saznali u obavljanju svoga
zanimanja i koji su uporabljeni prilikom uređivanja sredstava javnog priopćavanja, a
koji se nalaze u njihovom posjedu ili u uredništvu u kojem su zaposleni.
(2) Zabrana privremenog oduzimanja predmeta, isprava i tehničkih snimki iz stavka 1.
točke 2. do 5. ovog članka, ne primjenjuje se:
1) u pogledu branitelja ili osobe oslobođene obveze svjedočenja prema članku 285.
stavku 1. ovog Zakona ako postoji vjerojatnost da su okrivljeniku pomogli u počinjenju
kaznenog djela, pružili mu pomoć nakon počinjenja kaznenog djela ili postupali kao
prikrivatelji,
2) u pogledu novinara i urednika u sredstvima javnog priopćavanja ako postoji
vjerojatnost da su okrivljeniku pomogli u počinjenju kaznenog djela, pružili mu pomoć
nakon počinjenja kaznenog djela ili postupali kao prikrivatelji kaznenog djela, te za
kaznena djela iz članka 305. i 305.a Kaznenog zakona,
3) ako se radi o predmetima koji se imaju oduzeti prema zakonu.
Odredbom članka 57. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 2.
(3) O vjerojatnosti pružanja pomoći u kaznenom djelu iz stavka 2. ovog članka, na
zahtjev državnog odvjetnika, do podizanja optužnice odlučuje rješenjem sudac istrage.
Sudac istrage donosi rješenje u roku od 24 sata nakon podnošenja zahtjeva državnog
odvjetnika. O žalbi protiv rješenja suca istrage odlučuje vijeće. Nakon podizanja12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 96/194optužnice odlučuje sud pred kojim se vodi postupak. Žalba protiv odluke optužnog
vijeća i raspravnog suda nije dopuštena.
Odredbom članka 57. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan novi
stavak 3.
(4) Zabrana privremenog oduzimanja predmeta, isprava i snimki iz stavka 1. točke 2. do
5. ovog članka, ne primjenjuje se u predmetima kaznenih djela počinjenih na štetu djece
i maloljetnika iz članka 117. Zakona o sudovima za mladež.
(5) Državni odvjetnik, istražitelj ili policija, mogu oduzeti predmete prema stavku 1., 2.
i 3. ovog članka i kad provode izvide kaznenih djela ili kad istražitelj ili policija
izvršavaju nalog suda.
(6) Pri oduzimanju predmeta u zapisniku će se naznačiti gdje je pronađen i opisat će se,
a po potrebi i na drugi način osigurati utvrđivanje njegove istovjetnosti. Za privremeno
oduzeti predmet izdat će se potvrda.
(7) Predmet oduzet suprotno odredbama stavka 1. ovog članka, ne može se upotrijebiti
kao dokaz u postupku.
Odredbom članka 57. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavci 3., 4., 5. i 6, postali stavci 4., 5., 6. i 7.
Članak 263.
(1) Odredbe članka 261. ovog Zakona odnose se i na podatke pohranjene u računalima i
s njim povezanim uređajima, te uređajima koji služe prikupljanju i prijenosu podataka,
nositelje podataka i na pretplatničke informacije kojima raspolaže davatelj usluga, osim
kad je prema članku 262. ovog Zakona, privremeno oduzimanje predmeta zabranjeno.
(2) Podaci iz stavka 1. ovog članka, na pisani zahtjev državnog odvjetnika se moraju
predati državnom odvjetniku u cjelovitom, izvornom, čitljivom i razumljivom obliku.
Državni odvjetnik u zahtjevu određuje rok u kojemu se imaju predati podaci. U slučaju
odbijanja predaje, može se postupiti prema članku 259. stavku 1. ovog Zakona.
(3) Podatke iz stavka 1. ovog članka, snimit će u realnom vremenu tijelo koje provodi
radnju. Pri pribavljanju, snimanju, zaštiti i čuvanju podataka posebno će se voditi
računa o propisima koji se odnose na čuvanje tajnosti određenih podataka (članak 186.
do 188.). Prema okolnostima, podaci koji se ne odnose na kazneno djelo zbog kojega se
postupa, a potrebni su osobi prema kojoj se provodi mjera, mogu se snimiti na
odgovarajuće sredstvo i vratiti toj osobi i prije okončanja postupka.
(4) Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može rješenjem odrediti zaštitu i
čuvanje svih računalnih podataka iz stavka 1. ovog članka, dok je to potrebno, a
najdulje šest mjeseci. Nakon toga računalni podaci će se vratiti osim:
1) ako nisu uključeni u počinjenje sljedećih kaznenih djela iz Kaznenog zakona:
povrede tajnosti, cjelovitosti i dostupnosti računalnih podataka, programa ili sustava
(članak 223.), računalnog krivotvorenja (članak 223.a) i računalne prijevare (članak
224.a),
2) ako nisu uključeni u počinjenje drugog kaznenog djela za koje se progoni po
službenoj dužnosti počinjenog pomoću računalnog sustava,
3) ako ne služe kao dokaz za kazneno djelo za koje se vodi postupak.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 97/194(5) Protiv rješenja suca istrage kojim su određene mjere iz stavka 3. ovog članka, osoba
koja se koristi računalom i osoba koja je davatelj usluga imaju pravo žalbe u roku od
dvadeset četiri sata. O žalbi odlučuje vijeće u roku od tri dana. Žalba ne odgađa
izvršenje rješenja.
Članak 264.
(1) Državna tijela mogu uskratiti pokazivanje i predaju svojih spisa i isprava, ako se
radi o tajnom podatku prema posebnom zakonu (klasificirani podatak).
(2) Pravne osobe mogu tražiti da se ne objavljuju podaci koji se odnose na njihovo
poslovanje.
(3) Odluku o deklasificiranju podatka iz stavka 1. ovog članka donosi državno tijelo na
zahtjev državnog odvjetnika ili suda.
(4) Odluku o objavljivanju podataka iz stavka 2. ovog članka donosi rješenjem sudac
istrage ili sud pred kojim se vodi rasprava na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika. Žalba protiv rješenja suda pred kojim se vodi rasprava nije dopuštena.
Članak 265.
(1) Ako je uskraćeno davanje podataka koji su bankovna tajna, na obrazloženi zahtjev
državnog odvjetnika, sud može izdati rješenje o davanju tih podataka. U rješenju sud
određuje rok u kojemu banka mora dati podatke.
(2) Ako je vjerojatno da određena osoba na svojim bankovnim računima prima, drži ili
na drugi način raspolaže s prihodima ostvarenim kaznenim djelom, a taj je prihod važan
za istragu tog kaznenog djela ili prema zakonu podliježe prisilnom oduzimanju, državni
odvjetnik će, obrazloženim zahtjevom sudu, predložiti da naloži banci dostavu
državnom odvjetniku podataka o tim računima i prihodima. Zahtjev sadrži podatke o
pravnoj ili fizičkoj osobi koja ta sredstva, ili prihode drži, ili s njima raspolaže. Opis
prihoda mora sadržavati oznaku valute, ali ne i njezin točan iznos ako nije poznat. U
rješenju sud određuje rok u kojemu banka mora po njemu postupiti.
(3) Prije početka i tijekom istrage odluku o zahtjevu državnog odvjetnika iz stavka 1. i
2. ovoga članka, donosi sudac istrage, nakon podizanja optužnice optužno vijeće, a
nakon njezine pravomoćnosti sud pred kojim se ima održati rasprava.
(4) Sudac istrage odlučuje o zahtjevu državnog odvjetnika iz stavka 1. i 2. ovog članka
rješenjem odmah, a najkasnije u roku od dvanaest sati od primitka zahtjeva. Ako sudac
istrage odbije zahtjev, državni odvjetnik može podnijeti žalbu u roku od dvanaest sati. O
žalbi odlučuje vijeće u roku od dvadeset četiri sata. Protiv rješenja suda donesenog
nakon podizanja optužnice nije dopuštena žalba.
(5) Ako postoje okolnosti iz stavka 2. i 3. ovog članka, na obrazloženi prijedlog
državnog odvjetnika, sudac istrage može rješenjem naložiti banci ili drugoj pravnoj
osobi da prati platni promet i transakcije na računima određene osobe, te da za vrijeme
određeno rješenjem o praćenju platnog prometa redovito izvješćuje državnog
odvjetnika.
(6) Mjere praćenja platnog prometa mogu trajati najdulje godinu dana. Čim prestanu
razlozi praćenja državni odvjetnik je dužan obavijestiti suca istrage koji rješenjem
obustavlja praćenje. Ako državni odvjetnik odustane od kaznenog progona ili ako
prikupljeni podaci nisu potrebni za kazneni postupak, uništit će se podaci o praćenju
pod nadzorom suca istrage koji o tome sastavlja posebni zapisnik. Rješenje o praćenju
državni odvjetnik dostavlja osobi protiv koje je bilo naloženo, uz optužnicu ili uz
odluku o odustajanju od kaznenog progona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 98/194(7) O postupanju prema stavku 1. do 5. ovog članka banka ili druga pravna osoba ne
smije davati obavijesti ili podatke.
(8) Za postupanje protivno stavku 1. do 5. ovog članka sudac istrage će na obrazloženi
prijedlog državnog odvjetnika rješenjem kazniti banku novčanom kaznom do 1.000
000,00 kuna te odgovornu osobu u banci ili drugoj pravnoj osobi novčanom kaznom u
iznosu do 200.000,00 kuna. Ako i nakon toga ne izvrši nalog može se odgovorna osoba
kazniti zatvorom do izvršenja, a najdulje mjesec dana. Žalba protiv rješenja o novčanoj
kazni i zatvoru ne zadržava izvršenje rješenja.
Članak 266.
(1) Na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika sud može rješenjem naložiti pravnoj
ili fizičkoj osobi da privremeno obustavi izvršenje određene financijske transakcije za
koju postoji sumnja da predstavlja kazneno djelo, služi prikrivanju kaznenog djela ili
prikrivanju dobiti ostvarene kaznenim djelom.
(2) Rješenjem iz stavka 1. ovog članka sud će odrediti da se financijska sredstva
namijenjena za transakciju iz stavka 1. ovog članka i gotovinski iznosi domaće i strane
valute koji su privremeno oduzeti prema članku 265. stavku 2. ovog Zakona deponiraju
na poseban račun i čuvaju do okončanja postupka, odnosno dok se ne steknu uvjeti za
njihovo vraćanje, a najdulje dvije godine. Nakon pravomoćnosti optužnice sud može
produljiti trajanje čuvanja najdulje dvije godine.
(3) Prije početka i tijekom istrage odluku donosi sudac istrage, nakon podizanja
optužnice optužno vijeće, a nakon njezine pravomoćnosti sud pred kojim se ima održati
rasprava. Sudac istrage odlučuje rješenjem o zahtjevu državnog odvjetnika u roku od
dvadeset četiri sata od primitka zahtjeva. Ako sudac istrage odbije zahtjev, državni
odvjetnik može u roku od dvanaest sati podnijeti žalbu. O žalbi odlučuje vijeće u roku
od dvadeset četiri sata. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.
(4) Pravna ili fizička osoba nikome ne smije davati obavijesti ili podatke o postupanju
prema stavku 1. do 3. ovog članka.
Članak 267.
(1) Spisi ili isprave koji se privremeno oduzimaju jer mogu poslužiti kao dokaz, će se
popisati. Ako to nije moguće, spisi ili isprave će se staviti u omot i zapečatiti. Osoba od
koje se privremeno oduzima spis ili isprava može na omot staviti svoj pečat i potpis.
(2) Omot otvara državni odvjetnik. Pri pregledavanju spisa ili isprave mora se paziti da
njihov sadržaj ne saznaju neovlaštene osobe. O otvaranju omota će se sastaviti zapisnik.
(3) Osoba od koje su spisi ili isprava oduzeti pozvat će se da bude na otvaranju omota.
Ako se ona ne odazove pozivu ili je odsutna, omot će se otvoriti, spisi ili isprave
pregledati i popisati u njezinoj odsutnosti.
Članak 268.
Za neizvršavanje rješenja suda iz članka 265. stavka 1. do 5. i članka 266. stavka 1. do
3. ovog Zakona ili postupanje protivno članku 265. stavka 7. i članku 266. stavku 4.
ovog Zakona, kaznit će se pravna osoba novčanom kaznom do 1.000 000,00 kuna, a
odgovorna osoba u pravnoj osobi ili fizička osoba novčanom kaznom u iznosu do
200.000,00 kuna, a ako i nakon toga ne izvrši odluku može se odgovorna ili fizička
osoba kazniti zatvorom do izvršenja odluke, a najdulje mjesec dana. O žalbi protiv
rješenja kojim je izrečena novčana kazna ili je određen zatvor, odlučuje vijeće. Žalba
protiv rješenja o novčanoj kazni i zatvoru ne zadržava izvršenje rješenja. Kažnjavanje
ne utječe na kazneni progon za kazneno djelo odavanja tajnih podataka.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 99/194Članak 269.
(1) Predmeti koji imaju poslužiti kao dokaz, do podizanja optužnice, čuvaju se u
posebnoj prostoriji državnog odvjetništvu, a nakon podizanja optužnice u posebnoj
prostoriji suda. Iznimno, ako to nije moguće, ti predmeti se čuvaju izvan prostorija
državnog odvjetništva ili suda.
(2) Tijelo koje vodi postupak skrbi o nadzoru nad tim predmetima.
(3) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise kojima će odrediti način i uvjete pod
kojima se čuvaju predmeti iz stavka 1. ovog članka.
Članak 270.
(1) Privremeno oduzeti predmeti moraju biti vraćeni, osim ako ne podliježu odredbama
o oduzimanju prema zakonu ili ako prestanu postojati zakonski razlozi za primjenu
mjere iz članka 266. stavka 2. ovog Zakona.
(2) Državni odvjetnik i sud paze po službenoj dužnosti na postojanje razloga za držanje
privremeno oduzetih predmeta.
Članak 271.
(1) Na prijedlog državnog odvjetnika mogu se u kaznenom postupku prema odredbama
koje vrijede za ovršni postupak odrediti privremene mjere osiguranja oduzimanja
imovinske koristi.
(2) O privremenim mjerama osiguranja do podizanja optužnice, odlučuje sudac istrage,
nakon podizanja optužnice, optužno vijeće, a nakon potvrđivanja optužnice raspravni
sud. O žalbi protiv odluke suca istrage odlučuje vijeće. Žalba protiv odluke optužnog
vijeća i raspravnog suda nije dopuštena.
(3) Zahtjev za naknadu štete zbog neosnovane privremene mjere, ostvaruje se u parnici.
Odredbom članka 58. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 271.
Odredbom članka 25. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjeni stavci 1., 2. i
3.
3. Ispitivanje okrivljenika
Članak 272.
(1) Kad se okrivljenik prvi put ispituje, pitat će se za ime i prezime, nadimak ako ga
ima, ime i prezime roditelja, djevojačko obiteljsko ime majke, gdje je rođen, gdje
stanuje, dan, mjesec i godinu rođenja, koje je narodnosti i čiji je državljanin, zanimanje,
zvanje, zaposlenost i koje je škole završio, osobni identifikacijski broj, obiteljske
prilike, ima li vojni čin, je li odlikovan, kakva je imovna stanja, je li, kad i zašto
osuđivan, je li i kad izrečenu kaznu izdržao, vodi li se protiv njega postupak za drugo
kazneno djelo, a ako je maloljetan, tko mu je zakonski zastupnik.
(2) Okrivljenik će se poučiti da je dužan odazvati se pozivu i odmah priopćiti svaku
promjenu adrese ili namjeru da promijeni adresu, a upozorit će se i na posljedice ako ne
postupi prema toj obvezi.
(3) Ako se okrivljenik ne može odazvati pozivu zbog bolesti ili druge neotklonjive
smetnje, može se ispitati u mjestu gdje se nalazi ili će se osigurati njegov prijevoz do12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 100/194sudske zgrade ili drugog mjesta gdje se radnja poduzima, ili se njegovo ispitivanje može
odgoditi.
(4) Tijelo koje vodi postupak može naložiti tjelesni pregled ili vještačenje radi provjere
postojanja okolnosti iz stavka 3. ovog članka.
Odredbom članka 59. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 4.
Članak 273.
(1) Tijelo koje provodi ispitivanje upitat će okrivljenika prije prvog ispitivanja je li
primio pisanu pouku o pravima (članak 239. stavak 1.), a ako jest, uvjerit će se da je
okrivljenik pouku razumio. Ako okrivljenik nije primio pisanu pouku o pravima
prethodno će mu se ona uručiti, a ako okrivljenik pouku nije razumio, tijelo koje
provodi ispitivanje uz uručenje pouke, poučit će okrivljenika o pravima iz članka 239.
stavka 1. ovog Zakona na njemu razumljiv način. Primitak pouke i sve druge radnje u
svezi s tim zabilježit će se u zapisniku.
(2) Okrivljenik, koji je prema stavku 1. ovog članka poučen o pravima, pozvat će se da
se izričito izjasni o tome hoće li uzeti branitelja po vlastitom izboru. Izjava okrivljenika
unijet će se u zapisnik.
(3) Tijelo koje provodi ispitivanje omogućit će okrivljeniku da uzme branitelja po
vlastitom izboru i u tu svrhu zastati s ispitivanjem do dolaska branitelja, a najkasnije do
tri sata od kad je okrivljenik izjavio da hoće uzeti branitelja po vlastitom izboru i da
hoće njegovu prisutnost ispitivanju. Ako je iz okolnosti vidljivo da izabrani branitelj u
tom roku ne može doći, tijelo koje provodi ispitivanje će okrivljeniku omogućiti da
uzme branitelja s liste dežurnih odvjetnika koju za područje županije sastavlja tijelo iz
članka 253. ovog Zakona i dostavlja sudu, državnom odvjetniku i nadležnim policijskim
upravama. Vrijeme zastajanja s ispitivanjem upisuje se u zapisnik o ispitivanju i ne
računa se u zakonski rok za dovođenje sucu istrage.
(4) Ako okrivljenik nije uzeo branitelja s liste iz stavka 3. ovog članka, a ispitivanje se
poduzima za kazneno djelo za koje se provodi redoviti postupak, tijelo koje provodi
ispitivanje postupit će prema članku 66. stavku 3. ovog Zakona.
(5) Okrivljenik se o svojim pravima prije početka prvog ispitivanja može posavjetovati
s braniteljem što se unosi u zapisnik.
(6) Ako postoji sumnja o tome je li okrivljenik poznaje službeni jezik suda ili postoje
okolnosti iz članka 280. ovog Zakona, okrivljenik će se poučiti da će se ispitivanje
provesti putem tumača. Tijelo koje provodi ispitivanje osigurat će prije početka
ispitivanja sudjelovanje tumača.
Članak 274.
Ako okrivljenik koji se odrekao prava da uzme branitelja, a obrana nije obvezna, na
kasnijem ispitivanju izjavi da hoće uzeti branitelja i traži da branitelj bude prisutan
ispitivanju, ispitivanje će se odmah prekinuti. U zapisnik će se unijeti razlog prekida
radnje. Okrivljeniku će se omogućiti pozivanje branitelja. Tijelo koje provodi ispitivanje
zastat će s ispitivanjem dok okrivljenik ne uzme branitelja, a najdulje dva sata od kad je
okrivljenik izjavio da hoće uzeti branitelja i da traži njegovu prisutnost ispitivanju. Ako
u tom roku branitelj ne pristupi na ročište, ispitivanje će se nastaviti bez branitelja i to
će se zabilježiti u zapisniku.
Članak 275.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 101/194(1) Prije početka prvog ispitivanja okrivljenik će potpisati da je primio pisanu pouku o
pravima iz članka 239. stavka 1. ovog Zakona. Kod svakog daljnjeg ispitivanja
okrivljenik će se upozoriti na potpisanu izjavu o tome da je primio pisanu pouku o
pravima prije početka prvog ispitivanja i to će se zabilježiti u zapisniku.
(2) Prvo ispitivanje okrivljenika snima se uređajem za audio­video snimanje. Uređajem
rukuje stručna osoba. Daljnja ispitivanja se mogu snimati prema odluci tijela koje
provodi ispitivanje.
(3) Tijelo koje provodi ispitivanje će osim upozorenja i pouka iz članka 273. stavka 1.
ovog Zakona, u zapisnik unijeti i upozorenje da se ispitivanje snima i da snimljene
izjave mogu biti upotrijebljene kao dokaz u postupku. Upozorenje i izjava okrivljenika
o korištenju prava da uzme branitelja snimit će se i unijet u zapisnik.
(4) Tijelo koje provodi ispitivanje navest će podatke koje mora sadržavati zapisnik o
ispitivanju okrivljenika (članak 83. stavak 1. i članak 272. stavak 1.), podatke o
snimanju iz članka 87. stavka 5. ovog Zakona, a zatim će označiti početak, prekid,
nastavak i završetak ispitivanja, te druge okolnosti značajne za tijek ispitivanja.
(5) U zapisnik ispitivanja koje se snima, ne unosi se iskaz okrivljenika.
(6) O ispitivanju se izrađuju tri snimke, od kojih će se jedna zapečatiti i predati sucu
istrage na čuvanje. Zapečaćeni omot potpisuje osoba koja je provela ispitivanje,
okrivljenik, branitelj ako je prisutan i stručna osoba koja je provela snimanje. Po jedna
snimka se odmah predaje državnom odvjetniku i okrivljeniku.
Članak 276.
(1) Ispitivanje treba obavljati tako da se u potpunosti poštuje osoba okrivljenika.
(2) Okrivljenik se ispituje usmeno. Pri ispitivanju mu se može dopustiti da se služi
svojim zabilješkama.
(3) Pri ispitivanju treba okrivljeniku, bez obzira želi li odgovarati na postavljena pitanja,
omogućiti da se u neometanom izlaganju očituje o svim okolnostima koje ga terete i da
iznese sve činjenice koje mu služe za obranu.
(4) Kad okrivljenik završi iskaz, postavit će mu se pitanja ako je potrebno da se predoči
neki dokaz, popune praznine ili otklone proturječnosti i nejasnoće u njegovu izlaganju.
(5) Prema okrivljeniku se ne smije upotrijebiti sila, prijetnja, obmana ili druga slična
sredstva da bi se došlo do njegove izjave ili priznanja.
Članak 277.
(1) Okrivljeniku treba postavljati pitanja jasno, razgovijetno i određeno, tako da ih može
potpuno razumjeti. U ispitivanju se ne smije polaziti od pretpostavke da je okrivljenik
priznao nešto što nije priznao, niti se smiju postavljati pitanja u kojima je već sadržano
kako na njih treba odgovoriti.
(2) Ako se kasniji iskazi okrivljenika razlikuju od ranijih, a osobito ako okrivljenik
opozove svoje priznanje, pozvat će se da iznese razloge zašto je dao različite iskaze,
odnosno zašto je opozvao priznanje.
Članak 278.
(1) Okrivljenik može biti suočen sa svjedokom ili drugim okrivljenikom ako se njihovi
iskazi ne slažu o važnim činjenicama.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 102/194(2) Suočeni će se posebno ispitati o svakoj okolnosti o kojoj se njihovi iskazi
međusobno ne slažu, a njihov odgovor unijeti u zapisnik.
(3) Suočiti se odjednom mogu najviše dvije osobe.
(4) O suočenju se vodi zapisnik. Suočenje u istrazi se mora snimiti uređajem za audio­
video snimanje. Snimka se priključuje zapisniku. Ako suočenje nije snimljeno, zapisnik
se ne može upotrijebiti kao dokaz.
Članak 279.
(1) Kad se ispitivanje okrivljenika ne snima uređajem za audio­video snimanje, iskaz
okrivljenika unosi se u zapisnik u obliku pripovijedanja. Bitna pitanja i odgovori na njih
unijet će se doslovno u zapisnik.
(2) Okrivljeniku se može dopustiti da svoj iskaz sam kazuje u zapisnik.
Članak 280.
(1) Ispitivanje okrivljenika obavit će se preko tumača u slučajevima predviđenim ovim
Zakonom.
(2) Ako je okrivljenik gluh, postavljat će mu se pitanja pisano, a ako je nijem, pozvat će
se da pisano odgovara. Ako se ispitivanje ne može obaviti na taj način, pozvat će se kao
tumač osoba koja se s okrivljenikom može sporazumjeti.
(3) Ako tumač nije prisegnut, položit će prisegu da će vjerno prenijeti pitanja koja se
okrivljeniku upućuju i izjave što ih on bude davao.
(4) Odredbe ovog Zakona koje se odnose na vještake na odgovarajući način će se
primijeniti na tumače.
Članak 281.
Osim u slučajevima iz članka 6. i 10. ovog Zakona, snimka i zapisnik o ispitivanju
okrivljenika ne mogu biti upotrijebljeni kao dokaz u postupku i ako je postupljeno
protivno odredbama članka 273. i 275. stavak 1. do 4. i stavka 6. ovog Zakona.
Odredbom članka 60. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 281.
Članak 282.
Ispitivanje okrivljenika može se provesti pod uvjetima i na način određen
međunarodnim ugovorom.
4. Ispitivanje svjedoka
Članak 283.
(1) Kao svjedoci pozivaju se osobe za koje je vjerojatno da mogu dati obavijesti o
kaznenom djelu, počinitelju i o drugim važnim okolnostima.
(2) Oštećenik, oštećenik kao tužitelj i privatni tužitelj mogu se ispitati kao svjedoci.
(3) Svaka osoba koja se kao svjedok poziva dužna je odazvati se pozivu, a ako ovim
Zakonom nije drukčije propisano, obvezna je i svjedočiti.
Članak 284.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 103/194Ne može se ispitati kao svjedok:
1) osoba koja bi svojim iskazom povrijedila zakonom ustanovljenu obvezu čuvanja
tajnosti podataka, dok je nadležno tijelo ne oslobodi te obveze,
2) branitelj okrivljenika, osim ako to sam okrivljenik ne zahtijeva,
3) okrivljenik u postupku u kojem su primijenjene odredbe članka 25. ovog Zakona,
4) vjerski ispovjednik o sadržaju ispovjedi.
Članak 285.
(1) Oslobođeni su obveze svjedočenja:
1) osoba s kojom je okrivljenik u braku ili izvanbračnoj zajednici,
2) rođaci okrivljenika u uspravnoj lozi, rođaci u pobočnoj lozi do trećega stupnja
zaključno te srodnici po tazbini do drugoga stupnja zaključno,
3) posvojenik i posvojitelj okrivljenika,
4) javni bilježnici, porezni savjetnici, u okviru zakonske obveze čuvanja tajne,
5) odvjetnici, liječnici, zubari, psiholozi i socijalni radnici o onome što su u obavljanju
svoga zanimanja saznali od okrivljenika,
6) novinari i urednici u sredstvima javnog priopćavanja o izvorima obavijesti i podataka
za koje su saznali u obavljanju svoga zanimanja i koji su uporabljeni prilikom
uređivanja sredstava javnog priopćavanja, osim u postupku zbog kaznenih djela protiv
časti i ugleda počinjenih putem sredstava javnog priopćavanja i u slučaju propisanom
posebnim zakonom.
Odredbom članka 61. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena točka 6.
(2) Osobe navedene u stavku 1. točki 4. do 6. ovog članka ne mogu uskratiti iskaz ako
postoji zakonska osnova po kojoj su oslobođene dužnosti čuvanja tajne.
(3) Tijelo koje vodi postupak dužno je osobe spomenute u stavku 1. ovog članka, prije
njihova ispitivanja ili čim sazna za njihov odnos prema okrivljeniku, upozoriti da ne
moraju svjedočiti. Upozorenje i odgovor unose se u zapisnik.
(4) Maloljetnik koji s obzirom na dob i duševnu razvijenost nije sposoban shvatiti
značenje prava da ne mora svjedočiti ne može se ispitati kao svjedok, ali se saznanja
dobivena od njega putem stručnih osoba, rođaka ili drugih osoba koje su s njim bile u
kontaktu mogu koristiti kao dokaz.
(5) Osoba koja ima razloga uskratiti svjedočenje prema jednom od okrivljenika
oslobođena je dužnosti svjedočenja i prema ostalim okrivljenicima ako se njezin iskaz
prema naravi stvari ne može ograničiti samo na ostale okrivljenike.
(6) Osobe navedene u stavku 1. točki 1. do 6. ovog članka, osim branitelja, ne mogu
uskratiti iskaz ako se radi o kaznenom djelu kaznenopravne zaštite djece i maloljetnika
iz članka 117. Zakona o sudovima za mladež.
Članak 286.
(1) Svjedok nije obvezan odgovarati na pojedina pitanja ako je vjerojatno da bi time
izložio sebe ili bliskog rođaka kaznenom progonu, teškoj sramoti ili znatnoj12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 104/194materijalnoj šteti. O tome će tijelo koje vodi postupak poučiti svjedoka.
(2) Ako je svjedok uskratio odgovor na pitanja iz stavka 1. ovog članka jer bi time
izložio sebe ili svoga bliskog rođaka kaznenom progonu, državni odvjetnik može
izjaviti da neće poduzeti kazneni progon i predložiti prekid radnje radi davanja izjave u
smislu stavka 4. ovog članka.
(3) Izjavu iz stavka 2. ovog članka državni odvjetnik može dati ako je odgovor na
određena pitanja važan za dokazivanje težeg kaznenog djela druge osobe za koje je
propisana kazna zatvora u trajanju od deset ili više godina. Svjedok može prije davanja
izjave državnog odvjetnika iz stavka 2. ovog članka radi zaštite svojih prava i interesa
imati savjetnika iz reda odvjetnika.
(4) Izjava državnog odvjetnika iz stavka 2. ovog članka mora biti pisana i ovjerena
pečatom i potpisom višeg državnog odvjetnika. Državni odvjetnik predaje izjavu
svjedoku. Protiv svjedoka i osobe iz stavka 2. ovog članka ne može se poduzeti kazneni
progon za kazneno djelo na koje se odnosi izjava, ali se može progoniti za kazneno
djelo davanja lažnog iskaza.
Članak 287.
Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, svjedok se poziva dostavom pisanog
poziva, u kojem će se navesti ime, prezime, zanimanje pozvanog, vrijeme i mjesto
dolaska, kazneni predmet u svezi s kojim se poziva, naznaku da se poziva kao svjedok i
upozorenje o posljedicama neopravdanog izostanka.
Članak 288.
(1) Svjedoci se ispituju svaki posebno i bez ostalih svjedoka. Svjedok je dužan
odgovore davati usmeno.
(2) Svjedok će se najprije pitati za ime i prezime, ime oca, zanimanje, boravište, mjesto
rođenja, godine života, osobni identifikacijski broj i njegov odnos s okrivljenikom i
oštećenikom.
(3) Nakon toga svjedok će se upozoriti da je dužan govoriti istinu, da ne smije ništa
prešutjeti i da je davanje lažnog iskaza kazneno djelo. Svjedok će se upozoriti i da nije
dužan odgovarati na pitanja predviđena u članku 45. stavka 1. točki 3. i članku 286.
stavku 1. ovog Zakona i ta će se upozorenja unijeti u zapisnik.
Članak 289.
(1) Nakon općih pitanja svjedok se poziva da iznese sve što mu je o predmetu poznato,
a nakon toga će mu se postavljati pitanja radi provjere, dopune i razjašnjenja.
(2) Svjedok će se uvijek pitati otkud mu je poznato ono o čemu svjedoči.
(3) Pri ispitivanju svjedoka nije dopušteno služiti se obmanom niti postavljati takva
pitanja u kojima je već sadržano kako bi trebalo odgovoriti, osim ako drukčije nije
propisano ovim Zakonom (članak 420. stavak 3.).
Odredbom članka 62. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Svjedok se može suočiti s drugim svjedokom ili okrivljenikom ako se njihovi iskazi
ne slažu o važnim činjenicama. Suočeni će se posebno ispitati o svakoj okolnosti o
kojoj se njihovi iskazi međusobno ne slažu, a njihov odgovor unijeti u zapisnik. Suočiti
se odjednom mogu najviše dvije osobe.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 105/194(5) O suočenju se vodi zapisnik. Suočenje se mora snimiti uređajem za audio­video
snimanje. Snimka se priključuje zapisniku. Ako suočenje nije snimljeno, zapisnik se ne
može upotrijebiti kao dokaz.
(6) Ako se žrtva kaznenog djela ispituje kao svjedok postupit će se prema članku 16.,
43. do 46. i članku 292. stavku 4. ovog Zakona. Odluku o tome donosi tijelo koje
provodi ispitivanje. Žalba protiv odluke tijela koje provodi ispitivanje, nije dopuštena.
Odredbom članka 62. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 6.
Članak 290.
(1) Ako se ispitivanje svjedoka obavlja preko tumača ili ako je svjedok gluh ili nijem,
ispituje se na način propisan u članku 280. ovog Zakona.
(2) Ispitivanje koje se obavlja preko tumača može se snimiti uređajem za audio­video
snimanje. Snimka se priključuje zapisniku.
Članak 291.
(1) Ako uredno pozvani svjedok ne dođe, a izostanak ne opravda, ili se bez odobrenja ili
opravdanog razloga udalji s mjesta gdje treba biti ispitan, može se naložiti da se prisilno
dovede.
(2) Ako svjedok dođe, pa nakon što je upozoren na posljedice neće bez zakonskog
razloga svjedočiti, sudac istrage njega može, na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika kazniti novčanom kaznom do 50.000,00 kuna, a ako i nakon toga odbije
svjedočiti, može se zatvoriti. Zatvor traje dok svjedok ne pristane svjedočiti ili dok
njegovo ispitivanje ne postane nepotrebno, ili dok se kazneni postupak ne završi, ali
najdulje mjesec dana.
(3) Žalba protiv rješenja iz stavka 2. ovog članka ne zadržava izvršenje rješenja.
Članak 292.
(1) Ako drukčije nije propisano posebnim zakonom, ispitivanje djeteta kao svjedoka
provodi sudac istrage. Ispitivanje će se provesti bez prisutnosti suca i stranaka u
prostoriji gdje se dijete nalazi putem audio­video uređaja kojima rukuje stručni
pomoćnik. Ispitivanje se provodi uz pomoć psihologa, pedagoga ili druge stručne osobe,
a osim kad to nije protivno interesima postupka ili djeteta, ispitivanju prisustvuje
roditelj ili skrbnik. Stranke mogu postavljati pitanja djetetu – svjedoku prema odobrenju
suca istrage putem stručne osobe. Ispitivanje će se snimiti uređajem za audio­video
snimanje, a snimka će se zapečatiti i priključiti zapisniku. Dijete se može samo iznimno
ponovno ispitati, i to na isti način.
Odredbom članka 63. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Ako drukčije nije propisano posebnim zakonom, ispitivanje maloljetnika kao
svjedoka provodi sudac istrage. Pri ispitivanju maloljetnika osobito ako je oštećen
kaznenim djelom, postupit će se obzirno da ispitivanje ne bi štetno utjecalo na psihičko
stanje maloljetnika. Prema okolnostima, posebno vodeći računa o zaštiti maloljetnika,
ispitivanje se može provesti na način propisan u stavku 1. ovog članka.
(3) Svjedoci koji se zbog starosti, zdravstvenog stanja, teških tjelesnih mana ili
duševnog stanja, ne mogu odazvati pozivu, mogu se ispitati u svojem stanu ili drugom12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 106/194prostoru u kojemu borave. Te svjedoke se može ispitati putem audio­video uređaja
kojima rukuje stručna osoba. Ako to zahtijeva stanje svjedoka, ispitivanje će se provesti
tako da mu stranke mogu postavljati pitanja bez prisutnosti u prostoriji gdje se svjedok
nalazi. Ispitivanje će se prema potrebi snimiti uređajem za audio­video snimanje, a
snimka će se zapečatiti i priključiti zapisniku.
Odredbom članka 63. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Na način određen u stavku 3. ovog članka, na njezin zahtjev, provest će se
ispitivanje kao svjedoka žrtve kaznenog djela protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa,
ili ako je kazneno djelo počinjeno u obitelji.
(5) Ako se ispitivanje svjedoka provodi prema stavku 3. ovog članka postupit će se
prema članku 297. stavku 3. ovog Zakona.
Članak 293.
Ispitivanje svjedoka može se provesti pod uvjetima i na način određen međunarodnim
ugovorom.
Članak 294.
(1) Kad postoji vjerojatnost da bi svjedok davanjem iskaza ili odgovorom na pojedino
pitanje sebe ili njemu blisku osobu izložio ozbiljnoj opasnosti po život, zdravlje,
tjelesnu nepovredivost, slobodu ili imovinu većeg opsega (ugroženi svjedok), on može
uskratiti iznošenje podataka iz članka 288. stavka 2. ovog Zakona, davanje odgovora na
pojedina pitanja ili davanje iskaza u cjelini, dok se ne osigura zaštita svjedoka.
(2) Zaštita svjedoka iz stavka 1. ovog članka sastoji se od posebnog načina ispitivanja i
sudjelovanja u postupku (zaštićeni svjedok) i mjera zaštite svjedoka i njemu bliskih
osoba izvan postupka. Tijelo koje sudjeluje u postupku dužno je postupati s posebnim
obzirom glede zaštite svjedoka.
(3) Posebni način ispitivanja i sudjelovanja zaštićenog svjedoka u postupku uređuju se
ovim Zakonom, a može se primijeniti i prije pokretanja istrage.
(4) Zaštita svjedoka i njemu bliskih osoba izvan postupka uređuje se i provodi prema
posebnom zakonu.
Članak 295.
(1) Čim sazna za vjerojatnost postojanja okolnosti iz članka 294. stavka 1. ovog Zakona
državni odvjetnik će predložiti sucu istrage posebni način sudjelovanja u postupku i
posebni način ispitivanja svjedoka. Prijedlog, uz prethodno obavještavanje svjedoka,
državni odvjetnik podnosi sucu istrage u zapečaćenom omotu s naznakom »ugroženi
svjedok – tajna«, a predaje ga osobno ili putem istražitelja.
(2) U prijedlogu će državni odvjetnik označiti posebni način sudjelovanja u postupku
(pozivanje svjedoka, pristup na ročište i drugo) i posebni način ispitivanja svjedoka koje
predlaže te navesti razloge za to.
(3) Prijedlog iz stavka 1. ovog članka državni odvjetnik može podnijeti sucu istrage i
prije podizanja optužnice. Ako okrivljenik predloži ispitivanje zaštićenog svjedoka,
državni odvjetnik može podnijeti odgovarajući prijedlog sucu istrage, a ako se ne složi s
prijedlogom zatražit će odluku suca istrage.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 107/194(4) Sudac istrage odlučuje o prijedlogu državnog odvjetnika rješenjem u roku od
dvanaest sati od primitka prijedloga. Protiv rješenja suca istrage kojim odbija prijedlog
iz stavka 1. ovog članka, državni odvjetnik može podnijeti žalbu u roku od dvanaest
sati. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvadeset četiri sata.
(5) Ako sudac istrage prihvati prijedlog državnog odvjetnika, odredit će rješenjem:
1) pseudonim zaštićenog svjedoka,
2) posebni način sudjelovanja u postupku (pozivanje, pristup sudu i slično),
3) posebni način ispitivanja.
(6) Protiv rješenja suca istrage žalba nije dopuštena.
(7) Podatke o zaštićenom svjedoku koji će se ispitati i sudjelovati u postupku na
poseban način, sudac istrage će zapečatiti u posebni omot i predati na čuvanje državnom
odvjetniku. To će zabilježiti u spisu koristeći pseudonim svjedoka. Osobe koje u bilo
kojem svojstvu saznaju podatke o zaštićenom svjedoku dužne su ih čuvati kao tajnu.
Tijelo koje vodi radnju osobno je odgovorno za zaštitu tajnosti podataka.
(8) Zapečaćeni omot s podacima zaštićenog svjedoka može iznimno zatražiti od
državnog odvjetnika i otvoriti samo sudac istrage, predsjednik vijeća radi provjere
istovjetnosti te drugostupanjski sud kad odlučuje o žalbi protiv presude. Na omotu će se
zabilježiti da je otvoren i navesti imena osoba koje su upoznate s njegovim sadržajem.
Nakon toga, omot će se ponovo zapečatiti i vratiti državnom odvjetniku.
(9) Nakon što je donio rješenje o posebnom načinu sudjelovanja u postupku i posebnom
načinu ispitivanja, sudac istrage određuje dokazno ročište i provodi ispitivanje
zaštićenog svjedoka. Kod pozivanja, pristupa zaštićenog svjedoka na ročište, boravka i
odlaska s ročišta, sudac istrage i državni odvjetnik mogu naložiti policiji poduzimanje
mjera zaštite svjedoka.
Članak 296.
(1) Ako se posebni način ispitivanja zaštićenog svjedoka odnosi samo na prikrivanje
podataka, ispitivanje će se provesti pod pseudonimom bez navođenja ostalih podataka iz
članka 288. stavak 2. ovog Zakona. U ostalom dijelu, ispitivanje zaštićenog svjedoka
provest će se prema općim odredbama ovog Zakona o ispitivanju svjedoka.
(2) Nakon završenog ispitivanja zaštićeni svjedok će potpisati zapisnik pseudonimom.
Članak 297.
(1) Ako se posebni način ispitivanja i sudjelovanja zaštićenog svjedoka u postupku
odnosi osim na prikrivanje podataka iz članka 288. stavka 2. ovog Zakona i na
prikrivanje izgleda svjedoka, ispitivanje će se obaviti posredstvom audio­video uređaja.
Audio­video uređajima rukuje stručna osoba. Lik svjedoka i glas će se tijekom
ispitivanja izmijeniti. Svjedok će se tijekom ispitivanja nalaziti u prostoriji koja je
prostorno odvojena od prostorije u kojoj se nalaze sudac istrage i druge osobe koje su
prisutne ispitivanju. Ispitivanje će se provesti prema članku 292. stavka 3. ovog Zakona.
Odredbom članka 64. stavaka 1., 2. i 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
izmijenjen stavak 1.
(2) Sudac istrage može odrediti da se ispitivanje zaštićenog svjedoka snimi uređajem za
audio­video ili audiosnimanje. Odluku o snimanju i načinu provedbe snimanja sudac12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 108/194istrage će donijeti vodeći posebno računa o zaštiti svjedoka. U tom slučaju sudac istrage
ne vodi zapisnik. Snimka će se prepisati u roku od tri dana.
(3) Zaštićeni svjedok prije početka ispitivanja, osim upozorenja i pouka iz članka 288.
stavka 3. i članka 289. stavka 1. i 2. ovog Zakona mora biti upozoren prema članku 87.
stavku 3. ovog Zakona.
(4) Kad se ispitivanje zaštićenog svjedoka snima, sudac istrage koji provodi ispitivanje
navest će u zapisniku rješenje iz članka 295. stavka 4. ovog Zakona, a zatim će postupiti
prema članku 87. stavka 5. ovog Zakona posebno vodeći računa o zaštiti svjedoka.
(5) Kad se ispitivanje zaštićenog svjedoka snima, o ispitivanju se izrađuju dvije snimke,
od kojih će se jedna odmah zapečatiti i predati sucu istrage na čuvanje. Tu snimku
potpisuju sudac istrage, ugroženi svjedok pseudonimom i stručna osoba koja je provela
snimanje. Druga snimka se predaje državnom odvjetniku. Državni odvjetnik će izraditi
prijepis snimke u roku od petnaest dana i uložiti ga u spis.
Članak 298.
Presuda i ocjena o nezakonitosti dokaza ne može biti utemeljena isključivo na iskazu
svjedoka pribavljenog prema članku 296. i 297. ovog Zakona.
Članak 299.
(1) Ako tijekom postupka zaštićeni svjedok izjavi da više ne želi posebni način
ispitivanja i sudjelovanja koji su određeni, sudac istrage će izjavu svjedoka uzeti na
zapisnik, rješenjem opozvati rješenje iz članka 295. stavka 4. ovog Zakona i dostaviti
izjavu i rješenje o opozivu državnom odvjetniku. Raniji iskaz tog svjedoka ostaje u
spisu i može se upotrijebiti kao dokaz. Protiv rješenja suca istrage iz stavka 1. ovog
članka žalba nije dopuštena.
(2) Svjedoka iz stavka 1. ovog članka ispitat će tijelo koje vodi postupak prema općim
pravilima o ispitivanju svjedoka.
Članak 300.
(1) Iskaz svjedoka se ne može upotrijebiti kao dokaz u postupku ako:
1) je kao svjedok ispitana osoba koja se, osim u slučajevima posebno propisanim ovim
Zakonom, ne može ispitati kao svjedok (članak 284.),
2) je kao svjedok ispitana osoba koja ne mora svjedočiti (članak 285.), a nije na to
upozorena ili se nije izričito odrekla toga prava,
3) upozorenje iz članka 285. stavka 3. ovog Zakona i odricanje nije ubilježeno u
zapisnik,
4) je kao svjedok ispitan maloljetnik koji ne može shvatiti značenje prava da ne mora
svjedočiti (članak 285. stavak 4.),
5) upozorenja iz članka 288. stavka 3. ovog Zakona nisu ubilježena u zapisnik,
6) je povrijeđeno pravo na uskratu odgovora iz članka 45. stavka 1. točke 3. ovog
Zakona,
7) u slučaju iz članka 6. stavka 3. ovog Zakona.
Odredbom članka 65. stavka 1., 2., 3. i 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
izmijenjene su točke 1., 4., 6. i 7.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 109/194(2) Ako nije postupljeno prema odredbama članka 295. stavka 4. i 5. ovog Zakona,
iskaz zaštićenog svjedoka ne može biti upotrijebljen kao dokaz. O tome na prijedlog
stranke ili svjedoka rješenjem odlučuje sudac istrage. O žalbi protiv rješenja suca
istrage odlučuje viši sud.
Odredbom članka 65. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Brisan.
Odredbom članka 65. stavka 6. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., brisan stavak 3.
5. Prepoznavanje
Članak 301.
(1) Prepoznavanje je utvrđivanje istovjetnosti osobe, predmeta, prostora, zvuka, načina
kretanja ili drugog obilježja, koje je opažao okrivljenik ili svjedok, koja se utvrđuje
usporedbom s drugom osobom, predmetom, prostorom, zvukom, načinom kretanja ili
drugim obilježjem. Predmeti koji mogu poslužiti razjašnjenju stvari će se pokazati
okrivljeniku, a prema potrebi svjedocima i vještacima.
(2) Prije prepoznavanja upitat će se osoba koja obavlja prepoznavanje, je li joj nakon
vremena u kojemu je opažala, a prije prepoznavanja, predmet prepoznavanja bio
pokazan u naravi, na fotografiji, računalu, evidenciji, snimci, zbirci podataka ili
drugdje, te je li zna druge okolnosti koje mogu utjecati na prepoznavanje. Odgovori će
se upisati u zapisnik.
(3) Od osobe koja obavlja prepoznavanje tražit će se da najprije što detaljnije opiše
predmet prepoznavanja i da navede okolnosti prema kojima ga razlikuje od drugih
predmeta. Ujedno će opisati okolnosti u kojima je opažala i detaljno opisati rezultate
prepoznavanja.
(4) Nakon toga će se osobi koja obavlja prepoznavanje pokazati osobu ili drugi predmet
prepoznavanja i to zajedno s drugim njemu, nepoznatim osobama i predmetima.
Prepoznavanje prostora provodi se tako da osoba najprije što detaljnije opiše prostor, a
zatim ga pokaže na snimci i u naravi.
Odredbom članka 66. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
(5) Uz pisani pristanak osobe koja ga obavlja, prepoznavanje se može provesti i putem
odgovarajućih tehničkih uređaja i programa koji omogućavaju istovremeno prikazivanje
fotografija ili audio­video snimki sukladno stavku 3. ovog članka. Tako provedeno
prepoznavanje može se snimiti audio­video uređajem.
(6) Ako okrivljenik obavlja prepoznavanje, postupit će se prema članku 273. ovog
Zakona. Ako svjedok obavlja prepoznavanje, postupit će se prema članku 288. stavak 2.
i 3. ovog Zakona.
Odredbom članka 66. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 6.
(7) O prepoznavanju sastavit će se zapisnik i odgovarajuća snimka svih pokazanih
predmeta i prostora. Snimanje obavlja stručni pomoćnik.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 110/194Članak 302.
Prepoznavanje se može provesti pod uvjetima i na način određen međunarodnim
ugovorom.
Članak 303.
(1) Ako postoji opravdana bojazan za sigurnost života ili tijela osobe koja obavlja
prepoznavanje ili njoj bliskih osoba, ili ako postoji opravdana bojazan da će osoba čije
se prepoznavanje obavlja utjecati na tijek prepoznavanja, tijelo koje provodi
prepoznavanje provest će ga tako da osoba čije se prepoznavanje obavlja, ne može
vidjeti ni čuti osobu koja obavlja prepoznavanje.
(2) Građani su dužni na poziv, osobno sudjelovati u prepoznavanju i dati na
raspolaganje stvari ili prostor u cilju prepoznavanja, osim ako nemaju opravdani razlog
za oslobođenje od te dužnosti. Ako građanin bez opravdanog razloga neće sudjelovati u
prepoznavanju, ili ne da stvar ili ne stavi na raspolaganje prostor, kaznit će se novčanom
kaznom do 50.000,00 kuna. Stavljanje na raspolaganje prostora ne odnosi se na dom.
6. Očevid
Članak 304.
(1) Očevidom se činjenice u postupku utvrđuju ili razjašnjavaju opažanjem vlastitim
osjetilima i njihovim pomagalima.
(2) Na temelju prethodnog naloga državnog odvjetnika, očevid na mjestu počinjenja
kaznenog djela protiv sigurnosti prometa i drugih kaznenih djela za koja se vodi
skraćeni postupak, može obaviti istražitelj, osoba iz članka 222. stavka 2. ovog Zakona,
ili policija, najkasnije dvanaest sati nakon što je kazneno djelo otkriveno, osim ako se
radi o očevidu u domu ili prostoru iz članka 256. ovog Zakona.
Odredbom članka 26. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodan stavak 2.
Članak 305.
(1) Radi provjere izvedenih dokaza ili utvrđivanja činjenica koje su važne za
razjašnjenje stvari sud, na prijedlog stranke može odrediti rekonstrukciju događaja ili
pokus.
(2) Rekonstrukcija se obavlja tako da se ponove radnje ili situacije u uvjetima uz koje se
prema izvedenim dokazima događaj odvijao. Ako su u iskazima pojedinih svjedoka ili
okrivljenika radnje ili situacije različito prikazane, događaj će se, u pravilu,
rekonstruirati posebno sa svakim od njih.
(3) Pokus se poduzima da bi se ispitao utjecaj određene okolnosti na određenu stvar,
stanje ili odnos.
(4) Rekonstrukcija i pokus se ne smiju obavljati na način kojim se vrijeđa javni red ili
moral ili se dovodi u opasnost život ili zdravlje ljudi.
(5) Pri rekonstrukciji i pokusu mogu se, prema potrebi, ponovno izvesti pojedini dokazi.
Članak 306.
(1) Tijelo koje obavlja očevid, rekonstrukciju ili pokus može zatražiti pomoć stručne
osobe kriminalističko­tehničke, prometne ili druge struke, koja će, prema potrebi,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 111/194poduzeti i pronalaženje, osiguravanje ili opisivanje tragova, obaviti potrebna mjerenja i
snimanja, izraditi skice ili prikupiti druge podatke.
(2) Na očevid, rekonstrukciju i pokus može se pozvati i vještak ako bi njegova
prisutnost bila korisna za davanje nalaza i mišljenja.
(3) Tijelo koje obavlja očevid, rekonstrukciju ili pokus ovlašteno je za neophodno
potrebno vrijeme ograničiti pristup i boravak u prostoru ili u prostorijama u kojima se ili
predmetima na kojima se nalaze činjenice koje zahtijevaju provedbu tih radnji.
(4) Kad se očevid, rekonstrukcija ili pokus obavlja na tijelu osobe, postupit će se prema
odredbama članka 326. stavka 2. ovog Zakona.
7. Uzimanje otisaka prstiju i otisaka drugih dijelova tijela
Članak 307.
(1) Ako je potrebno utvrditi od koga potječu otisci prstiju ili otisci drugih dijelova tijela,
na pojedinim predmetima, ti otisci mogu se uzimati od osoba za koje postoji
vjerojatnost da su mogle doći u dodir s tim predmetima.
(2) Otisci iz stavka 1. ovog članka mogu se uzimati i bez privole osobe za koju postoji
vjerojatnost da je mogla doći u dodir s pojedinim predmetima.
(3) Otisci iz stavka 1. ovog članka uzimaju se odgovarajućom primjenom pravila koja
važe za uzimanje otisaka prstiju prema članku 211. stavku 1. ovog Zakona i pravila
uređenih drugim zakonom.
8. Vještačenje
Članak 308.
Vještačenje se određuje kad za utvrđivanje ili ocjenu neke važne činjenice treba
pribaviti nalaz i mišljenje od osobe koja raspolaže potrebnim stručnim znanjem ili
vještinom.
Članak 309.
(1) Vještačenje određuje pisanim nalogom tijelo koje vodi postupak. U nalogu će se
navesti u svezi s kojim se činjenicama obavlja vještačenje i kome se povjerava. Nalog
se dostavlja i strankama.
(2) Ako za određenu vrstu vještačenja postoji stručna ustanova ili državno tijelo, takva
vještačenja, osobito složenija, povjeravat će se, u pravilu, takvoj ustanovi ili tijelu.
Ustanova, odnosno tijelo određuje jednog ili više stručnjaka koji će obaviti vještačenje.
(3) U pravilu se određuje jednog vještaka, a ako je vještačenje složeno, dva ili više
vještaka.
(4) Ako za koju vrstu vještačenja postoje kod suda stalno određeni vještaci, drugi se
vještaci mogu odrediti samo ako postoji opasnost od odgode, ili ako su stalni vještaci
spriječeni, ili ako to zahtijevaju druge okolnosti.
Članak 310.
(1) Osoba koja se poziva kao vještak dužna je odazvati se pozivu i dati svoj nalaz i
mišljenje.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 112/194(2) Ako vještak koji je uredno pozvan ne dođe, a izostanak ne opravda, ili ako odbije
vještačiti, može se kazniti novčanom kaznom do 50.000,00 kuna, a u slučaju
neopravdanog izostanka može se i prisilno dovesti. Odluku od kažnjavanju i prisilnom
dovođenju donosi sudac istrage. O žalbi protiv rješenja kojim je izrečena novčana kazna
odlučuje vijeće.
(3) Neovisno od odredbe stavka 2. ovog članka, tijelo koje vodi postupak može od
vještaka zatražiti da navede rok u kojem će podnijeti nalaz i mišljenje.
Članak 311.
(1) Za vještaka se ne može uzeti osoba koja ne može biti ispitana kao svjedok ili osoba
koja je oslobođena dužnosti svjedočenja, a ni osoba prema kojoj je kazneno djelo
počinjeno, a ako je uzeta, njezin nalaz i mišljenje ne mogu se upotrijebiti kao dokaz u
postupku.
(2) Razlog za izuzeće vještaka postoji i u svezi s osobom koja je zajedno s tužiteljem,
okrivljenikom ili oštećenikom zaposlena u istom državnom tijelu ili kod istoga
poslodavca.
(3) Za vještaka se, u pravilu, neće uzeti osoba koja je ispitana kao svjedok.
Članak 312.
(1) Prije početka vještačenja pozvat će se vještak da predmet vještačenja brižljivo
prouči, da točno navede sve što zapazi i nađe te da svoje mišljenje iznese nepristrano i u
skladu s pravilima znanosti i vještine. On će se posebno upozoriti da je davanje lažnog
iskaza kazneno djelo.
(2) Od vještaka se može tražiti da obeća da će iskazivati istinu. Obećanje glasi:
»Obećavam da ću povjerena mi vještačenja obavljati savjesno i prema svom najboljem
znanju, a nalaz i mišljenje iznijet ću točno, potpuno i objektivno, sukladno pravilima
struke.« Stalno prisegnuti vještak samo će se upozoriti na prisegu.
(3) Vještaku se može dopustiti da razgleda spise. Vještak može predložiti da se pribave
predmeti i podaci koji su od važnosti za davanje nalaza i mišljenja. Ako je prisutan pri
očevidu ili drugoj dokaznoj radnji, vještak može predložiti da se razjasne pojedine
okolnosti ili da se osobi koja se ispituje postave pojedina pitanja.
(4) Tijelo koje vodi postupak može prisustvovati radnjama vještaka.
Članak 313.
Ako je za svrhe vještačenja potrebno da se obavi analiza kakve tvari, vještaku će se, ako
je to moguće, staviti na raspolaganje samo dio te tvari, a ostatak će se u potrebnoj
količini osigurati za slučaj naknadnih ispitivanja.
Članak 314.
(1) Nalaz i mišljenje vještaka unosi se odmah u zapisnik. Vještaku se može odobriti da
naknadno podnese pisani nalaz, odnosno mišljenje u roku koji mu odredi tijelo koje
vodi postupak, u dovoljnom broju primjeraka za sud i stranke.
(2) Vještak može biti ispitan putem audio­video uređaja kad je to predviđeno
međunarodnim ugovorom ili kad se obje stranke suglase o tome.
Članak 315.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 113/194(1) Ako se vještačenje povjerava ustanovi ili državnom tijelu, tijelo koje vodi postupak
upozorit će da u davanju nalaza i mišljenja ne može sudjelovati osoba iz članka 311.
ovog Zakona ili osoba za koju postoje razlozi za izuzeće od vještačenja propisani u
ovom Zakonu te na posljedice davanja lažnog nalaza i mišljenja.
(2) Ustanovi, odnosno državnom tijelu stavit će se na raspolaganje materijal potreban za
vještačenje, a ako je potrebno, postupit će se prema odredbama članka 313. ovog
Zakona.
(3) Ustanova, odnosno državno tijelo dostavlja pisani nalaz i mišljenje potpisan od
osoba koje su obavile vještačenje.
(4) Na zahtjev stranke, čelnik državnog tijela ili ustanove, priopćit će imena stručnjaka
koji će obaviti vještačenje.
(5) Odredbe članka 312. stavka 1. do 3. ovog Zakona ne primjenjuju se kad je
vještačenje povjereno ustanovi ili državnom tijelu. Tijelo koje vodi postupak može
tražiti od ustanove ili tijela objašnjenja o danom nalazu i mišljenju.
Članak 316.
(1) U zapisniku o vještačenju ili u pisanom nalazu i mišljenju naznačit će se tko je
obavio vještačenje te zanimanje, stručna sprema i specijalnost vještaka.
(2) Nakon završenog vještačenja, kojem nisu bile prisutne, stranke će se izvijestiti da je
vještačenje obavljeno i da zapisnik o vještačenju, odnosno pisani nalaz i mišljenje mogu
razgledati i preuzeti.
Članak 317.
Ako je nalaz vještaka nejasan, nepotpun ili u proturječnosti sam sa sobom ili s
izviđenim okolnostima, a ti se nedostaci ne mogu otkloniti ponovnim ispitivanjem
vještaka, obnovit će se vještačenje s istim ili drugim vještakom.
Članak 318.
Ako u mišljenju vještaka ima proturječnosti ili nedostataka ili se pojave osnove sumnje
u točnost danog mišljenja, a ti se nedostaci ili sumnja ne mogu otkloniti ponovnim
ispitivanjem vještaka, zatražit će se mišljenje drugog vještaka.
Članak 319.
(1) Pregled i obdukcija tijela poduzet će se uvijek kad postoji sumnja ili je očito da je
smrt prouzročena kaznenim djelom ili je u svezi s počinjenjem kaznenog djela. Ako je
tijelo već pokopano, odredit će se ekshumacija radi njegova pregleda i obdukcije.
(2) Pri obdukciji tijela poduzet će se potrebne mjere da se ustanovi istovjetnost tijela i u
tu će se svrhu posebno opisati podaci o vanjskim i unutarnjim tjelesnim osobinama
tijela.
(3) Ekshumaciju može naložiti samo sud.
Članak 320.
(1) Kad se vještačenje ne obavlja u ustanovi, pregled i obdukciju tijela obavlja jedan
liječnik, a prema potrebi dva ili više liječnika, koji po mogućnosti trebaju biti sudsko­
medicinske struke.
(2) Za vještaka se ne može odrediti liječnik koji je liječio umrloga. On se može ispitati
kao svjedok pri obdukciji tijela radi davanja razjašnjenja o tijeku i okolnostima bolesti.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 114/194Članak 321.
(1) U svojem mišljenju vještaci će osobito navesti koji je neposredni uzrok smrti, što je
taj uzrok izazvalo i kad je smrt nastupila.
(2) Ako je na tijelu nađena kakva ozljeda, utvrdit će se je li tu ozljedu nanio tko drugi i
ako jest, onda čime, na koji način, koliko vremena prije nego što je smrt nastupila te je
li ona prouzročila smrt. Ako je na tijelu nađeno više ozljeda, utvrdit će se koja je od njih
prouzročila smrt, a ako je više ozljeda smrtonosnih, koja je od njih ili koje su svojim
skupnim djelovanjem bile uzrokom smrti.
(3) U slučaju iz stavka 2. ovog članka ima se osobito utvrditi je li smrt prouzročena
samom vrstom i općom naravi ozljede ili zbog osobnog svojstva ili osobitog stanja
organizma ozlijeđenoga, ili zbog slučajnih okolnosti pod kojima je ozljeda nanesena.
(4) Osim toga utvrdit će se bi li pravodobno pružena pomoć mogla otkloniti smrt.
Članak 322.
(1) Pri pregledu i obdukciji začetka treba posebno utvrditi njegovu starost, sposobnost
za izvanmaternični život i uzrok smrti.
(2) Pri pregledu i obdukciji tijela novorođenčeta utvrdit će se posebno je li rođeno živo
ili mrtvo, je li bilo sposobno za život, koliko je dugo živjelo te vrijeme i uzrok smrti.
Članak 323.
(1) Ako postoji sumnja o trovanju, uputit će se sumnjive tvari koje su nađene u tijelu ili
na drugom mjestu, na vještačenje ustanovi koja obavlja toksikološka ispitivanja.
(2) Pri pregledu sumnjivih tvari vještak će posebno utvrditi vrstu, količinu i djelovanje
nađenog otrova, a ako je riječ o pregledu tvari uzetih iz tijela i količinu upotrijebljenog
otrova.
Članak 324.
(1) Vještačenje tjelesnih ozljeda obavlja se u pravilu pregledom ozlijeđenoga, a ako to
nije moguće ili nije potrebno na temelju medicinske dokumentacije ili drugih podataka
u spisima.
(2) Nakon što točno opiše ozljede, vještak će dati mišljenje, osobito o vrsti i težini svake
pojedine ozljede i njihovu ukupnom djelovanju s obzirom na njihovu narav ili posebne
okolnosti slučaja, kakvo djelovanje te ozljede obično proizvode, a kakvo su u
određenom slučaju proizvele, čime su ozljede nanesene i na koji način.
Članak 325.
(1) Ako se pojavi sumnja da je isključena ili smanjena ubrojivost okrivljenika, da je
okrivljenik zbog ovisnosti od alkohola ili opojnih droga počinio kazneno djelo ili da je
raspravno nesposoban zbog duševnih smetnji, odredit će se vještačenje psihijatrijskim
pregledom okrivljenika.
(2) Ako je to nužno za obavljanje vještačenja okrivljenik može rješenjem suda biti
prisilno na zadržavanju u zdravstvenoj ustanovi. Prije potvrđivanja optužnice rješenje o
prisilnom zadržavanju donosi sudac istrage, a nakon potvrđivanja optužnice sud pred
kojim se vodi rasprava. Zadržavanje može trajati najviše mjesec dana. U slučaju potrebe
za novim vještačenjem, zadržavanje se može ponoviti samo jednom.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 115/194Odredbom članka 67. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Ako je vještačenje određeno radi ocjene okrivljenikove ubrojivosti, vještak će
ustanoviti je li u vrijeme počinjenja kaznenog djela kod okrivljenika postojala kakva
duševna bolest, privremena duševna poremećenost, nedovoljni duševni razvitak ili neka
druga teža duševna smetnja, te će odrediti narav, vrstu, stupanj i trajnost duševne
smetnje i dati svoje mišljenje o tome kakav je utjecaj takvo duševno stanje imalo na
okrivljenikovo shvaćanje značenja svojeg postupanja ili vladanje svojom voljom.
(4) Ako vještak ocijeni da okrivljenik u vrijeme počinjenja djela nije bio u mogućnosti
shvatiti značenje svojeg postupanja ili nije mogao vladati svojom voljom, dat će
mišljenje o stupnju vjerojatnosti da bi ta osoba zbog duševnih smetnji mogla počiniti
teže kazneno djelo, a ako ocijeni da su okrivljenikove mogućnosti shvaćanja značenja
svojeg postupanja ili vladanja svojom voljom bile smanjene, dat će mišljenje postoji li
opasnost da razlozi za takvo stanje mogu i u budućnosti poticajno djelovati za
počinjenje novoga kaznenog djela.
(5) Ako je vještačenje određeno radi ocjene okrivljenikove raspravne sposobnosti,
vještak će ustanoviti ima li okrivljenik duševne smetnje i dati svoje mišljenje je li
sposoban shvatiti prirodu i svrhu kaznenog postupka, razumjeti pojedine procesne
radnje i njihove posljedice, sporazumijevati se s braniteljem i davati mu upute.
(6) Ako se u zdravstvenu ustanovu upućuje okrivljenik koji se nalazi u istražnom
zatvoru, sudac istrage obavijestit će tu ustanovu o razlozima zbog kojih je određen
istražni zatvor kako bi se poduzele mjere potrebne za osiguranje svrhe istražnog
zatvora.
Odredbom članka 67. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 6.
(7) Vrijeme provedeno u zdravstvenoj ustanovi uračunat će se okrivljeniku u pritvor ili
istražni zatvor, odnosno u kaznu ako bude izrečena.
Članak 326.
(1) Tjelesni pregled okrivljenika, poduzet će se i bez njegova pristanka ako je potrebno
da se utvrde činjenice važne za kazneni postupak. Tjelesni pregled drugih osoba može
se bez njihova pristanka poduzeti samo ako se mora utvrditi nalazi li se određeni trag ili
posljedica kaznenog djela na njihovu tijelu.
(2) Tjelesni pregled se provodi i kod pretraga tijekom kojih se ulazi u tjelesne šupljine
ili se od tijela odvajaju nadomjesci ili pomagala organa pričvršćeni uz tijelo ili kad to
nalažu posebna svojstva ili zdravstveno stanje osobe koja se pretražuje.
(3) Uzimanje krvi i druge liječničke radnje koje se po pravilima medicinske znanosti
poduzimaju radi analize i utvrđivanja drugih važnih činjenica za postupak mogu se
poduzeti i bez okrivljenikove privole ako zbog toga ne bi nastupila šteta po njegovo
zdravlje.
(4) Uzimanje krvi i druge liječničke radnje koje se po pravilima medicinske znanosti
poduzimaju radi analize i utvrđivanja drugih važnih činjenica za postupak mogu se
poduzeti samo da bi se utvrdilo nalazi li se određeni trag ili posljedica kaznenog djela
na tijelu druge osobe i samo uz privolu te osobe. Tijelo koje vodi postupak postupat će
pri poduzimanju tih radnji posebno obzirno prema žrtvi iz članka 16. i članka 43. – 46.
ovog Zakona, a prethodno će se osoba poučiti da može uskratiti privolu. Ako uskrati
privolu radnja se ne smije poduzeti.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 116/194Odredbom članka 27. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 4.
(5) Radnje iz stavka 1. i 3. ovog članka poduzimaju se prije podizanja optužnice po
nalogu državnog odvjetnika, od dostave optužnice optužnom vijeću po nalogu optužnog
vijeća, a nakon pravomoćnosti optužnice po nalogu suda pred kojim se ima provesti
rasprava. Radnje iz stavka 2. ovog članka poduzimaju se prije podizanja optužnice na
prijedlog državnog odvjetnika po nalogu suca istrage, od dostave optužnice optužnom
vijeću po nalogu optužnog vijeća, a nakon pravomoćnosti optužnice po nalogu suda
pred kojim se ima provesti rasprava.
Odredbom članka 68. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 5.
Odredbom članka 27. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 5.
Članak 327.
(1) Tijelo koje vodi postupak može odrediti molekularno – genetsku analizu ako postoji
vjerojatnost da će se tom analizom pribaviti podaci korisni za dokazivanje kaznenog
djela.
(2) Za svrhu iz stavka 1. ovog članka, tijelo koje vodi postupak će prije i tijekom
kaznenog postupka za kazneno djelo za koje je se progoni po službenoj dužnosti,
odrediti da se uzmu uzorci biološkog materijala:
1) s mjesta počinjenja i drugog mjesta na kojemu su tragovi kaznenog djela,
2) od okrivljenika,
3) od žrtve,
4) od druge osobe pod uvjetom da se ne radi o biološkom uzorku te osobe, osim ako
drukčije nije propisano ovim Zakonom.
Odredbom članka 28. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 2.
(3) Ako se radi o osobi koja je oslobođena dužnosti svjedočenja (članak 285.), prije
uzimanja uzorka, ta osoba će se poučiti da može uskratiti privolu. Izjavu kojom
potvrđuje primitak pouke i daje privolu na uzimanje uzoraka biološkog materijala i
njihovu analizu, osoba oslobođena dužnosti svjedočenja će potpisati. Ako uskrati
privolu uzorak se ne smije uzimati od te osobe.
(4) Uzimanje uzoraka biološkog materijala s mjesta počinjenja kaznenog djela može
naložiti tijelo koje prije početka postupka provodi pretragu, privremeno oduzimanje
predmeta, očevid ili drugu dokaznu radnju.
(5) Uzimanje uzoraka biološkog materijala i analiza ne smije biti uporabljena za
utvrđivanje zdravstvenog stanja osobe ili karakternih osobina osobe.
(6) Podaci prikupljeni molekularno – genetskom analizom pohranjuju se i čuvaju u
pravilu dvadeset godina nakon završetka kaznenog postupka.
(7) Ministar nadležan za pravosuđe u suglasnosti s ministrima nadležnima za zdravstvo,
unutarnje poslove i obranu, propisuje uvjete pod kojima se podaci iz stavka 6. ovog12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 117/194članka mogu čuvati duže vrijeme od vremena utvrđenog stavkom 6. ovog članka, uvjete
brisanja podataka, način uzimanja uzoraka biološkog materijala, pohranu, obradu,
čuvanje te o nadzoru nad pohranom, obradom i čuvanjem.
Članak 328.
(1) Kad je potrebno poduzeti vještačenje poslovnih knjiga, isprava i podataka, tijelo
koje vodi postupak dužno je vještacima naznačiti u kojem pravcu i u kojem opsegu
treba obavljati vještačenje te koje činjenice i okolnosti treba utvrditi.
(2) Ako je za poduzimanje vještačenja poslovnih knjiga, isprava i podataka trgovačkog
društva i drugih pravnih osoba nužno da se najprije sredi njihovo knjigovodstvo ili
evidencija podataka, troškovi oko sređivanja knjigovodstva i evidencija podataka
padaju na teret trgovačkog društva, odnosno druge pravne osobe.
(3) Rješenje iz stavka 2. ovog članka donosi tijelo koje vodi postupak, na temelju
obrazloženog pisanog izvješća vještaka kojima je naloženo vještačenje poslovnih
knjiga, isprava i podataka. U rješenju će se naznačiti i svota koju je trgovačko društvo
ili druga pravna osoba dužna položiti sudu kao predujam za troškove oko sređivanja
njezina knjigovodstva ili evidencija podataka. Protiv tog rješenja nije dopuštena žalba.
(4) Nakon okončanja radnji iz stavka 2. i 3. ovog članka tijelo koje vodi postupak
donosi, na temelju izvješća vještaka, rješenje kojim utvrđuje visinu troškova i određuje
da taj iznos podmiri trgovačko društvo ili druga pravna osoba. Trgovačko društvo ili
druga pravna osoba mogu podnijeti žalbu protiv odluke o naknadi troškova i visine
troškova. O žalbi odlučuje vijeće.
9. Dokaz ispravom
Članak 329.
(1) Isprave koje služe za utvrđivanje činjenica pribavljaju se i čuvaju odgovarajućom
primjenom odredaba ove Glave vodeći računa da se isprava ne ošteti ili ne uništi i da se
njen sadržaj sačuva u neizmijenjenom obliku. Prema potrebi, tijelo koje vodi postupak,
nakon odgovarajuće provjere, izradit će presliku isprave, a izvornik će vratiti
podnositelju.
(2) U odnosu na isprave postupa se kao s drugim predmetima koji se imaju upotrijebiti
kao dokaz (članak 267. i 269.).
(3) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, dokaz ispravom se izvodi
odgovarajućom primjenom članka 306. ovog Zakona. Na prijedlog stranaka, sudac
istrage može odrediti da se isprave pregledaju na dokaznom ročištu.
10. Dokaz snimkom
Članak 330.
(1) Snimka koja služi za utvrđivanje činjenica, pribavlja se primjenom odredaba ove
Glave.
(2) U odnosu na snimku postupa se kao s drugim predmetima koji se imaju upotrijebiti
kao dokaz (članak 267. i 269.), vodeći računa da se snimka ne ošteti ili ne uništi i da se
njen sadržaj sačuva u neizmijenjenom obliku. Prema potrebi poduzet će se potrebne
mjere da se snimka sačuva u neizmijenjenom obliku ili izradi njezina kopija.
(3) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, sadržaj snimke se utvrđuje njezinim
reproduciranjem.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 118/194Odredbom članka 69. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
(4) Snimku reproducira stručna osoba.
11. Elektronički (digitalni) dokaz
Članak 331.
Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, elektronički dokaz pribavlja se primjenom
odredaba članka 257., 262. i 263. ovog Zakona.
12. Posebne dokazne radnje
Članak 332.
(1) Ako se istraga ne može provesti na drugi način ili bi to bilo moguće samo uz
nerazmjerne teškoće, na pisani obrazloženi zahtjev državnog odvjetnika, sudac istrage
može protiv osobe za koju postoje osnove sumnje da je sama počinila ili zajedno s
drugim osobama sudjelovala u kaznenom djelu iz članka 334. ovog Zakona, pisanim,
obrazloženim nalogom odrediti posebne dokazne radnje kojima se privremeno
ograničavaju određena ustavna prava građana, i to:
1) nadzor i tehničko snimanje telefonskih razgovora i drugih komunikacija na daljinu,
2) presretanje, prikupljanje i snimanje računalnih podataka,
3) ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko snimanje prostorija,
4) tajno praćenje i tehničko snimanje osoba i predmeta,
5) uporabu prikrivenih istražitelja i pouzdanika,
6) simuliranu prodaju i otkup predmeta te simulirano davanje potkupnine i simulirano
primanje potkupnine,
7) pružanje simuliranih poslovnih usluga ili sklapanje simuliranih pravnih poslova,
8) nadzirani prijevoz i isporuku predmeta kaznenog djela.
(2) Iznimno, kad okolnosti nalažu da se s izvršenjem radnji započne odmah, nalog iz
stavka 1. ovog članka, prije početka istrage na vrijeme od dvadeset četiri sata može
izdati državni odvjetnik. Nalog s oznakom vremena izdavanja i obrazloženjem državni
odvjetnik mora u roku od osam sati od izdavanja dostaviti sucu istrage. Sudac istrage
odmah odlučuje rješenjem o zakonitosti naloga. Ako odobri nalog državnog odvjetnika
postupit će prema stavku 1. ovog članka. Ako sudac istrage odbije nalog, državni
odvjetnik, može u roku od osam sati podnijeti žalbu. O žalbi odlučuje vijeće u roku od
dvanaest sati.
(3) Ako vijeće ne odobri nalog, u rješenju će naložiti da se odmah obustave radnje, a
podaci prikupljeni na temelju naloga državnog odvjetnika će se predati sucu istrage koji
će ih uništiti. O uništenju podataka sudac istrage sastavlja zapisnik.
(4) Radnje iz točke 1. stavka 1. ovog članka mogu se odrediti i prema osobama za koje
postoje osnove sumnje da počinitelju ili od počinitelja kaznenih djela iz članka 334.
ovog Zakona prenose priopćenja i poruke u svezi s djelom, odnosno da se počinitelj
služi njihovim priključcima na telefon ili drugim telekomunikacijskim uređajem, koje
kriju počinitelja kaznenog djela ili mu prikrivanjem sredstava kojima je kazneno djelo12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 119/194počinjeno, tragova kaznenog djela ili predmeta nastalih ili pribavljenih kaznenim
djelom ili na drugi način pomažu da ne bude otkriven.
(5) Pod uvjetima iz stavka 1. ovog članka, radnje iz stavka 1. točke 1., 2., 3., 4., 6., 7. i
8. ovog članka, mogu se uz pisani pristanak osobe, primijeniti na sredstva, prostorije i
predmete te osobe.
(6) U slučaju kad se ne raspolaže saznanjima o identitetu sudionika kaznenog djela,
radnja iz stavka 1. točke 8. ovog članka može se odrediti prema predmetu kaznenog
djela.
(7) Izvršenje radnji iz stavka 1. točke 5. i 6. ovog članka ne smije predstavljati poticanje
na počinjenje kaznenog djela.
Članak 333.
(1) Snimke, isprave i predmeti pribavljeni provedbom radnji iz članka 332. stavka 1.
točke 1. do 8. ovog Zakona, mogu se upotrijebiti kao dokaz u postupku.
(2) Prikriveni istražitelj i pouzdanik mogu se ispitati kao svjedoci o sadržaju razgovora
koje su vodili s osobama prema kojima je određena radnja iz članka 332. stavka 1. točke
5. do 8. ovog Zakona, kao i svim sudionicima kaznenog djela radi čijeg otkrivanja i
dokazivanja je ta radnja bila određena, a njihovi iskazi se mogu upotrijebiti kao dokaz u
postupku.
(3) Presuda i ocjena o nezakonitosti dokaza ne može se temeljiti isključivo na iskazu
svjedoka iz stavka 2. ovog članka.
Članak 334.
(1) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti za
sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona:
1) protiv Republike Hrvatske (Glava XII.), protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim
pravom (Glava XIII.), protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa (Glava XIV.) i protiv
oružanih snaga Republike Hrvatske (Glava XXVI.), a za koja je propisana kazna
zatvora od pet ili više godina,
2) ubojstva (članak 90.), otmice (članak 125.), podvođenja (članak 195.), dječje
pornografije na računalnom sustavu ili mreži (članak 197.a), razbojništva (članak 218.
stavak 2.), povrede tajnosti, cjelovitosti i dostupnosti računalnih podatka, programa ili
sustava (članak 223.), računalnog krivotvorenja (članak 223.a), računalne prijevare
(članak 224.a) prijevare na štetu Europskih zajednica (članak 224.b), iznude (članak
234.), ucjene (članak 235.), teških kaznenih djela protiv opće sigurnosti (članak 271.),
krivotvorenja novca (članak 274.), pranja novca (članak 279.), primanja mita u
gospodarskom poslovanju (članak 294.a), davanja mita u gospodarskom poslovanju
(članak 294.b), izbjegavanja carinskog nadzora (članak 298.), sprječavanja dokazivanja
(članak 304.), prisile prema pravosudnom dužnosniku (članak 309.), udruživanja za
počinjenje kaznenog djela (članak 333.) kao i za kaznena djela koja je počinila ta grupa
ili zločinačka organizacija u stjecaju, nedozvoljenog posjedovanja oružja i eksplozivnih
tvari (članak 335.), zlouporabe položaja i ovlasti (članak 337.), zlouporabe obavljanja
dužnosti državne vlasti (članak 338.), protuzakonitog posredovanja (članak 343.),
primanja mita (članak 347.) i davanja mita (članak 348.),
3) iskorištavanja djece ili maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196.), upoznavanja
djece s pornografijom (članak 197.), povrede prava autora ili umjetnika izvođača
(članak 229.), nedozvoljene uporabe autorskog djela ili izvedbe umjetnika izvođača
(članak 230.), povrede prava proizvoditelja zvučne ili slikovne snimke i prava u svezi s
radiodifuzijskim emisijama (članak 231.), povrede prava iz prijavljenog ili zaštićenog12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 120/194izuma (članak 232.), povrede prava industrijskog vlasništva i neovlaštene uporaba tuđe
tvrtke (članak 285.), ako su ta djela počinjena uporabom računalnih sustava ili mreža,
4) za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora.
Odredbom članka 70. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena točka 2.
(2) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti i za
kaznena djela počinjena na štetu djece ili maloljetnika.
Članak 335.
(1) U nalogu iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona navode se raspoloživi podaci o osobi
protiv koje se posebne dokazne radnje primjenjuju, činjenice iz kojih proizlazi potreba
poduzimanja te rok trajanja koji mora biti primjeren ostvarenju cilja kao i način, opseg i
mjesto provođenja radnje. Radnje izvršava policija. Službene i odgovorne osobe koje
sudjeluju u postupku odlučivanja i izvršenja radnji iz članka 332. ovog Zakona dužne su
kao tajnu čuvati sve podatke koje su saznale u svezi s radnjama.
(2) Operativno­tehnički centar za nadzor telekomunikacija koji obavlja tehničku
koordinaciju s davateljem telekomunikacijskih usluga u Republici Hrvatskoj kao i
davatelji telekomunikacijskih usluga, dužni su policiji osigurati potrebnu tehničku
pomoć. Za postupanje protivno toj obvezi, sudac istrage će na obrazloženi prijedlog
državnog odvjetnika kazniti davatelja telekomunikacijske usluge novčanom kaznom do
1.000.000,00 kuna te odgovornu osobu u Operativno­tehničkom centru za nadzor
telekomunikacija koji obavlja tehničku koordinaciju i u davatelju telekomunikacijskih
usluga u Republici Hrvatskoj novčanom kaznom u iznosu do 50.000,00 kuna, a ako i
nakon toga ne izvrši rješenje može se odgovorna osoba kazniti zatvorom do izvršenja,
ali najdulje mjesec dana. O žalbi protiv rješenja kojim je izrečena novčana kazna ili je
određen zatvor, odlučuje vijeće. Žalba protiv rješenja o novčanoj kazni i zatvoru ne
zadržava izvršenje rješenja.
(3) Posebne dokazne radnje mogu trajati najdulje šest mjeseci. Na prijedlog državnog
odvjetnika sudac istrage ih može produljiti iz važnih razloga za još šest mjeseca. U
posebno složenim predmetima sudac istrage može produžiti radnje za daljnjih šest
mjeseci. Ako odbije prijedlog državnog odvjetnika za produljenje radnje, sudac istrage
donosi rješenje protiv kojeg državni odvjetnik može podnijeti žalbu u roku od osam sati.
O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati.
(4) Čim prestanu pretpostavke iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona, sudac istrage je
dužan odrediti obustavu poduzetih radnji. Ako državni odvjetnik odustane od kaznenog
progona, odnosno ako podaci i obavijesti pribavljeni primjenom poduzetih radnji nisu
potrebni za kazneni postupak, uništit će se pod nadzorom suca istrage, koji će o tome
sastaviti posebni zapisnik.
(5) Nalog iz stavka 1. ovog članka čuva se u posebnom omotu. Nakon prestanka radnje,
a ako to probici postupka dopuštaju i prije, nalog se na njezin zahtjev, može dostaviti
osobi protiv koje je radnja bila određena.
(6) Ako se prilikom poduzimanja radnji iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona zabilježe
podaci i obavijesti koji upućuju na neko drugo kazneno djelo i počinitelja iz članka 334.
ovog Zakona, taj dio snimke će se prepisati i dostaviti državnom odvjetniku, i može se
upotrijebiti kao dokaz u postupku za to kazneno djelo.
(7) Na razgovore okrivljenika s braniteljem na odgovarajući se način primjenjuju
odredbe članka 75., 76. i 114. ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 121/194(8) Ako su radnje iz članka 332. ovog Zakona poduzete protivno odredbi članka 332.
ovog Zakona, dokazi za koje se iz tako prikupljenih podataka saznalo ne mogu se
upotrijebiti kao dokaz u postupku.
Odredbom članka 71. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 8.
Članak 336.
(1) Državni odvjetnik i sudac istrage će na odgovarajući način (prijepisom zapisnika ili
službenih zabilješki bez osobnih podataka, izdvajanjem službene zabilješke iz spisa i
slično) spriječiti da neovlaštene osobe, te okrivljenik i njegov branitelj ustanove
istovjetnost osoba koje su provele radnje iz članka 332. stavka 1. točke 4. i 5. ovog
Zakona. Ako se te osobe ispituju kao svjedoci, sud će u pravilu postupiti prema
odredbama članka 294. do 299. ovog Zakona.
(2) Osobe koje na bilo koji način saznaju podatke o sadržaju radnji ili o osobama koje
su sudjelovale u provođenju radnji iz članka 332. ovog Zakona dužne su čuvati te
podatke kao tajnu.
Članak 337.
(1) Radnje iz članka 332. ovog Zakona izvršava policija. O tijeku izvršenja radnji
policija sastavlja dnevna izvješća i dokumentaciju tehničkog zapisa koju dostavlja
državnom odvjetniku, na njegov zahtjev.
(2) Po isteku radnji policija sastavlja posebno izvješće za državno odvjetništvo i suca
istrage u kojem navodi:
1. vremenski početak i završetak radnje,
2. broj i identitet osoba obuhvaćenih radnjom.
(3) Dokumentaciju tehničkog zapisa policija izrađuje u dva primjerka. Jedan primjerak
čuva u policijskoj arhivi. Drugi primjerak uz posebno izvješće policija dostavlja
državnom odvjetniku uz prikupljene snimke i dokumentaciju.
(4) Uporaba prikrivenih istražitelja uključuje pravo prikrivenog istražitelja na ulazak u
nečiji dom ako su ispunjeni uvjeti što ih predviđaju zakonski propisi o ulasku policije u
dom bez sudskog naloga.
(5) Ako osim uvjeta iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona postoje dokazi za osnovanu
sumnju da će doći do počinjenja osobito teških kaznenih djela iz članka 334. ovog
Zakona ili su neka od njih već počinjena, sudac istrage može na prijedlog državnog
odvjetnika rješenjem odrediti da prikriveni istražitelj uz ulazak u tuđi dom, može
uporabiti tehnička sredstva za snimanje nejavnih razgovora. Ako sudac istrage odbije
prijedlog, donosi rješenje. Protiv tog rješenja državni odvjetnik može u roku od osam
sati podnijeti žalbu. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati.
(6) Primjena radnji iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona prestaje čim prestanu razlozi
radi kojih su bile određene. Državni odvjetnik i sud po službenoj dužnosti paze na
postojanje razloga iz kojih je radnja određena.
(7) Ministar nadležan za unutarnje poslove, uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog
za pravosuđe, donosi propise kojima se uređuje način izvršenja radnji iz članka 332.
ovog Zakona.
Članak 338.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 122/194(1) Snimke, isprave i predmeti pribavljeni provedbom radnji iz članka 332. stavka 1.
ovog Zakona, mogu se koristiti kao dokaz samo u postupku protiv osobe iz članka 332.
stavka 1. ovog Zakona i u slučaju iz članka 335. stavka 6. ovog Zakona.
Odredbom članka 29. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 1.
(2) Cjelovita snimka, zapis i dokumentacija čuvaju se zapečaćeni u državnom
odvjetništvu. Kad je to s obzirom na okolnosti moguće, na prijedlog državnog
odvjetnika, sudac istrage naložit će da se za spis predmeta izdvoje samo oni dijelovi
snimke, zapisa i dokumentacije koji se odnose na taj kazneni postupak.
(3) U tu svrhu državni odvjetnik dostavlja sucu istrage obrazloženi prijedlog i cjelovitu
snimku koju će sudac istrage vratiti nakon što izdvoji dio snimke koji se odnosi na taj
kazneni postupak. Izdvajanje provodi pod nadzorom suca istrage stručni pomoćnik.
(4) Na zahtjev okrivljenika državni odvjetnik će mu odmah omogućiti reprodukciju
snimke, ili uvid u zapis ili dokumentaciju. Nakon što je provedena reprodukcija ili uvid
u zapis ili dokumentaciju, okrivljenik može na raspravi predložiti da se pojedini dijelovi
ili cjelovita snimka, zapis ili dokumentacija reproducira ili pročita.
Odredbom članka 29. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen
stavak 4.
Članak 339.
(1) Sudac istrage može, na prijedlog državnog odvjetnika naložiti da poštanske i druge
prometne organizacije zadrže i njemu, uz potvrdu primitka, predaju pisma, brzojave i
druge pošiljke koje su upućene okrivljeniku ili koje on odašilje ako postoje okolnosti
zbog kojih se s osnovom može očekivati da će te pošiljke poslužiti kao dokaz u
postupku. Nalog sadrži podatke iz članka 335. stavka 1. ovog Zakona.
(2) Privremeno oduzimanje može trajati najdulje četiri mjeseca, a na obrazloženi
prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može produljiti trajanje za daljnja dva
mjeseca.
(3) Radnja iz stavka 1. ovog članka može biti naložena za sljedeća kaznena djela iz
Kaznenog zakona:
1) protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (Glava XIII.) za koja je
propisana kazna zatvora više od pet godina, ubojstva (članak 90.), teškog ubojstva
(članak 91.), otmice (članak 125. stavak 2. i 3.), veleizdaje (članak 135.), priznavanja
okupacije i kapitulacije (članak 136.), ugrožavanja državne neovisnosti (članak 137.),
ubojstva najviših državnih dužnosnika (članak 138.), otmice najviših državnih
dužnosnika (članak 139.), protudržavnog terorizma (članak 141.), odavanja državne
tajne (članak 144. stavak 1. i 3.), udruživanja radi činjenja kaznenih djela protiv
Republike Hrvatske (članak 152.), pripremanja kaznenih djela protiv Republike
Hrvatske (članak 153.), pranja novca (članak 279.),
2) iskorištavanja djece ili maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196.), upoznavanja
djece s pornografijom (članak 197.), povrede prava autora ili umjetnika izvođača
(članak 229.), nedozvoljena uporabe autorskog djela ili izvedbe umjetnika izvođača
(članak 230.), povrede prava proizvoditelja zvučne ili slikovne snimke i prava u svezi s
radiodifuzijskim emisijama (članak 231.), povrede prava iz prijavljenog ili zaštićenog
izuma (članak 232.), povrede prava industrijskog vlasništva i neovlaštene uporabe tuđe
tvrtke (članak 285.), ako su ta djela počinjena uporabom računalnih sustava, privremeno
oduzimanje može trajati najdulje godinu dana,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 123/1943) udruživanja za počinjenje kaznenih djela (članak 333.) kao i za kaznena djela koja je
počinila ta grupa ili zločinačka organizacija u stjecaju.
(4) Državni odvjetnik može naložiti samo zadržavanje pošiljaka, ali su organizacije
navedene u stavku 1. ovog članka obvezne obustaviti zadržavanje ako u roku od tri dana
nakon primitka naloga, ne prime rješenje suca istrage.
(5) Zadržane pošiljke otvara državni odvjetnik u prisutnosti dva svjedoka. Pri otvaranju
pazit će se da se ne oštete pečati, a omoti će se i adrese sačuvati. O otvaranju će se
sastaviti zapisnik.
(6) Ako interesi postupka dopuštaju, sadržaj pošiljke može se priopćiti u cijelosti ili
djelomično okrivljeniku, odnosno osobi kojoj je upućena, a može mu se pošiljka i
predati. Ako je okrivljenik odsutan, sadržaj pošiljke će se kad za to postoji opravdan
interes, priopćiti ili predati kome od njegovih rođaka, a ako njih nema, vratit će se
pošiljatelju, ako se to ne protivi interesima postupka ili drugim važnim interesima.
(7) Odredbe stavka 1. do 5. ovog članka ne primjenjuje se na pisma, brzojave i druge
pošiljke između okrivljenika i njegova branitelja.
(8) Ako je postupljeno protivno stavku 1. do 5. ovog članka, dokazi za koje se saznalo
iz tako prikupljenih podataka ne mogu se upotrijebiti u kaznenom postupku.
Odredbom članka 30. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjena točka 1.
Članak 340.
(1) Policija može osobne podatke građana, pohranjene u zbirkama i drugim registrima
sravnjivati s policijskim evidencijama, registrima i zbirkama s automatskom obradom
podataka ako postoje osnove sumnje da je počinjeno kazneno djelo za koje se progoni
po službenoj dužnosti. Tako prikupljene obavijesti će se, uz izvješće državnom
odvjetniku, izbrisati iz navedenih evidencija čim prestanu biti potrebne za uspješno
vođenje kaznenog postupka, ali najkasnije u roku od dvanaest mjeseci od dana njihove
pohrane. Taj rok može sudac istrage na prijedlog državnog odvjetnika iznimno
produljiti za tri mjeseca ako je vjerojatno da će se na taj način uspješno okončati
raspisana potraga za određenom osobom ili predmetima.
(2) Ako sudac istrage odbije prijedlog iz stavka 1. ovog članka, odlučuje rješenjem.
Protiv tog rješenja državni odvjetnik može podnijeti žalbu.
Glava XIX.
OPTUŽIVANJE
1. Podizanje, sadržaj i predaja optužnice
Članak 341.
(1) Optužnicu podiže državni odvjetnik nakon što je završena istraga.
(2) Optužnicu podiže državni odvjetnik bez provođenja istrage ako prikupljeni podaci
koji se odnose na kazneno djelo i počinitelja za koje Zakon ne propisuje obvezatno
provođenje istrage daju dovoljno osnova za podizanje optužnice.
(3) Prije podizanja optužnice osumnjičenik mora biti ispitan, osim ako je u optužnici
predloženo suđenje u odsutnosti (članak 402.). Glede pozivanja i ispitivanja
osumnjičenika, primjenjuju se odredbe o pozivanju i ispitivanju okrivljenika.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 124/194Članak 342.
(1) Optužnica sadrži:
1) ime i prezime okrivljenika s osobnim podacima (članak 272. stavak 1.) kao i
podacima o tome nalazi li se i otkad u istražnom zatvoru ili se nalazi na slobodi, a ako
je prije podizanja optužnice pušten na slobodu, koliko je proveo u pritvoru i istražnom
zatvoru,
2) opis djela iz kojeg proistječu zakonska obilježja kaznenog djela, vrijeme i mjesto
počinjenja kaznenog djela, predmet na kojemu je i sredstvo kojim je počinjeno kazneno
djelo te ostale okolnosti potrebne da se kazneno djelo što točnije odredi,
3) zakonski naziv kaznenog djela, s navođenjem odredaba Kaznenog zakona koje se na
prijedlog tužitelja imaju primijeniti,
4) dokaze na kojima se temelji optužnica,
5) obrazloženje u kojem će se opisati stanje stvari.
(2) Državni odvjetnik će uz optužnicu, osim dokaza navedenih u stavku 1. točki 4. ovog
članka, dostaviti i popis dokaza kojima raspolaže, a ne namjerava ih izvoditi pred
sudom, ako ukazuju na nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika ili
predstavljaju olakotne okolnosti.
(3) Državni odvjetnik nije dužan obavijestiti okrivljenika o:
1) identitetu zaštićenog svjedoka,
2) dokazima čije bi otkrivanje povrijedilo obvezu čuvanja isprava s oznakom tajnosti.
(4) Ako se okrivljenik nalazi na slobodi, u optužnici se može predložiti da se odredi
istražni zatvor, a ako se nalazi u pritvoru ili istražnom zatvoru, može se predložiti da se
pusti na slobodu.
(5) Jednom optužnicom može se obuhvatiti više kaznenih djela ili više okrivljenika
samo ako se prema odredbama članka 25. ovog Zakona može provesti jedinstven
postupak i donijeti jedna presuda.
Članak 343.
Optužnica se dostavlja sucu istrage nadležnog suda u onoliko primjeraka koliko ima
okrivljenika i branitelja i jedan primjerak za sud. Državni odvjetnik uz optužnicu
dostavlja spis istrage, ako je provedena (članak 228. stavak 2.), te zapisnike o
provedenim dokaznim radnjama ako istraga nije provedena, ili su dokazne radnje
provedene prije pokretanja istrage.
2. Prethodno ispitivanje i odgovor na optužnicu
Članak 344.
(1) Sudac istrage ispitat će bez odgode, a ako je okrivljenik lišen slobode, u roku od
četrdeset i osam sati je li:
1) optužnicu podnio ovlašteni tužitelj,
2) optužnica podignuta nakon što su ispunjeni zakonski uvjeti (članak 341. i 356. stavak
3.),
3) optužnica propisno sastavljena (članak 342.),12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 125/1944) se u spisu nalaze dokazi koji se prema članku 86. ovog Zakona imaju izdvojiti iz
spisa,
5) optužnica podignuta u roku iz članka 229. stavka 2. i članka 365. stavka 2. ovog
Zakona.
Odredbom članka 72. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena točka 4.
(2) Sudac istrage će rješenjem odbaciti optužnicu koju nije podnio ovlašteni tužitelj i
koja je podignuta iako nisu ispunjeni zakonski uvjeti ili nakon proteka roka iz članka
229. stavka 2. i članka 365. stavka 2. ovog Zakona. O žalbi protiv rješenja suca istrage
odlučuje viši sud.
(3) Ako sudac istrage ustanovi da optužnica ima nedostatke u odnosu na sastojke iz
članka 342. stavka 1. točke 1. do 5. ovog Zakona, vratit će je tužitelju da u roku od tri
dana ispravi nedostatke. Iz opravdanih razloga, na zahtjev tužitelja, sudac istrage može
produljiti taj rok za daljnja tri dana, osim ako je okrivljenik lišen slobode. Ako državni
odvjetnik propusti taj rok, sudac istrage će izvijestiti višeg državnog odvjetnika. Protiv
rješenja o vraćanju optužnice i rješenja o produljenju roka žalba nije dopuštena. Ako
oštećenik kao tužitelj propusti spomenuti rok, smatrat će se da je odustao od progona i
postupak će se obustaviti.
(4) Ako sudac istrage ustanovi da u spisu postoje dokazi koji se prema članku 86. ovog
Zakona imaju izdvojiti iz spisa, donijet će rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa. O žalbi
protiv rješenja suca istrage odlučuje viši sud.
(5) Izdvojeni dokazi ne mogu se razgledati ni upotrijebiti pri odlučivanju o optužnici
niti u kaznenom postupku.
Članak 345.
(1) Propisno sastavljenu optužnicu sudac istrage dostavlja okrivljeniku koji je na
slobodi bez odgode, a ako je lišen slobode u roku od dvadeset četiri sata od okončanja
ispitivanja optužnice prema članku 344. ovog Zakona. Uz optužnicu sudac istrage
dostavlja okrivljeniku pouku o pravu na odgovor, te pouku o pravu na branitelja iz
članka 72. stavka 1. ovog Zakona. Ako okrivljenik ima branitelja, optužnica se dostavlja
i branitelju.
Odredbom članka 73. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
Odredbom članka 31. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 1.
(2) Ako se optužnica odnosi na kazneno djelo iz članka 66. stavak 2. točka 5. ovog
Zakona, optužnica se dostavlja i branitelju.
Odredbom članka 73. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Ako je protiv osumnjičenika sud odredio istražni zatvor, optužnica se predaje
okrivljeniku pri njegovu zatvaranju, zajedno s rješenjem kojim se određuje istražni
zatvor.
(4) Ako se okrivljenik kojemu je određen istražni zatvor ne nalazi u zatvoru suda kod
kojeg će se održati rasprava, sudac istrage odredit će da se okrivljenik odmah dovede u12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 126/194taj zatvor, gdje će mu se predati optužnica i pouka o pravu na odgovor.
Članak 346.
(1) Okrivljenik ima pravo podnijeti pisani odgovor na optužnicu u roku od osam dana
od primitka optužnice.
(2) Odgovor na optužnicu može podnijeti i branitelj bez posebne okrivljenikove ovlasti,
ali ne i protiv njegove volje.
(3) Okrivljenik se može odreći prava na podnošenje odgovora na optužnicu.
Članak 347.
Optužnicu sa spisom istrage i odgovorom na optužnicu, ako je podnesen, sudac istrage
bez odgode dostavlja optužnom vijeću.
3. Postupak pred optužnim vijećem
Članak 348.
(1) Po primitku optužnice predsjednik optužnog vijeća nalogom određuje dan, sat i
mjesto održavanja sjednice optužnog vijeća. Sjednica se održava u roku od petnaest
dana ako je okrivljenik u istražnom zatvoru, a dva mjeseca ako je na slobodi. U posebno
složenim predmetima sjednica optužnog vijeća se ima održati u roku od mjesec dana
ako je okrivljenik lišen slobode ili u roku od tri mjeseca ako je na slobodi.
Odredbom članka 74. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
Odredbom članka 32. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 1.
(2) Na sjednicu se pozivaju državni odvjetnik, oštećenik, okrivljenik i branitelj ako ga
ima. Pozvane osobe će predsjednik vijeća upozoriti da će se sjednica održati i u njihovoj
odsutnosti.
(3) Okrivljenik će se u pozivu poučiti da će se sjednica optužnog vijeća i u slučaju
obvezne obrane održati iako se branitelj nije odazvao.
(4) Okrivljenik se može odreći prava na sjednicu optužnog vijeća i pisanom izjavom
zahtijevati suđenje. Pisana izjava mora biti dostavljena vijeću najkasnije tri dana prije
dana održavanja sjednice. Vijeće u tom slučaju potvrđuje optužnicu i odmah ju
dostavlja sa spisom sudskoj pisarnici.
Odredbom članka 74. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 349.
(1) Prije početka sjednice predsjednik optužnog vijeća provjerava jesu li svi pozvani
došli na sjednicu.
(2) Ako na sjednicu ne dođe državni odvjetnik, okrivljenik ili njegov branitelj, a dostava
poziva nije uredno iskazana, sjednica će se odgoditi. Ako na sjednicu ne dođe oštećenik
kao tužitelj, iako je uredno pozvan, a ni njegov opunomoćenik, vijeće će rješenjem
obustaviti postupak.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 127/194(3) Ako se okrivljeniku poziv nije mogao uručiti zbog neprijavljivanja sudu promjene
adrese, sjednica će se održati i u njegovoj odsutnosti.
Odredbom članka 75. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Sjednici optužnog vijeća mogu prisustvovati samo pozvane osobe.
Odredbom članka 75. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 350.
(1) Predsjednik vijeća otvara sjednicu navođenjem optužnice o kojoj se raspravlja te
provjerava osobne podatke okrivljenika osim podataka o ranijoj osuđivanosti, a posebno
provjerava je li okrivljenik primio i razumio pouku o pravima, a ako nije, naložit će
državnom odvjetniku da dostavi okrivljeniku pouku o pravima.
Odredbom članka 76. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Državni odvjetnik, ako je prisutan, ukratko iznosi rezultate prethodnih istraživanja i
dokaze na kojima se zasniva optužnica i koji opravdavaju njezino podizanje. Oštećenik
ili njegov opunomoćenik mogu obrazložiti imovinskopravni zahtjev, upozoriti na
dokaze o krivnji optuženika, te predložiti privremene mjere osiguranja
imovinskopravnog zahtjeva (članak 160.).
(3) Okrivljenik i branitelj, ako su prisutni, mogu upozoriti na dokaze koji idu u korist
okrivljenika, na moguće propuste u istrazi i na nezakonite dokaze. U odgovoru se
okrivljenik i branitelj mogu očitovati o tome koji dio optužbe osporavaju.
(4) Okrivljenik može dati izjavu da je kriv po svim ili nekim točkama optužbe.
Odredbom članka 76. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
(5) Državni odvjetnik, okrivljenik i branitelj mogu na navode protivne stranke uzvratiti
samo jednom. Državni odvjetnik, okrivljenik i branitelj izlažu i obrazlažu svoje
zaključke služeći se podacima koji su sadržani u spisu.
Odredbom članka 76. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
(6) Ako stranke predlažu određivanje ili ukidanje istražnog zatvora, u sjednici optužnog
vijeća postupit će se prema članku 129. stavku 2. – 5. ovog Zakona.
(7) Ako vijeće smatra da može donijeti odluku, proglašava raspravljanje na sjednici
zaključenim.
Članak 351.
(1) Ako vijeće ustanovi da u spisu postoje dokazi koji se prema članku 86. ovog Zakona
imaju izdvojiti iz spisa, a to nije učinio sudac istrage (članak 344. stavak 4.), donijet će
rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa. Protiv tog rješenja dopuštena je žalba.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 128/194(2) Ako vijeće posumnja u zakonitost pojedinog dokaza, a bez izvođenja dodatnih
dokaza o tome ne može donijeti odluku, odgodit će ročište i odmah zakazati novo na
kojem će izvesti dokaze važne za utvrđivanje činjenica o zakonitosti dokaza (prethodno
suđenje o zakonitosti dokaza), te najprije odlučiti o zakonitosti dokaza, a zatim donijeti
odluku o optužnici.
(3) Izdvojeni dokazi ne mogu se razgledati ni upotrijebiti pri odlučivanju u kaznenom
postupku.
Članak 352.
Okrivljenik u sjednici obavještava tužitelja o dokazima koje će izvesti o postojanju
alibija ili o neubrojivosti.
Članak 353.
(1) O novim dokazima koji su naknadno otkriveni u prethodnom postupku obavijestit će
se protivna stranka najkasnije u roku od osam dana od saznanja za njihovo postojanje.
(2) Ako bi obavještavanje o pojedinom dokazu važnom za obranu moglo nanijeti štetu
istrazi u drugom postupku koji se vodi protiv istog ili drugih okrivljenika, vijeće će na
prijedlog državnog odvjetnika rješenjem odobriti odgodu obavještavanja.
(3) Rješenje iz stavka 2. ovog članka vijeće će donijeti i ako postoje okolnosti iz članka
294. ovog Zakona.
(4) Odgoda o obavještavanju o dokazima iz stavka 2. ovog članka mora prestati prije
završetka dokaznog postupka, dok odgoda iz stavka 3. ovog članka može trajati do
odluke o položaju svjedoka.
4. Odlučivanje o potvrđivanju optužnice
Članak 354.
(1) Ako vijeće ustanovi da je optužnica osnovana, donijet će rješenje kojim potvrđuje
optužnicu.
(2) Rješenje o potvrđivanju optužnice dostavlja se strankama, branitelju i oštećeniku, a
optužnica s tim rješenjem i spisima sudskoj pisarnici.
Odredbom članka 77. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
(3) Sud će o potvrđivanju optužnice obavijestiti ministarstvo nadležno za pravosuđe
koje o tome vodi evidenciju. Ako je protiv optuženika potvrđena druga optužnica,
ministarstvo će o tim optužnicama obavijestiti nadležne sudove.
(4) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise o vođenju evidencije iz stavka 3.
ovog članka.
Članak 355.
(1) Vijeće će rješenjem odbaciti optužnicu u odnosu na sve ili pojedine točke optužnice
ako ustanovi da:
1) djelo koje je predmet optužbe nije kazneno djelo,
2) postoje okolnosti koje isključuju okrivljenikovu krivnju,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 129/1943) nema zahtjeva ovlaštenog tužitelja ili prijedloga, odnosno odobrenja ovlaštene osobe,
ako je to po zakonu potrebno, ili da postoje okolnosti koje isključuju kazneni progon,
4) nema dovoljno dokaza da je okrivljenik osnovano sumnjiv za djelo koje je predmet
optužbe, odnosno da je proturječje između prikupljenih dokaza očito takvo da bi na
raspravi izricanje osuđujuće presude bilo nemoguće.
Odredbom članka 33. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjena uvodna
rečenica stavka 1.
(2) Ako u slučajevima iz stavka 1. ovog članka, nije vođena istraga, vijeće će rješenjem
odbaciti optužnicu.
(3) Protiv rješenja iz stavka 1. i 2. ovog članka stranke i oštećenik mogu podnijeti žalbu.
O žalbi odlučuje viši sud.
Odredbom članka 78. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
Članak 356.
(1) Ako vijeće ustanovi da u odnosu na cijelu optužnicu postoje nedostaci u prethodnom
postupku ili da činjenični opis djela ne proizlazi iz ranije pribavljenih dokaza, ili da je
potrebno bolje razjašnjenje stvari, rješenjem vraća optužnicu tužitelju s navođenjem
razloga iz kojih nije potvrđena.
(2) Ako vijeće ustanovi da samo u odnosu na pojedine dijelove optužnice postoje
nedostaci u prethodnom postupku ili da činjenični opis djela ne proizlazi iz ranije
pribavljenih dokaza, ili da je potrebno bolje razjašnjenje stvari, rješenjem će razdvojiti
postupak i potvrditi optužnicu u dijelu za koji to nalazi osnovanim.
(3) Ako vijeće nije potvrdilo optužnicu u cijelosti ili dijelu, državni odvjetnik je dužan u
roku od osam dana od dostave rješenja donijeti nalog za dopunu istrage ili poduzimanje
dokazne radnje odnosno odustati od kaznenog progona. Na zahtjev državnog odvjetnika
optužno vijeće može produljiti taj rok za daljnjih osam dana, ako je okrivljenik u
istražnom zatvoru, a petnaest dana ako je na slobodi.
(4) Državni odvjetnik dužan je o razlozima propuštanja roka iz stavka 3. ovog članka
izvijestiti višega državnog odvjetnika. Ako u daljnjem roku od osam dana nije
postupljeno prema stavku 3. ovog članka, smatrat će se da je državni odvjetnik odustao
od kaznenog progona.
(5) Državni odvjetnik će nakon dopune istrage novu optužnicu dostaviti na ponovno
ispitivanje (članak 343. do 355.).
(6) Vijeće će ispitujući optužnicu odlučiti i o prijedlozima za spajanje ili razdvajanje
postupka.
Članak 357.
(1) Rješenja vijeća iz članka 356. ovog Zakona moraju biti obrazložena, ali tako da se
unaprijed ne utječe na rješavanje pitanja koja će biti predmet raspravljanja na raspravi.
(2) Pri donošenju rješenja iz članka 356. ovog Zakona vijeće nije vezano za pravnu
ocjenu djela koju je tužitelj naveo u optužnici.
Članak 358.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 130/194Ako se protiv rješenja vijeća žalio samo oštećenik i žalba se prihvati, smatrat će se da je
izjavom žalbe preuzeo kazneni progon.
5. Očitovanje okrivljenika o krivnji i pregovaranje o sankciji
Članak 359.
Ako se okrivljenik pred vijećem izjasnio da je kriv (članak 350. stavak 4.), a nije
postignut sporazum o sankciji, vijeće će potvrditi optužnicu i odmah je sa spisom
dostaviti sudskoj pisarnici radi određivanja rasprave, osim ako ne postoje razlozi za
obustavu postupka iz članka 355. ovog Zakona.
Članak 360.
(1) Stranke mogu pregovarati o uvjetima priznavanja krivnje i sporazumijevanja o
sankciji. Okrivljenik tijekom pregovora o uvjetima priznavanja krivnje i
sporazumijevanja o sankciji mora imati branitelja.
(2) Vijeće može odgoditi sjednicu za najviše petnaest dana kako bi stranke okončale
pregovore.
(3) Ako su prije početka sjednice ili tijekom sjednice optužnog vijeća državni odvjetnik
i okrivljenik i branitelj potpisali izjavu za donošenje presude na temelju sporazuma
stranaka, predaju izjavu vijeću odmah nakon otvaranja sjednice.
(4) Izjava iz stavka 3. ovog članka sadrži:
1) opis kaznenog djela koje je predmet optužbe,
2) izjavu okrivljenika o priznanju krivnje za to kazneno djelo,
3) sporazum o vrsti i mjeri kazne ili druge sankcije odnosno mjere,
4) sporazum o troškovima kaznenog postupka,
5) očitovanje okrivljenika o podnesenom imovinskopravnom zahtjevu,
6) potpis stranaka i branitelja.
(5) Nakon potpisivanja izjave iz stavka 3. ovog članka, državni odvjetnik obavještava o
tome žrtvu ili oštećenika.
6. Donošenje presude na temelju sporazuma stranaka
Članak 361.
(1) Nakon što primi pisanu izjavu o sporazumu stranaka iz članka 360. stavka 3. ovog
Zakona, vijeće će utvrditi da su stranke suglasne u odnosu na sadržaj zahtjeva i to
unijeti u zapisnik.
(2) Vijeće će, nakon toga odlučiti o prihvaćanju sporazuma. Ako prihvati sporazum,
okrivljeniku će presudom izreći kaznu te drugu sankciju ili mjeru iz članka 360. stavka
4. točka 3. ovog Zakona.
(3) Vijeće neće prihvatiti sporazum stranaka iz članka 360. stavka 3. ovog Zakona ako s
obzirom na okolnosti, njegovo prihvaćanje nije u skladu s odmjeravanjem kazne
propisanim zakonom ili sporazum inače nije zakonit. Vijeće rješenjem protiv kojeg
žalba nije dopuštena, odbija sporazum i nastavlja s ispitivanjem optužnice.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 131/194(4) Nakon donošenja rješenja iz stavka 3. ovog članka, vijeće će optužnicu s raspravnim
spisom dostaviti sudskoj pisarnici radi određivanja rasprave, osim ako ne postoje razlozi
za odbacivanje optužnice iz članka 355. ovog Zakona.
Odredbom članka 34. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 4.
Članak 362.
(1) Stranke mogu odustati od prijedloga sporazuma do donošenja presude.
(2) U slučaju iz stavka 1. ovog članka prijedlog sporazuma i svi ostali podaci koji se
odnose na njega, izdvajaju se rješenjem iz spisa i predaju tajniku suda i ne mogu se
razgledati ni upotrijebiti kao dokaz u kaznenom postupku.
Članak 363.
(1) Presuda na temelju sporazuma stranaka mora imati sadržaj iz članka 455. ovog
Zakona.
(2) Presuda iz stavka 1. ovog članka se odmah objavljuje, a pisano sastavlja i dostavlja
strankama u roku od osam dana od objave. U obrazloženju se navodi sporazum na
temelju kojeg je donesena presuda.
(3) Presudom iz stavka 1. ovog članka se uz kaznu zatvora i mjeru upozorenja, može
izreći i sigurnosna mjera iz članka 75., 76., 77., 79. i 80. Kaznenog zakona, te
sigurnosne mjere iz Zakona o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba i mjeru oduzimanja
imovinske koristi.
(4) Vijeće može u izreci o troškovima kaznenog postupka (članak 145.) odrediti da se
okrivljenik u cijelosti oslobađa troškova.
Članak 364.
(1) Presuda iz članka 361. stavka 2. ovog Zakona ne može se pobijati žalbom zbog
odluke o kaznenopravnoj sankciji, oduzimanju imovinske koristi, troškovima kaznenog
postupka i imovinskopravnim zahtjevima.
(2) Presuda iz članka 361. stavka 2. ovog Zakona ne može se pobijati žalbom zbog
pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja (članak 470.), osim ako je
optuženik za dokaze o isključenju protupravnosti i krivnje saznao nakon donošenja
presude.
7. Povlačenje i izmjena optužnice
Članak 365.
(1) Državni odvjetnik može povući optužnicu prije nego što je potvrđena.
(2) Ako je državni odvjetnik povukao optužnicu, može podići novu izmijenjenu
optužnicu pod uvjetima iz članka 341. ovog Zakona. Takva optužnica mora biti
podignuta najkasnije dvanaest mjeseci od prvog povlačenja optužnice ako je optužnica
podignuta za kazneno djelo za koje se vodi redoviti postupak, a šest mjeseci ako je
optužnica podignuta za kazneno djelo za koje se vodi skraćeni postupak.
Odredbom članka 79. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 132/194(3) O razlozima povlačenja optužnice državni odvjetnik dužan je izvijestiti višega
državnog odvjetnika.
Odredbom članka 79. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 3.
8. Upućivanje na suđenje
Članak 366.
(1) Odmah nakon potpunog ili djelomičnog potvrđivanja optužnice optužno vijeće, uz
sudjelovanje stranaka ako su prisutne, sastavlja raspravni spis.
(2) Raspravni spis uz optužnicu sadrži:
1) kaznenu prijavu,
2) imovinskopravni zahtjev oštećenika,
3) zapisnike, snimke i druge isprave o provedenim dokaznim radnjama prije podizanja
optužnice koji su važni za raspravu,
4) zapisnike o radnjama provedenim na dokaznom ročištu koji su važni za raspravu,
5) isprave i zapisnike o dokaznim radnjama pribavljene putem međunarodne pravne
pomoći,
6) izvadak iz kaznene evidencije i evidencije o drugim kažnjivim djelima,
7) predmete kojima je kazneno djelo počinjeno ili koji su nastali počinjenjem kaznenog
djela ili naznaku gdje se nalaze,
8) zapisnik s ročišta za potvrđivanje optužnice,
9) odluke i podatke o mjerama osiguranja prisutnosti i drugim mjerama za osiguranje
tijeka postupka,
10) bilješke istraživanja obrane.
Odredbom članka 80. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena
točka 3.
(3) Stranke imaju pravo stavljati prigovore na uvrštenje pojedinih isprava, zapisnika i
predmeta u raspravni spis. O prigovoru odlučuje rješenjem vijeće na ročištu. Žalba
protiv tog rješenja nije dopuštena.
Odredbom članka 80. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Stranke se, uz suglasnost vijeća, mogu sporazumjeti o unošenju u raspravni spis i
drugih sastojaka.
(5) Ako što drugo nije propisano ovim Zakonom, stranke i branitelj imaju pravo
razgledati i prepisivati raspravni spis u pisarnici suda.
Članak 367.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 133/194(1) Rješenje vijeća o potvrđivanju optužnice se s optužnicom i raspravnim spisom bez
odgode dostavlja pisarnici nadležnog suda.
(2) Spisi pribavljeni na sjednici optužnog vijeća, kao i dijelovi spisa istrage koji nisu
uvršteni u raspravni spis vraćaju se državnom odvjetniku zajedno sa zapisnikom
sjednice vijeća.
(3) Okrivljenik i branitelj imaju pravo razgledati i prepisivati spise iz stavka 2. ovog
članka u pisarnici državnog odvjetnika.
B. Rasprava i presuda
Glava XX.
PRIPREME ZA RASPRAVU I OKONČANJE KAZNENOG POSTUPKA
PRIJE OTVARANJA RASPRAVE
1. Uvodne odredbe
Članak 368.
(1) Predsjednik vijeća, odmah nakon primitka optužnice i raspravnog spisa započinje
pripreme za raspravu.
(2) Pripreme za raspravu obuhvaćaju održavanje pripremnog ročišta za raspravu,
određivanje rasprave i donošenje drugih odluka koje se odnose na upravljanje
postupkom.
(3) Protiv odluka koje donosi predsjednik vijeća u tijeku priprema za raspravu, žalba
nije dopuštena, osim ako ovim Zakonom nije drukčije propisano.
Članak 369.
(1) O ispitivanju svjedoka ili vještaka čije ispitivanje su stranke predložile, a ne mogu
doći na raspravu zbog bolesti ili zbog drugih opravdanih razloga odlučuje predsjednik
vijeća. Svjedoka ili vještaka ispitat će predsjednik vijeća ili sudac istrage na čijem se
području svjedok odnosno vještak nalazi. O vremenu i mjestu ispitivanja obavijestit će
se stranke, branitelj i oštećenik.
Odredbom članka 81. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Ako je optuženik lišen slobode, o potrebi njegove prisutnosti ispitivanju svjedoka ili
vještaka, odlučuje predsjednik vijeća.
(3) Kad su stranke i oštećenik prisutni ispitivanju imaju prava kao i kod odgovarajuće
radnje prije podizanja optužnice.
Odredbom članka 81. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
2. Pripremno ročište
Članak 370.
(1) Na pripremno ročište odgovarajuće se primjenjuju odredbe o raspravi, osim ako
ovim Zakonom nije drukčije propisano.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 134/194(2) Pripremno ročište nije javno, a mogu mu prisustvovati samo pozvane osobe.
Članak 371.
(1) Pripremno ročište se provodi pred predsjednikom vijeća. Predsjednik vijeća
određuje pripremno ročište najkasnije u roku od mjesec dana ako je optuženik u
istražnom zatvoru, a dva mjeseca ako nije određen istražni zatvor, računajući od
primitka potvrđene optužnice u sudsku pisarnicu. Ako predsjednik vijeća ne odredi
pripremno ročište u tom roku, obavijestit će o tome predsjednika suda koji će poduzeti
mjere da se pripremno ročište odmah odredi.
Odredbom članka 82. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Ako u postupku za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora do petnaest
godina predsjednik vijeća s obzirom na navode u optužnici i prirodu predloženih dokaza
smatra da nije potrebno održavanje pripremnog ročišta, donosi nalog kojim određuje
raspravu. Predsjednik vijeća neće održati pripremno ročište ako su stranke postigle
sporazum u smislu članka 360. stavka 3. ovog Zakona.
(3) Ako predsjednik vijeća ustanovi da u spisu postoje dokazi koji se prema članku 86.
ovog Zakona imaju izdvojiti iz spisa, a to nije učinio sudac istrage (članak 344. stavak
4.) ni optužno vijeće (članak 351.) donijet će rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa te ih
predati tajniku suda. Izdvojeni dokazi ne mogu se razgledati ni upotrijebiti u kaznenom
postupku. Protiv rješenja predsjednika vijeća o izdvajanju dokaza iz spisa, dopuštena je
posebna žalba. O žalbi odlučuje viši sud.«
Odredbom članka 82. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
Članak 372.
(1) Na pripremno ročište pozvat će se optuženik, njegov branitelj, tužitelj i oštećenik
odnosno njihovi zakonski zastupnici i opunomoćenici, a po potrebi i tumač.
Odredbom članka 83. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) U pozivu za pripremno ročište stranke će biti upozorene da na pripremnom ročištu
mogu predložiti nove dokaze koji mogu poslužiti za utvrđivanje činjenica, ako su za te
dokaze saznale nakon potvrđivanja optužnice.
(3) Ako je potrebno da se za pripremno ročište pribave spisi, isprave ili predmeti koji se
nalaze kod suda ili kod kojeg drugog državnog tijela, predsjednik vijeća će na prijedlog
stranaka naložiti da se ti predmeti ili isprave pravovremeno pribave.
Članak 373.
(1) Kad je predsjednik vijeća utvrdio da su na pripremno ročište došle sve pozvane
osobe, provjerit će podatke o istovjetnosti optuženika u optužnici, osim podataka o
prijašnjoj osuđivanosti.
(2) Predsjednik vijeća će prisutnog oštećenika, koji još nije podnio imovinskopravni
zahtjev poučiti u smislu članka 47. ovog Zakona.
Članak 374.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 135/194(1) Prije izlaganja optužbe stranke će izvijestiti predsjednika vijeća o sadržaju
sporazuma iz članka 360. ovog Zakona za sve ili pojedine točke optužbe.
(2) Predsjednik vijeća će u zapisnik unijeti sporazum stranaka iz stavka 1. ovog članka
te postupiti prema članku 361. do 364. ovog Zakona.
(3) Ako su se stranke sporazumjele o dijelu optužnice, postupak za ta djela će se
razdvojiti sukladno članku 26. ovog Zakona. Za preostali dio optužnice provest će se
pripremno ročište.
Odredbom članka 84. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
Članak 375.
(1) Predsjednik vijeća otvara pripremno ročište prema članku 350. stavka 1. ovog
Zakona.
(2) Državni odvjetnik izlaže dio optužnice iz kojeg proistječu zakonska obilježja
kaznenog djela, zakonski naziv kaznenog djela i navodi dokaze koji potvrđuju
optužnicu, a može predložiti izricanje određene vrste i mjere kaznenopravne sankcije.
Ako je riječ o optužbi oštećenika kao tužitelja, predsjednik vijeća može ukratko izložiti
njezin sadržaj.
(3) Ako je oštećenik prisutan, može podnijeti imovinskopravni zahtjev, a ako nije
prisutan, podneseni zahtjev pročitat će predsjednik vijeća.
Članak 376.
(1) Predsjednik vijeća uvjerit će se da je optuženik razumio optužnicu i pozvat će ga da
se očituje o optužbi. Optuženik može ostati kod ranijeg očitovanja ili iznijeti novo
očitovanje, posebno ako je naknadno saznao za dokaze u svezi djela i krivnje (članak
372. stavak 2.)
(2) Predsjednik vijeća pozvat će optuženika koji poriče optužbu da on ili njegov
branitelj, točno odrede koji dio optužnice poriču i iz kojih razloga.
Članak 377.
(1) Predsjednik vijeća pozvat će stranke i oštećenika da obrazlože dokazne prijedloge
koje namjeravaju izvesti na raspravi. Pri tome će predsjednik vijeća upozoriti stranke i
oštećenika da se na raspravi neće izvesti oni dokazi za koje su znale ali ih, bez
opravdanog razloga, nisu na pripremnom ročištu predložile.
Odredbom članka 85. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Svaka stranka očitovat će se o prijedlozima suprotne stranke i oštećenika.
(3) Predsjednik vijeća će postupiti prema članku 431. stavak 1. točka 1. ovog Zakona u
odnosu na činjenice koje protivna stranka ne osporava, te iz razloga predviđenih u
članku 351. ovog Zakona.
Odredbom članka 85. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
Članak 378.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 136/194(1) Ako je predsjedniku vijeća dostavljena potvrđena optužnica u odnosu na koju se
optuženik očitovao krivim, predlaganje dokaza za raspravu ograničit će se samo na one
dokaze koje se odnose na odluku o kaznenim sankcijama.
(2) Ako se optuženik očitovao krivim samo u odnosu na neke točke optužbe i
predsjednik vijeća smatra da se u odnosu na njih može postupiti u smislu stavka 1. ovog
članka, predsjednik vijeća može u odnosu na te točke optužbe razdvojiti postupak.
(3) Ako se jedan suoptuženik u odnosu na neke točke optužbe koja se odnosi na više
suoptuženika očitovao krivim, a drugi se očitovao da se ne smatra krivim, provest će se
za sve suoptuženike rasprava te donijeti jedna presuda.
Članak 379.
Na pripremnom ročištu predsjednik vijeća može, uz suglasnost stranaka, ukinuti istražni
zatvor ili ga zamijeniti blažom mjerom. Protiv tog rješenja žalba nije dopuštena.
3. Obustava kaznenog postupka
Članak 380.
(1) Predsjednik vijeća obustavit će rješenjem kazneni postupak i dostaviti rješenje
strankama i oštećeniku:
1) ako je tužitelj odustao od optužbe,
2) ako je nesporno utvrđeno postojanje smetnji za nastavak postupka iz članka 452.
točke 2., 4., 5. i 6. ovog Zakona.
(2) Predsjednik vijeća će u slučaju obustave postupka iz stavka 1. točke 1. ovog članka
upozoriti oštećenika prema članku 55. ovog Zakona.
4. Određivanje rasprave
Članak 381.
(1) Predsjednik vijeća prije završetka pripremnog ročišta, nalogom određuje vrijeme i
mjesto održavanja rasprave te koji će se svjedoci i vještaci pozvati na raspravu, kao i
pribavljanje drugih dokaza. Iznimno, ako postoje posebne prepreke, predsjednik vijeća
može odgoditi određivanje rasprave do mjesec dana i o tome obavijestiti predsjednika
suda.
(2) Ako pripremno ročište nije održano (članak 371. stavak 2.), predsjednik vijeća
odredit će raspravu najkasnije u roku od dva mjeseca od zaprimanja potvrđene
optužnice te vrijeme i mjesto održavanja rasprave, koji će se svjedoci i vještaci pozvati
na raspravu, kao i pribavljanje drugih dokaza. Ako u tom roku ne odredi raspravu,
predsjednik vijeća obavijestit će predsjednika suda o razlozima iz kojih rasprava nije
određena. Predsjednik suda prema potrebi poduzet će mjere da se rasprava odredi.
Članak 382.
(1) Rasprava se provodi u sjedištu suda i u sudskoj zgradi.
(2) Ako su u pojedinim slučajevima prostorije u sudskoj zgradi neprikladne za
održavanje rasprave, predsjednik suda može odrediti da se rasprava drži u drugoj zgradi.
(3) Rasprava se može održati i u drugome mjestu na području nadležnog suda ako to na
obrazloženi prijedlog predsjednika suda dopusti predsjednik višeg suda.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 137/194Članak 383.
(1) Na raspravu poziva se tužitelj i oštećenik te njihovi zakonski zastupnici i
opunomoćenici, optuženik i njegov branitelj, a po potrebi i tumač.
(2) Svjedoke i vještake koje su predložile, pozivaju stranke. Na pozivanje svjedoka i
vještaka primjenjuju se odredbe članka 175. do 177. ovog Zakona.
(3) Optuženik se poziva prema članku 372. stavku 1. i 2. ovog Zakona. Poziv
optuženiku mora se dostaviti tako da između dostave poziva i dana rasprave ostane
dovoljno vremena za pripremu obrane, a najmanje osam dana. Na zahtjev optuženika ili
na prijedlog tužitelja, a uz privolu optuženika, taj se rok može skratiti.
(4) Branitelj se poziva prema članku 174. stavku 1. ovog Zakona.
(5) Oštećenika koji se ne poziva kao svjedok sud će izvijestiti u pozivu da će se
rasprava održati i bez njega, a da će se izjava o imovinskopravnom zahtjevu pročitati.
Oštećenik će se upozoriti i na to da će se, ako ne dođe, smatrati da nije voljan nastaviti
kazneni progon ako državni odvjetnik odustane od optužbe.
(6) Oštećenik kao tužitelj i privatni tužitelj upozorit će se u pozivu da će se ako na
raspravu ne dođu, a ne pošalju opunomoćenika, smatrati da su odustali od optužbe.
(7) Optuženika će se u pozivu upozoriti na posljedice nedolaska na raspravu (članak
402. i 404.).
Članak 384.
Ako se očekuje da će rasprava dulje trajati, na zahtjev predsjednika vijeća, predsjednik
suda će odrediti jednog ili dva suca, odnosno suca porotnika (dopunski sudac ili
dopunski sudac porotnik) da budu na raspravi, kako bi zamijenili članove vijeća u
slučaju njihove spriječenosti.
Članak 385.
Predsjednik vijeća može nalogom iz važnih razloga, na prijedlog stranaka ili po
službenoj dužnosti, odgoditi raspravu.
Članak 386.
Predsjednik vijeća obustavit će rješenjem kazneni postupak ako postoje okolnosti iz
članka 380. ovog Zakona i dostaviti rješenje strankama i oštećeniku, uz obavijest o
tome osobama koje su pozvane na raspravu.
Glava XXI.
RASPRAVA
1. Javnost rasprave
Članak 387.
(1) Rasprava je javna.
(2) Raspravi mogu biti prisutne punoljetne osobe.
(3) Osobe koje prisustvuju raspravi, osim pravosudnog policajca, ne smiju nositi oružje
ili opasno oruđe.
Članak 388.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 138/194(1) Vijeće će isključiti javnost za cijelu raspravu ili njezin dio:
1) radi zaštite djeteta ili maloljetnika,
2) na zahtjev žrtve iz članka 45. ovog Zakona, tijekom njezina ispitivanja kao svjedoka.
(2) Od otvaranja zasjedanja pa do završetka rasprave vijeće može u svako doba, po
službenoj dužnosti ili na prijedlog stranaka, ali uvijek nakon njihova ispitivanja,
isključiti javnost za cijelu raspravu ili njezin dio ako je to potrebno radi:
1) zaštite sigurnosti i obrane Republike Hrvatske,
2) zaštite tajne, kojoj bi štetila javna rasprava,
3) zaštite javnog reda i mira,
4) zaštite osobnog ili obiteljskog života optuženika, žrtve, oštećenika ili drugog
sudionika u postupku.
Odredbom članka 86. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena točka 4.
Članak 389.
(1) Isključenje javnosti ne odnosi se na stranke, žrtvu, oštećenika, njihove zastupnike i
branitelja.
(2) Vijeće može dopustiti da raspravi s koje je javnost isključena prisustvuju pojedine
službene osobe, znanstveni i javni radnici, a na zahtjev optuženika može to dopustiti i
njegovu bračnom, odnosno izvanbračnom drugu i njegovim bliskim srodnicima.
(3) Predsjednik vijeća upozorit će osobe koje prisustvuju raspravi iz koje je javnost
isključena da su dužne kao tajnu čuvati sve ono što su na raspravi saznale i da je
odavanje tajne kazneno djelo.
Članak 390.
(1) Odluku o isključenju javnosti donosi vijeće rješenjem, koje mora biti obrazloženo i
javno objavljeno.
(2) Žalba protiv rješenja iz stavka 1. ovog članka ne zadržava izvršenje.
2. Upravljanje raspravom
Članak 391.
(1) Prilikom ulaska sudaca u sudnicu i prilikom njihovog izlaska iz sudnice, svi prisutni,
na poziv ovlaštene osobe, ustaju.
(2) Stranke i drugi sudionici postupka dužni su ustati kad se obraćaju sudu, osim ako za
to postoje opravdane prepreke.
(3) Odredba stavka 2. ovog članka ne odnosi se na dijete.
Članak 392.
(1) Predsjednik, članovi vijeća i zapisničar, te dopunski suci i suci porotnici moraju
neprekidno biti na raspravi.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 139/194(2) Dužnost je predsjednika vijeća da utvrdi je li vijeće sastavljeno prema zakonu i
postoje li razlozi iz kojih se članovi vijeća i zapisničar moraju izuzeti (članak 32. stavak
1.).
Članak 393.
(1) Predsjednik vijeća upravlja raspravom.
(2) Dužnost je predsjednika vijeća da se skrbi za svestrano raspravljanje o predmetu i
otklanjanje svega što odugovlači postupak, a ne služi razjašnjenju spornih pitanja i
utvrđenju činjenica važnih za pravilnost odluka.
(3) Predsjednik vijeća odlučuje o prijedlozima stranaka ako o njima ne odlučuje vijeće.
(4) O prijedlogu o kojemu ne postoji suglasnost stranaka i o suglasnim prijedlozima
stranaka koje predsjednik ne prihvati odlučuje vijeće. Vijeće također odlučuje o
prigovoru protiv mjera predsjednika vijeća koje se odnose na upravljanje raspravom.
(5) Rješenja vijeća uvijek se objavljuju i unose u zapisnik.
Članak 394.
Predsjednik vijeća može odrediti da se odstupi od redovnog tijeka raspravljanja zbog
posebnih okolnosti, a osobito zbog broja optuženika, broja kaznenih djela i opsega
dokaznog materijala. U zapisnik o raspravi unijet će se razlozi zašto se rasprava ne
održava prema zakonom utvrđenom redoslijedu.
Članak 395.
(1) Dužnost je predsjednika vijeća brinuti se o održavanju reda u sudnici i dostojanstvu
suda. On može odmah nakon otvaranja zasjedanja upozoriti osobe koje prisustvuju
raspravi da se pristojno ponašaju i ne ometaju rad suda. Predsjednik vijeća može
odrediti pretragu osoba koje prisustvuju raspravi.
(2) Vijeće može naložiti da se iz zasjedanja uklone sve osobe koje kao slušatelji
prisustvuju raspravi ako se mjerama za održavanje reda propisanim u ovom Zakonu ne
bi moglo osigurati neometano održavanje rasprave.
(3) U sudnici se, osim za potrebe suda, ne smiju obavljati fotografska, filmska,
televizijska i druga snimanja tehničkim uređajima. Iznimno, predsjednik višeg suda
može odobriti filmsko ili televizijsko, a predsjednik suda fotografsko snimanje.
(4) Stranke i branitelj smiju tonski snimati tijek rasprave s koje nije isključena javnost
pod uvjetom da ne ometaju tijek rasprave i da prethodno o tome izvijeste predsjednika
vijeća. Osobni podaci o optuženiku, oštećeniku ili svjedoku koji su tako snimljeni
predstavljaju tajnu i smiju se koristiti samo za potrebe kaznenog postupka.
Odredbom članka 87. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 4.
Članak 396.
(1) Ako optuženik, branitelj, oštećenik, zakonski zastupnik, opunomoćenik, svjedok,
vještak, tumač ili druga osoba ometa red ili se ne pokorava nalozima predsjednika
vijeća za održavanje reda, predsjednik vijeća će je opomenuti ili novčano kazniti do
50.000,00 kn. Ako ta osoba nastavi ometati red i ne pokoravati se nalozima
predsjednika vijeća, predsjednik vijeća može naložiti njezino udaljenje iz sudnice.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 140/194(2) Optuženik može biti udaljen iz sudnice za određeno vrijeme, a na ponovljeno
narušavanje i sve dok traje dokazni postupak. Prije završetka dokaznog postupka
predsjednik vijeća pozvat će optuženika i izvijestiti ga o tijeku rasprave. Ako bi
optuženik nastavio narušavati red i vrijeđati dostojanstvo suda, predsjednik vijeća ga
može ponovno udaljiti iz zasjedanja. U tom slučaju će se rasprava dovršiti bez
prisutnosti optuženika, a presudu će mu priopćiti predsjednik ili sudac član vijeća u
prisutnosti zapisničara.
(3) Branitelju ili opunomoćeniku koji poslije kazne nastavi narušavati red predsjednik
vijeća može uskratiti daljnju obranu, odnosno zastupanje na raspravi i u tom slučaju
stranka će se pozvati da uzme drugog branitelja, odnosno opunomoćenika. Ako je
nemoguće da optuženik ili oštećenik to učine odmah bez štete za svoje probitke ili ako
se u slučaju obvezne obrane ne može odmah postaviti drugi branitelj ili opunomoćenik,
rasprava će se prekinuti ili odgoditi, a branitelju, odnosno opunomoćeniku naložit će se
plaćanje troškova koji su nastali zbog prekida ili odgode.
Odredbom članka 88. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
(4) Ako je oštećenik kao tužitelj ili privatni tužitelj ili njihov zakonski zastupnik udaljen
iz sudnice, rasprava će se nastaviti i bez njega, ali će ih sud upozoriti da mogu uzeti
opunomoćenika.
(5) Ako državni odvjetnik ili osoba koja ga zamjenjuje narušava red, predsjednik vijeća
izvijestit će o tome višeg državnog odvjetnika, a može i prekinuti raspravu i od višeg
državnog odvjetnika zatražiti da odredi drugu osobu da zastupa optužnicu.
(6) Kad odvjetnika ili odvjetničkog vježbenika koji narušava red sud kazni, izvijestit će
o tome Hrvatsku odvjetničku komoru.
Članak 397.
(1) Sud može u tijeku postupka kazniti novčanom kaznom do 50.000,00 kuna branitelja,
opunomoćenika ili zakonskog zastupnika, oštećenika kao tužitelja ili privatnog tužitelja
ako su njegovi postupci očito upravljeni na odugovlačenje kaznenog postupka. Rješenje
o kažnjavanju može se pobijati posebnom žalbom koja zadržava izvršenje.
(2) O kažnjavanju odvjetnika, odnosno odvjetničkog vježbenika sud će izvijestiti
Hrvatsku odvjetničku komoru.
(3) Ako državni odvjetnik ne podnosi sudu prijedloge pravovremeno ili druge radnje u
postupku poduzima s velikim zakašnjenjem i time prouzroči odugovlačenje postupka,
sud će o tome izvijestiti višega državnog odvjetnika.
Članak 398.
(1) Protiv rješenja o kazni iz članka 396. ovog Zakona dopuštena je žalba. Vijeće može
opozvati svoje rješenje.
(2) Protiv drugih odluka koje se odnose na održavanje reda i upravljanje raspravom
žalba nije dopuštena.
Članak 399.
(1) Ako optuženik na raspravi počini kazneno djelo, postupit će se prema odredbi
članka 442. stavka 1. ovog Zakona.
(2) Ako tijekom rasprave u zasjedanju druga osoba počini kazneno djelo, vijeće može
prekinuti raspravu i prema usmenoj optužbi tužitelja suditi o počinjenom kaznenom12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 141/194djelu odmah, a može za to djelo suditi nakon završetka započete rasprave.
(3) Ako postoje osnove sumnje da je svjedok ili vještak na raspravi dao lažni iskaz, ne
može se za to djelo odmah suditi. U takvu slučaju predsjednik vijeća može narediti da
se o iskazu svjedoka, odnosno vještaka sastavi poseban zapisnik, koji će se dostaviti
državnom odvjetniku. Taj će zapisnik potpisati ispitani svjedok, odnosno vještak.
(4) Ako se počinitelju kaznenog djela za koje se progoni po službenoj dužnosti ne može
odmah suditi, ili ako je za suđenje nadležan viši sud, izvijestit će se o tome nadležni
državni odvjetnik radi daljnjeg postupka.
3. Pretpostavke za održavanje rasprave
Članak 400.
Predsjednik vijeća otvara zasjedanje, objavljuje sastav vijeća i predmet rasprave te
utvrđuje jesu li došle sve pozvane osobe, pa ako nisu, provjerava jesu li im pozivi
dostavljeni i jesu li svoj izostanak opravdale.
Članak 401.
(1) Ako na raspravu, koja je određena na temelju optužnice državnog odvjetnika, ne
dođe državni odvjetnik ili osoba koja ga zamjenjuje, rasprava će se odgoditi. O
razlozima odgode obavijestit će se viši državni odvjetnik.
(2) Ako na raspravu ne dođe oštećenik kao tužitelj ili privatni tužitelj, iako su uredno
pozvani, a ni njihov opunomoćenik, vijeće će rješenjem obustaviti postupak.
Članak 402.
(1) Ako je optuženik uredno pozvan, a ne dođe na raspravu niti svoj izostanak opravda,
predsjednik vijeća će naložiti da se prisilno dovede. Ako se dovođenje ne bi moglo
odmah obaviti, predsjednik vijeća će odlučiti da se rasprava odgodi i naložiti da se
optuženik na iduću raspravu prisilno dovede. Ako do privođenja optuženik opravda
izostanak, predsjednik vijeća opozvat će nalog o prisilnom dovođenju. Vijeće može
naložiti da optuženik snosi troškove koji su nastali odgodom rasprave.
(2) Kada zbog nedolaska optuženika ili njegovog branitelja ne postoje uvjeti za
održavanje rasprave, predsjednik vijeća može odrediti da se prisutni svjedok ili vještak
ispita i bez vođenja rasprave ako se tome optužba i obrana ne protive.
(3) Optuženiku se može suditi u odsutnosti samo ako postoje osobito važni razlozi da
mu se sudi, a:
1) nije moguće suđenje u stranoj državi,
2) nije moguće izručenje,
3) optuženik je u bijegu.
(4) Rješenje o suđenju u odsutnosti donosi sud nakon pribavljenog mišljenja tužitelja.
Žalba zadržava izvršenje rješenja, ako je rješenje doneseno protivno mišljenju tužitelja.
Članak 403.
Ako na raspravu ne dođe branitelj koji je uredno pozvan, a ne izvijesti sud o razlogu
spriječenosti, čim je za taj razlog saznao, ili ako branitelj bez odobrenja napusti
raspravu, sud ga može kazniti novčanom kaznom do 50.000,00 kn i odrediti da troškovi12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 142/194odgode padaju na teret branitelja, te o izricanju novčane kaznen obavijestiti Hrvatsku
odvjetničku komoru.
Članak 404.
(1) Ako postoje uvjeti za odgodu rasprave zbog nedolaska optuženika ili zbog njegove
raspravne nesposobnosti, odnosno zbog odsutnosti branitelja, sud pred kojim se ima
održati rasprava može odlučiti da se rasprava održi ako bi se prema dokazima koji se
nalaze u spisima očito morala donijeti presuda kojom se optužba odbija.
(2) Ako se optuženik sam stavio u položaj ili stanje uslijed kojeg nije mogao sudjelovati
na raspravi, održat će se rasprava u njegovoj odsutnosti. Sud donosi rješenje o
održavanju rasprave u odsutnosti optuženika nakon ispitivanja liječnika vještaka.
Rješenje se može donijeti prije započinjanja rasprave. Žalba protiv rješenja ne odgađa
izvršenje rješenja. Čim prestanu razlozi uslijed kojih optuženik nije mogao biti prisutan
na raspravi, a rasprava nije okončana, nastavit će se u njegovoj prisutnosti, a sudac će
optuženiku priopćiti dotadašnji tijek i sadržaj rasprave.
Odredbom članka 89. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Ako se postupak vodi za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora do
dvanaest godina, a optuženik koji je uredno pozvan nije pristupio, ili mu se poziv ne
može uručiti jer je promijenio adresu, a o tome nije obavijestio sud ili očigledno
izbjegava poziv, sud može odlučiti da se rasprava provede u odsutnosti optuženika ako
je optuženik bio prethodno upozoren da mu se može suditi u odsutnosti i ako se
očitovao o optužnici u prisutnosti branitelja.
Odredbom članka 89. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan novi
stavak 3.
(4) Na raspravi prema stavku 2. i 3. ovoga članka, optuženik mora imati branitelja.
Branitelj može u korist optuženika davati izjave i primati priopćenja o svim pitanjima
koja se odnose na vođenje postupka i odlučivanje o glavnoj stvari.
Odredbom članka 89. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
dosadašnji stavak 3. koji je postao stavak 4.
Članak 405.
(1) Ako se svjedok ili vještak unatoč urednom pozivu upućenom od stranke koja ga
predlaže ne odazove raspravi, stranka može zahtijevati da mu poziv uputi sud. Ako
svjedok ili vještak pozvan od suda, unatoč urednom pozivu neopravdano izostane s
rasprave, predsjednik vijeća će naložiti da se na iduću raspravu prisilno dovede i kazniti
svjedoka novčanom kaznom do 50.000,00 kuna. Vijeće može u opravdanom slučaju
opozvati odluku o kazni.
(2) Rasprava može početi i bez prisutnosti pozvanog svjedoka ili vještaka. U tom će
slučaju vijeće tijekom rasprave odlučiti treba li zbog odsutnosti svjedoka ili vještaka
raspravu prekinuti ili odgoditi.
4. Odgoda i prekid rasprave
Članak 406.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 143/194(1) Izvan slučajeva posebno predviđenih u ovom Zakonu, rasprava će se odgoditi
rješenjem vijeća ako se u tijeku rasprave utvrdi da je optuženik raspravno nesposoban
ili ako postoje druge smetnje da se rasprava uspješno provede.
(2) U rješenju kojim se odgađa rasprava odredit će se, kad je to moguće, dan i sat kad će
se rasprava nastaviti.
(3) Protiv rješenja iz stavka 2. ovog članka žalba nije dopuštena.
Članak 407.
(1) Rasprava koja je odgođena mora iznova započeti ako se izmijenio sastav vijeća.
(2) Ako se rasprava koja je bila odgođena drži pred istim vijećem, ona će se nastaviti, a
predsjednik vijeća ukratko će iznijeti tijek prijašnje rasprave, ali u tom slučaju vijeće
može odrediti da rasprava počne iznova.
(3) Rasprava mora iznova početi i svi se dokazi moraju ponovno izvesti ako se rasprava
drži pred drugim predsjednikom vijeća. Isto vrijedi i u slučaju ako je odgoda trajala
dulje od tri mjeseca.
Članak 408.
(1) Izvan slučajeva posebno propisanih u ovom Zakonu, predsjednik vijeća može
prekinuti raspravu radi odmora, ili zbog proteka radnog vremena, ili radi toga da se u
kratkom vremenu osiguraju određeni dokazi, ili radi pripremanja optužbe ili obrane.
(2) Prekinuta rasprava nastavlja se uvijek pred istim vijećem.
(3) Ako se rasprava ne može nastaviti pred istim vijećem ili ako je prekid rasprave
trajao dulje od petnaest dana, postupit će se prema odredbama članka 407. stavka 3.
ovog Zakona.
5. Zapisnik o raspravi
Članak 409.
(1) O postupanju na raspravi se vodi zapisnik u koji se mora unijeti u bitnom cijeli tijek
rasprave, osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom.
(2) Predsjednik vijeća može nakon saslušanja stranaka odrediti da se tijek rasprave
snimi. U tom slučaju, osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, zapisnik tvore
prijepis audio ili audio­video snimke rasprave i zapisnik o tijeku rasprave. Audio ili
audio­video snimka rasprave prepisuje se u roku od tri radna dana, a prijepis pregledava
i ovjerava predsjednik vijeća i ulaže ga u spis kao sastavni dio zapisnika o raspravi.
Odredbom članka 90. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(3) Za audio ili audio­video snimanje tijeka rasprave odgovarajuće se primjenjuju
odredbe članka 87. stavka 3. i članka 395. stavka 4. ovog Zakona.
Odredbom članka 90. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
(4) Predsjednik vijeća uvijek može, na prijedlog stranke ili po službenoj dužnosti,
naložiti da se u zapisnik doslovno upišu izjave koje smatra osobito važnim.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 144/194(5) Ako je potrebno, osobito ako se u zapisnik doslovno unose izjave neke osobe,
predsjednik vijeća može narediti da se taj dio zapisnika odmah pročita, a pročitat će se
uvijek ako to zahtijeva stranka, branitelj ili osoba čija se izjava unosi u zapisnik.
Članak 410.
(1) Zapisnik mora biti završen sa zaključenjem zasjedanja. Zapisnik potpisuju
predsjednik vijeća i zapisničar.
(2) Stranke imaju pravo pregledati završeni zapisnik i njegove priloge, dati primjedbe u
svezi sa sadržajem i tražiti ispravak zapisnika.
(3) Ispravke pogrešno upisanih imena, brojeva i drugih očitih pogrešaka u pisanju može
naložiti predsjednik vijeća na prijedlog stranaka ili ispitane osobe ili po službenoj
dužnosti. Druge ispravke i dopune zapisnika može naložiti samo vijeće.
(4) Primjedbe i prijedlozi stranaka u svezi sa zapisnikom te ispravci i dopune obavljeni
u zapisniku moraju se zabilježiti u nastavku završenog zapisnika. U nastavku zapisnika
zabilježit će se i razlozi zbog kojih pojedini prijedlozi i primjedbe nisu prihvaćeni.
Predsjednik vijeća i zapisničar potpisuju i nastavak zapisnika.
Članak 411.
(1) U uvodu zapisnika mora se naznačiti sud pred kojim se održava rasprava, mjesto i
vrijeme zasjedanja, ime i prezime predsjednika vijeća, članova vijeća i zapisničara,
prisutnih tužitelja, optuženika i branitelja, oštećenika i njegova zakonskog zastupnika ili
opunomoćenika, tumača, kazneno djelo koje je predmet raspravljanja te je li rasprava
javna ili je javnost isključena.
(2) Zapisnik mora osobito sadržavati podatke o tome koja je optužnica na raspravi
pročitana, odnosno usmeno izložena, kakvo je očitovanje okrivljenika s pripremnog
ročišta odnosno je li ono promijenjeno i je li tužitelj izmijenio ili proširio optužbu,
kakve su prijedloge podnijele stranke i kakve je odluke donosio predsjednik vijeća ili
vijeće, koji su dokazi izvedeni, jesu li pročitani zapisnici i drugi podnesci, jesu li
reproducirane zvučne ili druge snimke i kakve su primjedbe dale stranke u svezi s
izvedenim dokazima. Ako je s rasprave isključena javnost, u zapisniku se mora
naznačiti da je predsjednik vijeća upozorio prisutne na posljedice ako neovlašteno
otkriju ono što su na toj raspravi saznali kao tajnu.
(3) Iskazi optuženika, svjedoka i vještaka unose se u zapisnik tako da se prikaže njihov
bitni sadržaj. Ti se iskazi unose u zapisnik samo ako sadrže odstupanje ili dopunu
njihovih prijašnjih iskaza. Na zahtjev stranke predsjednik vijeća naložit će da se
djelomično ili u cijelosti pročita zapisnik o njezinu prijašnjem iskazu.
(4) Na zahtjev stranke u zapisnik će se unijeti i pitanje, odnosno odgovor koji je vijeće
odbilo kao nedopušten.
(5) U zapisniku o tijeku rasprave koji se vodi usporedno sa zvučnim ili drugim
snimanjem unijet će se prema ocijeni predsjednika vijeća važne izjave stranaka, a po
potrebi i bitni dijelovi iskaza optuženika, svjedoka ili vještaka.
Članak 412.
(1) U zapisnik o raspravi unosi se izreka presude (članak 459. stavak 3.) uz naznaku je li
presuda javno objavljena. Izreka presude u zapisniku je izvornik.
(2) Ako je doneseno rješenje o istražnom zatvoru, mora se izreka tog rješenja unijeti u
zapisnik o raspravi.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 145/1946. Početak rasprave i uvodni govori stranaka
Članak 413.
(1) Kad je predsjednik vijeća utvrdio da su na raspravu došle sve pozvane osobe, ili kad
je vijeće odlučilo da se rasprava održi u odsutnosti neke od pozvanih osoba, pozvat će
predsjednik vijeća optuženika i od njega uzeti osobne podatke (članak 272. stavak 1.)
osim podataka o prijašnjoj osuđivanosti da bi se uvjerio u njegovu istovjetnost.
(2) Predsjednik vijeća će utvrditi je li optuženik primio i razumio pisanu pouku o
pravima (članak 239. stavak 1.). Ako optuženik nije primio pouku o pravima,
predsjednik vijeća će postupiti prema članku 350. stavku 1. ovog Zakona, a ako je
pouku primio ali ju nije razumio, poučit će ga na prikladan način o njegovim pravima.
Članak 414.
(1) Nakon što se utvrdi optuženikova istovjetnost, predsjednik vijeća uputit će svjedoke
i vještake na mjesto koje je za njih određeno, gdje će pričekati dok ne budu pozvani radi
ispitivanja. U slučaju potrebe predsjednik vijeća može nakon ispitivanja zadržati
vještake da prate tijek rasprave.
(2) Predsjednik vijeća će poduzeti prikladne mjere za zaštitu žrtve od utjecaja drugih
osoba (prostorna izdvojenost prije ispitivanja i slično).
(3) Svi optuženici ostaju u sudnici tijekom cijele rasprave.
(4) Brisan.
Odredbom članka 91. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., brisan stavak 4.
(4) Ako se oštećenik kao tužitelj ili privatni tužitelj imaju ispitati kao svjedoci, neće se
udaljiti iz zasjedanja.
(5) Predsjednik vijeća može poduzeti potrebne mjere da spriječi dogovaranje između
svjedoka, vještaka i stranaka.
Odredbom članka 91. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavci 5. i 6. postali stavci 4. i 5.
Članak 415.
(1) Rasprava započinje čitanjem optužnice. Ako je oštećenik prisutan, a još nije stavio
imovinskopravni zahtjev, upozorit će ga predsjednik vijeća da može staviti prijedlog za
ostvarivanje tog zahtjeva u kaznenom postupku i poučiti ga o pravima iz članka 47.
ovog Zakona. Ako oštećenik nije prisutan, a postavio je imovinskopravni zahtjev,
predsjednik vijeća pročitat će taj zahtjev.
Odredbom članka 92. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Nakon toga, predsjednik vijeća upitat će optuženika je li razumio optužbu. Ako se
predsjednik vijeća uvjeri da optuženik nije razumio optužbu, ponovno će mu izložiti
njezin sadržaj na način na koji je optuženik može najlakše razumjeti.
(3) Nakon toga predsjednik vijeća objavit će kakvo je očitovanje o optužbi i
imovinskopravnom zahtjevu optuženik ranije iznio.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 146/194Odredbom članka 92. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 3.
Članak 416.
Predsjednik vijeća će pozvati optuženika da se očituje o pojedinoj točki optužbe i
imovinskopravnom zahtjevu. Ako se optuženik ne očituje o optužbi, smatrat će se da
poriče optužbu ili pojedinu točku optužbe.
Odredbom članka 35. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 416.
Članak 417.
(1) Nakon očitovanja optuženika o optužnici i imovinskopravnom zahtjevu predsjednik
vijeća poziva stranke da održe uvodne govore. Prvo govori tužitelj, a nakon njega
branitelj, odnosno optuženik. Oštećenik može nakon govora tužitelja iznijeti i
obrazložiti imovinskopravni zahtjev. Branitelj može izjaviti da će svoj govor održati
nakon izvođenja dokaza koje je predložio tužitelj.
(2) U svojim govorima stranke mogu iznijeti koje odlučne činjenice namjeravaju
dokazivati, izložiti dokaze koje će izvesti, odrediti pravna pitanja o kojima će
raspravljati odnosno koje sporne činjenice zahtijevaju razjašnjenje potrebno da bi se
utvrdilo činjenično stanje važno za odluku. U uvodnom govoru tužitelj ne smije iznositi
činjenice ranije osuđivanosti optuženika. Stranka se u uvodnom govoru ne može
izjašnjavati o navodima i ponuđenim dokazima protivne stranke.
(3) Predsjednik vijeća može uvodne govore stranaka ograničiti na određeno vrijeme, a u
odnosu na te govore ima prava i dužnosti iz članka 447. ovog Zakona.
7. Dokazni postupak
Članak 417.a
(1) Optuženika koji se očitovao da se u odnosu na sve točke optužbe smatra krivim,
predsjednik vijeća uputit će da može odmah iskazivati o svim okolnostima koje ga
terete i iznijeti sve činjenice koje mu idu u korist te se prelazi na ispitivanje optuženika.
(2) Optuženik će u slobodnom izlaganju iznijeti svoj iskaz, nakon čega mu se mogu
postavljati pitanja. Pitanja prvi postavlja branitelj, a zatim tužitelj. Nakon njih
predsjednik vijeća i članovi vijeća mogu postavljati pitanja optuženiku radi otklanjanja
praznina, proturječnosti i nejasnoća u iskazu. Oštećenik, njegov zakonski zastupnik ili
opunomoćenik, suoptuženici i vještaci mogu neposredno postavljati pitanja optuženiku
uz odobrenje predsjednika vijeća.
(3) Predsjednik vijeća će zabraniti pitanje ili odgovor na već postavljeno pitanje ako je
ono nedopušteno (članak 277. stavak 1.) ili se ne odnosi na predmet. Ako predsjednik
vijeća zabrani postavljanje određenog pitanja ili davanje odgovora, stranke mogu
zahtijevati da o tome odluči vijeće.
(4) Izjava optuženika prema odredbi stavka 1. ovog članka ne oslobađa sud dužnosti da
izvodi i druge dokaze. Ako je optuženikovo priznanje na raspravi potpuno i sukladno
prije pribavljenim dokazima, sud će u dokaznom postupku izvesti samo one dokaze koji
se odnose na odluku o kazni i drugoj sankciji.
(5) Ako se optuženik očituje da se u odnosu na sve ili pojedine točke optužbe ne smatra
krivim, ispitat će se na završetku dokaznog postupka, osim ako on drukčije zahtijeva.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 147/194Odredbom članka 36. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodan članak 417.a.
Članak 418.
(1) Dokazivanje obuhvaća sve činjenice za koje sud i stranke smatraju da su važne za
pravilno presuđenje.
(2) Suoptuženike koji su se očitovali da se u odnosu na sve točke optužbe smatraju
krivim, ispitat će se na početku dokaznog postupka, oni koji zahtijevaju da ih se ispita
prije završetka dokaznog postupka, ispitat će se čim to zahtijevaju, a oni koji su se
očitovali na sve ili pojedine točke optužbe da se ne smatraju krivim ispitat će se na
završetku dokaznog postupka, osim ako drukčije ne zahtijevaju.
(3) Optuženik koji se prema odredbi članka 416. stavak 5. ovog Zakona treba ispitati na
kraju dokaznog postupka može sudjelovati u izvođenju pojedinih dokaza na raspravi i
prije njegova ispitivanja.
(4) Ako se oštećenik koji je prisutan treba ispitati kao svjedok, njegovo će se ispitivanje
obaviti prije ispitivanja ostalih svjedoka.
(5) Podaci iz kaznene evidencije kao i drugi podaci o osuđivanosti za kažnjive radnje
mogu se pročitati kao zadnji dokazi prije ispitivanja optuženika na završetku dokaznog
postupka, osim ako vijeće odlučuje o mjerama osiguranja prisutnosti optuženika i
drugim mjerama opreza.
Odredbom članka 93. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 5.
Članak 419.
(1) Stranke imaju pravo pozivati svjedoke i vještake te izvoditi dokaze. Vijeće može
odlučiti da se izvedu dokazi koji nisu predloženi ili od kojih je predlagatelj odustao
samo ako smatra da ti dokazi upućuju na postojanje razloga isključenja protupravnosti
ili krivnje ili na činjenicu o kojoj ovisi odluka o kaznenopravnim sankcijama.
(2) Ako pripremno ročište nije održano, predsjednik vijeća pozvat će stranke i
oštećenika da obrazlože dokazne prijedloge koje namjeravaju izvesti na raspravi.
Predsjednik vijeća će upozoriti stranke i oštećenika da se neće izvesti oni dokazi za koje
su do početka rasprave znale ali ih, bez opravdanog razloga, nisu odmah predložile.
(3) Dokazi se na raspravi izvode sljedećim redom:
1) dokazi optužbe,
2) dokazi obrane,
3) dokazi optužbe kojima se pobijaju navodi obrane,
4) dokazi obrane kao odgovor na pobijanje,
5) dokazi suda,
6) dokazi o činjenicama odlučnim za izricanje kaznenopravne sankcije.
(4) Svaka stranka očitovat će se o prijedlozima suprotne stranke i oštećenika.
(5) Stranke određuju redoslijed dokaza koje namjeravaju izvesti i obavještavaju sud o
vremenu potrebnom za njihovo izvođenje. Predsjednik vijeća može iz opravdanih
razloga odrediti drukčiji redoslijed izvođenja dokaza.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 148/194Odredbom članka 94. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
Odredbom članka 37. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 419.
Članak 420.
(1) Prije ispitivanja, svjedoka će predsjednik vijeća upozoriti prema članku 288. stavku
3., a vještaka prema članku 312. stavku 1. ovog Zakona.
(2) Svjedoka i vještaka najprije ispituje stranka koja ga je predložila (glavno
ispitivanje), zatim protivna stranka (unakrsno ispitivanje), nakon čega svjedoka i
vještaka može ponovno ispitati stranka koja ga je pozvala (dodatno ispitivanje).
(3) Svjedoka i vještaka o okolnostima o kojima je pozvan radi svjedočenja, odnosno
vještačenja ispituje stranka koja ga je pozvala. Pitanja protivne stranke svjedoku i
vještaku u pravilu se ograničavaju i odnose samo na okolnosti o kojima je svjedok ili
vještak iskazao tijekom glavnog ispitivanja. Predsjednik vijeća može dopustiti pitanja o
okolnostima o kojima svjedok ili vještak nije iskazivao tijekom glavnog ispitivanja ako
su te okolnosti usko povezane s okolnostima iznesenima tijekom glavnog ispitivanja ili
ako su usmjerena na utvrđivanje vjerodostojnosti svjedoka. Pitanja na dodatnom
ispitivanju mogu se odnositi samo na pitanja postavljena tijekom unakrsnog ispitivanja.
(4) Pitanja koja navode na odgovor koji se želi čuti (sugestivna pitanja) ne mogu se
postavljati pri glavnom ispitivanju, osim ako je potrebno razjasniti iskaze svjedoka ili
vještaka, ili u odnosu na osobne ili opće podatke o svjedoku ili vještaku koji nisu
sporni, kao i u odnosu na okolnosti koje služe osvježenju pamćenja svjedoka ili vještaka
pod uvjetom da ne utječu na vjerodostojnost iskaza.
(5) Sugestivna pitanja dopuštena su prilikom unakrsnog ispitivanja. Kad stranka pozove
svjedoka ili vještaka koji je već bio ispitan po prijedlogu suprotne stranke ili kad
svjedok ili vještak izbjegava odgovor, sud može dopustiti postavljanje sugestivnih
pitanja.
(6) Stranke i branitelj mogu odmah nakon postavljanja pitanja iznijeti prigovor
nedopuštenosti pitanja. O tom prigovoru sud odlučuje odmah nakon što je iznesen.
(7) Sud može tijekom glavnog, unakrsnog i dodatnog ispitivanja svjedoku i vještaku
postaviti pitanja radi razjašnjenja nejasnoća, ali ta pitanja ne smiju biti sugestivna.
(8) Oštećenik, zakonski zastupnik i opunomoćenik imaju pravo postavljati pitanja
svjedoku i vještaku nakon tužitelja.
(9) Predsjednik vijeća skrbi da ispitivanje i izvođenje dokaza ostane u okvirima
predmeta raspravljanja, da bude učinkovito i ekonomično te da se vještaci i svjedoci
zaštite od napada na njihovu osobnu nepovredivost.
(10) U slučaju iz članka 419. stavka 1. ovog Zakona kada vijeće odluči da se izvedu
dokazi koji nisu predloženi ili od kojih je predlagatelj odustao, ispitivanje svjedoka ili
vještaka provodi najprije sud, zatim tužitelj, oštećenik te optuženik.
Odredbom članka 95. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan novi
stavak 1.
Odredbom članka 95. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavci 1. do 6. postali stavci 2. do 7.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 149/194Odredbom članka 95. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 8.
Odredbom članka 38. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 420.
Članak 421.
(1) Predsjednik vijeća će zabraniti pitanje ili odgovor na pitanje koje je već postavljeno
te ako je to pitanje po njegovoj ocjeni nedopušteno ili nevažno za predmet. Ako
predsjednik vijeća zabrani postavljanje određenog pitanja ili davanje odgovora, stranke
mogu zahtijevati da o tome odluči vijeće.
(2) Vijeće će odbiti izvođenje dokaza:
1) za koje su stranke znale do potvrđivanja optužnice ili okončanja pripremnog ročišta,
ali ih bez opravdanog razloga nisu predložile (članak 377. stavak 1.),
Odredbom članka 96. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjena točka 1.
Odredbom članka 39. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjena uvodna
rečenica u stavku 2.
2) ako je nezakonit ili se odnosi na činjenicu koja se po zakonu ne može dokazivati
(nedopušteni prijedlog),
3) ako činjenica koju bi izvođenjem dokaza trebalo utvrditi nije važna za odlučivanje,
odnosno ako ne postoji povezanost između činjenice koju stranka želi utvrditi i odlučnih
činjenica ili se ta povezanost zbog pravnih razloga ne može ustanoviti (nevažni
prijedlog),
4) ako postoje razlozi za sumnju da se s dokazom neka važna činjenica uopće ne bi
mogla utvrditi ili bi se to moglo učiniti sa velikim poteškoćama, (neprikladni prijedlog),
5) ako je predloženo izvođenje dokaza očigledno usmjereno na znatno odugovlačenje
postupka (prijedlog koji odugovlači postupak).
(3) Rješenje kojim se odbija izvođenje dokaza mora biti obrazloženo. Vijeće ga može
izmijeniti ili opozvati u tijeku postupka.
Članak 422.
(1) U postupku se ne mogu upotrijebiti kao dokazi činjenice koje se odnose na ranije
spolno ponašanje žrtve i njene seksualne sklonosti.
(2) Iznimno, dopušteno je dokazivati da sperma, drugi materijalni tragovi ili ozljede
opisane u medicinskoj dokumentaciji potječu od druge osobe, a ne od optuženika.
Članak 423.
(1) Pri ispitivanju svjedoka i vještaka na raspravi primjenjivat će se odredbe koje važe
za odgovarajuću dokaznu radnju, osim ako odredbama ove Glave nije drukčije
propisano.
(2) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, svjedok koji nije ispitan neće biti
prisutan izvođenju dokaza.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 150/194(3) Dijete i maloljetnik ispitat će se kao svjedok prema članku 292. stavku 1. i 2. ovog
Zakona.
(4) Svjedok iz članka 294. stavka 1. ovog Zakona ispitat će se prema članku 297. ovog
Zakona. Prijedlog za ispitivanje podnosi državni odvjetnik u optužnici ili na raspravi.
(5) Protiv odluke vijeća o prihvaćanju prijedloga državnog odvjetnika za ispitivanje
svjedoka iz članka 294. ovog Zakona koji je prvi put podnesen na raspravi, optuženik
može podnijeti posebnu žalbu. O žalbi odlučuje viši sud.
Članak 424.
Brisan.
Odredbom članka 40. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., brisan članak 424.
Članak 425.
(1) Prije ispitivanja vještaka predsjednik vijeća upozorit će ga u smislu članka 312.
ovog Zakona, a posebno na dužnost odgovaranja na pitanja.
(2) Vijeće može odlučiti da vještak prije vještačenja obeća da će iskazati istinu.
Obećanje se daje prema članku 312. stavku 2. ovog Zakona. Stalno prisegnuti
postavljeni vještak samo će se upozoriti na položenu prisegu.
(3) Vještaku će se tijekom ispitivanja dopustiti korištenje bilješki i potrebne
dokumentacije.
Članak 426.
Ako je svjedok ili vještak na prijašnjem ispitivanju tijekom dokazne radnje ili ranije
rasprave naveo činjenice kojih se više ne sjeća ili ako odstupi od svojeg iskaza, predočit
će mu se prijašnji iskaz, odnosno upozorit će se na odstupanje i upitat će se zašto sada
iskazuje drukčije, a prema potrebi, pročitat će se njegov prijašnji iskaz ili dio tog iskaza.
Članak 427.
(1) Ispitani svjedoci i vještaci ostaju u sudnici ako ih predsjednik vijeća nakon
ispitivanja stranaka sasvim ne otpusti ili ne naloži da se privremeno udalje iz sudnice.
(2) Na prijedlog stranaka ili po službenoj dužnosti predsjednik vijeća može naložiti da
se ispitani svjedoci i vještaci udalje iz sudnice i da se kasnije ponovno pozovu i još
jednom ispitaju u prisutnosti ili odsutnosti drugih svjedoka i vještaka.
Članak 428.
Ako se na raspravi sazna da svjedok ili vještak ne može doći pred sud ili mu je dolazak
znatno otežan, vijeće može na prijedlog stranke koja je pozvala svjedoka ili vještaka,
ako smatra da je njegov iskaz važan, naložiti da ga izvan rasprave ispita predsjednik
vijeća ili sudac član vijeća, ili da se ispitivanje obavi preko suca istrage na čijem se
području svjedok, odnosno vještak nalazi.
Članak 429.
(1) Obavljanje očevida ili rekonstrukciju izvan rasprave, vijeće može povjeriti
predsjedniku vijeća ili sucu članu vijeća, odnosno sucu istrage.
(2) Stranke i oštećenik izvijestit će se uvijek kad će se i na kojem mjestu ispitati
svjedok, odnosno obaviti očevid ili rekonstrukcija. Ako je optuženik lišen slobode, o12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 151/194potrebi njegove prisutnosti tim radnjama odlučuje vijeće.
Članak 430.
Ako drukčije nije propisano u ovom Zakonu, dokazi pregledom isprava,
reproduciranjem snimke i elektronički dokaz izvode se na način uređen u članku 329.
do 331. ovog Zakona.
Članak 431.
(1) Zapisnici o iskazima svjedoka, suokrivljenika ili već osuđenih sudionika u
kaznenom djelu, te zapisnici ili drugi dopisi o nalazu ili mišljenju vještaka pribavljeni
tijekom dokazne radnje ili ranije rasprave mogu se prema odluci vijeća pročitati samo:
1) ako se odnose na činjenicu koju stranka nije osporavala;
2) ako su ispitane osobe umrle, duševno oboljele ili se ne mogu pronaći, ili je njihov
dolazak pred sud nemoguć ili znatno otežan zbog starosti, bolesti ili drugih važnih
uzroka,
3) ako svjedoci ili vještaci bez zakonskih razloga neće iskazivati na raspravi,
4) ako je svjedok ili vještak ispitan prema članku 402. stavku 2. ovog Zakona,
5) ako su stranke suglasne da se umjesto neposrednog ispitivanja svjedoka, odnosno
vještaka koji nije prisutan, bez obzira je li bio pozvan ili ne, pročita zapisnik o njegovu
prijašnjem ispitivanju,
6) ako je svjedok ili vještak ispitan na raspravi pred istim predsjednikom vijeća.
Odredbom članka 97. stavka 1. i 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,
dodana nova točka 1., a dosadašnje točke od 1. do 5. postale točke 2. do 6.
(2) Zapisnici o prijašnjem ispitivanju osoba koje su oslobođene dužnosti svjedočenja
(članak 285.) ne smiju se pročitati ako te osobe nisu uopće pozvane na raspravu ili su na
raspravi izjavile da neće svjedočiti. Vijeće će odlučiti da se ti zapisnici izdvoje iz spisa i
odvojeno čuvaju. Tako će vijeće postupiti i u svezi s drugim dokazima na kojima se ne
može temeljiti sudska odluka, ako nisu prije toga izdvojeni. Protiv rješenja kojim se
odlučuje o izdvajanju dopuštena je posebna žalba, osim ako sud ne odluči odmah
nastaviti s raspravom, u kojem slučaju se izdvojeni dijelovi spisa zatvaraju u poseban
omot koji se prilaže spisu, a može ih razgledati samo viši sud, ako je to potrebno radi
odluke o žalbi protiv presude, što će se zabilježiti na omotu.
Odredbom članka 97. stavka 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Nakon pravomoćnosti rješenja izdvojeni zapisnici i obavijesti zatvaraju se u poseban
omot i predaju tajniku suda radi čuvanja odvojeno od ostalih spisa i ne mogu se
razgledati niti koristiti u postupku. Izdvajanje zapisnika iz stavka 2. ovog članka mora
se obaviti prije završetka dokaznog postupka.
(4) Razlozi zbog kojih se čita zapisnik navest će se u zapisniku o raspravi, a pri čitanju
priopćit će se je li svjedok ili vještak dao obećanje da će iskazivati istinito ili je ranije,
već bio prisegnut.
Članak 432.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 152/194(1) Kad ovaj Zakon propisuje da se uz snimku vodi zapisnik samo s određenim
podacima, reproducirat će se snimka i pročitati zapisnik.
(2) Vijeće može uvijek odlučiti da se na raspravi, uz čitanje zapisnika, reproducira
snimka ispitivanja.
Članak 433.
Nakon ispitivanja svakog svjedoka ili vještaka i nakon čitanja isprave ili izvođenja
drugog dokaza, upitat će predsjednik vijeća stranke i oštećenika imaju li primjedbe na
provedeni dokaz.
Članak 434.
(1) Prije ispitivanja optuženika koji se u skladu s odredbom članka 416. stavka 5. ovog
Zakona ispituje na kraju dokaznog postupka, predsjednik vijeća upitat će stranke i
oštećenika imaju li prijedloge za dopunu dokaznog postupka dokazima za koje su
saznali naknadno.
(2) Ako nitko nema prijedloga za dopunu postupka ili je prijedlog odbijen (članak 421.),
pristupit će se ispitivanju optuženika.
(3) Optuženika prvi ispituje branitelj, a zatim tužitelj te oštećenik. Predsjednik vijeća
može u svakom trenutku radi razjašnjenja nejasnoća postaviti pitanje optuženiku.
Članak 435.
(1) Kad optuženik pri ispitivanju odstupi od svojega prijašnjeg iskaza danog tijekom
dokazne radnje ili ranije rasprave, predsjednik vijeća upozorit će ga na odstupanje i
upitati ga zašto sada iskazuje drukčije, a po potrebi, pročitat će se njegov prijašnji iskaz
ili dio tog iskaza.
(2) Kad optuženik pri ispitivanju na raspravi ne želi iskazivati ili odgovarati na pojedino
pitanje, pročitat će se njegovi prijašnji iskazi ili njihov dio.
Članak 436.
Pri ispitivanju optuženika predsjednik vijeća će zabraniti pitanje ili odgovor na već
postavljeno pitanje, ako je ono nedopušteno (članak 276. stavak 5. i članak 277. stavak
1.), ili se ne odnosi na predmet. Ako predsjednik vijeća zabrani postavljanje određenog
pitanja ili davanje odgovora, stranke mogu zahtijevati da o tome odluči vijeće.
Članak 437.
(1) Kad se završi ispitivanje prvog optuženika, pristupit će se redom ispitivanju ostalih
optuženika, ako ih ima. Svaki optuženik ima pravo postavljati pitanja ostalim
suoptuženicima te iznositi primjedbe na njihove iskaze.
(2) Ako se iskazi pojedinih suoptuženika o istoj okolnosti razlikuju, predsjednik vijeća
može suočiti suoptuženike.
Članak 438.
Vijeće može iznimno odlučiti da se optuženik privremeno udalji iz sudnice ako
suoptuženik ili svjedok odbija dati iskaz u njegovoj prisutnosti ili ako okolnosti
pokazuju da u njegovoj prisutnosti neće govoriti istinu. Nakon povratka optuženika u
zasjedanje pročitat će mu se iskaz suoptuženika, odnosno svjedoka. Optuženik ima
pravo postavljati pitanja suoptuženiku, odnosno svjedoku, a predsjednik vijeća upitat će12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 153/194ga ima li što primijetiti na njihov iskaz. Po prijedlogu stranaka sud može obaviti
suočenje.
Članak 439.
Optuženik se može u tijeku rasprave dogovarati sa svojim braniteljem, ali o tome kako
će odgovarati na postavljeno pitanje ne može se savjetovati ni sa svojim braniteljem ni s
kim drugim.
Članak 440.
(1) Nakon ispitivanja optuženika prema odredbama članka 434. stavka 1. ovog Zakona,
stranke mogu predložiti dokaze, za dopunu dokaznog postupka, ako za postojanje tih
dokaza, do ispitivanja optuženika, nisu znale.
(2) Ako nije predloženo izvođenje dokaza, ili vijeće odbije dokazni prijedlog iz stavka
1. ovog članka, a sud nije odlučio postupiti u smislu članka 419. stavka 1. ovog Zakona,
predsjednik vijeća će objaviti da je dokazni postupak završen.
8. Izmjena i proširenje optužbe
Članak 441.
(1) Ako tužitelj u tijeku rasprave utvrdi da izvedeni dokazi pokazuju da se izmijenilo
činjenično stanje izloženo u potvrđenoj optužnici, on može do završetka dokaznog
postupka usmeno izmijeniti optužnicu.
(2) Radi izmjene optužnice ili pripreme obrane stranke mogu zatražiti prekid rasprave.
(3) Ako vijeće dopusti prekid rasprave radi izmjene optužnice, odredit će rok u kojem
tužitelj treba podnijeti izmijenjenu optužnicu. Primjerak izmijenjene optužnice dostavit
će se optuženiku. Ako tužitelj u ostavljenom roku ne podnese izmijenjenu optužnicu,
vijeće će nastaviti raspravu na temelju prijašnje optužnice.
(4) Izmijenjena optužnica ne dostavlja se sudu nadležnom za njezino potvrđivanje, osim
ako vijeće ne odluči drukčije. Ako vijeće odluči dostaviti izmijenjenu optužnicu sudu
nadležnom za potvrđivanje optužnice, pa ona bude potvrđena, nova rasprava održat će
se u pravilu pred istim vijećem.
(5) Ako državni odvjetnik izmijeni optužnicu na način da se radi o kaznenom djelu za
koje je nadležno vijeće u širem sastavu, dopunit će se vijeće i rasprava početi iznova.
(6) Nakon izmjene ili podnošenja nove optužnice, optuženik će se očitovati o njezinoj
osnovanosti prema članku 415. stavku 3. ovog Zakona.
Odredbom članka 98. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 6.
Članak 442.
(1) Ako optuženik u tijeku rasprave u zasjedanju počini kazneno djelo ili ako se u tijeku
rasprave otkrije prije počinjeno optuženikovo kazneno djelo, vijeće će u pravilu prema
optužbi ovlaštenog tužitelja, koja može biti i usmeno iznesena, proširiti raspravu i na to
djelo.
(2) Radi pripremanja obrane sud može u takvu slučaju odgoditi raspravu, a može nakon
ispitivanja stranaka odlučiti da se za djelo iz stavka 1. ovog članka posebno sudi, u
kojem slučaju će optužnicu za novo kazneno djelo dostaviti sucu istrage nadležnom za
njezino potvrđivanje.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 154/1949. Završni govori stranaka
Članak 443.
Nakon završenoga dokaznog postupka predsjednik vijeća daje riječ strankama. Prvo
govori tužitelj, zatim oštećenik, branitelj, pa optuženik. Predsjednik vijeća može, nakon
njihova saslušanja, odrediti vrijeme trajanja završnog govora.
Članak 444.
Tužitelj će u svojem govoru iznijeti svoju ocjenu dokaza izvedenih na raspravi, nakon
toga će izložiti svoje zaključke o činjenicama važnim za odluku te staviti i obrazložiti
svoj prijedlog o krivnji optuženika, o odredbama kaznenog zakona koje bi se imale
primijeniti, kao i o olakotnim i otegotnim okolnostima koje bi trebalo uzeti u obzir pri
odmjeravanju kazne. Tužitelj može predložiti vrstu i mjeru kazne te izricanje sudske
opomene ili uvjetne osude i drugih kaznenopravnih sankcija.
Članak 445.
Oštećenik ili njegov opunomoćenik mogu u svojem govoru obrazložiti imovinskopravni
zahtjev i upozoriti na dokaze o krivnji optuženika.
Članak 446.
(1) Branitelj ili sam optuženik izložit će u svojem govoru obranu i mogu se osvrnuti na
navode tužitelja i oštećenika.
(2) Poslije branitelja optuženik ima pravo sam govoriti, očitovati se o tome prihvaća li
obranu branitelja i dopuniti je.
(3) Tužitelj i oštećenik imaju pravo odgovoriti na obranu, a branitelj, odnosno optuženik
osvrnuti se na te odgovore.
(4) Posljednju riječ ima optuženik.
Članak 447.
(1) Predsjednik vijeća može, nakon prethodnog upozorenja, prekinuti osobu koja
prekorači odobreno vrijeme govora ili u svojem govoru vrijeđa javni red i moral ili
vrijeđa drugoga ili se upušta u ponavljanja ili izlaganja koja očito nemaju veze s
predmetom. U zapisniku o raspravi mora se navesti da je govor bio prekinut i zašto je
bio prekinut.
(2) Kad optužbu zastupa više osoba ili obranu više branitelja, izlaganja se ne mogu
ponavljati. Zastupnici optužbe, odnosno obrane prema međusobnom sporazumu odabrat
će pitanja o kojima će govoriti.
(3) Nakon završnih govora predsjednik vijeća dužan je upitati želi li još tko što izjaviti,
te zaključiti raspravu.
Glava XXII.
PRESUDA
1. Izricanje presude
Članak 448.
(1) Ako sud, nakon vijećanja i glasovanja utvrdi da postoje zakonski uvjeti, izriče
presudu.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 155/194(2) Presuda se izriče i javno objavljuje u ime Republike Hrvatske.
Članak 449.
(1) Presuda se može odnositi samo na osobu koja je optužena i samo na djelo koje je
predmet optužbe sadržane u podnesenoj, odnosno na raspravi izmijenjenoj ili proširenoj
optužnici.
(2) Sud nije vezan za prijedloge tužitelja o pravnoj ocjeni djela, ali optuženika ne može
proglasiti krivim za kazneno djelo teže od onog koje mu je optužbom stavljeno na teret.
(3) Odredbe članaka 448. do 462. ovog Zakona odnose se na sve presude, osim ako za
pojedine presude zakonom, nije što drugo posebno propisano.
Članak 450.
(1) Sud temelji presudu samo na činjenicama i dokazima koji su izneseni na raspravi.
(2) Sud je dužan savjesno ocijeniti svaki dokaz pojedinačno i u svezi s ostalim
dokazima te na temelju takve ocjene izvesti zaključak je li neka činjenica dokazana.
2. Vrste presuda
Članak 451.
(1) Presudom se optužba odbija ili se optuženik oslobađa optužbe ili se proglašava
krivim.
(2) Ako optužba obuhvaća više kaznenih djela, u presudi će se izreći za koje djelo se
optužba odbija ili se optuženik oslobađa optužbe ili se proglašava krivim.
Članak 452.
Presudu kojom se optužba odbija sud će izreći ako:
1) za suđenje nije stvarno nadležan,
2) je postupak vođen bez zahtjeva ovlaštenog tužitelja,
3) je tužitelj tijekom rasprave odustao od optužbe,
4) nije bilo potrebnog prijedloga za progon ili odobrenja za progon ili ako je ovlaštena
osoba, odnosno državno tijelo odustalo od prijedloga, odnosno odobrenja,
5) je optuženik za isto djelo već pravomoćno osuđen, oslobođen optužbe ili je postupak
protiv njega rješenjem pravomoćno obustavljen, a ne radi se o rješenju o obustavi
postupka iz članka 500. ovog Zakona,
6) je optuženik oprostom, odnosno pomilovanjem oslobođen kaznenog progona ili se
kazneni progon ne može poduzeti zbog zastare, ili ako postoje druge okolnosti koje
isključuju kazneni progon.
Članak 453.
Presudu kojom se optuženik oslobađa optužbe sud će izreći ako:
1) djelo za koje se optužuje po zakonu nije kazneno djelo,
2) ima okolnosti koje isključuju krivnju,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 156/1943) nije dokazano da je optuženik počinio djelo za koje se optužuje.
Članak 454.
U izreci presude kojom se optužba odbija i presude kojom se optuženik oslobađa
optužbe, navest će se činjenični i zakonski opis te naziv kaznenog djela koje je
optuženiku stavljeno na teret, a za koje se optužba odbija ili se optuženika oslobađa
optužbe, odluka o troškovima kaznenog postupka i o imovinskopravnom zahtjevu ako
je bio postavljen.
Članak 455.
(1) Presudu kojom se optuženik proglašava krivim sud će izreći ako nedvojbeno utvrdi
da je optuženik počinio kazneno djelo za koje je optužen.
(2) U presudi u kojoj se optuženik proglašava krivim sud će izreći:
1) za koje se djelo proglašava krivim, uz naznaku činjenica i okolnosti koje čine
obilježja kaznenog djela te onih o kojima ovisi primjena određene odredbe kaznenog
zakona,
2) zakonski opis i naziv kaznenog djela i koje su odredbe kaznenog zakona
primijenjene,
3) na kakvu se kaznu osuđuje optuženik ili se prema odredbama kaznenog zakona
oslobađa kazne ili mu se kazna zatvora zamjenjuje radom za opće dobro na slobodi,
4) odluku o uvjetnoj osudi,
5) odluku o sigurnosnim mjerama i o oduzimanju imovinske koristi,
6) odluku o uračunavanju pritvora, istražnog zatvora i izdržane kazne,
7) odluku o troškovima kaznenog postupka, o imovinskopravnom zahtjevu te o tome da
se pravomoćna presuda ima objaviti u sredstvima javnog priopćavanja.
(3) Ako je optuženik osuđen na novčanu kaznu, u presudi će se naznačiti rok u kojem se
novčana kazna ima platiti kao i visina dnevnog dohotka i ukupan broj dnevnih
dohodaka te iznos novčane kazne izrečene pravnoj osobi.
(4) U slučaju stjecaja kaznenih djela sud će u izreku presude unijeti kazne utvrđene za
svako pojedino kazneno djelo, a nakon toga jedinstvenu kaznu koja je izrečena za sva
djela u stjecaju.
3. Objava presude
Članak 456.
(1) Nakon što je sud izrekao presudu, predsjednik vijeća odmah će presudu objaviti.
Ako sud ne može nakon rasprave istog dana izreći ili objaviti presudu, odgodit će
objavu presude najviše za tri radna dana i odrediti vrijeme i mjesto objave presude.
(2) Predsjednik vijeća će u prisutnosti stranaka, njihovih zakonskih zastupnika,
opunomoćenika i branitelja javno pročitati izreku presude.
(3) Objava će se obaviti i kad stranka, zakonski zastupnik, opunomoćenik ili branitelj
nije prisutan. Vijeće može narediti da optuženiku koji nije prisutan, presudu usmeno
priopći predsjednik vijeća ili da mu se presuda samo dostavi.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 157/194(4) Ako je javnost na raspravi bila isključena, izreka presude uvijek će se pročitati u
javnom zasjedanju. Vijeće će odlučiti hoće li isključiti javnost pri objavi cjeline ili dijela
razloga presude.
(5) Svi prisutni saslušat će čitanje izreke presude stojeći.
Članak 457.
(1) Nakon objave presude predsjednik vijeća iznijet će ukratko razloge presude. Ako je
optuženiku izrečena uvjetna osuda, predsjednik vijeća će ga upozoriti na značenje
uvjetne osude i na uvjete kojih se mora držati.
(2) Predsjednik vijeća poučit će stranke o pravu na žalbu te o pravu na odgovor na žalbu
i upozorit će stranke da do pravomoćnog završetka postupka o svakoj promjeni adrese
obavijeste sud.
4. Izrada i dostava pisane presude
Članak 458.
(1) Objavljena presuda mora se napisati i otpremiti u roku od mjesec dana nakon
objave. Taj se rok produljuje za petnaest dana ako je rasprava trajala dulje od tri dana
uzastopce, odnosno za još petnaest dana ako je rasprava trajala dulje od osam dana i nije
morala iznova započeti.
(2) Ako se optuženik nalazi u istražnom zatvoru, pisana presuda mora biti poslana u
rokovima koji su za polovinu kraći od rokova iz stavka 1. ovog članka.
(3) Rokovi za pisanu izradu presude iz stavka 1. i 2. ovog članka mogu se iznimno
prekoračiti ako ih se predsjednik vijeća koje je sudilo u kaznenom predmetu iz
nepredvidivih ili neotklonjivih razloga nije mogao pridržavati te o tome obavijestio
predsjednika suda.
(4) Presudu potpisuju predsjednik vijeća i zapisničar.
(5) Pisana presuda s uputom o pravu na žalbu dostavit će se tužitelju, optuženiku i
njegovu branitelju, oštećeniku ako ima pravo na žalbu, osobi čiji je predmet oduzet tom
presudom te pravnoj osobi prema kojoj je izrečeno oduzimanje imovinske koristi.
(6) Oštećeniku koji nema pravo na žalbu, pisana presuda dostavit će se u slučaju iz
članka 56. stavka 2. ovog Zakona s uputom o pravu na traženje povrata u prijašnje
stanje. Pravomoćna presuda dostavit će se oštećeniku ako on to zahtijeva.
(7) Ako je sud primjenom odredaba o odmjeravanju jedinstvene kazne za kaznena djela
u stjecaju izrekao kaznu uzimajući u obzir i presude koje su donijeli i drugi sudovi,
dostavit će pisanu presudu po njezinoj pravomoćnosti i tim sudovima.
Članak 459.
(1) Pisana presuda mora potpuno odgovarati presudi koja je objavljena. Presuda mora
imati uvod, izreku i obrazloženje.
(2) Uvod presude sadrži: naznaku da se presuda izriče u ime Republike Hrvatske, naziv
suda, ime i prezime predsjednika i članova vijeća i zapisničara, ime i prezime
optuženika, kazneno djelo za koje je optužen, naznaku tužitelja i optužnog akta, dan
rasprave i je li rasprava bila javna, je li optuženik bio prisutan na raspravi, imena i
prezimena tužitelja, branitelja, zakonskog zastupnika i opunomoćenika koji su bili
prisutni na raspravi te dan donošenja i dan objave izrečene presude.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 158/194(3) Izreka presude sadrži osobne podatke o optuženiku (članak 272. stavak 1.) i odluku
kojom se optuženik proglašava krivim za djelo za koje je optužen ili kojom se oslobađa
optužbe za to djelo ili kojom se optužba odbija.
(4) U obrazloženju presude sud će iznijeti razloge za svaku točku presude.
(5) Sud će samo navesti činjenice koje stranke nisu osporile, a izložiti iz kojih je razloga
sporne činjenice našao dokazanima ili nedokazanima, dajući pri tome ocjenu
vjerodostojnosti proturječnih dokaza, kojim se razlozima vodio pri rješavanju pravnih
pitanja, a osobito pri utvrđivanju postoji li kazneno djelo i krivnja optuženika i pri
primjeni određenih odredaba kaznenog zakona na optuženika i njegovo djelo.
Odredbom članka 99. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 5.
(6) Ako je optuženik osuđen na kaznu, u obrazloženju će se navesti koje je okolnosti
sud uzeo u obzir pri odmjeravanju kazne, kojim se razlozima vodio kad je ustanovio da
kaznu treba ublažiti ili optuženika osloboditi od kazne ili izreći uvjetnu osudu,
zamijeniti kaznu zatvora radom za opće dobro na slobodi, ili da treba izreći sigurnosnu
mjeru ili oduzimanje imovinske koristi. Ako je sud izrekao novčanu kaznu u dnevnim
dohotcima, u obrazloženju će posebno iznijeti dokaze i okolnosti važne za odluku o
visini i broju dnevnih dohodaka, te svoju ocjenu optuženikovih osobnih i imovinskih
prilika.
Odredbom članka 99. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 6.
(7) Ako se optuženik o svim točkama optužbe očitovao na način da se smatra krivim,
obrazloženje presude sadržavat će samo podatke iz prethodnog stavka.
(8) Ako se optuženik oslobađa optužbe, u obrazloženju će se navesti iz kojih se razloga
navedenih u članku 453. ovog Zakona to čini.
(9) U obrazloženju presude kojom se optužba odbija sud se neće upuštati u ocjenu
stvari, nego će se ograničiti samo na razloge za odbijanje optužbe.
Članak 460.
Kad se stranke i oštećenik koji ima pravo žalbe protiv presude odreknu prava na žalbu
protiv presude kojom je optuženiku izrečena novčana kazna, uvjetna osuda ili sudska
opomena, pisana presuda neće sadržavati obrazloženje.
Članak 461.
(1) Kad sud izrekne kaznu zatvora, optuženik koji se nalazi u istražnom zatvoru može
rješenjem predsjednika vijeća biti upućen na izdržavanje te kazne i prije pravomoćnosti
presude ako on to zahtijeva.
(2) Optuženik može zahtjev iz stavka 1. ovog članka dati na zapisnik, kojom prigodom
će biti upozoren da će u kaznionici ili zatvoru u pravima i obvezama biti izjednačen sa
zatvorenicima. Zapisnik će zatvor dostaviti predsjedniku vijeća.
(3) Pri odlučivanju o zahtjevu iz stavka 1. ovog članka sud će imati u vidu propise o
izvršavanju kazne zatvora.
Članak 462.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 159/194(1) Pogreške u imenima i brojevima te druge očite pogreške ili propusti u pisanju i
računanju, nedostatke u obliku i nesuglasnosti napisane presude s izvornikom ispravit
će, posebnim rješenjem, predsjednik vijeća na zahtjev stranaka ili po službenoj
dužnosti.
(2) Ako postoji nesuglasje između napisane presude i njezina izvornika glede podataka
iz članka 455. stavka 2. ovog Zakona, rješenje o ispravku dostavit će se osobama
navedenim u članku 458. ovog Zakona.
(3) U slučajevima iz prethodnih stavaka, rok za žalbu protiv presude teče od dana
dostave rješenja o ispravku protiv kojega posebna žalba nije dopuštena.
C. Pravni lijekovi
Glava XXIII.
REDOVITI PRAVNI LIJEKOVI
1. Žalba protiv presude prvostupanjskog suda
a) Pravo na podnošenje žalbe
Članak 463.
(1) Protiv prvostupanjske presude ovlaštene osobe mogu podnijeti žalbu u roku od
petnaest dana od dana dostave prijepisa presude.
(2) U složenim predmetima za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora od
petnaest godina ili dugotrajni zatvor, stranke i branitelj mogu odmah nakon objave
presude zatražiti produljenje roka za žalbu, o čemu će predsjednik vijeća odlučiti
rješenjem. Predsjednik vijeća odlučuje u zahtjevu stranke odmah, a može ovisno o
složenosti predmeta, produljiti rok za žalbu najdulje za petnaest dana. Žalba protiv
rješenja predsjednika vijeća nije dopuštena.
(3) Ako je presuda dostavljena i optuženiku i njegovu branitelju, ali u različite dane,
žalbeni rok računat će se od kasnijeg dana.
(4) Pravodobno podnesena žalba ovlaštene osobe odgađa izvršenje presude.
Članak 464.
(1) Žalbu mogu podnijeti stranke, branitelj i oštećenik.
(2) U korist optuženika žalbu mogu podnijeti i njegov bračni i izvanbračni drug, rođak u
uspravnoj liniji, zakonski zastupnik, posvojitelj, posvojenik, brat, sestra i hranitelj.
Žalbeni rok i u tom slučaju teče od dana kad je optuženiku, odnosno njegovu branitelju
dostavljen prijepis presude.
(3) Državni odvjetnik može podnijeti žalbu i na štetu i u korist optuženika.
(4) Oštećenik može pobijati presudu zbog odluke suda o njegovim troškovima
kaznenog postupka i odluke o imovinskopravnom zahtjevu, ali ako je državni odvjetnik
preuzeo progon od oštećenika kao tužitelja, oštećenik može podnijeti žalbu zbog svih
osnova zbog kojih se presuda može pobijati.
(5) Žalbu može podnijeti i osoba čiji je predmet oduzet ili od koje je oduzeta imovinska
korist pribavljena kaznenim djelom.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 160/194(6) Branitelj i osobe iz stavka 2. ovog članka mogu podnijeti žalbu i bez posebne ovlasti
optuženika, ali ne i protiv njegove volje, osim ako je optuženiku izrečena kazna
dugotrajnog zatvora.
(7) Žalbu zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja (članak 470.) ne
može podnijeti optuženik koji se u odnosu na sve točke optužbe izjasnio da se smatra
krivim, osim ako je optuženik za dokaze o isključenju protupravnosti ili krivnje saznao
nakon donošenja presude ili se radi o činjenicama odlučnim za izbor vrste i mjere
kaznenopravne sankcije.
(8) Žalbu zbog nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja u odnosu na određenu činjenicu
ne može podnijeti niti stranka koja nije osporavala tu činjenicu.
Odredbom članka 100. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan novi
stavak 8.
(9) Presuda donesena na temelju sporazuma stranaka može se pobijati samo zbog bitnih
povreda odredaba kaznenog postupka iz članka 468. ovog Zakona i zbog povrede
kaznenog zakona iz članka 469. ovog Zakona.
Odredbom članka 100. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dosadašnji
stavak 8. postao stavak 9.
Članak 465.
(1) Optuženik se može odreći prava na žalbu samo nakon što mu je presuda dostavljena.
Optuženik se i prije toga može odreći prava na žalbu ako su se tužitelj i oštećenik, kad
imaju pravo podnijeti žalbu zbog svih osnova odrekli prava na žalbu, osim ako bi
optuženik po presudi imao izdržavati kaznu oduzimanja slobode. Do donošenja
drugostupanjske odluke optuženik može odustati od već podnesene žalbe. Optuženik
može odustati i od žalbe koju su podnijeli njegov branitelj ili osobe navedene u članku
464. stavku 2. ovog Zakona.
(2) Tužitelj i oštećenik mogu se odreći prava na žalbu od objave presude pa do proteka
roka za podnošenje žalbe, a mogu do donošenja odluke drugostupanjskog suda odustati
od već podnesene žalbe.
(3) Odricanje i odustajanje od žalbe ne mogu se opozvati.
b) Sadržaj žalbe
Članak 466.
(1) Žalba treba sadržavati:
1) oznaku presude protiv koje se podnosi,
2) osnove za pobijanje presude (članak 467.),
3) obrazloženje žalbe,
4) prijedlog da se pobijana presuda potpuno ili djelomično ukine ili preinači,
5) potpis osobe koja podnosi žalbu.
(2) Ako je žalbu podnio optuženik ili druga osoba iz članka 464. stavka 2. ovog Zakona,
a optuženik nema branitelja, ili ako je žalbu podnio oštećenik, oštećenik kao tužitelj ili12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 161/194privatni tužitelj koji nema opunomoćenika, a žalba nije sastavljena sukladno odredbama
stavka 1. ovog članka, prvostupanjski sud pozvat će žalitelja da u određenom roku
dopuni žalbu pisanim podneskom ili na zapisnik kod toga suda. Ako se žalitelj tom
pozivu ne odazove, sud će odbaciti žalbu ako ne sadrži podatke iz stavka 1. točke 2., 3. i
5. ovog članka, a ako žalba ne sadrži podatak iz stavka 1. točke 1. ovog članka, odbacit
će se ako se ne može utvrditi na koju se presudu odnosi. Ako je žalba podnesena u
korist optuženika, sud će je dostaviti drugostupanjskom sudu ako se može utvrditi na
koju se presudu odnosi, a ako se to ne može utvrditi, sud će žalbu odbaciti.
(3) Ako je žalbu podnio oštećenik, oštećenik kao tužitelj ili privatni tužitelj koji ima
opunomoćenika ili državni odvjetnik, a žalba ne sadrži podatke iz stavka 1. točke 2., 3. i
5. ovog članka ili ako žalba ne sadrži podatak iz stavka 1. točke 1. ovog članka, a ne
može se utvrditi na koju se presudu odnosi, sud će žalbu odbaciti. Žalbu s tim
nedostacima podnesenu u korist optuženika koji ima branitelja sud će dostaviti
drugostupanjskom sudu ako se može utvrditi na koju se presudu odnosi, a ako se to ne
može utvrditi, sud će žalbu odbaciti.
(4) U žalbi se ne mogu iznositi nove činjenice i novi dokazi, osim ako je žalitelj za njih
saznao nakon zaključenja rasprave. Pozivajući se na nove činjenice, žalitelj je dužan
navesti dokaze kojima bi se te činjenice imale dokazati, a pozivajući se na nove dokaze,
dužan je navesti činjenice koje tim dokazima želi dokazati.
c) Žalbene osnove
Članak 467.
Presuda se može pobijati zbog:
1) bitne povrede odredaba kaznenog postupka,
2) povrede kaznenog zakona,
3) pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja,
4) odluke o kaznenim sankcijama, oduzimanju imovinske koristi, troškovima kaznenog
postupka, imovinskopravnim zahtjevima te zbog odluke o objavi presude u sredstvima
javnog priopćavanja.
Članak 468.
(1) Bitna povreda odredaba kaznenog postupka postoji ako:
1) je sud bio nepropisno sastavljen ili ako je u izricanju presude sudjelovao sudac ili
sudac porotnik koji nije sudjelovao na raspravi ili koji je pravomoćnom odlukom izuzet
od suđenja,
2) je na raspravi sudjelovao sudac ili sudac porotnik koji se morao izuzeti (članak 32.
stavak 1.),
3) je rasprava održana bez osobe čija je prisutnost na raspravi po zakonu obvezna ili ako
je optuženiku, branitelju, oštećeniku kao tužitelju ili privatnom tužitelju, protivno
njegovu zahtjevu, uskraćeno da se na raspravi služi svojim jezikom i da na svojem
jeziku prati tijek rasprave (članak 8.),
4) je protivno zakonu donesena odluka o isključenju javnosti s rasprave,
5) je sud povrijedio propise kaznenog postupka o pitanju postoji li optužba ovlaštenog
tužitelja ili prijedlog oštećenika, odnosno odobrenje nadležnog tijela,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 162/1946) je presudu donio sud koji zbog stvarne nenadležnosti nije mogao suditi u toj stvari ili
ako je sud nepravilno odbio optužbu zbog stvarne nenadležnosti,
7) sud svojom presudom nije potpuno riješio predmet optužbe,
8) je na raspravi optuženik koji se na ispitivanju o osnovanosti optužbe očitovao da se u
odnosu na sve ili pojedine točke optužbe ne smatra krivim bez zahtjeva u smislu članka
416. stavak 5. ovog Zakona ispitan prije završetka dokaznog postupka,
9) je optužba prekoračena (članak 449. stavak 1.),
10) je presudom povrijeđena odredba članka 13. ovog Zakona,
11) se presuda ne može ispitati jer je izreka presude nerazumljiva, proturječna sama sebi
ili razlozima presude, ili ako presuda nema uopće razloga ili u njoj nisu navedeni
razlozi o odlučnim činjenicama ili su ti razlozi potpuno nejasni ili u znatnoj mjeri
proturječni, ili ako o odlučnim činjenicama postoji znatna proturječnost između onoga
što se navodi u razlozima presude o sadržaju tih isprava ili zapisnika o iskazima danim
u postupku i samih tih isprava ili zapisnika.
(2) Bitna povreda odredaba kaznenog postupka postoji ako se presuda temelji na
nezakonitom dokazu (članak 10.).
(3) Bitna povreda odredaba kaznenog postupka postoji i ako sud pri pripremanju
rasprave ili u tijeku rasprave ili pri donošenju presude nije primijenio ili je nepravilno
primijenio koju odredbu ovog Zakona ili je na raspravi povrijedio pravo obrane, a to je
utjecalo ili moglo utjecati na presudu.
Članak 469.
Povreda kaznenog zakona postoji ako je kazneni zakon povrijeđen u pitanju:
1) je li djelo za koje se optuženik progoni kazneno djelo,
2) ima li okolnosti koje isključuju krivnju,
3) ima li okolnosti koje isključuju kazneni progon, a osobito je li nastupila zastara
kaznenog progona ili je progon isključen zbog amnestije ili pomilovanja ili je stvar već
pravomoćno presuđena,
4) je li glede kaznenog djela koje je predmet optužbe primijenjen zakon koji se ne može
primijeniti,
5) je li odlukom o kazni, uvjetnoj osudi ili sudskoj opomeni, odnosno odlukom o
sigurnosnoj mjeri ili o oduzimanju imovinske koristi prekoračena ovlast koju sud ima
po zakonu,
6) jesu li povrijeđene odredbe o uračunavanju pritvora, istražnog zatvora i izdržane
kazne.
Članak 470.
(1) Presuda se može pobijati zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenoga činjeničnog
stanja.
(2) Pogrešno utvrđeno činjenično stanje postoji ako je sud kakvu odlučnu činjenicu
pogrešno utvrdio, odnosno kad sadržaj isprava, zapisnika o izvedenim dokazima ili
tehničkih snimki ozbiljno dovodi u sumnju pravilnost ili pouzdanost utvrđenja odlučne
činjenice.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 163/194(3) Nepotpuno utvrđeno činjenično stanje postoji ako sud kakvu odlučnu činjenicu nije
utvrdio.
Članak 471.
(1) Presuda se može pobijati zbog odluke o kazni, uvjetnoj osudi i sudskoj opomeni kad
tom odlukom nije prekoračena zakonska ovlast (članak 469. točka 5.), ali sud nije
pravilno odmjerio kaznu s obzirom na okolnosti koje utječu na to da kazna bude veća ili
manja i zbog toga što je sud primijenio ili nije primijenio odredbe o ublažavanju kazne,
o oslobođenju od kazne, o uvjetnoj osudi ili sudskoj opomeni iako su za to postojali
zakonski uvjeti.
(2) Odluka o sigurnosnoj mjeri ili o oduzimanju imovinske koristi može se pobijati ako
ne postoji povreda zakona iz članka 469. točke 5. ovog Zakona, ali je sud nepravilno
donio tu odluku ili nije izrekao sigurnosnu mjeru, odnosno oduzimanje imovinske
koristi iako su za to postojali zakonski uvjeti. Zbog istih razloga može se pobijati
odluka o troškovima kaznenog postupka.
(3) Odluka o imovinskopravnom zahtjevu te odluka o objavi presude u sredstvima
javnog priopćavanja može se pobijati kad je sud o tim pitanjima donio odluku suprotno
zakonskim propisima.
d) Postupak o žalbi
Članak 472.
(1) Žalba se podnosi sudu koji je izrekao prvostupanjsku presudu u dovoljnom broju
primjeraka za sud te za protivnu stranku i branitelja radi davanja odgovora.
(2) Nepravodobnu (članak 463.) i nedopuštenu (članak 464.) žalbu odbacit će rješenjem
predsjednik vijeća prvostupanjskog suda.
Članak 473.
Primjerak žalbe dostavit će prvostupanjski sud protivnoj stranci, koja može podnijeti
odgovor na žalbu. Žalbu će sa spisom prvostupanjski sud dostaviti drugostupanjskom
sudu koji će razmotriti odgovor na žalbu zaprimljen do sjednice vijeća.
Članak 474.
(1) Kad spisi povodom žalbe stignu drugostupanjskom sudu, tajnik suda dostavit će
spise nadležnomu državnom odvjetniku, ako se radi o kaznenom djelu za koje se
progoni na zahtjev državnog odvjetnika. Državni odvjetnik je dužan razgledati i bez
odgode vratiti spis sudu pri čemu se može očitovati o osnovanosti žalbe. Spis će se
dostaviti sucu izvjestitelju. Predsjednik vijeća ne može biti izvjestitelj.
Odredbom članka 101. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Kad državni odvjetnik vrati spis, predsjednik vijeća će odrediti sjednicu vijeća. O
sjednici vijeća obavijestit će se državni odvjetnik.
(3) Sudac izvjestitelj može prema potrebi od prvostupanjskog suda pribaviti izvješće o
povredama odredaba kaznenog postupka, a može preko tog suda ili suca istrage suda na
čijem se području radnja ima obaviti ili na drugi način provjeriti navode žalbe u svezi s
novim dokazima i novim činjenicama ili od drugih tijela ili pravnih osoba pribaviti
potrebna izvješća ili spise.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 164/194(4) Ako sudac izvjestitelj utvrdi da se u spisima nalaze zapisnici i obavijesti predviđeni
u članku 86. ovog Zakona, dostavit će spise prvostupanjskom sudu prije održavanja
sjednice drugostupanjskog vijeća, da predsjednik prvostupanjskog vijeća donese
rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa i kad rješenje postane pravomoćno, da postupi
prema članku 86. stavak 2. ovog Zakona.
Odredbom članka 101. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 475.
(1) Drugostupanjski sud donosi odluku u sjednici vijeća.
(2) O sjednici vijeća izvijestit će se optuženik i njegov branitelj, oštećenik kao tužitelj
ili privatni tužitelj koji je u roku predviđenom za žalbu ili u odgovoru na žalbu
zahtijevao da bude izviješten o sjednici. Predsjednik vijeća ili vijeće može odlučiti da se
o sjednici vijeća izvijeste stranke i kad nisu to zahtijevale ili da se o sjednici izvijesti i
stranka koja to nije zahtijevala, ako bi njihova prisutnost bila korisna za razjašnjenje
stvari.
(3) Ako je optuženik u istražnom zatvoru ili na izdržavanju kazne i ima branitelja,
osigurat će se prisutnost optuženika samo ako predsjednik vijeća ili vijeće smatraju da
je to svrhovito.
(4) Sjednica vijeća počinje izvješćem suca izvjestitelja o stanju stvari. Stranka koja je
prisutna sjednici izložit će u vremenu koje za to odredi predsjednik vijeća najvažnije
dijelove žalbe odnosno odgovora na žalbu. Vijeće može od stranaka koje su prisutne na
sjednici zatražiti potrebna objašnjenja u svezi sa žalbenim navodima, a stranke mogu
predložiti da se radi dopune izvješća pročitaju pojedini spisi.
(5) Sjednica se može održati i u odsutnosti stranaka koje su o njoj bile uredno
izviještene, ako optuženik nije izvijestio sud o promjeni boravišta ili stana, može se
održati sjednica vijeća iako on o sjednici nije bio izviješten.
(6) Sa sjednice vijeća javnost se može isključiti samo uz uvjete propisane ovim
Zakonom (članak 388. do 390.).
(7) Zapisnik o sjednici vijeća priključuje se spisima prvostupanjskog i drugostupanjskog
suda.
(8) Rješenja iz članka 472. stavka 2. ovog Zakona mogu se donijeti i bez obavijesti
strankama o sjednici vijeća.
e) Granice ispitivanja prvostupanjske presude
Članak 476.
(1) Drugostupanjski sud ispituje presudu u onom dijelu u kojem se pobija žalbom i iz
osnova iz kojih se pobija (članak 467.). Po službenoj dužnosti drugostupanjski sud mora
uvijek ispitati:
1) postoji li povreda odredaba kaznenog postupka iz članka 468. stavka 1. točke 1., 5.,
6., 9. do 11., stavka 2. ovog članka i je li rasprava protivno odredbama ovog Zakona
održana u odsutnosti optuženika i njegova branitelja,
2) je li na štetu optuženika povrijeđen kazneni zakon.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 165/194(2) Ako žalba podnesena u korist optuženika ne sadrži podatke iz članka 466. stavka 1.
točke 3. ovog Zakona, ograničit će se drugostupanjski sud na ispitivanje povreda iz
stavka 1. točke 1. i 2. ovog članka te na ispitivanje odluke o kazni.
(3) U povodu žalbe tužitelja može se prvostupanjska presuda ukinuti ili preinačiti i u
korist optuženika.
Članak 477.
Brisan.
Odredbom članka 41. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., brisan članak 477.
Članak 478.
Žalba zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja ili zbog povrede
kaznenog zakona podnesena u korist optuženika sadrži u sebi i žalbu zbog odluke o
kaznenoj sankciji i oduzimanju imovinske koristi.
Članak 479.
Ako drugostupanjski sud u povodu bilo čije žalbe utvrdi da su razlozi zbog kojih je
donio odluku u korist optuženika od koristi i za kojeg od suoptuženika koji nije podnio
žalbu ili je nije podnio u tom smislu, postupit će po službenoj dužnosti kao da takva
žalba postoji.
f) Odluke drugostupanjskog suda o žalbi
Članak 480.
(1) Drugostupanjski sud može odbaciti žalbu kao nepravovremenu ili nedopuštenu, ili
odbiti žalbu kao neosnovanu i potvrditi prvostupanjsku presudu, ili ukinuti tu presudu i
uputiti predmet prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje i odluku, ili preinačiti
prvostupanjsku presudu.
(2) O svim žalbama protiv iste presude drugostupanjski sud odlučuje jednom odlukom.
Članak 481.
(1) Žalba se odbacuje rješenjem kao nepravovremena ako se utvrdi da je podnesena
nakon roka za podnošenje žalbe.
(2) Žalba se odbacuje rješenjem kao nedopuštena ako se utvrdi da je žalbu podnijela
osoba koja nije ovlaštena na podnošenje žalbe ili osoba koja se odrekla žalbe ili
odustala od žalbe ili ako žalba po zakonu nije dopuštena.
Članak 482.
Drugostupanjski sud presudom će odbiti žalbu kao neosnovanu i potvrditi
prvostupanjsku presudu kad utvrdi da ne postoje razlozi zbog kojih se presuda pobija
niti povrede zakona iz članka 476. stavka 1. ovog Zakona.
Odredbom članka 42. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 482.
Članak 483.
(1) Drugostupanjski sud će, prihvaćajući žalbu ili po službenoj dužnosti, rješenjem
ukinuti prvostupanjsku presudu i uputiti predmet prvostupanjskom sudu na ponovno12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 166/194suđenje i odluku ako utvrdi da postoji bitna povreda odredaba kaznenog postupka, osim
slučajeva iz članka 486. stavka 1. ovog Zakona, ili ako smatra da zbog pogrešno ili
nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja treba naložiti novu raspravu pred
prvostupanjskim sudom.
(2) Na štetu optuženika ne može se ukinuti prvostupanjska presuda zbog razloga iz
članka 468. stavka 1. točke 8. ovog Zakona.
(3) Drugostupanjski sud će po službenoj dužnosti ukinuti prvostupanjsku presudu
kojom se optuženik proglašava krivim donesenu prema članku 402. stavka 3. ovog
Zakona ako je lišen slobode.
Članak 484.
(1) Drugostupanjski sud može naložiti da se nova rasprava pred prvostupanjskim sudom
održi pred potpuno izmijenjenim vijećem. Drugostupanjski sud, kad za to postoje
osobito važni razlozi, može uputiti predmet drugom stvarno nadležnom
prvostupanjskom sudu iz svoje nadležnosti.
(2) Drugostupanjski sud može i samo djelomično ukinuti prvostupanjsku presudu ako se
pojedini dijelovi presude mogu izdvojiti bez štete za pravilno suđenje.
(3) Ako se optuženik nalazi u istražnom zatvoru, drugostupanjski sud ispitat će postoje
li još razlozi za istražni zatvor i donijeti rješenje o produljenju ili ukidanju istražnog
zatvora te ga odmah dostaviti prvostupanjskom sudu. Protiv tog rješenja nije dopuštena
žalba.
Članak 485.
Ako drugostupanjski sud pri razmatranju žalbe ustanovi da je za suđenje u prvom
stupnju stvarno nadležan, ukinut će prvostupanjsku presudu, predmet uputiti nadležnom
vijeću i o tome izvijestiti prvostupanjski sud.
Članak 486.
(1) Drugostupanjski sud će, prihvaćajući žalbu ili po službenoj dužnosti, presudom
preinačiti prvostupanjsku presudu ako utvrdi da su odlučne činjenice u prvostupanjskoj
presudi pravilno utvrđene i da se s obzirom na utvrđeno činjenično stanje po pravilnoj
primjeni zakona ima donijeti drukčija presuda, a prema stanju stvari i u slučaju povreda
iz članka 468. stavka 1. točka 5., 9. i 10. ovog Zakona.
(2) Ako su se zbog preinačenja prvostupanjske presude stekli uvjeti da se odredi,
odnosno ukine istražni zatvor, drugostupanjski sud će o tome donijeti posebno rješenje,
protiv kojeg nije dopuštena žalba, osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom.
Članak 487.
(1) U obrazloženju presude, odnosno rješenja, drugostupanjski sud treba ocijeniti
žalbene razloge i iznijeti povrede zakona koje je uzeo u obzir po službenoj dužnosti.
(2) Kad se prvostupanjska presuda ukida zbog bitnih povreda odredaba kaznenog
postupka, u obrazloženju treba navesti koje su odredbe povrijeđene i u čemu se povrede
sastoje.
(3) Kad se prvostupanjska presuda ukida zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenoga
činjeničnog stanja, dužan je navesti u čemu su nedostaci u utvrđivanju činjeničnog
stanja, posebno u odlučivanju o prijedlozima stranaka da se pribave i izvedu pojedini
dokazi, odnosno zašto su novi dokazi i činjenice važni za donošenje pravilne odluke.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 167/194Članak 488.
(1) Drugostupanjski sud vratit će sve spise prvostupanjskom sudu s dovoljnim brojem
ovjerenih prijepisa svoje odluke radi predaje strankama i drugim zainteresiranim
osobama.
(2) Ako je optuženik u istražnom zatvoru, drugostupanjski sud dužan je svoju odluku sa
spisima dostaviti prvostupanjskom sudu najkasnije u roku od tri mjeseca od dana kad je
primio spise od tog suda.
Članak 489.
(1) Prvostupanjski sud kojem je predmet upućen na suđenje uzet će za osnovu prijašnju
optužnicu. Ako je prvostupanjska presuda djelomično ukinuta, taj će sud za osnovu
uzeti samo onaj dio optužbe koji se odnosi na ukinuti dio presude.
(2) Na novoj raspravi stranke mogu isticati nove činjenice i iznositi nove dokaze.
(3) Prvostupanjski sud dužan je izvesti sve postupovne radnje i raspraviti sva sporna
pitanja na koja je upozorio drugostupanjski sud u svojoj odluci.
(4) Pri izricanju nove presude prvostupanjski sud vezan je zabranom iz članka 13. ovog
Zakona.
(5) Ako je optuženik u istražnom zatvoru, postupit će vijeće prvostupanjskog suda
prema odredbi članka 127. stavka 4. ovog Zakona.
2. Žalba protiv presuda drugostupanjskog suda
Članak 490.
(1) Protiv drugostupanjske presude dopuštena je žalba trećestupanjskom sudu samo ako
je:
1) drugostupanjski sud izrekao kaznu dugotrajnog zatvora ili je potvrdio prvostupanjsku
presudu kojom je izrečena takva kazna;
2) drugostupanjski sud preinačio prvostupanjsku presudu kojom je optuženik oslobođen
optužbe i izrekao presudu kojom se optuženik proglašava krivim.
(2) O žalbi protiv drugostupanjske presude rješava trećestupanjski sud u sjednici vijeća
prema odredbama koje su propisane za drugostupanjski postupak.
(3) Odredbe članka 479. ovog Zakona primijenit će se i na suoptuženika koji nije imao
pravo podnijeti žalbu protiv drugostupanjske presude.
3. Žalba protiv rješenja
Članak 491.
(1) Protiv rješenja državnog odvjetnika, suca istrage i drugih rješenja prvostupanjskog
suda, stranke i osobe čija su prava povrijeđena mogu podnijeti žalbu uvijek kad u ovom
Zakonu nije propisano da žalba nije dopuštena.
(2) Protiv rješenja vijeća donesenog prije i u tijeku istrage, te u postupku ispitivanja
optužnice, nije dopuštena žalba, ako ovim Zakonom nije drukčije propisano.
(3) Rješenja koja se donose radi pripremanja rasprave i presude mogu se pobijati samo
u žalbi na presudu.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 168/194(4) Protiv rješenja Vrhovnog suda žalba nije dopuštena.
Članak 492.
(1) Žalba se podnosi tijelu koje je donijelo rješenje.
Odredbom članka 102. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) Ako ovim Zakonom nije drukčije propisano, žalba protiv rješenja podnosi se u roku
od tri dana od dana dostave rješenja.
Članak 493.
Ako u ovom Zakonu nije drukčije propisano, podnošenjem žalbe protiv rješenja odgađa
se izvršenje rješenja protiv kojeg je podnesena žalba.
Članak 494.
(1) O žalbi protiv rješenja odlučuje sud u sjednici vijeća.
(2) O žalbi protiv rješenja suca istrage ili suca pojedinca odlučuje vijeće istog suda, ako
ovim Zakonom nije drukčije propisano.
Odredbom članka 103. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
(3) Rješavajući o žalbi, sud može rješenjem:
1) odbaciti žalbu kao nepravovremenu ili kao nedopuštenu,
2) odbiti žalbu kao neosnovanu ili
3) prihvatiti žalbu ili povodom žalbe rješenjem preinačiti ili ukinuti i prema potrebi
predmet uputiti na ponovno odlučivanje.
(4) Ispitujući žalbu, sud će po službenoj dužnosti paziti je li rješenje donijelo ovlašteno
tijelo i je li povrijeđen kazneni zakon na štetu okrivljenika.
Odredbom članka 103. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.
Članak 495.
Ako što drugo nije propisano, na postupak o žalbi protiv rješenja primjenjivat će se
odredbe članka 463. i 465. stavka 3., članka 466. do 472., članka 474. stavka 1., 3. i 4.
te članka 479. ovog Zakona.
Odredbom članka 104. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 495.
Članak 496.
Ako ovim Zakonom nije drukčije propisano, odredbe članka 459. i 495. ovog Zakona
primijenit će se i na sva ostala rješenja koja se donose na temelju ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 169/194Glava XXIV.
IZVANREDNI PRAVNI LIJEKOVI
1. Obnova kaznenog postupka
Članak 497.
(1) Kazneni postupak koji je dovršen pravomoćnim rješenjem ili pravomoćnom
presudom može se na zahtjev ovlaštene osobe obnoviti samo u slučajevima i uz uvjete
propisane u ovom Zakonu.
(2) Kazneni postupak u kojem je osoba osuđena u odsutnosti (članak 402. stavak 3. i
4.), a nastupila je mogućnost da joj se ponovno sudi u njezinoj prisutnosti, obnovit će se
i izvan uvjeta predviđenih u članku 498. i 501. ovog Zakona, ako osuđenik ili njegov
branitelj podnesu zahtjev za obnovu postupka u roku od jedne godine od dana kada je
postao dostupan sudbenoj vlasti Republike Hrvatske.
Odredbom članka 43. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 2.
(3) U rješenju kojim se dopušta obnova kaznenog postupka prema odredbi stavka 1.
ovog članka, sud će odrediti da se osuđeniku dostavi optužnica ako mu prije nije
dostavljena, a može odrediti da se stvar vrati u stanje istrage, odnosno da se provede
istraga ako je nije bilo.
(4) Nakon proteka roka iz stavka 2. ovog članka obnova kaznenog postupka dopuštena
je samo uz uvjete predviđene u članku 498. i 501. ovog Zakona.
Članak 498.
(1) Pravomoćna presuda može se preinačiti i bez obnove kaznenog postupka ako:
1) je u dvjema presudama ili u više presuda protiv istog osuđenika izrečeno više kazni, a
nisu primijenjene odredbe o odmjeravanju jedinstvene kazne za djela u stjecaju,
2) je pri izricanju jedinstvene kazne primjenom odredaba o stjecaju uzeta kao utvrđena i
kazna koja je već obuhvaćena u kazni izrečenoj prema odredbama o stjecaju u kakvoj
prijašnjoj presudi,
3) se pravomoćna presuda kojom je za više kaznenih djela izrečena jedinstvena kazna
ne bi mogla u jednom dijelu izvršiti zbog amnestije, pomilovanja ili iz drugih razloga.
(2) U slučaju iz stavka 1. točke 1. ovog članka, sud će novom presudom preinačiti
prijašnje presude glede odluka o kazni i izreći jedinstvenu kaznu. Za donošenje nove
presude nadležan je prvostupanjski sud koji je sudio u stvari u kojoj je izrečena
najstroža vrsta kazne, a kod istovrsnih kazni, sud koji je izrekao najveću kaznu, a ako su
kazne jednake, sud koji je posljednji izrekao kaznu.
(3) U slučaju iz stavka 1. točke 2. ovog članka, preinačit će svoju presudu sud koji je pri
izricanju jedinstvene kazne pogrešno uzeo u obzir kaznu koja je već obuhvaćena u
kakvoj prijašnjoj presudi.
(4) U slučaju iz stavka 1. točke 3. ovog članka, prvostupanjski sud preinačit će prijašnju
presudu glede kazne i izreći novu kaznu ili će utvrditi koliko se od kazne izrečene
prijašnjom presudom ima izvršiti.
(5) Novu presudu donosi sud u sjednici vijeća na prijedlog državnog odvjetnika, ako je
postupak vođen na njegov zahtjev ili na zahtjev osuđenika, a nakon ispitivanja protivne
stranke.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 170/194(6) Ako su u slučaju iz stavka 1. točke 1. i 2. ovog članka, pri izricanju kazne uzete u
obzir i presude drugih sudova, ovjereni prijepis nove pravomoćne presude dostavit će se
i tim sudovima.
Članak 499.
Ako je optužba odbačena zato što nije bilo zahtjeva ovlaštenog tužitelja ili nije bilo
potrebnog prijedloga za progon ili odobrenja, odnosno ako je iz istih razloga postupak
pravomoćno obustavljen, sud će na zahtjev ovlaštenog tužitelja dopustiti obnovu čim
prestanu razlozi zbog kojih su donesene navedene odluke.
Članak 500.
(1) Ako je postupak pravomoćno obustavljen prije podnošenja optužnice, na zahtjev
ovlaštenog tužitelja može se dopustiti obnova postupka ako se podnesu novi dokazi na
temelju kojih se sud može uvjeriti da su se stekli uvjeti za ponovno pokretanje
postupka.
(2) Kazneni postupak pravomoćno obustavljen do početka rasprave može se obnoviti
kad je državni odvjetnik odustao od progona, a oštećenik progon nije preuzeo, ako se
dokaže da je do odustanka došlo zbog kaznenog djela zlouporabe službenog položaja
državnog odvjetnika ili zbog kaznenog djela prisile prema pravosudnom dužnosniku.
Glede dokazivanja kaznenog djela državnog odvjetnika primjenjivat će se odredbe
članka 501. stavka 2. ovog Zakona.
(3) Ako je postupak obustavljen zbog toga što je oštećenik kao tužitelj odustao od
progona ili što se po zakonu smatra da je odustao, oštećenik kao tužitelj ne može tražiti
obnovu postupka.
Članak 501.
(1) Kazneni postupak završen pravomoćnom presudom može se obnoviti u korist
osuđenika bez obzira je li prisutan, ako:
1) se dokaže da je presuda utemeljena na lažnoj ispravi, snimci ili lažnom iskazu
svjedoka, vještaka ili tumača,
2) se dokaže da je do presude došlo zbog kaznenog djela državnog odvjetnika, suca,
suca porotnika, istražitelja ili druge osobe koja je obavljala dokazne radnje,
3) se iznesu nove činjenice ili se podnesu novi dokazi koji su sami za sebe ili u svezi s
prijašnjim dokazima prikladni da prouzroče oslobođenje osobe koja je bila osuđena ili
njezinu osudu po blažem kaznenom zakonu,
4) je osoba za isto djelo više puta osuđena ili ako je više osoba osuđeno zbog istog djela
koje je mogla počiniti samo jedna osoba ili neke od njih,
5) se u slučaju osude za produljeno kazneno djelo ili za drugo kazneno djelo koje na
temelju zakona obuhvaća više istovrsnih radnji iznesu nove činjenice ili podnesu novi
dokazi koji pokazuju da osuđenik nije učinio radnju koja je obuhvaćena djelom iz
osude, a postojanje tih činjenica moglo bi bitno utjecati na odmjeravanje kazne.
(2) U slučajevima iz stavka 1. točke 1. i 2. ovog članka, mora se pravomoćnom
presudom dokazati da su navedene osobe proglašene krivim za ta kaznena djela. Ako se
postupak protiv tih osoba ne može provesti zbog toga što su umrle ili što postoje
okolnosti koje isključuju kazneni progon, činjenice iz stavka 1. točke 1. i 2. ovog članka
mogu se utvrditi i drugim dokazima.
Članak 502.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 171/194(1) Odredbe o obnovi kaznenog postupka će se primijeniti i u slučaju kada je podnesen
zahtjev za izmjenu pravomoćne sudske odluke na temelju odluke Ustavnog suda
Republike Hrvatske (dalje: Ustavni sud) kojom je poništen ili ukinut propis na temelju
kojeg je bila donesena pravomoćna osuda ili ukoliko Ustavni sud utvrdi da je presuda
utemeljena na povredi prava i sloboda propisanih Ustavom ili međunarodnim
ugovorom.
(2) Odredbe o obnovi kaznenog postupka će se primijeniti i u slučaju kada je podnesen
zahtjev za izmjenu pravomoćne sudske odluke na temelju konačne presude Europskog
suda za ljudska prava kojom je u odnosu na okrivljenika utvrđena povreda prava i
sloboda iz Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.
(3) Zahtjev za obnovom postupka na temelju konačne presude Europskog suda za
ljudska prava može se podnijeti u roku od trideset dana od datuma konačnosti presude
Europskog suda za ljudska prava.
Odredbom članka 44. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen članak 502.
Članak 503.
(1) Kazneni postupak može se iznimno obnoviti na štetu okrivljenika ako je postupak
dovršen pravomoćnom presudom kojom se optužba odbija ako:
1) je do presude kojom se optužba odbija došlo zbog stvarne nenadležnosti suda, a
ovlašteni tužitelj pokrene postupak pred nadležnim sudom i istodobno zatraži obnovu
postupka,
2) je postupak vođen bez ovlaštenog tužitelja i zbog toga donesena presuda kojom se
optužba odbija, a ovlašteni tužitelj zatraži obnovu postupka,
3) je presuda donesena jer je tužitelj od početka do završetka rasprave odustao od
optužbe, a dokaže da je do odustajanja došlo zbog kaznenog djela zlouporabe službenog
položaja državnog odvjetnika ili zbog kaznenog djela prisile prema pravosudnom
dužnosniku,
4) nije bilo potrebnog prijedloga ili odobrenja za vođenje postupka pa je zbog toga
došlo do presude kojom se optužba odbija, a prijedlog ili odobrenje naknadno budu
dani.
(2) U slučaju iz stavka 1. ovog članka obnova postupka nije dopuštena ako je proteklo
više od mjesec dana od kada je tužitelj saznao za okolnosti na kojima može utemeljiti
svoj zahtjev za obnovu postupka.
(3) U slučaju obnove postupka iz razloga navedenog u stavku 1. točki 3. ovog članka
primijenit će se odredba članka 501. stavka 2. ovog Zakona.
(4) U slučaju iz stavka 1. točke 1. ovog članka vijeće suda koji odlučuje o zahtjevu za
obnovu postupka, uputit će po pravomoćnosti rješenja kojim se obnova postupka
dopušta, predmet sudu koji je stvarno nadležan.
Članak 504.
(1) Zahtjev za obnovu kaznenog postupka mogu podnijeti stranke i branitelj, a nakon
smrti osuđenika, državni odvjetnik i osobe navedene u članku 464. stavku 2. ovog
Zakona.
(2) Zahtjev za obnovu kaznenog postupka mogu podnijeti stranke i branitelj i u slučaju
iz članka 501. stavka 1. točke 3. ovog Zakona i ako je okrivljenik suđen u odsutnosti12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 172/194(članak 402. stavak 3. i 4.), bez obzira je li osuđenik prisutan.
(3) Zahtjev se može podnijeti i nakon što je osuđenik izdržao kaznu i bez obzira na
zastaru, oprost ili pomilovanje.
(4) Ako sud koji bi bio nadležan za odlučivanje o obnovi postupka sazna da postoji
razlog za obnovu kaznenog postupka, obavijestit će o tome osuđenika, odnosno osobu
koja je ovlaštena da podnese zahtjev.
Članak 505.
(1) O zahtjevu za obnovu kaznenog postupka odlučuje vijeće suda koji je u prijašnjem
postupku sudio u prvom stupnju.
(2) U zahtjevu se mora navesti po kojoj se zakonskoj osnovi traži obnova i kojim se
dokazima potkrepljuju činjenice na kojima se zahtjev temelji. Ako zahtjev ne sadrži te
podatke, sud će pozvati podnositelja da u određenom roku zahtjev dopuni.
(3) Pri rješavanju o zahtjevu u vijeću neće sudjelovati sudac koji je sudjelovao u
donošenju presude u prijašnjem postupku osim u slučaju iz članka 498. ovog Zakona.
Odredbom članka 105. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 3.
Članak 506.
(1) Sud će rješenjem zahtjev odbaciti ako na temelju samog zahtjeva i spisa prijašnjeg
postupka utvrdi da je zahtjev podnijela neovlaštena osoba, ili da nema zakonskih uvjeta
za obnovu postupka, ili da su činjenice i dokazi na kojima se zahtjev temelji već bili
izneseni u prijašnjem zahtjevu za obnovu postupka koji je odbijen pravomoćnim
rješenjem suda, ili da činjenice i dokazi očito nisu prikladni da se na temelju njih
dopusti obnova, ili da podnositelj zahtjeva nije postupio prema članku 505. stavku 2.
ovog Zakona.
(2) Ako sud ne odbaci zahtjev, dostavit će prijepis zahtjeva protivnoj stranci, koja ima
pravo u roku od osam dana odgovoriti na zahtjev. Kad sudu stigne odgovor na zahtjev
ili kad protekne rok za davanje odgovora, predsjednik vijeća će sam ili preko suca
istrage izvidjeti činjenice i pribaviti dokaze na koje se poziva u zahtjevu i u odgovoru
na zahtjev.
(3) Nakon provedenih izvida sud će rješenjem odmah odlučiti o zahtjevu za obnovu
postupka sukladno članku 500. ovog Zakona. U ostalim slučajevima, kad su u pitanju
kaznena djela za koja se progoni po službenoj dužnosti, predsjednik vijeća odredit će da
se spisi pošalju državnom odvjetniku, koji će bez odgode vratiti spise sa svojim
mišljenjem.
Članak 507.
(1) Kad državni odvjetnik vrati spise, sud će, ako ne odredi da se izvidi dopune, na
temelju rezultata izvida, zahtjev prihvatiti i dopustiti obnovu kaznenog postupka ili će
zahtjev odbiti ako novi dokazi nisu prikladni da dovedu do obnove kaznenog postupka.
(2) Ako sud ustanovi da razlozi iz kojih je dopustio obnovu postoje i za kojeg
suoptuženika koji nije podnio zahtjev, postupit će po službenoj dužnosti kao da takav
zahtjev postoji.
(3) U rješenju kojim se dopušta obnova kaznenog postupka sud će odlučiti da se odmah
odredi nova rasprava ili da se stvar vrati u postupak optuživanja.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 173/194(4) Ako sud smatra, s obzirom na podnesene dokaze, da osuđenik u obnovljenom
postupku može biti osuđen na takvu kaznu da bi se uračunavanjem već izdržane kazne
imao pustiti na slobodu, ili da može biti oslobođen optužbe, ili da optužba može biti
odbijena, odredit će da se izvršenje presude odgodi, odnosno prekine.
(5) Kad rješenje kojim se dopušta obnova kaznenog postupka postane pravomoćno,
obustavit će se izvršenje kazne i sud će, na prijedlog državnog odvjetnika, odrediti
istražni zatvor ako postoje uvjeti iz članka 123. ovog Zakona.
Članak 508.
(1) Za novi postupak koji se vodi na temelju rješenja kojim je dopuštena obnova
kaznenog postupka važe iste materijalnopravne odredbe kao i za prvi postupak, osim
odredaba o zastari. U novom postupku sud nije vezan za rješenja donesena u prijašnjem
postupku.
(2) Ako se novi postupak obustavi do početka rasprave, sud će rješenjem o obustavi
postupka ukinuti i prijašnju presudu.
(3) Kad sud u novom postupku donese presudu, izreći će da se prijašnja presuda
djelomično ili u cijelosti stavlja izvan snage ili da se ostavlja na snazi. U kaznu koju
odredi novom presudom sud će optuženiku uračunati izdržanu kaznu, a ako je obnova
određena samo za neko od djela za koja je osuđenik bio osuđen, sud će izreći novu
jedinstvenu kaznu prema odredbama Kaznenog zakona.
(4) Sud je u novom postupku uvijek vezan zabranom propisanom u članku 13. ovog
Zakona.
2. Zahtjev za zaštitu zakonitosti
Članak 509.
(1) Protiv pravomoćnih sudskih odluka Glavni državni odvjetnik može podignuti
zahtjev za zaštitu zakonitosti ako je povrijeđen zakon.
(2) Glavni državni odvjetnik će podignuti zahtjev za zaštitu zakonitosti protiv sudske
odluke donesene u postupku na način koji predstavlja kršenje temeljnih ljudskih prava i
sloboda zajamčenih Ustavom, međunarodnim pravom ili zakonom.
(3) Zahtjev za zaštitu zakonitosti ne može se podignuti protiv odluke s kojom je
odlučeno o zahtjevu za zaštitu zakonitosti.
Članak 510.
(1) O zahtjevu za zaštitu zakonitosti odlučuje Vrhovni sud.
(2) Ako Glavni državni odvjetnik do odluke Vrhovnog suda, odustane od zahtjeva za
zaštitu zakonitosti, zahtjev će se rješenjem odbaciti.
(3) O zahtjevu se odlučuje u sjednici vijeća. Prije nego što predmet bude iznesen na
odlučivanje, sudac izvjestitelj može prema potrebi pribaviti obavijesti o istaknutim
povredama zakona.
(4) O sjednici će se uvijek izvijestiti glavni državni odvjetnik.
(5) Vrhovni sud može riješiti da se izvršenje pravomoćne presude prekine ili odgodi do
odluke o zahtjevu za zaštitu zakonitosti.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 174/194Odredbom članka 106. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 510.
Članak 511.
(1) Pri odlučivanju o zahtjevu za zaštitu zakonitosti sud će se ograničiti samo na
ispitivanje povreda zakona na koje se poziva Glavni državni odvjetnik.
(2) Ako sud ustanovi da razlozi iz kojih je donio odluku u korist osuđenika postoje i za
kojeg od suoptuženika glede kojeg nije podignut zahtjev za zaštitu zakonitosti, postupit
će se po službenoj dužnosti kao da takav zahtjev postoji.
(3) Ako je zahtjev za zaštitu zakonitosti podignut u korist osuđenika, sud je pri
donošenju odluke vezan zabranom propisanom članku 13. ovog Zakona.
Članak 512.
Sud će presudom odbiti zahtjev za zaštitu zakonitosti kao neosnovan ako utvrdi da ne
postoji povreda zakona koju ističe Glavni državni odvjetnik.
Članak 513.
(1) Kad sud utvrdi da je zahtjev za zaštitu zakonitosti osnovan, donijet će presudu
kojom će, prema naravi povrede zakona, ili preinačiti pravomoćnu odluku, ili ukinuti u
cijelosti ili djelomično odluke prvostupanjskog suda i višeg suda ili samo odluku višeg
suda i predmet vratiti na ponovnu odluku ili suđenje prvostupanjskom sudu ili višem
sudu.
(2) Ako je zahtjev za zaštitu zakonitosti podignut na štetu okrivljenika, a sud ustanovi
da je osnovan, utvrdit će samo da postoji povreda zakona, ne dirajući u pravomoćnu
odluku.
(3) Ako drugostupanjski sud prema odredbama ovog Zakona nije bio ovlašten otkloniti
povredu zakona koja je počinjena u presudi prvostupanjskog suda, a sud koji rješava o
zahtjevu za zaštitu zakonitosti podignutom u korist okrivljenika utvrdi da je zahtjev
osnovan i da radi otklanjanja počinjene povrede zakona treba ukinuti ili preinačiti
prvostupanjsku odluku, ukinut će ili preinačiti i drugostupanjsku odluku iako njome nije
povrijeđen zakon.
Članak 514.
(1) Ako je pravomoćna presuda ukinuta i predmet vraćen na ponovno suđenje, za
osnovu će se uzeti prijašnja optužnica ili onaj njezin dio koji se odnosi na ukinuti dio
presude.
(2) Sud je dužan izvesti sve postupovne radnje i raspraviti sva pitanja na koja ga je
upozorio Vrhovni sud.
(3) Pred prvostupanjskim, odnosno drugostupanjskim sudom stranke mogu isticati nove
činjenice i podnositi nove dokaze.
(4) Sud je pri donošenju nove odluke vezan zabranom propisanom u članku 13. ovog
Zakona.
(5) Ako je pored odluke nižeg suda ukinuta i odluka višeg suda, predmet se dostavlja
nižem sudu preko višeg suda.
3. Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 175/194Članak 515.
(1) Okrivljenik koji je pravomoćno osuđen na kaznu zatvora ili maloljetničkog zatvora,
ili mu je određen prisilni smještaj prema članku 554. stavku 1. ovog Zakona, može
podnijeti zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude zbog povrede
zakona u slučajevima predviđenim ovim Zakonom.
(2) Okrivljenik koji se nije koristio redovitim pravnim lijekom protiv presude ne može
podnijeti zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude, osim ako je
drugostupanjskom presudom umjesto oslobođenja od kazne, uvjetne osude, sudske
opomene ili novčane kazne izrečena kazna zatvora, odnosno umjesto odgojne mjere
kazna maloljetničkog zatvora.
(3) Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude ne može se podnijeti
protiv presude Vrhovnog suda.
Članak 516.
O zahtjevu za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude odlučuje Vrhovni sud.
Članak 517.
(1) Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude može se podnijeti zbog:
1) povrede kaznenog zakona na štetu osuđenika predviđene u članku 469. točki 1. do 4.
ovog Zakona ili zbog povrede iz točke 5. toga članka ako se prekoračenje ovlasti odnosi
na odluku o kazni, sigurnosnu mjeru ili oduzimanje imovinske koristi,
2) povrede odredaba kaznenog postupka predviđenih u članku 468. stavku 1. točki 1.,
5., 9. i 10., ili zbog sudjelovanja u odlučivanju u drugom, odnosno trećem stupnju suca
ili suca porotnika koji se morao izuzeti (članak 32. stavak 1.), ili zbog toga što je
okrivljeniku, protivno njegovu zahtjevu, uskraćeno da na raspravi upotrebljava svoj
jezik (članak 8.),
3) povrede prava okrivljenika na obranu na raspravi ili zbog povrede odredaba
kaznenog postupka u žalbenom postupku, ako je ta povreda mogla utjecati na presudu.
(2) Povrede iz stavka 1. točke 2. i 3. ovog članka mogu se isticati samo ako su bile
istaknute u žalbi protiv prvostupanjske presude ili su počinjene u drugostupanjskom
postupku.
Članak 518.
(1) Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude mogu podnijeti osuđenik i
branitelj u roku od mjesec dana od primitka pravomoćne presude prema članku 463.
stavku 3. ovog Zakona.
(2) Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude podnosi se
prvostupanjskom sudu.
(3) Zahtjev koji je podnesen nepravovremeno ili ga je podnijela neovlaštena osoba ili je
podnesen u slučaju osude na kaznu ili mjeru zbog koje se zahtjev ne može podnijeti
(članak 515. stavak 1.) ili po zakonu nije dopušten (članak 515. stavak 2. i 3.), odbacit
će rješenjem predsjednik vijeća prvostupanjskog suda ili Vrhovni sud.
(4) Tajnik suda dostavit će primjerak zahtjeva sa spisima Glavnom državnom
odvjetniku, koji može u roku od petnaest dana od dana primitka zahtjeva podnijeti
odgovor na zahtjev.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 176/194(5) Prvostupanjski sud ili Vrhovni sud može, s obzirom na sadržaj zahtjeva, riješiti da se
odgodi, odnosno prekine izvršenje pravomoćne presude. Žalba protiv takva rješenja
prvostupanjskog suda ne odgađa njegovo izvršenje.
Članak 519.
Što se tiče zahtjeva za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude, primjenjivat će se
odredbe članka 509. stavka 2. i 3., članka 511. do 513. stavka 1. i 2. i članka 514. ovog
Zakona.
Treći dio
SKRAĆENI POSTUPAK
Glava XXV.
ZAJEDNIČKE ODREDBE
Članak 520.
U postupku pred općinskim sudom primjenjuju se odredbe članka 521. do 548. ovog
Zakona (skraćeni postupak). Ako nema posebnih pravila, primjenjuju se odredbe o
redovitom postupku.
Članak 521.
(1) Osim kad mu je to dopušteno prema posebnom zakonu, državni odvjetnik može
rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od kaznenog progona iako postoji
osnovana sumnja da je počinjeno kazneno djelo za koje se progoni po službenoj
dužnosti i za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina ako je:
1) s obzirom na okolnosti vjerojatno da će se u kaznenom postupku protiv okrivljenika
primijeniti članak 58. Kaznenog zakona,
2) protiv okrivljenika u tijeku izvršenje kazne ili sigurnosne mjere, a pokretanje
kaznenog postupka za drugo kazneno djelo nema svrhe s obzirom na težinu, narav djela
i pobude iz kojih je ono počinjeno, te na rezultate koje je kaznenopravna sankcija
ostvarila na počinitelja da ubuduće ne čini kaznena djela,
3) okrivljenik izručen ili predan stranoj državi ili međunarodnom kaznenom sudu radi
provođenja postupka za drugo kazneno djelo,
4) okrivljenik prijavljen za više kaznenih djela kojima je ostvario bića dvaju ili više
kaznenih djela, ali je svrhovito da se počinitelj osudi samo za jedno, jer pokretanje
kaznenog postupka za druga kaznena djela ne bi imalo bitnog utjecaja na izricanje
kazne ili drugih sankcija počinitelju.
(2) Rješenje iz stavka 1. ovog članka državni odvjetnik će osim okrivljeniku, dostaviti
oštećeniku i podnositelju kaznene prijave, uz pouku oštećeniku da svoj
imovinskopravni zahtjev može ostvarivati u parnici. Protiv rješenja državnog odvjetnika
žalba nije dopuštena.
Članak 522.
(1) Državni odvjetnik može, nakon prethodno pribavljene suglasnosti žrtve ili
oštećenika, rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od kaznenog progona, iako
postoji osnovana sumnja da je počinjeno kazneno djelo za koje se progoni po službenoj
dužnosti i za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina ako
okrivljenik preuzme obvezu:12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 177/1941) izvršenja kakve činidbe u svrhu popravljanja ili naknade štete prouzročene kaznenim
djelom,
2) uplate određene svote u korist javne ustanove, u humanitarne ili karitativne svrhe,
odnosno u fond za naknadu štete žrtvama kaznenih djela,
3) isplate dospjelog zakonskog uzdržavanja i urednog plaćanja dospjelih obveza,
4) obavljanja rada za opće dobro na slobodi,
5) podvrgavanja odvikavanju od droge ili drugih ovisnosti sukladno posebnim
propisima,
6) podvrgavanju psihosocijalnoj terapiji radi otklanjanja nasilničkog ponašanja uz
pristanak osumnjičenika na napuštanje obiteljske zajednice za vrijeme trajanja terapije.
(2) Državni odvjetnik će, u rješenju odrediti rok u kojem okrivljenik mora ispuniti
preuzete obveze prema stavku 1. ovog članka, koji ne smije prelaziti godinu dana.
Odredbom članka 107. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
(3) Rješenje iz stavka 1. ovog članka državni odvjetnik će dostaviti osim okrivljeniku
oštećeniku i podnositelju kaznene prijave, uz pouku oštećeniku da svoj
imovinskopravni zahtjev može ostvarivati u parnici. Protiv rješenja državnog odvjetnika
žalba nije dopuštena.
Članak 523.
(1) Sudac pojedinac će rješenjem prekinuti kazneni postupak ako u slučajevima iz
članka 521. i 522. ovog Zakona državni odvjetnik izjavi da uvjetno odustaje od
kaznenog progona.
Odredbom članka 108. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 1.
(2) Sudac pojedinac će u slučajevima iz članka 521. i 522. ovog Zakona nakon
odustajanja državnog odvjetnika od optužbe, rješenjem obustaviti kazneni postupak.
Odredbom članka 108. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 2.
Članak 524.
(1) Skraćeni kazneni postupak pokreće se na temelju optužnice državnog odvjetnika,
odnosno oštećenika kao tužitelja ili na temelju privatne tužbe.
(2) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, optužnica mora imati sadržaj iz članka
342. ovog Zakona, a uz to sadrži vrstu i mjeru kaznenopravne sankcije čije se izricanje
traži. Optužnica koja se odnosi na kazneno djelo za koje je propisana novčana kazna ili
kazna zatvora do osam godina, sadrži samo kratke razloge.
(3) Privatna tužba mora imati sadržaj iz članka 342. stavka 1. točke 1. – 4. ovog
Zakona, uz podatke o svjedoku i vještaku i drugom dokazu, koje se predlaže izvesti na
raspravi.
Članak 525.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 178/194(1) Kad sudac pojedinac ili predsjednik vijeća (sudac) primi optužnicu ili privatnu
tužbu, prethodno će ispitati je li sud nadležan i postoje li uvjeti za odbacivanje
optužnice (članak 344.) odnosno privatne tužbe i ako postoje, donijet će rješenje o
odbacivanju optužnice ili privatne tužbe. Rješenje se dostavlja državnom odvjetniku,
oštećeniku kao tužitelju ili privatnom tužitelju, te okrivljeniku.
(2) Ako ne donese rješenje iz stavka 1. ovog članka, sudac će postupiti prema članku
345. do 347. ovog Zakona.
(3) Ako je okrivljenik u istražnom zatvoru, rok za odgovor na optužnicu je tri dana od
primitka optužnice.
Članak 526.
(1) Ako se optužnica odnosi na kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora iznad
osam godina, postupit će se prema članku 348. do 367. ovog Zakona.
(2) Ako se optužnica odnosi na kazneno djelo za koje je propisana novčana kazna ili
kazna zatvora do osam godina, optužno vijeće ispituje optužnicu u sjednici vijeća bez
sudjelovanja stranaka. Ako ocijeni optužnicu osnovanom, donijet će rješenje kojim
potvrđuje optužnicu i sastaviti raspravni spis.
(3) Rješenje o potvrđivanju optužnice iz stavka 1. ovog članka, zajedno s raspravnim
spisom vijeće bez odgode dostavlja pisarnici nadležnog suda.
(4) Sudac određuje raspravu najkasnije u roku od mjesec dana, a ako je određen istražni
zatvor, u roku od petnaest dana.
Članak 527.
(1) Ako je podignuta privatna tužba, a sudac ne donese rješenje iz članka 525. stavka 1.
ovog Zakona, odredit će raspravu u roku od mjesec dana od primitka privatne tužbe.
(2) Prije određivanja rasprave za kaznena djela iz nadležnosti suca pojedinca za koja se
progoni po privatnoj tužbi, sudac pojedinac može pozvati samo privatnog tužitelja i
okrivljenika na ročište radi prethodnog razjašnjenja stvari, ako smatra da bi to bilo
korisno za brži završetak postupka. Okrivljeniku se uz poziv dostavlja i privatna tužbe.
(3) Ako ne dođe do izmirenja stranaka i povlačenja privatne tužbe, ili odbacivanja
tužbe, sudac pojedinac može odmah otvoriti raspravu na što će se posebno upozoriti
privatni tužitelj i okrivljenik pri dostavi poziva.
(4) Ako sudac pojedinac ne otvori raspravu donijet će odluku o tome koje dokaze će
izvesti na raspravi i odredit će raspravu.
(5) Na područjima na kojima djeluju mirovna vijeća, sud može stranke uputiti tim
vijećima radi pokušaja mirenja ako obje stranke imaju prebivalište na području
mirovnog vijeća. Sud će odrediti rok u kojem će se pokušati mirenje, a nakon proteka
tog roka ili ako mirenje ne uspije, postupak će se nastaviti.
Članak 528.
(1) Nakon određivanja rasprave sud se ne može po službenoj dužnosti proglasiti mjesno
nenadležnim.
(2) Prigovor mjesne nenadležnosti optuženik može staviti najkasnije do početka
rasprave.
Članak 529.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 179/194(1) Ako se rasprava ima provesti pred sucem pojedincem, pripremno ročište se ne
provodi.
(2) Ako se rasprava ima provesti pred vijećem, predsjednik vijeća može održati
pripremno ročište prema članku 370. do 379. ovog Zakona.
Članak 530.
(1) Tijekom rasprave sud može postupiti prema članku 374. ovog Zakona.
(2) Optuženiku će se u pozivu naznačiti da na raspravu može doći s dokazima za svoju
obranu ili da dokaze pravovremeno predloži sudu kako bi se mogli pribaviti za
raspravu.
(3) U pozivu će se optuženik upozoriti da će se rasprava održati i u njegovoj odsutnosti
ako za to postoje zakonski uvjeti (članak 531. stavak 2.). Optuženik će se upozoriti da
se, u slučaju kad obrana nije obvezna, zbog nedolaska branitelja na raspravu ili
uzimanja branitelja tek na raspravi, rasprava neće odgoditi.
Članak 531.
(1) Rasprava se može održati bez prisutnosti stranaka u slučaju iz članka 404. ovog
Zakona.
(2) U postupku za kazneno djelo za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora
do osam godina, rasprava se može održati bez prisutnosti optuženika koji je bio uredno
pozvan, ali nije pristupio bez opravdanih razloga ili je očito da izbjegava poziv, uz uvjet
da njegova prisutnost nije nužna i da je prije toga bio ispitan ili se očitovao o optužbi.
Članak 532.
(1) Rasprava se drži u sjedištu suda. U hitnim slučajevima, osobito kad treba obaviti
očevid ili kad je to potrebno zbog lakšeg provođenja dokaznog postupka, može se uz
odobrenje predsjednika suda, rasprava održati i u mjestu gdje je kazneno djelo
počinjeno ili gdje se ima obaviti očevid, ako su ta mjesta na području tog suda.
(2) Sudac koji je postupao prema članku 525. i 526. ovog Zakona nije izuzet da na
raspravi sudjeluje kao predsjednik vijeća ili kao sudac pojedinac.
Članak 533.
(1) Sud pred kojim se vodi rasprava će odrediti da se rasprava snimi audio ili audio­
vizualnim uređajem.
(2) U slučaju iz stavka 1. ovog članka u zapisnik o raspravi unose se:
1) dokazi koji su izvedeni,
2) odluke suda,
3) izjave stranaka koje sud ocijeni posebno važnim.
(3) Zapisnik može voditi sudski savjetnik ili sudački vježbenik. Ako zapisnik vodi
sudski savjetnik ili sudački vježbenik, postupit će se prema članku 82. stavka 3. ovog
Zakona.
(4) Snimka rasprave prepisat će se i priložiti spisu ako rasprava bude odgođena. Prijepis
pregledava i ovjerava predsjednik vijeća ili sudac pojedinac.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 180/194(5) Ako sud nije u mogućnosti provesti snimanje prema stavku 1. do 3. ovog članka,
postupat će prema općim propisima o sastavljanju zapisnika.
(6) Ministar nadležan za pravosuđe donosi propise kojima će pobliže urediti tehničke
uvjete, način snimanja te zaštitu snimke od brisanja i oštećenja.
Članak 534.
(1) Rasprava će se odgoditi ako ne dođe državni odvjetnik koji je uredno pozvan. U tom
slučaju sud će postupiti prema članku 401. stavku 1. ovog Zakona.
(2) Rasprava se može održati ako i ne dođe privatni tužitelj koji ima prebivalište izvan
područja suda kojem je podnesena privatna tužba ako je sudu stavio prijedlog da se
rasprava održi u njegovoj odsutnosti.
Članak 535.
(1) Rasprava počinje objavom sadržaja optužnice ili privatne tužbe. Započeta rasprava
dovršit će se po mogućnosti bez prekidanja.
(2) Optuženik će se ispitati na početku dokaznog postupka neovisno od toga kakav je
stav zauzeo prema optužbi.
(3) Ako se postupak vodi pred sucem pojedincem, optuženiku, svjedoku i vještaku
pitanja prvi postavlja sudac. Nakon toga pitanja postavljaju stranke i to tako da
optuženika najprije ispituje branitelj ako ga ima, a svjedoke i vještake ona stranka koja
ih je predložila.
Odredbom članka 45. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 3.
(4) Ako se optuženik očitovao krivim u odnosu na sve točke optužbe, na kraju svog
iskaza očitovat će se je li suglasan s predloženom vrstom i mjerom kaznenopravne
sankcije. Do ovog očitovanja optuženika, državni odvjetnik može izmijeniti vrstu i
mjeru kaznenopravne sankcije iz optužnice.
(5) Ako se optuženik očitovao krivim u odnosu na sve točke optužbe, a sud nakon
ispitivanja optuženika njegovo priznanje ocijeni sukladnim do tada prikupljenim
dokazima, u nastavku dokaznog postupka izvest će samo dokaze koji se odnose na
odluku o kaznenopravnim sankcijama.
(6) Ako se optuženik u slučaju iz stavka 4. ovog članka suglasi i s vrstom i mjerom
predložene kaznenopravne sankcije, sud u presudi ne smije izreći drugu vrstu
kaznenopravne sankcije niti veću mjeru kazne od predložene.
Članak 536.
Ako se rasprava vodi pred vijećem, postupat će se prema članku 413. do 447. ovog
Zakona.
Članak 537.
(1) Ako je optuženiku izrečena kazna zatvora, prijepis presude uvijek sadrži
obrazloženje. Pisani otpravak presude kojom nije izrečena kazna zatvora, dostavit će se
s kratkim obrazloženjem, samo na zahtjev stranke.
(2) Ako stranke odmah nakon objave presude ne zahtijevaju pisani otpravak presude, te
ako se optuženik očitovao krivim i prihvatio predloženu sankciju, kratko obrazloženje12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 181/194unosi se u zapisnik o raspravi. Prijepis presude neće sadržavati obrazloženje a mora se
otpremiti najkasnije u roku od tri radna dana.
Članak 538.
(1) Protiv presude žalba se može podnijeti u roku od osam dana od dana dostave
prijepisa presude. Ako je presudom izrečena kazna zatvora, prijepis presude uvijek
mora sadržavati podatke iz članka 459. ovog Zakona.
(2) Stranke i oštećenik koji ima pravo žalbe protiv presude (članak 464. stavak 4.) mogu
se odreći prava na žalbu odmah nakon objave presude. U takvom slučaju dostavit će im
se u roku od tri radna dana prijepis presude bez obrazloženja.
(3) Ako je tijek rasprave snimljen u smislu članka 533. ovog Zakona, stranke i
oštećenik, mogu u roku od tri dana od dana dostave prijepisa presude iz članka 537.
ovog Zakona najaviti žalbu. U takvom slučaju, rok za žalbu iz stavka 1. ovog članka
žaliteljima započinje teći od dostave prijepisa zvučne snimke.
(4) Ako protivno odredbi članka 533. stavka 4. ovog Zakona nije prepisana zvučna
snimka rasprave, ili ako prijepis presude nije napisan i otpremljen u rokovima iz članka
537. stavka 2. i članka 538. stavka 2., ovog Zakona sudac će izvijestiti o razlozima
predsjednika suda.
Članak 539.
Kad drugostupanjski sud rješava o žalbi protiv presude prvostupanjskog suda donesene
u skraćenom postupku, obje stranke obavijestit će se o sjednici vijeća drugostupanjskog
suda ako je u prvostupanjskoj presudi izrečena kazna zatvora i ako su stranke
zahtijevale da budu obaviještene o sjednici, ili ako predsjednik vijeća ili vijeće
drugostupanjskog suda smatraju da bi prisutnost stranaka ili jedne od njih bilo korisno
za razjašnjenje stvari.
Glava XXVI.
IZDAVANJE KAZNENOG NALOGA I IZRICANJE SUDSKE
OPOMENE
1. Izdavanje kaznenog naloga
Članak 540.
(1) Za kaznena djela za koja je propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina,
a za koja nije nadležno vijeće, te za koja je saznao na temelju vjerodostojnog sadržaja
kaznene prijave, može državni odvjetnik u optužnici zatražiti da sud izda kazneni nalog
u kojem će okrivljeniku izreći određenu kaznu ili mjeru bez provođenja rasprave.
(2) Državni odvjetnik može zatražiti izricanje jedne ili više od sljedećih kazni ili mjera:
1) novčanu kaznu u visini od deset do sto prosječnih dnevnih prihoda u Republici
Hrvatskoj (članak 51. stavak 4. Kaznenog zakona),
2) uvjetne osude s izricanjem kazne zatvora do jedne godine ili novčane kazne, ili
sudske opomene,
3) oduzimanja imovinske koristi pribavljene kaznenim djelom i objavljivanja presude s
kaznenim nalogom u sredstvima javnog priopćavanja,
4) zabrane upravljanja motornim vozilom do dvije godine, odnosno oduzimanja
predmeta.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 182/194(3) Pod uvjetima iz stavka 1. i 2. ovog članka, pravnoj osobi se mogu u kaznenom
nalogu izreći sljedeće sankcije:
1) novčana kazna do 2.000.000,00 kuna,
2) uvjetna osuda s novčanom kaznom,
3) oduzimanje imovinske koristi pribavljene kaznenim djelom i objavljivanje presude s
kaznenim nalogom u sredstvima javnog priopćavanja.
(4) Ako je oštećenik postavio imovinskopravni zahtjev, državni odvjetnik predložit će
da sud odluči o tom zahtjevu. Ako sud ne dosudi imovinskopravni zahtjev, izreći će
oduzimanje imovinske koristi pribavljene kaznenim djelom.
Članak 541.
(1) Ako se sa zahtjevom složi, sudac pojedinac će presudom izdati kazneni nalog.
(2) U presudi o kaznenom nalogu navest će se samo da se prihvaća zahtjev državnog
odvjetnika te optuženiku, čiji osobni podaci moraju biti jasno određeni, izriče kazna ili
mjera iz zahtjeva. Izreka presude o kaznenom nalogu obuhvaća podatke iz članka 459.
stavak 1. do 3. ovog Zakona, uključujući i odluku o imovinskopravnom zahtjevu, ako je
bio postavljen. U obrazloženju će se samo navesti dokazi koji opravdavaju izdavanje
kaznenog naloga.
(3) Ako je državni odvjetnik predložio oduzimanje imovinske koristi pribavljene
kaznenim djelom, a oštećenik je podnio imovinskopravni zahtjev, sud će dosuditi
imovinskopravni zahtjev. Ako ne dosudi imovinskopravni zahtjev, oduzet će imovinsku
korist pribavljenu kaznenim djelom, a oštećenika će uputiti da imovinskopravni zahtjev
može ostvarivati u parnici.
(4) Kazneni nalog sadržava pouku okrivljeniku u smislu članka 542. stavka 2. ovog
Zakona te da će po proteku roka za prigovor, ako prigovor ne bude podnesen, kazneni
nalog postati pravomoćan i da će se izrečena kazna protiv okrivljenika izvršiti.
Članak 542.
(1) Kazneni nalog dostavlja se okrivljeniku i njegovu branitelju ako ga ima, te
državnom odvjetniku i oštećeniku.
(2) Okrivljenik ili njegov branitelj mogu u roku od osam dana po primitku podnijeti
prigovor protiv kaznenog naloga u pisanom obliku. Prigovor ne mora biti obrazložen, u
njemu se mogu predložiti dokazi u korist obrane. Okrivljenik se može odreći prava na
prigovor, ali od podnesenog prigovora nakon započinanja rasprave ne može odustati.
Plaćanje novčane kazne prije isteka roka za prigovor ne smatra se odricanjem od prava
na prigovor.
(3) Okrivljeniku koji iz opravdanih razloga propusti rok za podnošenje prigovora
predsjednik vijeća dopustit će povrat u prijašnje stanje. Na odlučivanje o molbi za
povrat u prijašnje stanje primijenit će se odredbe članka 92. do 94. ovog Zakona.
(4) Ako sudac pojedinac ne odbaci prigovor kao nepravovremen ili podnesen od
neovlaštene osobe, dostavit će optužnicu optužnom vijeću radi ispitivanja u smislu
članka 526. stavak 2. ovog Zakona.
Odredbom članka 109. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen
stavak 4.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 183/194(5) U slučaju iz stavka 4. ovog članka, optužno vijeće ispituje optužnicu u smislu članka
344. stavak 1. točke 1., 3. i 5. ovog Zakona i je li optužnica podignuta na temelju
vjerodostojne kaznene prijave.
Odredbom članka 109. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodan stavak 5.
Članak 543.
(1) Sudac pojedinac odbacit će zahtjev za izdavanjem kaznenog naloga ako:
1) postoje razlozi za obustavu postupka iz članka 380. ovog Zakona,
2) se radi o kaznenom djelu za koje se takav zahtjev ne može postaviti,
3) je državni odvjetnik zatražio izricanje kazne ili mjere koje po zakonu nije dopušteno.
(2) Ako sudac pojedinac ocijeni da podaci u optužnici ne pružaju dovoljno osnova za
izdavanje kaznenog naloga ili da se prema tim podacima može očekivati izricanje neke
druge kazne ili mjere, a ne one koju je zatražio državni odvjetnik, po primitku optužnice
u sudu postupit će prema članku 542. stavku 4. ovog Zakona. Optuženiku će se dostaviti
optužnica uz pouku o pravu na odgovor, uz obavijest da sud nije prihvatio zahtjev
državnog odvjetnika za izdavanje kaznenog naloga. Optužno vijeće će ispitati optužnicu
prema članku 542. stavku 5. ovog Zakona.
Odredbom članka 110. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
Članak 544.
(1) Ako optužno vijeće ne potvrdi optužnicu, rješenjem će staviti izvan snage kazneni
nalog u odnosu na optuženika koji je podnio prigovor. Tako će postupiti i sudac
pojedinac pri donošenju nove presude.
Odredbom članka 111. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) Sudac pojedinac nije vezan na zahtjev državnog odvjetnika iz članka 540. ovog
Zakona, kao niti na zabranu iz članka 13. ovog Zakona.
Članak 545.
(1) Protiv presude o izdavanju kaznenog naloga državni odvjetnik ima pravo žalbe o
kojoj odlučuje viši sud.
(2) Ako je optuženik podnio prigovor protiv presude o izdavanju kaznenog naloga,
odbacit će se žalba državnog odvjetnika.
2. Izricanje sudske opomene
Članak 546.
(1) Kad prema odredbama Kaznenog zakona dolazi u obzir izricanje sudske opomene,
sud će tu kaznenopravnu sankciju izreći presudom.
(2) Ako u ovoj Glavi nije što drugo predviđeno, odredbe ovog Zakona koje se odnose
na presudu kojom se optuženik proglašava krivim primijenit će se i na presudu kojom se
izriče sudska opomena.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 184/194(3) U izreci presude kojom se izriče sudska opomena uz osobne podatke o optuženiku
navest će se da je optuženik kriv za djelo koje je predmet optužbe i zakonski naziv
kaznenog djela. Izreka obuhvaća i podatke iz članka 459. stavak 1. do 3. ovog Zakona.
(4) U obrazloženju presude sud će iznijeti kojim se razlozima vodio pri izricanju sudske
opomene.
Članak 547.
Presuda kojom se izriče sudska opomena objavljuje se odmah nakon završetka rasprave
s bitnim razlozima. Tom prilikom predsjednik vijeća upozorit će optuženika da mu se za
kazneno djelo koje je počinio ne izriče kazna, ali da prema pravilima ponašanja u
njegovoj društvenoj sredini i načelima ćudoređa zaslužuje opomenu, koja će ga
upozoriti da više ne čini kaznena djela. Ako se presuda kojom se izriče sudska opomena
objavljuje u odsutnosti optuženika, sud će takvo upozorenje unijeti u obrazloženje
presude. Za odricanje od prava na žalbu i pisanu izradu presude primjenjuje se odredba
članka 537. stavka 2. ovog Zakona.
Članak 548.
(1) Presuda kojom se izriče sudska opomena može se pobijati zbog razloga navedenih u
članku 467. ovog Zakona.
(2) Ako presuda kojom se izriče sudska opomena sadrži odluku o sigurnosnim mjerama,
o troškovima kaznenog postupka, o oduzimanju imovinske koristi ili o
imovinskopravnom zahtjevu, ta se odluka može pobijati zato što sud nije pravilno
primijenio sigurnosnu mjeru ili oduzimanje imovinske koristi, odnosno što je odluku o
troškovima kaznenog postupka ili imovinskopravnom zahtjevu donio protivno
zakonskim odredbama.
Četvrti dio
POSEBNI POSTUPCI
Glava XXVII.
POSTUPAK PREMA OKRIVLJENICIMA S DUŠEVNIM SMETNJAMA
Članak 549.
(1) Odredbe ovog Zakona, osim odredaba Trećeg dijela, Glava XXV. i XXVI.,
primijenit će se i u postupku prema osobama koje su u vrijeme počinjenja protupravnog
djela bile neubrojive ako odredbama ove Glave nije što posebno propisano.
(2) Postupak prema osobama koje su u vrijeme počinjenja protupravnog djela bile
neubrojive pokreće se i vodi samo na zahtjev državnog odvjetnika.
(3) Državni odvjetnik će, ako se pojavi sumnja u isključenu ili smanjenu ubrojivost
okrivljenika ili njegovu raspravnu nesposobnost zbog duševnih smetnji (članak 325.),
tijekom istrage prikupiti dokaze i činjenice potrebne radi utvrđenja je li okrivljenik u
vrijeme počinjenja protupravnog djela bio neubrojiv i jesu li ispunjeni uvjeti za
određivanje prisilnog smještaja okrivljenika prema odredbama Zakona o zaštiti osoba s
duševnim smetnjama te je li raspravno sposoban.
(4) Ako se tijekom istrage utvrdi da je okrivljenik u vrijeme počinjenja protupravnog
djela bio neubrojiv te da je raspravno nesposoban zbog duševnih smetnji, istraga se neće
prekinuti.
Članak 550.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 185/194(1) Ako je okrivljenik u vrijeme počinjenja protupravnog djela bio neubrojiv, državni
odvjetnik će u optužnici postaviti zahtjev da sud utvrdi da je okrivljenik počinio
protupravno djelo u stanju neubrojivosti i da mu se odredi prisilan smještaj prema
odredbama Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama.
(2) Državni odvjetnik će prije podizanja optužnice, uz prisutnost vještaka i branitelja,
pokušati ispitati optuženika. Ako se optuženik ne može ispitati, državni odvjetnik će
podići optužnicu.
Odredbom članka 46. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dodan novi
stavak 2.
(3) Nakon podizanja optužnice iz stavka 1. ovog članka okrivljenik mora imati
branitelja.
(4) Sud će u ovim predmetima postupati osobito žurno.
Odredbom članka 46. stavka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom
postupku, »Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., dosadašnji
stavci 2. i 3 postali stavci 3. i 4.
Članak 551.
(1) Osim u slučajevima kada se prema ovom Zakonu može odrediti istražni zatvor
protiv okrivljenika, takav zatvor odredit će se i ako postoji vjerojatnost da bi okrivljenik
protiv kojeg je državni odvjetnik podnio optužnicu iz članka 550. stavka 1. ovog
Zakona mogao zbog težih duševnih smetnji počiniti teže kazneno djelo. Prije
određivanja istražnog zatvora pribavit će se mišljenje vještaka psihijatra o ovoj
opasnosti okrivljenika. O određivanju istražnog zatvora po ovom osnovu izvijestit će se
uprava zatvora radi upućivanja okrivljenika u zdravstvenu ustanovu u smislu odredbe
članka 135. stavka 2. ovog Zakona.
(2) Istražni zatvor iz stavka 1. ovog članka može trajati dok opasnost traje, ali ne dulje
od rokova predviđenih u članku 133. ovog Zakona.
Članak 552.
(1) O optužnici državnog odvjetnika iz članka 550. stavka 1. ovog Zakona odlučuje sud
nakon provedene rasprave. O raspravi će se izvijestiti zakonski zastupnik optuženika, a
ako ga nema, optuženikov bračni ili izvanbračni drug, odnosno najbliži srodnik.
(2) Predsjednik vijeća će prije rasprave u prisustvu vještaka pokušati ispitati optuženika
radi ocjene optuženikove raspravne sposobnosti (članak 325. stavak 5.). O vremenu i
mjestu ispitivanja optuženika izvijestit će se državni odvjetnik, optuženik, branitelj i
zakonski zastupnik optuženika. Ispitivanje će se obaviti i bez prisutnosti uredno
pozvanoga državnog odvjetnika i zakonskog zastupnika. Ako sud nakon ispitivanja
vještaka utvrdi da je optuženik raspravno nesposoban zbog duševnih smetnji, rasprava
će se održati u okrivljenikovoj odsutnosti.
(3) Branitelj ili optuženik će se, kod očitovanja o optužbi izjasniti o tome je li optuženik
počinio protupravno djelo.
(4) Ako je optuženik raspravno nesposoban zbog duševnih smetnji pa se rasprava
održava u njegovoj odsutnosti, smatrat će se da je porekao osnovanost optužbe, a na
završetku dokaznog postupka pročitat će se zapisnici o njegovu ranijem ispitivanju.
(5) O raspravnoj sposobnosti i ubrojivosti optuženika te postojanju zakonskih uvjeta za
određivanje prisilnog smještaja ispitat će se vještak koji je obavio psihijatrijski pregled12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 186/194optuženika.
Članak 553.
(1) Ako državni odvjetnik u tijeku rasprave utvrdi da izvedeni dokazi pokazuju da je
optuženik počinio kazneno djelo u stanju ubrojivosti ili smanjene ubrojivosti, odustat će
od zahtjeva za određivanje prisilnog smještaja i izmijenit će optužnicu.
(2) U slučaju iz stavka 1. ovog članka rasprava će započeti iznova, a predsjednik vijeća
će optuženika upozoriti na njegov promijenjen pravni položaj. Ako je to potrebno radi
pripremanja obrane, sud može, na zahtjev obrane, prekinuti raspravu.
(3) Zapisnici o ranijim iskazima svjedoka ili vještaka ispitanima u odsutnosti
optuženika sukladno odredbi članka 552. stavka 4. ovog Zakona ne mogu se pročitati
bez suglasnosti stranaka.
Članak 554.
(1) Ako je državni odvjetnik postavio zahtjev iz članka 550. stavka 1. ovog Zakona, a
sud nakon provedene rasprave utvrdi da je optuženik u stanju neubrojivosti počinio
protupravno djelo te da postoje uvjeti za određivanje prisilnog smještaja optuženika u
psihijatrijsku ustanovu prema odredbama Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama,
donijet će presudu kojom se utvrđuje da je optuženik počinio protupravno djelo, da ga
je počinio u stanju neubrojivosti, te odrediti prisilni smještaj u psihijatrijsku ustanovu u
trajanju šest mjeseci.
(2) Sud će, pri donošenju presude iz stavka 1. ovog članka, odrediti, odnosno produljiti
istražni zatvor iz razloga navedenog u članku 551. stavku 1. ovog Zakona.
(3) Ako je državni odvjetnik u optužnici postavio zahtjev iz članka 550. stavka 1. ovog
Zakona, a sud nakon provedene rasprave utvrdi da je optuženik u stanju neubrojivosti
počinio protupravno djelo, ali da ne postoje uvjeti za određivanje prisilnog smještaja
optuženika u psihijatrijsku ustanovu prema odredbama Zakona o zaštiti osoba s
duševnim smetnjama, donijet će presudu kojom se optuženik oslobađa od optužbe i
kojom se odbija zahtjev za određivanje prisilnog smještaja.
(4) Ako je državni odvjetnik u optužnici postavio zahtjev iz članka 550. stavka 1. ovog
Zakona, a sud utvrdi postojanje razloga iz članka 452. ovog Zakona, donijet će presudu
kojom se optužba odbija.
(5) Ako je državni odvjetnik u optužnici postavio zahtjev iz članka 550. stavak 1. ovog
Zakona, a sud utvrdi postojanje razloga iz članka 453. ovog Zakona, osim isključenja
krivnje zbog neubrojivosti, donijet će presudu kojom se optuženik oslobađa od optužbe.
(6) Ako sud ne utvrdi da je optuženik u vrijeme počinjenja protupravnog djela bio
neubrojiv, donijet će presudu kojom se optužba odbija. U tom slučaju državni odvjetnik
može odmah nakon objave presude dati usmeno izjavu da se odriče prava na žalbu i
podnijeti novu optužnicu za isto kazneno djelo. Na tu optužnicu ne primjenjuju se
odredbe Glave XIX. ovog Zakona, osim odredbe članka 342. stavka 1. ovog Zakona.
(7) Rasprava će se provesti pred istim vijećem na temelju nove optužnice. Radi
pripreme obrane sud može prekinuti raspravu. Ranije izvedeni dokazi neće se ponovno
izvoditi, osim ako vijeće ustanovi da je potrebno da se pojedini dokazi ponovno izvedu.
Pisano izrađena presuda kojom je optužba odbijena dostavit će se strankama samo na
njihov zahtjev. Protiv te presude žalba nije dopuštena.
Članak 555.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 187/194(1) Presuda iz članka 554. stavka 1. i 3. ovog Zakona dostavit će se državnom
odvjetniku, optuženiku i njegovu branitelju te zakonskom zastupniku optuženika, a ako
ga nema, optuženikovom bračnom ili izvanbračnom drugu, odnosno najbližem
srodniku.
(2) Protiv presude iz članka 554. stavka 1. i 3. ovog Zakona mogu u roku od petnaest
dana od dana primitka podnijeti žalbu sve osobe koje imaju pravo na žalbu protiv
presude (članak 464.).
Odredbom članka 112. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 2.
(3) Drugostupanjski sud će sjednicu vijeća održati u prisutnosti optuženika ako smatra
da je to svrhovito. Svoju odluku sa spisima dostavit će prvostupanjskom sudu najkasnije
u roku koji je za polovicu kraći od roka određenog u članku 488. stavku 2. ovog
Zakona.
(4) Predsjednik vijeća će, na zahtjev optuženika, donijeti rješenje o izvršenju prisilnog
smještaja optuženika prije pravomoćnosti.
(5) Predsjednik vijeća dostavit će odmah nakon izvršnosti presude, potrebne spise sudu
nadležnom za postupak prisilnog smještaja prema Zakonu o zaštiti osoba s duševnim
smetnjama.
Glava XXVIII.
POSTUPAK ZA ODUZIMANJE PREDMETA I IMOVINSKE KORISTI
Članak 556.
(1) Predmeti koji se po zakonu imaju oduzeti, kao i drugi predmeti ako to zahtijevaju
probici javne sigurnosti ili zaštite časti i dostojanstva građana, oduzet će se i kad
kazneni postupak ne završi presudom kojom se okrivljenik proglašava.
(2) Posebno rješenje o tome donosi tijelo pred kojim se vodio postupak kad je postupak
završen, odnosno obustavljen.
(3) Rješenje o oduzimanju predmeta iz stavka 1. ovog članka donosi sud i kad je u
presudi kojom je optuženik proglašen krivim propušteno da se donese takva odluka.
(4) Ovjereni prijepis odluke o oduzimanju predmeta dostavit će se osobi od koje se
oduzima predmet.
(5) Protiv odluke iz stavka 2. i 3. ovog članka osoba od koje su oduzeti predmeti, ima
pravo žalbe. Ako rješenje iz stavka 2. ovog članka nije donio sud, o žalbi odlučuje
vijeće suda koji je bio nadležan za suđenje u prvom stupnju.
Članak 557.
(1) Imovinska korist ostvarena počinjenjem kaznenog djela utvrđuje se u postupku na
prijedlog tužitelja.
Odredbom članka 47. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 80/11., stupio na snagu 21. srpnja 2011., izmijenjen stavak 1.
(2) Sud i drugo tijelo pred kojima se vodi postupak, dužni su u tijeku postupka
prikupljati dokaze i istraživati okolnosti koje su važne za utvrđivanje imovinske koristi.
(3) Ako je oštećenik postavio imovinskopravni zahtjev koji, s obzirom na svoju osnovu,
isključuje oduzimanje imovinske koristi pribavljene kaznenim djelom, ta korist12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 188/194utvrđivat će se samo u onom dijelu koji nije obuhvaćen imovinskopravnim zahtjevom.
Članak 558.
(1) Kad dolazi u obzir oduzimanje imovinske koristi pribavljene kaznenim djelom,
osoba na koju je imovinska korist prenesena, a i predstavnik pravne osobe, pozvat će se
radi ispitivanja u prethodnom postupku i na raspravi. U pozivu će se upozoriti da će se
postupak provesti i bez njihove prisutnosti.
(2) Predstavnik pravne osobe ispitat će se na raspravi nakon okrivljenika koji se
očitovao da ne osporava osnovanost optužbe, a inače na početku dokaznog postupka.
Na isti način postupit će se prema osobi na koju je imovinska korist prenesena, ako nije
pozvana kao svjedok.
(3) Osoba na koju je imovinska korist prenesena, a i predstavnik pravne osobe ovlašten
je u svezi s utvrđivanjem imovinske koristi predlagati dokaze i po dopuštenju
predsjednika vijeća, postavljati pitanja okrivljeniku, svjedocima i vještacima.
(4) Ako sud tek u tijeku rasprave utvrdi da dolazi u obzir oduzimanje imovinske koristi
od treće osobe, prekinut će raspravu i pozvati osobu na koju je imovinska korist
prenesena, a i predstavnika pravne osobe.
Članak 559.
Sud će visinu iznosa imovinske koristi odmjeriti po slobodnoj ocjeni ako bi njezino
utvrđivanje bilo skopčano s nerazmjernim teškoćama ili sa znatnim odugovlačenjem
postupka.
Članak 560.
(1) Oduzimanje imovinske koristi sud može izreći u odluci kojom se utvrđuje da je
okrivljenik počinio kazneno djelo koje je predmet optužbe.
(2) U izreci odluke sud će navesti koji se predmet, odnosno novčani iznos oduzima.
(3) Ovjereni prijepis odluke dostavlja se i osobi na koju je imovinska korist prenesena, a
i predstavniku pravne osobe ako je sud izrekao oduzimanje imovinske koristi od te
osobe.
Članak 561.
Odredbe članka 465. stavka 2. i 3. i članka 479. ovog Zakona primjenjivat će se glede
žalbe protiv odluke o oduzimanju imovinske koristi.
Članak 562.
Osoba iz članka 558. stavka 3. ovog Zakona može podnijeti zahtjev za obnovu
kaznenog postupka glede odluke o oduzimanju imovinske koristi.
Odredbom članka 113. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen članak 562.
Članak 563.
Ako u odredbama ove Glave nije što drugo propisano glede postupka za primjenu
sigurnosnih mjera ili za oduzimanje imovinske koristi, primjenjivat će se ostale odredbe
ovog Zakona.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 189/194Glava XXIX.
POSTUPAK ZA OPOZIV UVJETNE OSUDE
Članak 564.
(1) Kad je u uvjetnoj osudi određeno da će se kazna izvršiti ako osuđenik ne vrati
imovinsku korist, ne naknadi štetu ili ne udovolji drugim obvezama, a osuđenik u
određenom roku nije udovoljio tim obvezama, prvostupanjski sud provest će postupak
za opoziv uvjetne osude na prijedlog ovlaštenog tužitelja ili oštećenika.
(2) Sudac koji za to bude određen ispitat će osuđenika, ako je dostupan, i provesti
potrebne izvide radi utvrđivanja činjenica i prikupljanja dokaza važnih za odluku.
(3) Nakon toga će predsjednik vijeća zakazati sjednicu vijeća o kojoj će izvijestiti
tužitelja, osuđenika i oštećenika. Nedolazak stranaka i oštećenika, ako su uredno
obaviješteni, ne sprečava održavanje sjednice vijeća.
(4) Ako sud utvrdi da osuđenik nije udovoljio obvezi koja mu je bila određena
presudom, donijet će presudu kojom će opozvati uvjetnu osudu i odrediti izvršenje
izrečene kazne, ili odrediti novi rok za udovoljenje obvezi, ili tu obvezu zamijeniti
drugom ili osuđenika osloboditi obveze. Ako sud ustanovi da nema osnove za
donošenje koje od tih odluka, rješenjem će obustaviti postupak za opoziv uvjetne osude.
(5) Ako se naknadno utvrdi da je osuđenik u vrijeme provjeravanja počinio kazneno
djelo za koje je osuđen na kaznu zbog koje je, prema odredbama Kaznenog zakona,
trebalo ili bilo moguće opozvati uvjetnu osudu, a sud koji ga je osudio na kaznu je
propustio o tome odlučiti, prvostupanjski sud koji je izrekao uvjetnu osudu donijet će
presudu kojom će opozvati uvjetnu osudu i odrediti izvršenje izrečene kazne. Ako sud
ustanovi da nema osnove za opoziv uvjetne osude, rješenjem će obustaviti taj postupak.
(6) Odluke iz stavka 5. ovog članka donosi sud nakon sjednice vijeća održane u skladu s
odredbom stavka 3. ovog članka.
(7) Nakon pravomoćnosti presude iz stavka 5. ovog članka postupit će prema članku
498. ovog Zakona.
Glava XXX.
POSTUPAK ZA IZDAVANJE TJERALICE I OBJAVE
Članak 565.
Ako se ne zna prebivalište ili boravište okrivljenika ili svjedoka kad je to po odredbama
ovog Zakona potrebno, tijelo koje vodi postupak će zatražiti od policije da okrivljenika
ili svjedoka potraže i da to tijelo obavijeste o njegovoj adresi.
Članak 566.
(1) Izdavanje tjeralice može se naložiti kad se okrivljenik protiv kojega je pokrenut
kazneni postupak zbog kaznenog djela za koje se progoni po službenoj dužnosti nalazi u
bijegu, a postoji rješenje o određivanju pritvora ili istražnog zatvora.
Odredbom članka 114. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen stavak 1.
(2) Izdavanje tjeralice nalaže tijelo koje vodi postupak.
(3) Izdavanje tjeralice naložit će se i u slučaju bijega okrivljenika iz ustanove u kojoj
izdržava kaznu bez obzira na visinu kazne, odnosno pritvora, istražnog zatvora ili bijega12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 190/194iz ustanove u kojoj izdržava zavodsku mjeru.
(4) Nalog tijela koje vodi postupak ili upravitelja ustanove dostavlja se policiji radi
izvršenja.
Članak 567.
(1) Ako su potrebni podaci o pojedinim predmetima koji su u svezi s kaznenim djelom
ili te predmete treba pronaći, a osobito ako je to potrebno radi ustanovljenja
istovjetnosti pronađenoga nepoznatog tijela, naložit će se izdavanje objave kojom će se
zatražiti da se ti podaci dostave tijelu koje vodi postupak.
(2) Policija može objavljivati i fotografije tijela i nestalih osoba ako postoji osnova
sumnje da je do smrti, odnosno nestanka tih osoba došlo zbog kaznenog djela.
Članak 568.
Tijelo koje je naredilo izdavanje tjeralice ili objave dužno ju je odmah povući kad se
pronađe tražena osoba ili predmet ili kad nastupi zastara kaznenog progona ili izvršenja
kazne ili drugi razlozi zbog kojih tjeralica ili objava nije više potrebna.
Članak 569.
(1) Tjeralicu i objavu raspisuje policija nadležna prema mjestu onog državnog tijela
pred kojim se vodi kazneni postupak, odnosno ustanove iz koje je pobjegla osoba na
izdržavanju kazne, odnosno pritvora, istražnog zatvora ili zavodske mjere.
(2) Radi obavještavanja javnosti o tjeralici ili objavi mogu se koristiti i sredstva javnog
priopćavanja.
(3) Policija može raspisati i međunarodnu tjeralicu.
Glava XXXI.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
1. Revizija te izvanredni pravni lijek protiv odluke sudova bivše SFRJ.
Članak 570.
(1) Osobe koje su sudovi bivše Jugoslavije osudili za vrijeme komunističke vladavine
za politička kaznena djela, politički motivirana kaznena djela ili druga kaznena djela
ako je do osuđujuće odluke došlo zlouporabom političke moći mogu revizijom zatražiti
poništenje osuđujuće odluke ili njoj drugoga odgovarajućega pravnog akta.
(2) Pod zlouporabom političke moći smatrat će se slučajevi u kojima je došlo do osude
koja u svojoj izreci ili u postupku koji joj je prethodio krši međunarodnopravno priznata
načela pravne države i demokratskog društva ili proturječi javnom poretku Republike
Hrvatske.
(3) Ako je osoba iz stavka 1. ovoga članka umrla, reviziju mogu izjaviti njezini
nasljednici po zakonskom redu. Ako su nasljednici nepoznati, reviziju mogu izjaviti
udruge za zaštitu ljudskih prava sa sjedištem u Republici Hrvatskoj.
(4) Ako reviziju izjavljuje udruga sa sjedištem u Republici Hrvatskoj ona mora
sadržavati i izvadak iz registra udruge iz kojeg je vidljivo da je područje njezine
djelatnosti zaštita ljudskih prava.
Odredbom članka 115. stavaka 1. i 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
kaznenom postupku, »Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009.,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 191/194izmijenjen naslov iznad članka 570. i članak 570.
Članak 570.a
(1) Revizija sadrži: osobne osuđenikove podatke, podatke o presudi koja se pobija,
podatke o činjenicama i dokazima na kojima se temelji, obrazloženje i potpis
podnositelja, te, ako je podnositelj nasljednik, dokaz da je osuđenik umro i da je on
njegov zakonski nasljednik.
(2) Revizija se izjavljuje županijskom sudu na čijem je području imao sjedište sud koji
je donio prvostupanjsku odluku.
(3) Ako je revizija izjavljena nenadležnom sudu ili ako je prvostupanjski sud imao
sjedište izvan Republike Hrvatske, primijenit će se odredbe članka 24. ovoga Zakona.
Članak 570.b
(1) O reviziji odlučuje vijeće županijskog suda od tri suca na sjednici.
(2) Nepotpunu ili nedopuštenu reviziju odbacit će rješenjem predsjednik vijeća. Protiv
toga rješenja može se izjaviti žalba u roku od petnaest dana.
(3) Na sjednicu vijeća pozivaju se podnositelj revizije, njegov opunomoćenik i državni
odvjetnik. Sjednica se može održati premda uredno pozvane osobe ne dođu na sjednicu.
Članak 570.c
(1) Vijeće može zatražiti da nadležna državna tijela prikupe i dostave podatke važne za
odluku povodom revizije.
(2) Podnositelj revizije, njegov opunomoćenik i državni odvjetnik mogu na sjednici
davati izjave radi razjašnjenja pojedinih pitanja u svezi s revizijom.
Članak 570.d
(1) O reviziji vijeće odlučuje presudom ili rješenjem.
(2) Nepotpunu ili nedopuštenu reviziju odbacit će vijeće rješenjem ako to nije učinio
predsjednik vijeća.
(3) Presudom će vijeće odbiti reviziju kao neosnovanu ako utvrdi da je podnesena
protiv odluke kojom je podnositelj osuđen za ratni zločin ili drugo kazneno djelo za
koje je Republika Hrvatska dužna progoniti po pravilima međunarodnog prava, kazneno
djelo čijim je počinjenjem došlo do gubitka života neke osobe, teške tjelesne ozljede ili
ako je osuđenik za sebe ili drugoga stekao protupravnu imovinsku korist ili ako se radi
o djelu suprotnom javnom poretku Republike Hrvatske. Sud će odbiti reviziju i ako
utvrdi da ne postoje razlozi zbog kojih je ona izjavljena.
(4) Ako utvrdi da je revizija osnovana, vijeće će presudom poništiti u cijelosti ili
djelomice pobijanu odluku u izreci o kaznenoj odgovornosti.
Članak 570.e
(1) Protiv odluke vijeća županijskog suda podnositelj revizije i državni odvjetnik mogu
podnijeti žalbu u roku od petnaest dana.
(2) O žalbi odlučuje Vrhovni sud u vijeću od pet sudaca.
(3) Vrhovni sud svojom odlukom može potvrditi, preinačiti ili ukiniti odluku
županijskog suda o reviziji.12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 192/194(4) Ako u članku 570. do 570.d. ovoga Zakona nije drukčije određeno, na postupak o
reviziji i na postupak o žalbi protiv odluke županijskog suda o reviziji primijenit će se
odredbe ovoga Zakona koje se odnose na odlučivanje vijeća u sjednici povodom žalbe
na presudu.
(5) O troškovima revizijskog postupka sud će odlučiti sukladno odredbi članka 151.
ovoga Zakona.
Odredbom članka 116. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., dodani članci 570.a,
570.b, 570.c, 570.d i 570.e.
Članak 571.
O zahtjevu za zaštitu zakonitosti protiv odluke vijeća Vrhovnog suda za koji je do 6.
listopada 1991. godine bio nadležan Savezni sud bivše Jugoslavije, odlučuje Vrhovni
sud u vijeću od pet sudaca.
2. Ostale prijelazne i završne odredbe
Članak 572.
U skladu s odredbama ovog Zakona, nadležni ministri donijet će u roku od šest mjeseci
od njegovog stupanja na snagu, potanje propise o:
1) uvjetima podnošenja elektroničke isprave (članak 79. stavak 5.),
2) tehničkim uvjetima, načinu snimanja i zaštiti snimke od brisanja ili oštećenja (članak
87. stavak 8. i članak 533. stavak 6.),
3) izvršenju mjera opreza (članak 100. stavak 5.),
4) o prijamu i postupanju s uhićenikom i pritvorenikom u pritvorskoj policijskoj jedinici
(članak 109. stavak 5. i članak 113. stavak 3.),
5) o evidenciji i izvršavanju kućnog zatvora (članak 121. stavak 3.),
6) o zatvorima u kojima se izvršava istražni zatvor te o uvjetima koje moraju ispunjavati
djelatnici koji izvršavaju istražni zatvor (članak 135. stavak 5.),
7) središnjoj evidenciji zatvorenika (članak 136. stavak 5.),
8) kućnom redu u zatvorima u kojima se izvršava istražni zatvor (članak 143.),
9) očevidniku zatvorenika u istražnom zatvoru (članak 144. stavak 4.),
10) troškovima kaznenog postupka (članak 152.),
11) dostavi (članak 169. stavak 4.),
12) kaznenoj evidenciji i evidenciji odgojnih mjera (članak 185. stavak 2. i 3.),
13) automatskim zbirkama osobnih podataka (članak 186. stavak 4.),
14) nabavi i održavanju tehničkih uređeja za audio­video konferencije (članak 194.
stavak 3.),
15) upisnicima iz članka 205. stavka 5. i članka 206. stavka 10. ovog Zakona,12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 193/19416) ustrojavanju i načinu vođenja zbirki s automatskom obradom podataka (članak 211.
stavak 3. i 4.),
17) čuvanju materijalnih dokaza (članak 269. stavak 3.),
18) načinu uzimanja, nadzoru i čuvanju uzoraka biološkog materijala (članak 327.
stavak 7.),
19) načinu izvršenja posebnih dokaznih radnji iz članka 337. stavka 7. ovog Zakona,
20) evidenciji potvrđenih optužnica (članak 354. stavak 4.).
(2) U roku iz stavka 1. ovog članka Hrvatska odvjetnička komora će propisati oblik i
sadržaj poziva iz članka 67. stavka 3. ovog Zakona.
Članak 573.
Stupanjem na snagu ovoga Zakona prestaje važiti Zakon o kaznenom postupku
(»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 58/99., 112/99., 58/02., 143/02. i 115/06.) osim:
– odredaba članaka 1. do 206., od 208. do 400. i od 414. do 505. toga Zakona, koje
prestaju važiti 31. kolovoza 2011.,
Odredbom članka 117. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., izmijenjen podstavak 1.
– odredaba članaka 1. do 206., od 208. do 400. i od 414. do 505. toga Zakona koje u
predmetima pokrenutima za kaznena djela iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje
korupcije i organiziranog kriminaliteta (»Narodne novine«, br. 88/01., 12/02., 33/05.,
48/05. i 76/07.) prestaju važiti 30. lipnja 2009.,
– odredaba članaka 16. do 22. te Glava XXIX. i XXX. toga Zakona, koje će se
primjenjivati do donošenja posebnog zakona.
Odredbom članka 118. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku,
»Narodne novine« br. 76/09., stupio na snagu 1. srpnja 2009., u cijelom tekstu Zakona
riječi: »kućni zatvor«, zamijenjene riječima: »istražni zatvor u domu«.
Članak 574.
(1) Kazneni postupak pokrenut prije stupanja na snagu ovog Zakona dovršit će se po
odredbama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98.,
58/99., 112/99., 58/02., 143/02. i 115/06.).
(2) Ako je do stupanja na snagu ovog Zakona donesena kakva odluka protiv koje je po
odredbama zakona po kojem je postupak vođen dopušten pravni lijek ili još teče rok za
podnošenje pravnog lijeka, ili je pravni lijek podnesen, ali o njemu još nije odlučeno, u
tom postupku primijenit će se odredbe zakona po kojem je donesena odluka, osim ako
ovim Zakonom nije drukčije propisano.
(3) Odredbe članka 497. – 508. ovog Zakona na odgovarajući način će se primjenjivati i
u postupcima povodom zahtjeva za obnovu kaznenog postupka podnesenima po
odredbama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98.,
58/99., 112/99., 58/02., 143/02. i 115/06.).
Članak 575.
Ovaj Zakon objavit će se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu 1. siječnja 2009.
osim:12.09.2016. 121 28.10.2011 Zakon o kaznenom postupku (pročišćeni tekst)
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 194/194– članaka 1. – 230., 232. – 496. i 509. – 569. koji stupaju na snagu 1. srpnja 2009. u
predmetima za kaznena djela iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i
organiziranog kriminaliteta (»Narodne novine«, br. 82/01., 12/02., 33/05., 48/05. –
ispravak).
– članaka 1. – 230., 232. – 496. i 509. – 569. koji stupaju na snagu 1. rujna 2011.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, »Narodne novine«
br. 76/09., stupio na snagu
1. srpnja 2009.
Članak 119.
Ovaj Zakon objavit će se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu 1. srpnja 2009.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, »Narodne novine«
br. 80/11., stupio na snagu
21. srpnja 2009.
Članak 48.
Odredbe članka 49., članka 55. stavka 6., članka 65. stavka 3., članka 70. stavka 1.,
članka 98. stavka 3., članka 285. stavka 1. točke 1., članka 389. stavka 2., članka 464.
stavka 2., članka 552. stavka 1. i članka 555. stavka 1. Zakona o kaznenom postupku
(»Narodne novine«, br. 152/08. i 76/09.) primjenjuju se na članove svih zajednica iz
članka 18. ovog Zakona kojim se mijenja članak 202. stavak 33.
Članak 49.
Ovlašćuje se Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora izraditi pročišćeni tekst
Zakona o kaznenom postupku.
Članak 50.
Dana 1. rujna 2011. prestaju važiti odredbe članka 16. – 22. Zakona o kaznenom
postupku (»Narodne novine« br. 110/97., 27/98., 58/99., 112/99., 58/02., 143/02. i
115/06.).
Članak 51.
Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«,
osim:
– članka 1. ovog Zakona koji stupa na snagu s danom pristupanja Republike Hrvatske u
Europsku uniju,
– članka 2. i članka 19.a – 19.d i članka 19.f iz članka 3. ovog Zakona, koji stupaju na
snagu 1. rujna 2011.,
– članka 19.e iz članka 3. ovog Zakona koji stupa na snagu 1. siječnja 2015.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 1/139USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
2096
Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci
Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor
Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, odlučujući o
prijedlozima za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.), na sjednici
održanoj 19. srpnja 2012. donio je
ODLUKU
I. Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o kaznenom postupku
(»Narodne novine« broj 152/08., 76/09. i 80/11.) te se ukidaju:
– članak 2. stavak 5.;
– članak 10. stavak 3. u dijelu koji se odnosi na pravo na dostojanstvo iz članka 10.
stavka 2. točke 2.;
– članak 34. stavak 2. u dijelu koji glasi: »isključenja (članak 32. stavak 1.)«;
– članak 70. stavak 5.;
– članak 75. stavci 2. i 3.;
– članak 76. stavci 2., 3. i 4.;
– članak 86. stavak 1. u dijelu koji glasi: »najkasnije do završetka istrage, odnosno
nakon primitka optužnice na potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja (članak 344. stavak
4.)«;
– članak 97. stavak 7.;
– članak 102. stavak 1. u dijelu koji glasi: »točki 1. do 3.«;
– članak 104. stavak 2. druga rečenica koja glasi: »Tako sud može odlučiti, na prijedlog
državnog odvjetnika, i ako postoji ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti
protivno uvjetima rješenja o jamstvu.«;
– članak 106. stavak 3.;
– članak 112. stavak 2. druga do šesta rečenica koje glase: »Na prijedlog državnog
odvjetnika sudac istrage može obrazloženim rješenjem produljiti pritvor za daljnjih
četrdeset i osam sati ako je to neophodno radi prikupljanja dokaza o kaznenom djelu za
koje je propisana kazna zatvora iznad dvanaest godina. Protiv rješenja suca istrage o
produljenju pritvora pritvorenik se može žaliti u roku od šest sati. O žalbi odlučuje
vijeće u roku od dvanaest sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja. Pritvorenik može
žalbu izjaviti na zapisnik.«;
– članak 184. stavak 2. točka 1.;
– članak 186. stavak 1.;12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 2/139– članak 217. stavci 1. i 2.;
– članak 218. stavak 3.;
– članak 229. stavak 2. druga rečenica koja glasi: »U svakom slučaju smatra se da je
državni odvjetnik odustao od kaznenog progona ako optužnica nije podignuta šest
mjeseci nakon završetka istrage.«;
– članak 230. stavci 3., 4. i 5.;
– članak 246. stavak 1.;
– članak 247. stavci 2. i 3.;
– članak 251. stavak 1.;
– članak 272. stavak 1. u dijelu koji glasi: »koje je narodnosti i«;
– članak 286. stavci 2., 3. i 4.;
– članak 298.;
– članak 326. stavci 1., 2. i 3.;
– članak 327. stavci 6. i 7.;
– članak 332. stavak 2.;
– članak 334. stavak 2.;
– članak 335. stavak 3.;
– članak 337. stavci 1. i 2.;
– članak 342. stavak 2. u dijelu koji glasi: », ako ukazuju na nedužnost i na manji
stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti«;
– članak 353. stavci 2. i 3.;
– članak 369. stavak 2.;
– članak 377. stavak 1. druga rečenica koja glasi: »Pri tome će predsjednik vijeća
upozoriti stranke i oštećenika da se na raspravi neće izvesti oni dokazi za koje su znale
ali ih, bez opravdanog razloga, nisu na pripremnom ročištu predložile.«;
– članak 399. stavci 2. i 3.;
– članak 421. stavak 2. točka 1.;
– članak 442. stavak 1. u dijelu koji glasi: »Ako optuženik u tijeku rasprave u
zasjedanju počini kazneno djelo ili«;
– članak 459. stavak 5.;
– članak 462. stavci 2. i 3.;
– članak 508. stavak 1.;
– članak 530. stavak 3.;
– članak 531. stavak 2.;12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 3/139– članak 532. stavak 2. u dijelu koji glasi »i 526.«.
II. Odredbe ili dijelovi odredaba Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj
152/08., 76/09. i 80/11.) iz točke I. ove izreke prestaju važiti na dan stupanja na snagu
izmjena i dopuna tog zakona ili novog zakona usklađenog s pravnim stajalištima
izraženim u ovoj odluci, a najkasnije 15. prosinca 2013.
III. Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.) Ustavni sud određuje da usklađivanje
Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08., 76/09., 80/11.) u smislu
točke II. ove izreke uključuje i izvršenje pozitivnih ustavnih obveza utvrđenih u točki
246. ove odluke.
IV. Ova odluka nema učinaka na postupke koji su pokrenuti ni na radnje i mjere koje su
poduzete prema Zakonu o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08., 76/09. i
80/11.) za vrijeme njegova važenja.
V. Za vrijeme važenja Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08.,
76/09. i 80/11.) nitko se ne može pozivati na ovu odluku kao na pravnu osnovu za
podnošenje zahtjeva iz članka 58. stavka 1. ili članka 59. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske.
VI. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.
Obrazloženje
I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM
1. Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08.) donio je Hrvatski
sabor na sjednici održanoj 15. prosinca 2008. Za kaznena djela iz članka 21. Zakona o
Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala (»Narodne novine« broj 76/09.,
116/10., 145/10. i 57/11.) taj je zakon stupio na snagu 1. srpnja 2009. Za sva ostala
kaznena djela taj je zakon stupio na snagu 1. rujna 2011. Do danas je dva puta
izmijenjen i dopunjen (»Narodne novine« broj 76/09. i 80/11.).
U ovom ustavnosudskom postupku razmatra se zakonski tekst koji je na snazi od 21.
srpnja 2011., a koji je sadržan u pročišćenom tekstu Zakona o kaznenom postupku
(»Narodne novine« broj 121/11.).
2. Prijedloge za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti više članaka Zakona o
kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08.) i više članaka Zakona o
izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 76/09.)
podnijeli su:
– Odvjetničko društvo Nobilo i dr. (u daljnjem tekstu: O. d. Nobilo) iz Zagreba
(prijedlog broj: U­I­602/2009 koji je zaprimljen u Ustavnom sudu 11. veljače 2009.),
– odvjetnice Jasna Novak i Višnja Drenški Lasan (u daljnjem tekstu: predlagateljice
Novak i Drenški Lasan) iz Zagreba (prijedlog broj: U­I­18153/2009 koji je zaprimljen u
Ustavnom sudu 18. rujna 2009.),
– odvjetnik Zrinko Zrilić (u daljnjem tekstu: predlagatelj Zrilić) iz Zadra (prijedlog broj:
U­I­448/2009 koji je zaprimljen u Ustavnom sudu 3. veljače 2009. i prijedlog broj: U­I­
1710/2009 koji je zaprimljen u Ustavnom sudu 9. travnja 2009.),
– odvjetnica mr. sc. Laura Valković (u daljnjem tekstu: predlagateljica Valković) iz
Zagreba (prijedlog broj: U­I­5813/2010 koji je zaprimljen u Ustavnom sudu 5.
studenoga 2010.),12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 4/139– Igor Rzaunek (u daljnjem tekstu: predlagatelj Rzaunek) iz Zagreba (prijedlog broj: U­
I­2871/2011 koji je zaprimljen u Ustavnom sudu 2. lipnja 2011.).
U tijeku rada na predmetima zaključeno je da se svi prijedlozi objedine i o njima
zajednički odluči u jednom ustavnosudskom postupku, pri čemu će se zbog opsežnosti
osporenih odredaba odluka donijeti odvojeno od rješenja, ali će oba akta biti objavljena
u istom broju »Narodnih novina«.
Kad se u ovoj odluci poziva na rješenje broj: U­I­448/2009, U­I­602/2009, U­I­
1710/2009, U­I­18153/2009, U­I­5813/2010, U­I­2871/2011 od 19. srpnja 2012.
Ustavni sud koristi kraticu »rješenje broj: U­I­448/2009 i dr.« u odgovarajućem padežu.
3. Bez prijelaznih i završnih odredaba Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine«
broj 152/08., 76/09. i 89/11.) ima ukupno 569 članaka. Predlagatelji su osporili
ustavnost više od 150 članaka odnosno njihovih pojedinih stavaka, točaka, rečenica ili
dijelova rečenica unutar pojedinih stavaka ili točaka.
3.1. Zbog izrazite složenosti i osobitih obilježja kaznenog procesnog zakonodavstva te
mnogobrojnih osporenih odredaba Zakona o kaznenom postupku predsjednica
Ustavnog suda imenovala je na prijedlog suca izvjestitelja radnu skupinu od četiriju
sudaca i triju ustavnosudskih savjetnika za obradu predmeta i periodično izvješćivanje
sjednice Suda o radnjama provedenim u pripremnom dijelu ustavnosudskog postupka.
4. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
Ustavni sud zatražio je očitovanje o podnesenim prijedlozima od Ministarstva
pravosuđa Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Ministarstvo pravosuđa).
Ministarstvo pravosuđa dostavilo je 16. prosinca 2009. pisano očitovanje, klasa: 703­
01/09­01/342, ur. broj: 514­05­02­01­01/09­2 od 10. prosinca 2009.
4.1. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
Ustavni sud zatražio je 5. srpnja 2012. od Državnog odvjetništva Republike Hrvatske (u
daljnjem tekstu: DORH) statističke podatke o radu državnih odvjetništava i Ureda za
suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala (u daljnjem tekstu: USKOK) u
prethodnom postupku od 1. rujna 2011., to jest od stupanja na snagu Zakona o
kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08., 76/09. i 89/11.) za sva kaznena
djela. DORH je te podatke dostavio u pisanom dopisu broj: A­283/12 od 6. srpnja 2012.
5. Ustavni sud zatražio je i dobio stručna mišljenja o podnesenim prijedlozima od prof.
dr. sc. Zlate Đurđević (Pravni fakultet u Zagrebu)., prof. dr. sc. Berislava Pavišića
(Pravni fakultet u Rijeci) i prof. dr. sc. Gorana Tomaševića (Pravni fakultet u Splitu).
Zatraženo je i stručno mišljenje prof. dr. sc. Vladimira Ljubanovića (Pravni fakultet u
Osijeku) koji ga nije dostavio. Dostavljena stručna mišljenja smatraju se sastavnim
dijelom ustavnosudskog spisa.
6. U ovoj odluci koriste se sljedeće kratice za zakone, međunarodne ugovore i njihova
tijela:
– Ustavni zakon o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst): Ustavni zakon;
– Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 58/99., 112/99.,
58/02., 143/02., 62/03. i 115/06.): ZKP/97;
– Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08.): ZKP/08;
– Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«
broj 76/09.), koji je stupio na snagu 1. srpnja 2009.: ZID ZKP/09;12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 5/139– Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«
broj 80/11.), koji je stupio na snagu 21. srpnja 2011.: ZID ZKP/11;
– Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08., 76/09., 89/11. i 121/11.
– pročišćeni tekst): ZKP;
– Zakon o državnom odvjetništvu (»Narodne novine« broj 76/09., 153/09, 116/10.,
145/10., 57/11. i 130/11.): ZODO;
– Zakon o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala (»Narodne novine«
broj 76/09., 116/10., 145/10. i 57/11.): ZUSKOK;
– Kazneni zakon (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98. – ispravak, 129/00., 51/01.,
111/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 125/11.): KZ;
– Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i
1/06.): Konvencija;
– Europski sud za ljudska prava: Europski sud;
– Europska komisija za ljudska prava: Europska komisija.
II. MJERODAVNO PRAVO
1) Ustav Republike Hrvatske
7. Za ocjenu osnovanosti prijedloga mjerodavni su sljedeći članci Ustava:
»Članak 3.
(...) sloboda, jednakost, nacionalna ravnopravnost i ravnopravnost spolova ... poštovanje
prava čovjeka, nepovredivost vlasništva, vladavina prava ... najviše su vrednote
ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.«
»Članak 5.
U Republici Hrvatskoj zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom, a ostali propisi i s
Ustavom i sa zakonom.
Svatko je dužan držati se Ustava i prava i poštovati pravni poredak Republike
Hrvatske.«
»Članak 14.
Svatko u Republici Hrvatskoj ima prava i slobode, neovisno o njegovoj rasi, boji kože,
spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom
podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama.
Svi su pred zakonom jednaki.«
»Članak 16.
Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava
drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.
Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničenjem
u svakom pojedinom slučaju.«
»Članak 17.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 6/139(...)
Niti u slučaju neposredne opasnosti za opstanak države ne može se ograničiti primjena
odredbi ovoga Ustava o pravu na život, zabrani mučenja, surovog ili ponižavajućeg
postupanja ili kažnjavanja, o pravnoj određenosti kažnjivih djela i kazni, te o slobodi
misli, savjesti i vjeroispovijedi.«
»Članak 18.
Jamči se pravo na žalbu protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih u postupku prvog
stupnja pred sudom ili drugim ovlaštenim tijelom.
Pravo na žalbu može biti iznimno isključeno u slučajevima određenima zakonom ako je
osigurana druga pravna zaštita.«
»Članak 21.
Svako ljudsko biće ima pravo na život.
(...)«
»Članak 22.
Čovjekova je sloboda i osobnost nepovrediva.
Nikomu se ne smije oduzeti ili ograničiti sloboda, osim kada je to određeno zakonom, o
čemu odlučuje sud.«
»Članak 23.
Nitko ne smije biti podvrgnut bilo kakvu obliku zlostavljanja ili, bez svoje privole,
liječničkim ili znanstvenim pokusima.
Zabranjen je prisilni i obvezatni rad.«
»Članak 24.
Nitko ne može biti uhićen ili pritvoren bez pismenoga, sudbenog i na zakonu
utemeljenog naloga. Takav nalog mora biti pročitan i uručen uhićeniku prilikom
oduzimanja slobode.
Bez sudbenoga naloga redarstvo može uz obvezu da je odmah preda sudu uhititi osobu
protiv koje postoji osnovana sumnja da je počinila teško kazneno djelo određeno
zakonom. Uhićena osoba mora odmah na način njoj razumljiv biti obaviještena o
razlozima uhićenja, te o svojim pravima utvrđenima zakonom.
Svaka se osoba koja je uhićena ili pritvorena ima pravo žaliti sudu, koji će bez odgode
odlučiti o zakonitosti lišenja slobode.«
»Članak 25.
Sa svakim se uhićenikom i osuđenikom mora postupati čovječno i poštovati njegovo
dostojanstvo.
Tko je god pritvoren i optužen zbog kaznenog djela, ima pravo u najkraćem roku,
određenom zakonom, biti izveden pred sud i u zakonskom roku oslobođen ili osuđen.
Pritvorenik se, uz zakonsko jamstvo, može pustiti da se brani sa slobode.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 7/139Svatko tko je bio nezakonito lišen slobode ili osuđen ima, u skladu sa zakonom, pravo
na odštetu i javnu ispriku.«
»Članak 27.
Odvjetništvo kao samostalna i neovisna služba osigurava svakome pravnu pomoć, u
skladu sa zakonom.«
»Članak 28.
Svatko je nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se
pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja.«
»Članak 29.
Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog
kažnjivog djela.
U slučaju sumnje ili optužbe zbog kažnjivog djela osumnjičenik, okrivljenik ili
optuženik ima pravo:
– da u najkraćem roku bude obaviješten potanko i na jeziku koji razumije o naravi i
razlozima optužbe koja se diže protiv njega i o dokazima koji ga terete,
– da ima odgovarajuće vrijeme i mogućnost za pripremu obrane,
– na branitelja i nesmetano uspostavljanje veze s braniteljem, i s tim pravom mora biti
upoznat,
– da se brani sam ili uz branitelja po vlastitom izboru, a ako nema dovoljno sredstava da
plati branitelja, ima pravo na besplatnog branitelja pod uvjetom propisanim zakonom,
– da mu se sudi u njegovoj nazočnosti, ukoliko je dostupan sudu,
– da ispituje ili dade ispitati svjedoke optužbe i da zahtijeva da se osigura nazočnost i
ispitivanje svjedoka obrane pod istim uvjetima kao i svjedoka optužbe,
– na besplatnu pomoć tumača ako ne razumije ili ne govori jezik koji se upotrebljava na
sudu.
Osumnjičenik, okrivljenik i optuženik ne smije se siliti da prizna krivnju.
Dokazi pribavljeni na nezakonit način ne mogu se uporabiti u sudskom postupku.
Kazneni postupak može se pokrenuti samo pred sudom na zahtjev ovlaštenog tužitelja.«
»Članak 30.
Kaznena osuda za teška i osobito nečasna kaznena djela može, u skladu sa zakonom,
imati za posljedicu gubitak stečenih ili zabranu stjecanja na određeno vrijeme nekih
prava na obavljanje određenih poslova, ako to zahtijeva zaštita pravnog poretka.«
»Članak 34.
Dom je nepovrediv.
Samo sud može obrazloženim pismenim nalogom utemeljenim na zakonu odrediti da se
dom ili drugi prostor pretraži.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 8/139Pravo je stanara da on ili njegov zastupnik i obvezatno dva svjedoka budu nazočni pri
pretrazi doma ili drugoga prostora.
U skladu s uvjetima što ih predviđa zakon, redarstvene vlasti mogu i bez sudskog
naloga ili privole držatelja stana ući u dom ili prostorije te izvršiti pretragu bez
nazočnosti svjedoka, ako je to neophodno radi izvršenja naloga o uhićenju ili radi
hvatanja počinitelja kaznenog djela odnosno otklanjanja ozbiljne opasnosti po život i
zdravlje ljudi ili imovinu većeg opsega.
Pretraga radi pronalaženja ili osiguranja dokaza za koje postoji osnovana vjerojatnost da
se nalaze u domu počinitelja kaznenog djela, može se poduzeti samo u nazočnosti
svjedoka.«
»Članak 35.
Svakomu se jamči štovanje i pravna zaštita njegova osobnog i obiteljskog života,
dostojanstva, ugleda i časti.«
»Članak 36.
Sloboda i tajnost dopisivanja i svih drugih oblika općenja zajamčena je i nepovrediva.
Samo se zakonom mogu propisati ograničenja nužna za zaštitu sigurnosti države ili
provedbu kaznenog postupka.«
2) Konvencija
8. Za ocjenu osnovanosti prijedloga mjerodavni su sljedeći članci Konvencije:
»Članak 2.
Pravo na život
1. Pravo svakoga na život zaštićeno je zakonom. Nitko ne smije biti namjerno lišen
života ...
2. Nije u suprotnosti s odredbama ovog članka lišenje života proizašlo iz upotrebe sile
koja je bila nužno potrebna:
a) pri obrani bilo koje osobe od protupravnog nasilja;
b) pri zakonitom uhićenju ili pri sprečavanju bijega osobe zakonito lišene slobode;
c) radi suzbijanja pobune ili ustanka u skladu sa zakonom.«
»Članak 3.
Zabrana mučenja
Nitko se ne smije podvrgnuti mučenju ni nečovječnom ili ponižavajućem postupanju ili
kazni.«
»Članak 5.
Pravo na slobodu i sigurnost
1. Svatko ima pravo na slobodu i na osobnu sigurnost. Nitko se ne smije lišiti slobode,
osim u sljedećim slučajevima i u postupku propisanom zakonom:
a) ako je zatvoren u skladu sa zakonom nakon presude nadležnog suda;12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 9/139b) ako je zakonito uhićen ili pritvoren zbog nepoštovanja zakonitog sudskog naloga radi
osiguranja izvršenja neke zakonom propisane obveze;
c) ako je zakonito uhićen ili pritvoren radi dovođenja nadležnoj sudbenoj vlasti kad
postoji osnovana sumnja da je počinio kazneno djelo ili kad je razumno vjerovati da je
to nužno radi sprečavanja izvršenja kaznenog djela ili bijega nakon njegova počinjenja;
d) ako se radi o zakonitom zatvaranju maloljetnika radi izricanja odgojne mjere nadzora
ili o njegovu zakonitom pritvoru radi dovođenja nadležnoj sudbenoj vlasti;
e) ako se radi o zakonitom lišenju slobode osoba radi sprečavanja širenja zaraznih
bolesti, o pritvaranju umobolnika, alkoholičara, ovisnika o drogi ili skitnica;
f) ako se radi o zakonitom uhićenju ili pritvoru neke osobe kako bi je se spriječilo da
neovlašteno uđe u zemlju ili osobe protiv koje je u tijeku postupak protjerivanja ili
izručenja.
2. Svatko tko je uhićen mora u najkraćem roku biti obaviješten, na jeziku koji razumije,
o razlozima toga uhićenja i o svakoj optužbi protiv sebe.
3. Svatko uhićen ili pritvoren u uvjetima predviđenim stavkom 1.c) ovoga članka mora
se u najkraćem roku izvesti pred suca, ili pred drugo zakonom određeno tijelo sudbene
vlasti, i ima pravo u razumnom roku biti suđen ili pušten na slobodu do suđenja.
Puštanje na slobodu može se uvjetovati davanjem jamstva da će ta osoba pristupiti
suđenju.
4. Svatko tko je lišen slobode uhićenjem ili pritvaranjem ima pravo pokrenuti sudski
postupak u kojem će se brzo odlučiti o zakonitosti njegova pritvaranja ili o njegovu
puštanju na slobodu ako je pritvaranje bilo nezakonito.
5. Svatko tko je žrtva uhićenja ili pritvaranja suprotno odredbama ovoga članka ima
izvršivo pravo na odštetu.«
»Članak 6.
Pravo na pošteno suđenje
1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja
optužnice za kazneno djelo protiv njega svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj.
Presuda se mora izreći javno, ali se sredstva priopćavanja i javnost mogu isključiti iz
cijele rasprave ili njezinog dijela zbog razloga koji su nužni u demokratskom društvu
radi interesa morala, javnog reda ili državne sigurnosti, kad interesi maloljetnika ili
privatnog života stranaka to traže, ili u opsegu koji je po mišljenju suda bezuvjetno
potreban u posebnim okolnostima gdje bi javnost mogla biti štetna za interes pravde.
2. Svatko optužen za kazneno djelo smatrat će se nevinim sve dok mu se ne dokaže
krivnja u skladu sa zakonom.
3. Svatko optužen za kazneno djelo ima najmanje sljedeća prava:
a) da u najkraćem roku bude obaviješten, potanko i na jeziku koji razumije, o prirodi i
razlozima optužbe koja se podiže protiv njega;
b) da ima odgovarajuće vrijeme i mogućnost za pripremu svoje obrane;
c) da se brani sam ili uz branitelja po vlastitom izboru, a ako nema dovoljno sredstava
platiti branitelja, ima pravo na besplatnog branitelja, kad to nalažu interesi pravde;12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 10/139d) da ispituje ili dade ispitati svjedoke optužbe i da se osigura prisutnost i ispitivanje
svjedoka obrane pod istim uvjetima kao i svjedoka optužbe;
e) besplatnu pomoć tumača ako ne razumije ili ne govori jezik koji se upotrebljava na
sudu.«
»Članak 8.
Pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života
1. Svatko ima pravo na poštovanje svoga privatnog i obiteljskog života, doma i
dopisivanja.
2. Javna vlast se neće miješati u ostvarivanje tog prava, osim u skladu sa zakonom i ako
je u demokratskom društvu nužno radi interesa državne sigurnosti, javnog reda i mira,
ili gospodarske dobrobiti zemlje, te radi sprečavanja nereda ili zločina, radi zaštite
zdravlja ili morala ili radi zaštite prava i sloboda drugih.«
»Članak 13.
Svatko čija su prava i slobode koje su priznate u ovoj Konvenciji povrijeđene ima pravo
na djelotvorna pravna sredstva pred domaćim državnim tijelom čak i u slučaju kad su
povredu počinile osobe koje su djelovale u službenom svojstvu.«
3) Ostalo međunarodno i domaće pravo
9. Ostalo međunarodno i domaće pravo mjerodavno za ocjenu osnovanosti prijedloga
predlagatelja navodi se na odgovarajućim mjestima u obrazloženju ove odluke.
III. GRANICE OVLASTI USTAVNOG SUDA U KONTROLI ZKP­a
10. Zakon o kaznenom postupku jedan je od najvažnijih pravnih akata u demokratskom
društvu utemeljenom na vladavini prava i zaštiti ljudskih prava. Država kroz kaznene
procesne zakone osigurava odgovarajući pravni okvir za kazneni progon i kažnjavanje
počinitelja kaznenih djela. Njime se određuju pravila kojima se osigurava da u zakonito
provedenom postupku pred nadležnim sudom nitko nedužan ne bude osuđen, a da se
počinitelju kaznenog djela izrekne kazna ili druga mjera uz uvjete koje predviđa zakon
(načelo zakonitosti propisano člankom 1. stavkom 1. ZKP­a).
Kroz način na koji su uređeni predistražni i istražni postupci i sudski kazneni postupak
(u daljnjem tekstu: kazneni proces) u prvom se redu izražava državna kaznena politika
prema sprečavanju i suzbijanju kriminaliteta. ZKP, KZ i ZUSKOK u tom su smislu
pravni (normativni) izraz te politike. O njoj su nadležni odlučivati Hrvatski sabor i
Vlada Republike Hrvatske, svaki u okviru svoje nadležnosti, a ne Ustavni sud. Drugim
riječima, zakonodavac u okvirima Ustava samostalno i slobodno odabire i uređuje
normativni okvir ili zakonodavni model kaznenog procesnog i materijalnog prava radi
zaštite individualnih, društvenih i državnih dobara od kaznenih djela ovisno o ciljevima
koje kaznenom politikom želi postići.
Sloboda izbora normativnog okvira ili zakonodavnog modela kaznenog procesa
pretpostavlja i zakonodavčevu ovlast da na odgovarajući način uređuje organizaciju i
nadležnost policije te tijela kaznenog progona i kaznenih sudova, uključujući i njihov
međusobni odnos.
Ustavni sud nije ovlašten miješati se u pitanja državne kaznene politike, a s time ni u
normativni okvir ili zakonodavni model kaznenog procesa kao njegov pravni izraz.
Odabir je po sili Ustava u isključivoj nadležnosti zakonodavca.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 11/139To znači da nitko osim zakonodavca nema ovlast, primjerice, vratiti u zakonodavni
poredak Republike Hrvatske tip mješovitog kaznenog postupka ili sudsku istragu koji
su prije stupanja na snagu ZKP/08 tradicionalno obilježavali hrvatsko kazneno procesno
pravo više od 130 godina. Osim toga, nitko osim zakonodavca nema ovlast trajno
uklanjati iz kaznenog procesnog prava pravne institute predviđene u novom
kaznenoprocesnom modelu kao što je, primjerice, parcijalni procesni imunitet svjedoka
(članak 286. ZKP­a), ma koliko se činili stranim tradicionalnim postavkama hrvatskog
kaznenog procesnog prava. Isključiva je ovlast zakonodavca da pojedine
kaznenoprocesne institute prihvati, zadrži ili ukloni iz prihvaćenog modela kaznenog
procesa odnosno promijeni sam model. S ustavnopravnog je aspekta jedina obveza
zakonodavca da pri uređivanju kaznenoprocesnih instituta uvažava zahtjeve koje pred
njega postavlja Ustav, a osobito one koji proizlaze iz načela vladavine prava i one
kojima se štite određena ustavna dobra i vrednote. Drugim riječima, njihovo uređenje
uvijek mora biti takvo da osigurava ostvarenje legitimnih ciljeva kaznenog procesa,
pravnu sigurnost objektivnog pravnog poretka, određenost, pristupačnost, predvidljivost
i pravnu izvjesnost kaznenoprocesnih normi, poštovanje prava okrivljenika i oštećenika
(žrtve) koja im jamči Ustav te procesnu ravnopravnost položaja stranaka u
kaznenopravnim postupcima u Republici Hrvatskoj u skladu sa zahtjevima koji
proizlaze iz vladavine prava, najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske
koja je temelj za tumačenje Ustava (članak 3. Ustava). Ustavna je zadaća Ustavnog
suda osigurati da ti zahtjevi budu poštovani.
11. Pri ostvarenju svoje nadzorne ovlasti da odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom in
abstracto Ustavni sud vodi se određenim pravilima.
U prvom je redu riječ o tome da vladavina prava, kao najviša vrednota ustavnog poretka
Republike Hrvatske, sadržava i zahtjeve o općim obilježjima koje bi zakoni morali
imati kako bi s vladavinom prava bili usklađeni. Iako pretpostavlja punu ustavnost i
zakonitost u smislu članka 5. Ustava, vladavina prava više je od samog zahtjeva za
postupanje u skladu sa zakonom, budući da uključuje i zahtjeve koji se tiču sadržaja
zakona. U tom smislu, u pravnom poretku utemeljenom na vladavini prava zakoni
moraju biti opći i jednaki za sve, a posljedice trebaju biti izvjesne za one na koje će se
zakon primijeniti. Zakonske posljedice moraju biti primjerene legitimnim očekivanjima
stranaka u svakom konkretnom slučaju u kojem se zakon na njih neposredno
primjenjuje (v. odluku broj: U­I­659/1994, U­I­146/1996, U­I­228/1996, U­I­508/1996,
U­I­589/1999 od 15. ožujka 2000., »Narodne novine« broj 31/00.). U području
kaznenog procesnog zakonodavstva riječ je u prvom redu o zahtjevu za pristupačnošću,
određenošću i predvidljivošću kaznenih procesnih normi.
12. Drugo, pri provedbi ustavnog nadzora domaćeg zakonodavstva in abstracto mora se
uzimati u obzir i ustaljena, stabilna i ujednačena sudska praksa u primjeni osporenih
pravnih normi na konkretne slučajeve. Ustavni sud u tom smislu prihvaća pravno
stajalište Europskog suda o ulozi i značenju sudske prakse u razvitku kaznenog
zakonodavstva. Taj ga je sud izrekao u predmetu S.W. protiv Ujedinjenog Kraljevstva
(presuda, 22. studenoga 1995., zahtjev br. 20166/92) u kojem je tumačio načelo nullum
crimen, nulla poena sine lege zajamčeno člankom 7. Konvencije:
»35. ... kad govori o ‘zakonu’, članak 7. upućuje na isti pojam na koji se Konvencija
poziva na drugim mjestima kad koristi taj termin, pojam koji, dakle, obuhvaća i pisano i
nepisano pravo i podrazumijeva kvalitativne zahtjeve, posebno pristupačnost i
predvidljivost (...).
36. Koliko god da je precizno formulirana zakonska odredba, u bilo kojem pravnom
sustavu, uključujući i kazneno pravo, postoji neizbježan element sudskog tumačenja.
Uvijek će postojati potreba za preciziranjem (elucidation) spornih točaka i za
prilagođavanjem izmijenjenim okolnostima. Doista, u Ujedinjenom Kraljevstvu, kao i u
drugim državama Konvencije, progresivan razvoj kaznenog prava putem sudskog
stvaranja prava (judicial law­making) duboko je ukorijenjen i potreban dio pravne12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 12/139tradicije (well entrenched and necessary part of legal tradition). Članak 7. Konvencije
ne može se čitati kao da zabranjuje postupno razjašnjavanje pravila kaznene
odgovornosti putem sudske interpretacije od slučaja do slučaja, pod uvjetom da je
razvitak koji se postiže (resultant development) u suglasnosti s bićem kaznenog djela
(essence of the offence) i da se može razumno predvidjeti’.«
Sukladno tome, s aspekta zaštite ljudskih prava i ostvarivanja vladavine prava u
kaznenom procesnom zakonodavstvu, izgrađena, ustaljena, stabilna i ujednačena
državnoodvjetnička i sudska praksa u primjeni osporene pravne norme na konkretne
slučajeve relevantna je za prosudbu o (ne)suglasnosti s Ustavom same osporene pravne
norme. Naime, praksa je sposobna upotpuniti manjkavu pravnu normu, razjasniti
neodređenu pravnu normu ili utvrditi opseg primjene preširoko postavljene pravne
norme u skladu sa zahtjevima koji proizlaze iz Ustava i Konvencije. Pri provedbi
ustavnog nadzora nad takvom pravnom normom in abstracto praksa je uvijek
ustavnopravno relevantna jer s aspekta vladavine prava i zaštite ljudskih prava dobiva
kvalitetu obvezujućeg prava.
12.1. U ovom je ustavnosudskom postupku Ustavni sud dužan uzeti u obzir činjenicu
da, zbog kratkog razdoblja važenja ZKP­a,
ni tijela kaznenog progona i istraživanja ni kazneni sudovi do sada nisu bili u
mogućnosti izgraditi, standardizirati i stabilizirati državnoodvjetničku odnosno sudsku
praksu u primjeni ZKP­a na konkretne slučajeve koja bi se mogla smatrati obvezujućim
pravom u postupcima ocjene ustavnosti ZKP­a in abstracto. Naime, članak 575.
ZKP/08 propisao je da taj zakon »stupa na snagu 1. srpnja 2009. osim: – članaka 1. –
230., 232. – 496. i 509. – 569. koji stupaju na snagu 1. rujna 2011.«. Drugim riječima,
1. srpnja 2009. ZKP/08 stupio je na snagu samo za kaznena djela iz članka 21.
ZUSKOK­a. Za sva ostala kaznena djela stupio je na snagu tek 1. rujna 2011. Od 1.
srpnja 2009. do 1. rujna 2011., dakle, u Republici Hrvatskoj bila su na snazi dva
različita kaznenoprocesna režima. Osim toga, ZKP/08 do sada je noveliran već dva
puta: ZID­om ZKP/09 i ZID­om ZKP/11.
Nadalje, zbog kratkog razdoblja primjene ZKP­a u praksi Ustavni sud do sada nije imao
priliku baviti se ispitivanjem navodnih povreda ustavnih prava podnositelja ustavnih
tužbi u vezi s primjenom ZKP­a na pojedinačne pravomoćno okončane predmete. Prvi
takvi postupci u povodu ustavnih tužbi mogu se očekivati tek u predstojećem razdoblju.
Stoga procjenu stupnja izgrađenosti, standardiziranosti i stabiliziranosti
državnoodvjetničke odnosno sudske prakse u primjeni ZKP­a na konkretne slučajeve
još uvijek nije moguće provesti.
12.2. Treće, kazneno procesno pravo sadržano je, osim u ZKP­u,
i u drugim zakonima: u pet puta noveliranom ZODO­u i u tri puta noveliranom
ZUSKOK­u. Postoje i tzv. sporedni izvori kaznenog procesnog prava sadržani u
»doticajnim« zakonima, kao što su zakoni koji uređuju policijsku djelatnost te zakoni o
sudovima i odvjetništvu. Hrvatsko kaznenoprocesno zakonodavstvo stoga je iznimno
složeno, a u posljednjih nekoliko godina i podložno stalnom noveliranju, što upućuje na
zaključak da je i sam normativni okvir novog kaznenoprocesnog modela još uvijek u
izgradnji.
13. Ustavni sud nadalje podsjeća da su kaznene odredbe Ustava utemeljene na više od
130 godina dugoj hrvatskoj kaznenopravnoj tradiciji koju je obilježavala sudska istraga
i tripartitna podjela procesnih funkcija, a koju je zakonodavac napustio donošenjem
ZKP/08. Te se odredbe Ustava u osnovi nisu mijenjale od 1990. godine.
Ustavni položaj i ustavnopravna obilježja državnog odvjetništva izmijenjena su 2000.
godine, stupanjem na snagu Promjena Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«
broj 113/00.). Cjelokupno ustrojstvo državne vlasti (glava IV. Ustava) koju su dotada
činili Hrvatski sabor (odjeljak 1.), predsjednik Republike (odjeljak 2.), Vlada Republike
Hrvatske (odjeljak 3.) i sudbena vlast (odjeljak 4.) promijenjeno je dodavanjem u tu12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 13/139glavu Ustava petog odjeljka pod nazivom: Državno odvjetništvo. Time je državno
odvjetništvo izdvojeno iz odjeljka 4. (sudbena vlast) odnosno iz članka 116. Ustava koji
je istodobno uređivao i nadležnost Vrhovnog suda Republike Hrvatske i djelokrug i
ustrojstvo sudova. Člankom 60. Promjene Ustava iz 2000. državnom odvjetništvu
priznata su svojstva pravosudnog tijela te institucionalna ustavna jamstva samostalnosti
i neovisnosti. Članak 121.a stavak 1. Ustava danas glasi:
»Članak 121.a
Državno odvjetništvo je samostalno i neovisno pravosudno tijelo ovlašteno i dužno
postupati protiv počinitelja kaznenih i drugih kažnjivih djela, poduzimati pravne radnje
radi zaštite imovine Republike Hrvatske te podnositi pravna sredstva za zaštitu Ustava i
prava.
(...)«
Prema Ustavu, funkcija suđenja u isključivoj je nadležnosti sudova. U kaznenim je
postupcima riječ o kaznenim raspravnim sudovima (trial courts) koji »sude na temelju
Ustava, zakona, međunarodnih ugovora i drugih važećih izvora prava« (članak 115.
stavak 3. Ustava).
Ustavna je zadaća Ustavnog suda da razvitak nacionalnog kaznenog procesnog prava
razmatra u skladu s razvitkom demokratskog društva i u skladu s promjenama koje taj
razvitak donosi. U jezgri je hrvatskog Ustava razvitak i napredovanje. Stoga Ustavni
sud prihvaća dinamičku ili evolutivnu interpretaciju »kaznenih« odredaba Ustava koja
uvažava promijenjene životne okolnosti i potrebu stalnog unapređenja hrvatskog
kaznenog procesnog prava u skladu s mjerodavnim europskim pravnim standardima i
suvremenom državnom kaznenom politikom čiji se ciljevi stalno usklađuju s
promjenama u društvu i na nacionalnoj i na regionalnoj (europskoj) i na globalnoj
razini.
14. Sve činjenice navedene u prethodnim točkama obrazloženja ove odluke odredile su
opseg ustavnosudskog nadzora ZKP­a u ovom postupku, ali i način ispitivanja
suglasnosti s Ustavom osporenih odredaba tog zakona in abstracto.
Ustavni sud na kraju ponavlja da nije nadležan ocjenjivati suglasnost zakonodavnog
modela kaznenog postupka koji je Hrvatski sabor prihvatio u ZKP/08 i novelirao u ZID­
u ZKP/09 i ZID­u ZKP/11. Njegova je zadaća ispitati ispunjava li ZKP, u okviru
normativnog modela koji je odabrao Hrvatski sabor, obje svoje funkcije promatrane u
svjetlu dinamičke interpretacije Ustava u skladu s europskim pravnim standardima:
prvo, omogućuje li djelotvoran progon i kažnjavanje počinitelja kaznenih djela i, drugo,
štiti li istodobno u dovoljnoj mjeri ustavna i konvencijska prava osumnjičenika,
okrivljenika i optuženika od nezakonitih i arbitrarnih postupaka nadležnih državnih
tijela.
IV. MODEL KAZNENOG POSTUPKA U HRVATSKOJ
1) Povijesni pregled (1873. – 2008.)
15. Donošenjem ZKP/08 (i njegovih novela) ostvarena je prva velika reforma hrvatskog
kaznenog procesnog zakonodavstva nakon više od 130 godina postojanja mješovitog
tipa kaznenog postupka u Hrvatskoj. Taj je tip kaznenog postupka bio uveden na
hrvatskim područjima pod Austro­Ugarskom monarhijom Kaznenim postupovnikom za
Hrvatsku i Slavoniju iz 1875. godine. Uzor tom zakonu bio je Kaznenoprocesualni red
(die Strafprozessordnung) utemeljen na konstruktivnim elementima francuskog zakona
koji je vrijedio i za hrvatske zemlje u sastavu austrijskog dijela Monarhije (Istru,
Dalmaciju). Oslanjajući se na liberalni i pravnotehnički uređen austrijski ZKP iz 1873.
godine, predviđao je tripartitnu strukturu kaznenog postupka: državno odvjetništvo12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 14/139obnašalo je funkciju kaznenog progona, sud je istraživao (istražni sudac prikupljao je
dokaze i preliminarno utvrđivao činjenice) i sudio, a obrana je imala široka prava
sudjelovanja u sudskoj istrazi i na glavnoj raspravi pred sudom. Tripartitni postupak tim
je zakonom bio ugrađen u temelje hrvatskog kaznenog procesnog zakonodavstva. To je
ostao daljnjih 130 godina odnosno tijekom svih njegovih kasnijih reformi.
16. Poslije osamostaljenja, Republika Hrvatska preuzela je 1991. godine Zakon o
krivičnom postupku (1977.). Primjenjivala ga je kao državni (republički) zakon sve do
donošenja ZKP/97. To je posljednji zakon u koji je bio ugrađen tradicionalni mješoviti
tip hrvatskog kaznenoprocesnog poretka utemeljen na načelima sudske istrage i
tripartitne strukture kaznenog postupka.
2) Model kaznenog postupka u Hrvatskoj od 2008. godine
17. Donošenjem ZKP/08 hrvatsko kazneno procesno pravo bitno se udaljilo od
tradicionalnog mješovitog tipa kaznenog postupka. Zakonodavac je razdvojio istragu od
kaznenog postupka, premjestio je u prethodni postupak i unutar njega spojio uloge
kaznenog progona i istraživanja u rukama državnog odvjetnika. ZKP/08 promijenio je,
dakle, tijek postupanja s kaznenim stvarima.
3) Normativna obilježja kaznenog postupka prema ZKP/08
18. ZKP/08 uveo je četiri stadija redovitog postupka.
a) Tzv. prethodni postupak obuhvaća:
– kazneni progon koji se sastoji od podnošenja kaznene prijave, ovlasti policije i
državnog odvjetnika u provođenju izvida, odbačaja kaznene prijave (članci 204. do 211.
ZKP­a) i dokaznih radnji prije početka postupka (članci 213. do 215. ZKP­a), i
– istragu (članci 216. do 239. ZKP­a).
Formalne dokazne radnje provode se pod zakonom propisanim pretpostavkama u oba
stadija prethodnog postupka (članci 240. do 340. ZKP­a).
Slijedi stadij optuživanja koji je formalno također smješten unutar prethodnog postupka.
Međutim, riječ je o odvojenom postupku uređenom u člancima 341. do 367. ZKP­a koji
slijedi poslije istrage ili provođenja dokaznih radnji i koji se u pravilu promatra zajedno
sa sudskom kontrolom optužnice (točka b);
b) sudska kontrola optužnice;
c) rasprava pred sudom koja započinje potvrđivanjem optužnice;
d) sudski postupak po pravnim lijekovima.
Iz prethodne je formalne klasifikacije postupaka koje uređuje ZKP vidljivo da
dotadašnja tradicionalna sudska istraga, koja se provodila u okviru formalnog kaznenog
postupka nakon što je utvrđena osnovana sumnja da je osoba počinila kazneno djelo,
više ne postoji. Za provedbu novouvedene formalne državnoodvjetničke istrage
dovoljne su samo pojedine »osnove sumnje« (v. točku 56.2. obrazloženja ove odluke), a
ne više osnovana sumnja u počinjenje kaznenog djela. Stupanj osnovane sumnje
vremenski je premješten iz stadija formalne istrage u stadij optuživanja odnosno
podizanja optužnice (osnovana sumnja iznimno se traži za određivanje istražnog zatvora
– članak 123. stavak 1. ZKP­a). Stadij optuživanja u novom modelu slijedi poslije
okončane istrage ili provođenja dokaznih radnji i vezuje se uz sudsku kontrolu
optužnice.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 15/13919. Polazeći od članka 29. stavka 5. Ustava koji propisuje da se »kazneni postupak
može ... pokrenuti samo pred sudom na zahtjev ovlaštenog tužitelja«, zakonodavac je
»kaznenim postupkom« nazvao samo »raspravu pred sudom«, to jest postupak pred
sudom koji započinje potvrđivanjem optužnice, određivanjem rasprave na temelju
privatne tužbe ili donošenjem presude o izdavanju kaznenog naloga (članak 17. stavak
1. ZKP­a).
U formalnom smislu i u skladu s člankom 29. stavkom 5. Ustava prethodni postupak,
dakle, nije kazneni postupak. Cilj prethodnog postupka jest provjeriti postojanje osnova
sumnje o tome da je konkretna osoba počinila određeno kazneno djelo, prikupiti za to
potrebne dokaze i u pozitivnom slučaju podignuti optužnicu. Povjeren je državnom
odvjetniku.
Za razliku od ZKP/97 u kojemu su se uloge istraživanja i suđenja sjedinjavale u sudu,
prema ZKP/08 dvije se uloge sjedinjuju u državnom odvjetniku: uloga tužitelja i uloga
istražitelja (prije u rukama istražnog suca). Državni odvjetnik je dominus litis progona i
istraživanja: jednostrano odlučuje o pretpostavkama za kazneni progon, istražuje i
prikuplja sve dokaze i predlaže primjenu prisilnih procesnih mjera. Sudska kontrola u
prethodnom postupku predviđena je samo iznimno, za pojedine prisilne procesne radnje
i mjere.
U novoj ulozi istražitelja državni odvjetnik odgovoran je za neovisno i nepristrano
prikupljanje i dokaza koji upućuju na osnovanost optužbe i dokaza koji upućuju na
nedužnost te na manji stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti u
vezi s osumnjičenikom (članak 4. stavak 3. ZKP­a govori o dužnosti državnog
odvjetništva, istražitelja i policije da s jednakom pozornošću prikupljaju »podatke o
krivnji i nedužnosti okrivljenika«). S druge strane, u kontradiktornoj raspravi pred
sudom državni odvjetnik pojavljuje se u svojstvu tužitelja, to jest protivne stranke
okrivljeniku optuženom za počinjenje kaznenog djela i njegovoj obrani. Stoga postoje
procesni zahtjevi za osiguravanjem nepristranosti državnog odvjetnika. Moraju biti
poštovana i osigurana odgovarajuća ustavna i konvencijska postupovna jamstva
zajamčena osobi koju državni odvjetnik kazneno progoni ili vezana uz postupanje koje
istražuje. Zbog tih se zahtjeva na državne odvjetnike i njihovo postupanje protegnula
obveza poštovanja i osiguranja odgovarajućih kaznenoprocesnih jamstava propisanih
Ustavom i Konvencijom, a s time, po naravi stvari, i nadzor Ustavnog suda i Europskog
suda nad njihovim radom.
19.1. Takav je položaj doveo i do bitnih promjena u odnosima državnog odvjetnika i
policije. Kad je riječ o kaznenom progonu, policija odgovara državnom odvjetniku i
dužna je provoditi mjere i radnje koje on naloži. Članak 208. stavak 2. ZKP­a izrijekom
propisuje da »državni odvjetnik ima pravo i dužnost stalnog nadzora nad provođenjem
izvida koji su naloženi policiji. Policija je dužna izvršiti nalog ili zahtjev državnog
odvjetnika u provođenju nadzora nad izvidima i za taj rad odgovaraju državnom
odvjetniku«. Riječ je, dakle, o novoj funkciji državnog odvjetnika: funkciji
usmjeravanja rada policije i nadzora nad policijom.
19.2. S druge strane, spajajući u postupku prije suđenja zadaće kaznenog progona i
istraživanja u rukama državnog odvjetnika te ukidajući institut istražnog suca i s njim
povezan oblik sudske istrage inherentne mješovitom tipu kaznenog postupka, ZKP/08
izmijenio je ulogu obrane u tom postupku, osobito kad je riječ o prikupljanju dokaza. U
novom kaznenoprocesnom modelu državni odvjetnik prikuplja dokaze i u korist
osumnjičenika. Branitelj okrivljenika prati kazneni progon uvidom u spis predmeta i
tako ima saznanja o dokazima kojim raspolaže državni odvjetnik. U svrhu pripremanja
obrane ovlašten je poduzimati određena istraživanja i prikupljati dokaze izvođenje kojih
će, međutim, u pravilu moći predlagati nakon potvrđivanja optužnice u raspravnom
stadiju postupka.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 16/13919.3. Konačno, ZKP je gotovo u cijelosti vezao ulogu suda uz funkciju suđenja. U
kaznenom sudskom postupku u punoj se mjeri ostvaruju tradicionalna načela
tripartitnog postupka u kojem dominiraju stranke, kao što su kontradiktornost,
neposrednost, javnost i usmenost. U svom glavnom stadiju (rasprava) sudski kazneni
postupak utemeljen je na načelu stranačke inicijative u postupanju i načelu stranački
koncipirane glavne rasprave na kojoj protustranke (državni odvjetnik u svojstvu
tužitelja i obrana) međusobno suprotstavljaju svoje argumente i dokaze.
Što se tiče prethodnog postupka, sud u tom postupku više ne istražuje nego odlučuje.
ZKP/08 osnovao je nov institut suca istrage koji je ovlašten provoditi postupovne radnje
poslije okončanog kaznenog progona, i to:
– tijekom državnoodvjetničke istrage sudac istrage može biti sudionik te istrage kad
provodi dokazno ročište (članak 235. ZKP­a),
– sudac istrage iznimno može provoditi i samu istragu na prijedlog oštećenika koji je
preuzeo kazneni progon (članak 225. stavak 1. ZKP­a),
– tijekom optuživanja i rasprave kad radnja državnog odvjetnika zahvaća u prava i
slobode osumnjičenika (primjerice, članak 344. stavak 4. i dr.).
Što se tiče nadzorne uloge suda, sudska kontrola prema ZKP­u osigurana je u stadiju
optuživanja (glava XIX. ZKP­a). Tijekom kaznenog progona i državnoodvjetničke
istrage sudska kontrola osigurana je samo kod pojedinih istražnih radnji ili mjera, kao
što su pretraga stana, pritvor, istražni zatvor ili oduzimanje predmeta. Takvom
kontrolom posredno se provjerava i postojanje zakonskih pretpostavki za vođenje
prethodnog postupka.
20. U prethodnoj je točki obrazloženja ove odluke prikazano formalnopravno
razvrstavanje postupaka koje uređuje ZKP i njihov normativni slijed. Te postupke
provode različita tijela (upravna, pravosudna i sudska), a svaki ima više faza odnosno
instancija. Međutim, za ustavnosudski nadzor nije relevantna formalna klasifikacija
nego funkcionalno značenje. Promatra li se ZKP u tom svjetlu, različitost tijela koja
provode pojedine postupke (policija, državni odvjetnik, sud), njihova različita pravna
narav (upravna, pravosudna, sudska), različitost državnoodvjetničkih i sudskih
instancija, kao i samih postupaka uređenih ZKP­om nisu prepreka da ih se sagledava
kao jedinstvenu cjelinu, osobito kad je to potrebno radi donošenja zaključaka o
(ne)funkcionalnosti cijelog ili dijela tog normativnog sustava ili o (ne)suglasnosti s
Ustavom pojedinih rješenja propisanih u ZKP­u. S tog je aspekta ustavnopravno
relevantna samo jedna činjenica: da se sva ta različita tijela ili njihove instancije bave
odnosno da se svi ti različiti postupci provode u istoj kaznenoj stvari.
Usporedi li se s mješovitim tipom kaznenog procesnopravnog poretka koji je na
hrvatskim područjima bio prihvaćen više od 130 godina, očito je da su krucijalne
promjene u ZKP­u vezane uz stadij prethodnog postupka. U sljedećim se točkama
navode temeljna obilježja prethodnog postupka, to jest kaznenog progona i istrage
(stadij optuživanja u pravilu se vezuje već uz sudsku kontrolu optužnice).
a) Prethodni postupak
21. Prethodni postupak čini mreža međusobno isprepletenih neformalnih postupanja i
formaliziranih radnji državnog odvjetnika (i policije po njegovu nalogu) koji nisu
podvrgnuti vremenskom redoslijedu i ne ovise izravno o upisu kaznene prijave u
upisnik. U okviru prethodnog postupka predviđen je samo jedan formalni postupak.
Riječ je o istrazi. Ona se u praksi, međutim, provodi rijetko (v. točku 23 obrazloženja
ove odluke).
22. Prema kaznenoprocesnom modelu koji je prihvatio ZKP, kazneni progon započinje
upisom kaznene prijave u upisnik ili svakom radnjom ili mjerom ograničenja osobnih12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 17/139prava i sloboda koju poduzima nadležno tijelo, a usmjerena je razjašnjavanju sumnje da
je određena osoba počinila kazneno djelo (članak 2. stavak 5. u vezi s člancima 204. do
215. koji su sadržani u glavi XVI. ZKP­a pod nazivom: Kazneni progon).
23. Ako prikupljeni podaci koji se odnose na kazneno djelo i počinitelja daju dovoljno
osnova za podizanje optužnice državni odvjetnik može podignuti optužnicu bez
provođenja istrage (članak 341. stavak 2. ZKP­a).
Istraga (glava XVII. ZKP­a pod nazivom: Istraga; članci 216. do 239. ZKP­a) obvezna
je samo za kaznena djela za koja je propisana kazna dugotrajnog zatvora, a fakultativna
je za sva ostala djela za koja se vodi redoviti kazneni postupak iz nadležnosti
županijskih sudova. U njoj se prikupljaju dokazi i podaci potrebni da bi se moglo
odlučiti hoće li se podignuti optužnica ili obustaviti postupak te dokazi za koje postoji
opasnost da se neće moći ponoviti na raspravi ili bi njihovo izvođenje bilo otežano
(članak 216. ZKP­a).
Izvan slučaja obvezne istrage, ZKP ne sadržava nikakve smjernice ili mjerila koja bi
obvezivala državnog odvjetnika pri donošenju ocjene o tome hoće li ili neće provesti
istragu. Pođe li se od prethodno navedenog mjerila iz članka 341. stavka 2. ZKP­a
proizlazilo bi, argumentum a contrario, da državni odvjetnik može naložiti provođenje
istrage ako prikupljeni podaci koji se odnose na kazneno djelo i počinitelja ne daju
dovoljno osnova za podizanje optužnice.
Prema očitovanju DORH­a (v. točku 4.1. obrazloženja ove odluke) statistički podaci
pokazuju da županijska državna odvjetništva provode istragu iznimno rijetko. Prema
općem pravilu na koje upućuje dosadašnja praksa DORH­a, broj spisa u pravilu je
prosječno za jednu trećinu manji od broja prijavljenih osoba. Tako je, primjerice, u
razdoblju od 1. rujna 2011. do 1. lipnja 2012. ukupno otvoreno oko 22.400 spisa (dvije
trećine od 33.601 prijavljene osobe). U istom su razdoblju provedene samo 233 istrage
(cca 1%). Što se tiče rada USKOK­a, u prvih pet mjeseci 2012. ukupno je otvoreno oko
702 spisa (dvije trećine od 1.053 prijavljene osobe). Provedeno je 149 istraga, što prema
istoj metodologiji izračuna znači da je istraga provedena u oko 21% zaprimljenih
predmeta. USKOK u prethodnom postupku općenito provodi više istraga no redovna
državna odvjetništva.
Ta je državnoodvjetnička praksa važna pri razmatranju suglasnosti ZKP­a s Ustavom in
abstracto.
24. U cijelom razdoblju trajanja prethodnog postupka, od započinjanja kaznenog
progona (v. točku 22. obrazloženja ove odluke) do podizanja optužnice, ZKP ne traži
postojanje osnovane sumnje da je osoba počinila kazneno djelo koje se istražuje. ZKP
traži postojanje pojedinih »osnova sumnje«.
Stvarna gradacija sumnje tijekom prethodnog postupka u ZKP­u
nije vidljiva na razini pravnih pojmova. U ZKP­u je uvijek riječ samo o »osnovama
sumnje«. Gradacijsku je promjenu u stupnju sumnje moguće uočiti tumačenjem
pojedinih zakonskih izričaja. Tako je započinjanje kaznenog progona usmjereno
razjašnjavanju sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo (članak 2. stavak 5.
ZKP­a; v. točke 35. do 40.4. obrazloženja ove odluke). Nasuprot tome, prethodni
postupak bliži se kraju onda kad prikupljeni podaci koji se odnose na kazneno djelo i
počinitelja daju dovoljno osnova za podizanje optužnice (članak 341. stavak 2. ZKP­a)
ili za zaključak da postupak treba obustaviti.
V. EUROPSKI PRAVNI STANDARDI VEZANI UZ POSTUPKE PRIJE
SUĐENJA
25. Ustavni sud podsjeća da sve postupke koji prethode sudskom kaznenom postupku
Europski sud podvodi pod zajednički pojam »predsudskog stadija« (pre­trial stage) ili12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 18/139»predsudskog postupka« (pre­trial proceedings), to jest postupka prije suđenja.
U postupke prije samog suđenja Europski sud općenito ubraja: – predistražni stadij ili
prethodno istraživanje (pre­investigation stage, preliminary investigation) u koji ubraja
i policijsko ispitivanje (police questioning) odnosno policijsko ili drugo istraživanje
(police and other investigations) i različite izvide (inquiry), te – istragu (investigation).
Sve te postupke promatra kao jedinstvenu cjelinu i međusobno ih ne razlikuje.
Prethodni postupak koji uređuje ZKP usporediv je s tom shemom, pri čemu su pojmovi
izvida ili predistražnog postupka odnosno prethodnih istražnih radnji načelno
usporedivi s početnim stadijem kaznenog progona u smislu ZKP­a (u kojem se u pravilu
provode predistražne radnje neformalne naravi), a pojam istraga s istragom uređenom u
glavi XVII. ZKP­a odnosno s provedbom dokaznih radnji kad se takva istraga ne
provodi.
1) Postupci prije suđenja i članak 6. Konvencije
26. Prema ustaljenoj i stabilnoj sudskoj praksi Europskog suda pojedini zahtjevi iz
članka 6. Konvencije mogu biti relevantni i u stadijima postupka prije suđenja, poput
zahtjeva za razumnim trajanjem prethodnog postupka ili za osiguravanjem prava obrane
(right of the defence), budući da poštenost suđenja može biti ozbiljno narušena ako dođe
do propusta u početnim fazama postupka (predmet Kuralić protiv Hrvatske, presuda, 15.
listopada 2009., zahtjev br. 50700/07). U toj je presudi istaknuto:
»44. Sud ponavlja da, iako je primarna svrha članka 6. u mjeri u kojoj se tiče kaznenog
postupka, osigurati pošteno suđenje pred ‘sudištem’ (tribunal) koje je nadležno utvrditi
‘svaku kaznenu optužbu’, iz toga ne proizlazi da se taj članak ne primjenjuje i na
postupke prije suđenja (pre­trial proceedings). Prema tome, članak 6. – posebno stavak
3. – može biti mjerodavan prije nego predmet bude poslan na suđenje ako i u mjeri u
kojoj je vjerojatno da će poštenost suđenja biti ozbiljno narušena početnim
propuštanjem da se poštuju njegove odredbe (to be seriously prejudiced by an initial
failure to comply with its provisions) (vidjeti Imbrioscia protiv Švicarske, 24. studenoga
1993., § 36., ..., i Salduz protiv Turske [VV], br. 36391/02, § 50., 27. studenoga 2008.).
Kao što je Sud već utvrdio u prijašnjim presudama, pravo propisano stavkom 3. točkom
(c) članka 6. Konvencije element je, između ostalih, pojma poštenog suđenja u
kaznenom postupku koji je sadržan u stavku 1. (vidjeti Imbrioscia, naprijed citiran, §
37., i Brennan protiv Ujedinjenog Kraljevstva, br. 39846/98, § 45., EHCR 2001. ...).«
a) Važnost domaćeg kaznenog procesnog zakonodavstva u
konvencijskom pravu
27. Važnu ulogu u osiguranju zahtjeva iz kaznenog dijela članka 6. Konvencije ima i
domaće zakonodavstvo, a ne samo njegova primjena u praksi. Važnost ugradnje u
postupke prije suđenja koje uređuju domaći zakoni o kaznenom postupku odgovarajućih
jamstava iz članka 6. Konvencije Europski sud posebno je jasno naznačio u slučaju
Salduz protiv Turske (presuda, veliko vijeće, 27. studenoga 2008., zahtjev br. 36391/02):
»52. Nacionalni zakoni mogu držanju okrivljenika u početnim fazama policijskog
ispitivanja pripisati posljedice koje su odlučujuće za izglede obrane u bilo kojem
kasnijem kaznenom postupku. (...)
53. Ta načela ... također su u skladu s općepriznatim međunarodnim standardima
ljudskih prava ... koji su u srži pojma poštenog suđenja i kojih je racionalni temelj
(rationale) osobito usmjeren zaštiti okrivljenika od zlouporabe prisile od vlasti. Ona
također pridonose izbjegavanju pogrešaka u provođenju suđenja (miscarriages of
justice) i ispunjavanju ciljeva članka 6., osobito procesnoj ravnopravnosti (equality of
arms) između tijela istraživanja ili progona (investigating or prosecuting authorities) i
okrivljenika. (...)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 19/13954. U tom pogledu Sud naglašava važnost istražne faze (investigation stage) za
pripremu kaznenog postupka jer dokazi dobiveni tijekom te faze određuju okvir u
kojem će se na suđenju razmatrati djelo podvrgnuto optužbi ... Istodobno, okrivljenik je
u toj fazi postupka često u osobito ranjivom položaju, učinak kojega pojačava činjenica
da zakonodavstvo o kaznenom postupku postaje sve kompleksnije, osobito u pogledu
pravila koja uređuju prikupljanje i upotrebu dokaza.«
Stajalište da su »istražni postupci od velike važnosti za pripremu suđenja jer određuju
okvir u kojemu će djelo koje je podvrgnuto kaznenoj optužbi biti razmatrano na
suđenju« i da se »ne može isključiti da će se presuda oslanjati na dokaze pribavljene u
istražnom postupku« (predmet Can protiv Austrije, Europska komisija, izvješće, 12.
srpnja 1984., zahtjev br. 9300/81, § 50.) u konvencijskom je pravu davno izgrađen i
stabilan pravni standard.
28. Nadalje, važnost kvalitete domaćeg kaznenog procesnog zakonodavstva kad je riječ
o lišavanju slobode osoba te obvezu da to zakonodavstvo bude usklađeno s
Konvencijom Europski sud naznačio je u predmetu Mooren protiv Njemačke (presuda,
veliko vijeće, 9. srpnja 2009., zahtjev br. 11364/03; v. i točku 87. obrazloženja ove
odluke):
»β) Tražena kvaliteta domaćeg zakona
76. Štoviše, Sud mora utvrditi poštuje li samo domaće pravo Konvenciju, uključujući
opća načela izražena ili implicirana u njoj. Što se tiče ove zadnje točke, Sud naglašava
da je, što se tiče lišenja slobode, osobito važno osigurati provedbu općeg načela pravne
sigurnosti (principle of legal certainty) (vidjeti Baranowski, ... §§ 51.­52.; Ječius, ... §
56. i Khudoyorov, ... § 125.). Kad navodi da svako lišenje slobode mora biti ‘zakonito’ i
biti provedeno ‘u skladu s postupkom propisanim zakonom’, članak 5. stavak 1. ne
upućuje tek natrag na domaće pravo; kao i izrazi ‘u skladu sa zakonom’ i ‘propisan
zakonom’ u drugim stavcima članaka 8. do 11., on se također odnosi na ‘kvalitetu
zakona’, tražeći da bude u skladu s vladavinom prava, konceptom sadržanim u svim
člancima Konvencije. ‘Kvaliteta zakona’ u tom smislu podrazumijeva da kad nacionalni
zakon dopušta lišenje slobode, on mora biti dovoljno pristupačan, precizan i predvidljiv
u svojoj primjeni, kako bi se izbjegao rizik arbitrarnosti (vidjeti Amuur protiv
Francuske, 25. lipnja 1996., § 50., ... i Nasrulloyev, ... § 71.).«
29. U tim okvirima, Europski sud ispituje i postojanje općih nedostataka ili strukturalnih
manjkavosti u nacionalnim zakonodavstvima i njihov utjecaj na povrede temeljnih
prava zajamčenih Konvencijom. Tako je, primjerice, u hrvatskom slučaju Branko
Tomašić i drugi protiv Hrvatske (presuda, 15. siječnja 2009., zahtjev br. 46598/06)
Europski sud uočio »manjkavosti nacionalnog sustava zaštite života ljudi«, to jest
nedostatke kaznenoprocesnog okvira unutar kojeg se u Hrvatskoj provodila zaštita
prava na život. Utvrdio je »povredu članka 2. Konvencije u njegovu materijalnom
aspektu, zbog pomanjkanja odgovarajućih mjera za sprečavanje smrti M.T. i V.T.« (riječ
je bila o kaznenom postupku protiv psihički oboljele osobe zbog nasilja u obitelji):
»64. (...) Sud smatra da glavni prigovor upućuje na manjkavosti nacionalnog sustava
zaštite života ljudi od postupaka opasnih kriminalaca koji su kao takvi prepoznati od
mjerodavnih vlasti i postupanja prema takvim pojedincima, uključujući i pravni okvir u
kojemu nadležne vlasti trebaju djelovati i predviđene mehanizme (istaknuo Ustavni
sud).«
2) Konstituiranje »optužbe za kazneno djelo« u konvencijskom pravu
30. Kad ocjenjuje primjenjivost jamstava iz kaznene glave članka 6. Konvencije na
postupke prije suđenja ili njihove stadije Europski sud prvo utvrđuje postoji li »kaznena
optužba« (engl. criminal charge, franc. ‘accusation en matière pénale’) u smislu članka12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 20/1396. Konvencije. Taj pojam tumači materijalno, a ne formalno. To je naznačeno u
predmetu Deweer protiv Belgije (presuda, 27. veljače 1980., zahtjev br. 6903/75):
»44. ... prominentno mjesto koje u demokratskom društvu zauzima pravo na pošteno
suđenje ... navodi Sud da radije prihvati ‘materijalnu’ negoli ‘formalnu’ koncepciju
‘optužbe’ koju predviđa članak 6. stavak 1. ... Sud je dužan gledati ispod površine i
istražiti zbilju postupka (realities of the procedure) o kojem je riječ.«
31. Pojam »kaznene optužbe« u smislu članka 6. Konvencije Europski sud obrazložio je
u predmetu Foti i drugi protiv Italije (presuda, 10. prosinca 1982., zahtjevi br. 7604/76,
7719/76, 7781/77 i 7913/77):
»52. ... mora se započeti s utvrđenjem trenutka od kojeg je osoba bila ‘optužena’; to
može biti prije datuma kad je slučaj došao pred raspravni sud (trial court) ... kao što su
datum uhićenja, datum kad je osoba o kojoj je riječ službeno obaviještena da će biti
kazneno progonjena ili datum kad su pokrenuta prethodna istraživanja (preliminary
investigations) ... Dok ‘optužba’, u smislu članka 6. stavka 1. ... općenito može biti
definirana kao ‘službena obavijest koju pojedincu daje nadležna vlast o tvrdnji da je
počinio kazneno djelo’ (the official notification given to an individual by the competent
authority of an allegation that he has committed a criminal offence), ona se može u
nekim slučajevima preoblikovati u druge mjere koje impliciraju takvu tvrdnju i koje isto
tako supstancijalno pogoršavaju situaciju osumnjičenika (take the form of other
measures which carry the implication of such an allegation and which likewise
substantially affect the situation of the suspect) (vidjeti, inter alia, presudu Eckle od 15.
srpnja 1982., ... § 73.).«
Prema tome, optužba za kazneno djelo u smislu članka 6. Konvencije općenito se
definira kao »službena obavijest koju pojedincu daje nadležna vlast o tvrdnji da je
počinio kazneno djelo«. Međutim, i druge mjere ili radnje mogu konstituirati optužbu za
kazneno djelo u smislu članka 6. Konvencije ako impliciraju da je osoba počinila
kazneno djelo i supstancijalno pogoršavaju situaciju osobe isto kao i takva službena
obavijest.
Tim se trenutkom aktiviraju i odgovarajuća procesna jamstva iz kaznene glave članka 6.
Konvencije »u mjeri u kojoj je vjerojatno da će poštenost suđenja biti ozbiljno narušena
početnim propuštanjem da se poštuju njegove odredbe« (presuda Kuralić protiv
Hrvatske, presuda, 15. listopada 2009., zahtjev br. 50700/07, § 44.). Stoga je prethodni
postupak od velike važnosti za pripremu suđenja jer »određuje okvir u kojemu će djelo
koje je podvrgnuto kaznenoj optužbi biti razmatrano na suđenju« (izvješće u predmetu
Can protiv Austrije, 1984., § 50.).
Primjerice, u predmetu Hozee protiv Nizozemske (presuda, 22. svibnja 1998., zahtjev br.
21961/93) Europski sud utvrdio je da je »optužba« nastala kad je osobna situacija
podnositelja zahtjeva prvi put bila »supstancijalno pogoršana« postupkom istražnih
organa. Naime, fiskalne kazne koje su bile nametnute podnositeljevoj tvrtki, a ne
osobno podnositelju, upućivale su na to da nije imao razloga pretpostavljati da je pod
istragom on osobno, zbog čega je njegova osobna situacija prvi put bila »supstancijalno
pogoršana« tek na prvom ispitivanju u svojstvu osumnjičenika. Od tog se trenutka može
govoriti o »optužbi« protiv njega u smislu članka 6. Konvencije.
32. Ostala relevantna pravna stajališta Europskog suda navode se na odgovarajućim
mjestima u daljnjem tekstu obrazloženja ove odluke.
VI. OCJENA USTAVNOG SUDA (POJEDINAČNE ODREDBE ZKP­a
NESUGLASNE S USTAVOM)
1) Glava I. Uvodne odredbe (članci 1. – 18.)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 21/13933. Glava I. ZKP­a sadržava 18 uvodnih članaka. U njoj su propisana temeljna načela
kaznenog postupka (načela zakonitosti dokaza, akuzatornosti, legaliteta kaznenog
progona, oficijelnosti, materijalne i formalne obrane, slobodne ocjene dokaza, zaštite
osobne slobode, zaštite čovjekove osobnosti i dostojanstva, zabrane diskriminacije u
kaznenom postupku, uporabe hrvatskog jezika, pravičnog postupka, pravne pomoći
neupućenoj osobi i ekspeditivnog vođenja kaznenog postupka).
34. U glavi I. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 2. stavka 5., članka 4.,
članka 6., članka 7., članka 10. stavka 3., članka 11. stavaka 3. i 4., članka 17. i članka
18. stavka 3. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom članak 2. stavak 5. i članak 10. stavak 3.
u dijelu koji se odnosi na pravo na dostojanstvo iz članka 10. stavka 2. točke 2. ZKP­a.
1.1.) Članak 2. stavak 5.
35. Osporena odredba glasi:
»Članak 2.
(...)
(5) Kazneni progon započinje upisom kaznene prijave u upisnik (članak 205. stavak 4.)
ili svakom radnjom ili mjerom ograničenja osobnih prava i sloboda koju poduzima
nadležno tijelo, a usmjerena je razjašnjavanju sumnje da je određena osoba počinila
kazneno djelo. Kazneni progon završava odustajanjem državnog odvjetnika ili drugog
ovlaštenog tužitelja od progona ili sudskom odlukom.«
36. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da članak 2. stavak 5. ZKP­a ne
osigurava pravo žalbe ili drugu pravnu zaštitu protiv započinjanja kaznenog progona,
što je u nesuglasnosti s člancima 18. i 29. Ustava te s člancima 6. i 13. Konvencije.
Navode:
»Zakonom o kaznenom postupku, a vezano uz započinjanje kaznenog progona kako je
to opisano u prvom dijelu stavka 5 članka 2 ZKP­a, a koji prema zakonu predstavlja
prvi akt kojim se određena osoba stavlja pod kazneni postupak koji sam po svojoj
suštini predstavlja određenu vrstu ograničenja temeljnih prava i sloboda, ne osigurava
se pravo žalbe niti se osigurava druga pravna zaštita protiv započinjanja kaznenog
progona u odnosu na neku osobu. Tu pravnu zaštitu ne mogu zamijeniti eventualna
druga pravna sredstva ili žalbe koja su predviđena Zakonom o kaznenom postupku za
kasnije stadije postupka.«
Uz te su prigovore vezani i prigovori predlagateljica da odredbe članka 217. stavaka 1. i
2. ZKP­a koje uređuju način pokretanja istrage ne osiguravaju građanima »djelotvoran
pravni lijek« protiv »odluka« o provođenju istrage.
37. Ministarstvo pravosuđa u očitovanju navodi da se upisom kaznene prijave u upisnik
»ustanovljuju dužnosti državnog odvjetnika da poduzme određene radnje (čl. 206. i dr.
ZKP 1 čl. 57.­62. Zakona o državnom odvjetništvu). Državni odvjetnik je dužan o
podnesenoj kaznenoj prijavi postupati na način uređen zakonom i u zakonom
određenim rokovima (članci 205. i 206. ZKP). Posebno je dužan postupiti prema čl.
218. Međutim, time državni odvjetnik ne donosi pojedinačni pravni akt nego
osumnjičenika obavještava da prikuplja podatke povodom podnesene kaznene prijave.
Dakle, upisom kaznene prijave nije odlučeno o pravu osobe protiv koje je ta prijava
podnesena niti bilo koje druge osobe. Ako je u prethodnom postupku nadležno tijelo
poduzelo radnju ili mjeru ograničenja osobnih prava i sloboda, koja je usmjerena
razjašnjavanju sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo, to je pojedinačni
akt donesen u postupku kojega uređuje ZKP. O takvom zahvatu u prava okrivljenika
odlučuje sud ili drugo nadležno tijelo. Protiv odluke nadležnog tijela predviđeno je u12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 22/139ZKP­u pravo žalbe (npr. čl. 98. st. 7., 112. st. 2., 127. st. 4.­6., 129. st. 5., 134. st. 2. i
dr.).« Ministarstvo pravosuđa smatra da s time što je u članku 2. stavku 5. ZKP­a
određen početak kaznenog progona navedeni članak nije u nesuglasnosti ni s člankom
18. Ustava ni s člankom 13. Konvencije.
38. Ustavni sud prvo napominje da članak 2. stavak 5. (započinjanje i završetak
kaznenog progona) i članak 217. stavci 1. i 2. (provođenje istrage) ocjenjuje temeljnim
odredbama ZKP­a koje upućuju na okvir, značenje i ciljeve prethodnog postupka. Stoga
je dužan zajedno ih razmotriti, i to s nekoliko aspekata važnih za ustavnosudsku ocjenu
uređenja prethodnog postupka.
Prigovori predlagateljica upućuju na nedostatak tzv. vela sudske zaštite protiv
nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage. Zakonitost (lawfulness) i zabranu
arbitrarnosti (prohibition of arbitrariness) štite i Ustav i Konvencija. Stoga ih je Ustavni
sud razmotrio i kao prigovore koji upućuju na strukturalne manjkavosti općeg
normativnog uređenja prethodnog postupka zbog nepostojanja mehanizma sudske
zaštite protiv nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage (v. točku 39.
obrazloženja ove odluke).
Nakon toga ispitao je i kvalitetu pravne norme sadržane u članku 2. stavku 5. ZKP­a s
obzirom na način na koji su određeni započinjanje i završetak kaznenog progona (v.
točku 40. obrazloženja ove odluke).
Ustavni sud podsjeća da se ustavnosudski nadzor ne zadržava na formi nego zadire
»ispod površine« obuhvaćajući stvarno stanje koje je nastalo uređenjem prethodnog
postupka u okvirima članka 2. stavka 5. i članka 217. stavaka 1. i 2. ZKP­a.
a) Sudska zaštita protiv nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage
39. Zakonite predistražne i istražne radnje, uključujući postupanja policije, temeljne su
pretpostavke i najbolja priprema poštenog suđenja koje poslije njih može uslijediti.
Stoga se postavlja pitanje: ima li zakonodavac ustavnu obvezu propisati pravno sredstvo
protiv nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage i tako osigurati svakoj
osobi za koju postoje osnove sumnje da je počinila kazneno djelo sudsku zaštitu protiv
takvog progona odnosno istrage?
39.1. Ustavni sud primjećuje da u državama koje su prihvatile državnoodvjetničku
istragu postoje oprečna zakonska rješenja kad je riječ o sudskoj kontroli
kaznenoprocesnog istražnog postupka. Primjeri su njemačko i austrijsko kazneno
procesno zakonodavstvo. Dok njemački zakonodavac smatra da prava okrivljenika ne
mogu biti povrijeđena ni pokretanjem istražnog postupka ni posljedicama istražnih
radnji, a ni odlukom da se istražni postupak ne obustavi, zbog čega osoba nema ni pravo
na obavijest o postojanju sumnje da je počinila kazneno djelo, austrijski zakonodavac
predviđa određena sredstva pravne zaštite i u prethodnom postupku (v. točku 39.4.
obrazloženja ove odluke). (Podrobnije Đurđević, Z.: Sudska kontrola
državnoodvjetničkog kaznenog progona i istrage: poredbenopravni i ustavni aspekt,
Hrvatski ljetopis za kazneno pravo i praksu, Zagreb, vol. 17, broj 1/2010, str. 7.­24.).
Ni Europski sud zasada ne zahtijeva sudsku kontrolu prethodnog (predistražnog i
istražnog) postupka, ali postavlja zahtjeve u vezi s tim postupkom, osobito kad je riječ o
pravima zajamčenim člancima 2., 3., 5. i 6. Konvencije.
U tom pitanju, dakle, zasada nije stvoren europski pravni standard koji bi države članice
Vijeća Europe bile dužne poštovati. To je znak da je riječ o pitanju na koje odgovor
može dati samo nacionalni Ustav.
39.2. Promotri li se hrvatski Ustav u tom svjetlu, odgovor je na postavljeno pitanje
pozitivan: zakonodavac ima ustavnu obvezu propisati pravno sredstvo protiv12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 23/139nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage i tako osigurati svakoj osobi za
koju postoje osnove sumnje (v. točku 56.2. obrazloženja ove odluke) da je počinila
kazneno djelo sudsku zaštitu protiv takvog progona odnosno istrage.
Ta je obveza inherentna duhu hrvatskog Ustava. Na ovom je mjestu potrebno ponovo
istaknuti: kaznene odredbe hrvatskog Ustava iz 1990. utemeljene su na više od 130
godina dugoj hrvatskoj kaznenopravnoj tradiciji sudske istrage i tripartitne podjele
kaznenog postupka koju je zakonodavac napustio donošenjem ZKP/08 (v. točku 13.
obrazloženja ove odluke). Cjelokupni tekst Ustava zrači jamstvima sudske zaštite.
Cjelokupni katalog ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom usmjeren je
prema sudskoj zaštiti. Cjelokupni ustavni poredak utemeljen je na vladavini prava i
načelu zakonitosti kojih je središnji zaštitnik sud.
Prema tome, kad je riječ o kaznenoprocesnim pravilima sadržanim u ZKP­u, granicu
interpretacije Ustava čini ukupnost kaznenih ustavnopravnih normi promatranih u
svjetlu fundamentalne vrijednosti sudske zaštite koja prožima cjelokupni tekst Ustava.
Zahtjevi zakonitosti i zabrane arbitrarnosti u postupanju državnih tijela u kaznenim
stvarima proizlaze iz vladavine prava koja je najviša vrednota ustavnog poretka i temelj
za tumačenje Ustava (članak 3. Ustava) te iz načela ustavnosti i zakonitosti (članak 5.
Ustava). Proizlaze i iz općih jamstava sadržanih u kaznenim dijelovima članka 29.
Ustava i članka 6. Konvencije (zajedno s ustavnim i konvencijskim odredbama koje
štite osobu od arbitrarnog lišenja slobode) u dijelu u kojem se ta jamstva protežu i na
prethodni postupak. U njihovu je središtu sud. Taj se »duh Ustava« mora poštovati.
Sukladno tome, postoji ustavna obveza zakonodavca da u normativnu strukturu
prethodnog postupka ugradi sudski mehanizam zaštite protiv nezakonitog (arbitrarnog)
kaznenog progona i istrage.
39.3. Što se tiče opsega zahtijevane sudske zaštite u predistražnoj i istražnoj fazi
postupka, ta zaštita mora obuhvatiti temeljna pitanja zakonitosti prethodnog postupka.
Sudovi moraju provoditi i kontrolu postojanja pretpostavki za kazneni progon i kontrolu
zapreka za kazneni progon. To znači da bi sudska zaštita morala biti osigurana,
primjerice, radi provjere:
– je li djelo koje se stavlja na teret osobi protiv koje je stvarno započeo kazneni progon
(to jest za koju je državni odvjetnik utvrdio da je osumnjičenik odnosno da postoje
osnove sumnje da je počinila kazneno djelo, a koja je o tome obaviještena – v. točku
39.7. obrazloženja ove odluke) kazneno djelo, ili
– postoje li druge zakonske pretpostavke za kazneni progon, primjerice postoje li
osnove sumnje da je takva osoba počinila kazneno djelo, budući da je postojanje osnova
sumnje zakonska pretpostavka za kazneni progon, ili
– je li djelo koje se stavlja na teret takvoj osobi obuhvaćeno amnestijom ili
pomilovanjem odnosno postoje li druge okolnosti koje isključuju kazneni progon.
39.4. Ustavni sud nije nadležan razmatrati koje bi zakonsko rješenje bilo prikladno za
ispunjenje ustavne obveze zakonodavca da osigura djelotvornu sudsku zaštitu protiv
nezakonitosti (arbitrarnosti) kaznenog progona i istrage u tim slučajevima.
Stoga Ustavni sud samo podsjeća da su rješenja moguća, a u praksi drugih država koje
su prihvatile državnoodvjetničku istragu već i primijenjena. Primjer daje austrijski
zahtjev za obustavu (Antrag auf Einstellung; Strafprozessreformgesetz – StPO, BGBl I
2004/19, BGBl I 2007/93, Bgbl I 2007/109, BGBl I 2007/112, § 108). Riječ je o pravu
okrivljenika da podnese zahtjev sudu za obustavu istražnog postupka ako smatra »da
djelo nije kazneno djelo, nema pretpostavki ili postoje zapreke za kazneni progon ili je
trajanje postupka nerazmjerno ... Kod ovog pravnog sredstva dolazi do punog izražaja
sudska zaštita od funkcije kaznenog progona i istraživanja od strane državnog12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 24/139odvjetništva i kriminalističke policije. ... zadatak tog propisa je osigurati da istražni
postupak traje samo tako dugo koliko je za osudu okrivljenika nužno i primjereno (§ 5
st. 1 StPO) odnosno dati okrivljenom pravo na individualni zahtjev da se istraga koja
zadire u subjektivna prava provodi samo u slučajevima i na način sukladno ZKP­u.
Podnošenje ovog zahtjeva je ipak vremenski ograničeno. Okrivljenik ga može podnijeti
najranije tri mjeseca, a ako se okrivljeniku stavlja na teret teže kazneno djelo (tzv.
Verbrechen) šest mjeseci od početka kaznenog postupka (§ 108 StPO). ... Međutim,
važno je istaknuti, da je sud kod kontrole rada državnog odvjetništva ... ograničen na
ispitivanje onoga što je u nadležnosti sudova, a to je osiguranje provođenja načela
zakonitosti i načela razmjernosti. Sud ne ispituje svrsishodnost provođenja istražnog
postupka niti pojedinih istražnih radnji već samo njihovu zakonitost. Stoga, povreda
subjektivnog prava ne postoji ako zakon ne sadržava obvezujući propis o ponašanju
državnog odvjetništva ili kriminalističke policije već oni koriste ili ne koriste svoju
diskrecijsku ovlast u smislu zakona« (Đurđević, isto, str. 13. – 15.).
39.5. Slično austrijskom zakonu, i ZKP uređuje obustavu kaznenog progona i istrage.
Riječ je o članku 226. ZKP­a koji glasi:
»Članak 226.
(1) Kad sudac istrage odlučuje o nekom pitanju i ustanovi da postoje razlozi za ...
obustavu istrage iz članka 224. stavka 1. točke 1.­3., donosi rješenje o ... obustavi
istrage.
(2) Rješenje o ... obustavi istrage dostavlja se državnom odvjetniku, oštećeniku kao
tužitelju i okrivljeniku, koji će se odmah pustiti na slobodu ako je u istražnom zatvoru.
(3) Na način određen u stavku 1. ovog članka sudac istrage postupa i kad provodi
istragu na zahtjev oštećenika.«
Pretpostavke koje su propisane u članku 226. ZKP­a, međutim, sadrže personalna,
supstancijalna i procesna ograničenja (v. podrobnije Đurđević, isto, str. 16. – 17.) koja
onemogućuju da Ustavni sud kvalificira taj članak ZKP­a kao djelotvorno pravno
sredstvo za sudsku kontrolu zakonitosti kaznenog progona i istrage. Za takvu bi
kvalifikaciju bilo potrebno protezanje tog pravnog sredstva i na stadij kaznenog
progona, proširenje kruga osoba ovlaštenih za podnošenje zahtjeva za obustavu (u
prvom redu na osobu protiv koje se zbog utvrđenog postojanja osnova sumnje da je
počinila kazneno djelo već poduzeo kazneni progon odnosno istraga) te redefiniranje
zakonskih pretpostavki za podnošenje tog zahtjeva.
Bi li odgovarajuća izmjena članka 226. ZKP­a po uzoru na austrijski zahtjev za
obustavu bilo rješenje prikladno za hrvatski kaznenoprocesni poredak ili bi za taj
poredak bilo prikladnije neko drugo rješenje pitanje je na koje mora odgovoriti
zakonodavac. Na njemu je da odredi djelotvorno pravno sredstvo zaštite (ili više njih)
protiv nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage. Koje god rješenje odabrao,
postoji pridržaj ovlasti Ustavnog suda da ispita njegovu suglasnost s Ustavom.
39.6. Ustavni sud nadalje primjećuje da zbog načina na koji je u ZKP­u postavljen
kazneni progon mogu postojati poteškoće pri ostvarenju tog ustavnog zahtjeva. Osim
što zahtijevano pravno sredstvo ni u kom slučaju ne smije ugroziti djelotvornost ni
usporiti brzinu provođenja predistražnih i istražnih radnji tijekom prethodnog postupka,
poteškoće su vezane i uz određivanje trenutka u kojem bi to pravno sredstvo trebalo biti
dopušteno ili okolnosti pod kojima bi trebalo bilo dopušteno.
Prema članku 2. stavku 5. ZKP­a, naime, podnošenje kaznene prijave znači formalno
započinjanje kaznenog progona. Svatko može podnijeti kaznenu prijavu (policija,
oštećenik, druga osoba), a državni odvjetnik u pravilu mora tu prijavu odmah upisati u
upisnik. Takvo uređenje u praksi dovodi do različitih situacija. (Primjerice, policija
može odmah podnijeti kaznenu prijavu, ali prvo može provoditi i kriminalistička12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 25/139istraživanja tijekom duljeg vremenskog razdoblja, a da ne podnosi prijavu. Mogu se
provoditi i pojedine dokazne radnje kojima se zadire u temeljna ustavna prava
pojedinca. Ako policija kaznenu prijavu i ne podnese odmah, to ne znači da je odmah
neće podnijeti, primjerice, srodnici ubijene osobe protiv određene osobe). Državni
odvjetnik mora prijavu upisati u upisnik, pa i onda kad smatra da je preuranjena jer će
tek poslije samog upisa uslijediti vrijeme u kojem će provoditi izvide ili nalagati policiji
daljnja istraživanja kako bi uopće mogao odlučiti postoje li osnove sumnje za nastavak
postupka odnosno za odbacivanje prijave.
Prema tome, u modelu u kojem ne postoji vremenski redoslijed provođenja radnji, u
trenutku upisa kaznene prijave u upisnik još ne mora biti utvrđeno ni da kazneno djelo
postoji, a kamoli da postoje osnove sumnje protiv bilo koje osobe da je to navodno
kazneno djelo počinila. Unatoč tome, prema formalnom određenju (članak 2. stavak 5.
ZKP­a) kazneni je progon već započeo (za podrobnije objašnjenje v. točke 40.1. i 40.4.
obrazloženja ove odluke).
Budući da se trenutak formalnog započinjanja kaznenog progona, to jest upis kaznene
prijave u upisnik (članak 2. stavak 5. ZKP­a) može razlikovati od trenutka kad je
državni odvjetnik utvrdio da stvarno postoje osnove sumnje da je određena osoba
počinila kazneno djelo, upis kaznene prijave u upisnik ne može se po naravi stvari
kvalificirati kao »prvi akt kojim se određena osoba stavlja pod kazneni postupak koji
sam po svojoj suštini predstavlja određenu vrstu ograničenja temeljnih prava i sloboda«,
kao što su to istaknule predlagateljice.
39.7. Sukladno prethodnim navodima, uvođenje zahtijevanog pravnog sredstva
pretpostavlja obvezu državnog odvjetnika da u trenutku kad utvrdi postojanje dostatnih
osnova sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo, tu osobu o tome i formalno
obavijesti. U tom bi trenutku ta osoba dobila pravni status osumnjičenika, neovisno o
tome što je eventualna kaznena prijava protiv nje već ranije upisana u upisnik ili se
njezino ime u kaznenoj prijavi nije ni spomenulo.
U slučajevima u kojima se provodi istraga taj je trenutak odrediv jer je državni
odvjetnik dužan donijeti pisani nalog o provođenju istrage i zabilježiti ga u upisniku
kaznenih prijava. Prema članku 217. stavcima 1. i 2. ZKP­a, taj se nalog donosi ako
postoje osnove sumnje da je počinjeno kazneno djelo za koje se ima provesti istraga, a
sadržava opis djela iz kojeg proizlaze zakonska obilježja kaznenog djela, zakonski naziv
kaznenog djela, okolnosti iz kojih proizlaze osnove sumnje, ime i prezime i osobne
podatke osumnjičenika, ako su poznati, te kratko obrazloženje. Međutim, iz podataka
prikazanih u točki 23.1. obrazloženja ove odluke razvidno je da se istraga u praksi
provodi iznimno rijetko.
Drugačija je situacija u slučajevima u kojima se istraga ne provodi, a koji su u
državnoodvjetničkoj praksi pravilo. Prema sadašnjem uređenju u ZKP­u, osumnjičenik
je osoba protiv koje je podnesena kaznena prijava ili se provode izvidi ili se vodi istraga
ili poduzimaju dokazne radnje prije početka kaznenog postupka (članak 202. stavak 2.
točka 1. u vezi s člankom 2. stavkom 4. ZKP­a). Unatoč tome, pod određenim
okolnostima osoba ne mora znati da je u statusu osumnjičenika sve do posljednjeg
trenutka kad ju je državni odvjetnik dužan ispitati, to jest neposredno prije podizanja
optužnice.
Zakonodavac je dužan, dakle, propisati obvezu da se osoba mora odmah službeno
obavijestiti da je osumnjičenik i uz taj trenutak konstituirati djelotvorno pravno sredstvo
zaštite protiv nezakonitog (arbitrarnog) progona. Od tog se trenutka na tu osobu protežu
i pojedina procesna jamstva iz kaznenog dijela članka 29. Ustava i članka 6. Konvencije
»u mjeri u kojoj je vjerojatno da će poštenost suđenja biti ozbiljno narušena početnim
propuštanjem da se poštuju njegove odredbe« (presuda Kuralić protiv Hrvatske, 2009.,
§ 44.).12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 26/139Prije je rečeno da prema konvencijskom pravu i praksi Europskog suda optužbu za
kazneno djelo u smislu članka 6. Konvencije konstituira i svaka mjera ili radnja države
koja implicira da je osoba počinila kazneno djelo i supstancijalno pogoršava situaciju
osobe isto kao i službena obavijest o takvoj optužbi (taj bi službeni akt notifikacije u
sustavu ZKP­a mogao biti nalog o provođenju istrage u smislu članka 217. stavaka 1. i
2.) (v. točke 30. i 31. obrazloženja ove odluke). Hoće li zakonodavac na tom mjerilu
graditi potrebno zakonsko rješenje, ili će prihvatiti vremensko mjerilo kao što je to
učinio austrijski zakonodavac propisujući rokove za podnošenje zahtjeva za obustavu,
ili će odabrati neko treće mjerilo, pitanje je koje pripada području njegovih suverenih
ovlasti. Koje god rješenje odabrao, postoji pridržaj ovlasti Ustavnog suda da ispita
njegovu suglasnost s Ustavom.
39.8. Zaključno, nedostatak vela sudske zaštite protiv nezakonitog (arbitrarnog)
kaznenog progona i istrage koji bi okruživao članak 2. stavak 5. i članak 217. stavke 1. i
2. ZKP­a upućuje na manjkavosti u normativnoj strukturi prethodnog postupka.
Predmeti uređenja članka 2. stavka 5. ZKP­a (kazneni progon) i članka 217. stavaka 1. i
2. ZKP­a (istraga) opterećeni su strukturalnim deficitom zbog kojih se i sami ti članci
moraju ocijeniti nesuglasnim sa zahtjevima sudske zaštite koji prožimaju cijeli tekst
Ustava (v. točku 39.2. obrazloženja ove odluke).
Ustavni sud stoga određuje pozitivnu ustavnu obvezu zakonodavca da u skladu s
prethodno utvrđenim pravnim stajalištima:
– u slučajevima kad se ne provodi istraga odredi trenutak u kojem osoba dobiva status
osumnjičenika te obvezu obavještavanja osobe o toj činjenici,
– u normativnu strukturu prethodnog postupka ugradi mehanizam djelotvorne sudske
zaštite protiv nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage od trenutka kad je
osoba obaviještena da je u statusu osumnjičenika.
39.9. Navedena pravila moraju vrijediti za sve jednako (članak 14. stavak 2. Ustava).
Ona su stoga primjenjiva i na osobe kojima Ustav jamči određenu vrstu imuniteta.
Primjerice, članak 75. stavak 2. Ustava propisuje da se protiv zastupnika ne može
»pokrenuti kazneni postupak bez odobrenja Hrvatskoga sabora«. Budući da se imunitet
takve osobe konstituira tek od trenutka pokretanja kaznenog postupka, i takva osoba,
kao i svi ostali građani, mora biti obaviještena da je u statusu osumnjičenika. I na takvu
osobu moraju se protegnuti jamstva sudske zaštite protiv nezakonitog (arbitrarnog)
progona i istrage koja započinju trenutkom kad je obaviještena da je u statusu
osumnjičenika.
b) Kvaliteta pravne norme (započinjanje i završetak kaznenog progona)
40. Iz prethodnih je navoda razvidno da iz članka 2. stavka 5. Ustava proizlazi još jedan
strukturalni problem koji je zakonodavac dužan riješiti. Trenutak započinjanja kaznenog
progona zakonodavac je, naime, vezao uz:
– upis kaznene prijave u upisnik (formalni čin), ili
– svaku radnju ili mjeru ograničenja osobnih prava i sloboda koju poduzima nadležno
tijelo, a usmjerena je razjašnjavanju sumnje da je određena osoba počinila kazneno
djelo (materijalni čin).
40.1. Imaju li se u vidu utvrđenja sadržana u točki 39.6. obrazloženja ove odluke čini se
da oba čina koja označavaju započinjanje kaznenog progona proturječe temeljnoj
koncepciji na kojoj je izgrađen model kaznenog progona u ZKP­u.
U središtu je kaznenog progona institut osnova sumnje da je neka osoba počinila
kazneno djelo (v. točku 56.2. obrazloženja ove odluke). To je temeljni institut na kojem
zakonodavac gradi stadij istraživanja počinjenog kaznenog djela. Primjerice, u članku 2.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 27/139stavku 3. ZKP­a izrijekom je propisano da je dužnost državnog odvjetnika »poduzeti
kazneni progon ako postoje osnove sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo
...«.
Međutim, u spornom članku 2. stavku 5. ZKP­a očito nije riječ o »poduzimanju
kaznenog progona ako postoje osnove sumnje da je određena osoba počinila kazneno
djelo«. Ni sam zakonodavac u toj odredbi ne spominje osnove sumnje. On govori o
»razjašnjavanju sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo«.
U tom svjetlu, vezivanje započinjanja kaznenog progona uz ta dva čina (upis odnosno
radnju ili mjeru u smislu članka 2. stavka 5. ZKP­a), a ne uz trenutak faktičnog
utvrđenja da postoje osnove sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo (to jest
uz trenutak utvrđenja da je osoba stekla svojstvo osumnjičenika) znači bitno odstupanje
od stanja kaznenoprocesnog poretka koji zahtijeva Ustav. Dovodi i do neprihvatljivog
stupnja pravne neizvjesnosti kad je riječ o osobnoj pravnoj situaciji pojedinca protiv
kojeg je podnesena kaznena prijava ili je poduzeta radnja ili mjera u smislu članka 2.
stavka 5. ZKP­a, a može dovesti i do neopravdane javne osude te osobe iako nije
izvjesno da će ikada doći u položaj osumnjičenika.
Posljedice tog odstupanja, dakle, mogu biti vrlo ozbiljne jer u javnosti dovode do
pogrešnih kvalifikacija cjelokupnog početnog (predistražnog) stadija prethodnog
postupka i do pogrešnih dojmova o osobama koje nadležna tijela u tom stadiju ispituju
ili u vezi s kojima istražuju činjenice. Ozbiljnost situacije jasno potvrđuje i očitovanje
Ministarstva pravosuđa koje pogrešno kvalificira članak 2. stavak 5. ZKP­a kad navodi
da upisom kaznene prijave u upisnik »državni odvjetnik ... osumnjičenika obavještava
da prikuplja podatke povodom podnesene kaznene prijave«. Time se ujedno stvara i
pogrešna slika o funkcioniranju kaznenog pravosuđa u početnom stadiju istraživanja
činjenica vezanih uz kazneno djelo.
40.2. Osim što je odredio trenutak započinjanja, zakonodavac je u članku 2. stavku 5.
ZKP­a odredio i trenutak završetka kaznenog progona. Zakonski, kazneni progon
završava »sudskom odlukom«.
Takvo određenje završetka kaznenog progona dodatno potvrđuje da je pojam kaznenog
progona u članku 2. stavku 5. ZKP­a nerazumljiv. O kojoj je »sudskoj odluci« riječ, u
kojem se postupku ona donosi i zbog čega se neodređena sudska odluka postavlja kao
trenutak završetka kaznenog progona ostaje potpuno nejasno.
Međutim, prihvati li se da je dio članka 5. stavka 2. ZKP­a koji određuje da »kazneni
progon završava ... sudskom odlukom« samo omaška zakonodavca, pojam kaznenog
progona i dalje ostaje sporan za označavanje početnog (predistražnog) stadija u kojem
se tek »razjašnjava« sumnja da je određena osoba počinila kazneno djelo kako bi se
utvrdilo ima li nekih osnova za tu sumnju. Naime, nazivati preliminarna istraživanja
(preliminary investigations) »kaznenim progonom« znači stvoriti izravnu i jasnu
značenjsku nerazmjernost između stvarnog sadržaja koji taj pojam označava (u pravilu
neformalne predistražne radnje) i snažnih značenjskih konotacija koje on sa sobom nosi.
Imajući u vidu presudnu važnost jezika u pravu, a uzimajući u obzir da se pojam
»kazneni progon« pojavljuje u tekstu ZKP­a 143 puta, nije isključeno da on već na
pojmovnoj razini pridonosi pogrešnoj percepciji javnosti o toj početnoj fazi istraživanja
događaja odnosno o osobama koje se u tom stadiju pojavljuju pred nadležnim tijelima u
vezi s tim događajem.
Sažeto, snažan i jednoznačan »vanjski dojam« koji pojam kaznenog progona ostavlja u
javnosti očito je nerazmjeran stvarnom stanju stvari koje on označava. Ta je
nerazmjernost toliko jaka da utječe na oblikovanje pogrešne slike u javnosti o osobi
koja je zbog povezanosti s događajem koji se istražuje podvrgnuta »kaznenom
progonu« (stvarno protiv nje ne moraju postojati nikakve osnove sumnje da je počinila
kazneno djelo). Drugim riječima, već na pojmovnoj razini dolazi do pogrešne12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 28/139percepcije javnosti o radnjama i mjerama koje državno odvjetništvo u tom stadiju
poduzima prema pojedinim osobama. Time se također stvara pogrešna slika o
funkcioniranju kaznenog pravosuđa u početnom stadiju istraživanja činjenica vezanih
uz kazneno djelo.
40.3. Konačno, čini se da druga rečenica članka 5. stavka 2. ZKP­a u pravnom smislu
nije ni potpuna. Propušteno je, naime, utvrditi da kazneni progon završava i odbačajem
kaznene prijave ako oštećenik ne dade izjavu da preuzima progon.
40.4. Zbog svih tih razloga Ustavni sud ocijenio je članak 2. stavak 5. ZKP­a
nesuglasnim i sa zahtjevima koji za zakone proizlaze iz načela vladavine prava (članak
3. Ustava). Riječ je o pravnoj normi koje je središnji institut (kazneni progon)
višestruko proturječno određen, a sam je njegov naziv značenjski pogrešan i kad je riječ
o započinjanju i kad je riječ o završetku postupka koji bi trebao označavati. Ti propusti
izravno utječu na »vanjski dojam« o funkcioniranju kaznenog pravosuđa koji ne
odgovara stvarnom postupanju nadležnih državnih tijela niti stvarnom položaju osoba
koje se u tom stadiju pojavljuju pred nadležnim tijelima u vezi s kaznenim djelom.
Pogrešan vanjski dojam o početnom stadiju istražnog procesa koji je u ovom slučaju
uzrokovao pojam kaznenog progona i njegovo nerazumljivo određenje izravno
narušavaju pravnu sigurnost i pravnu preglednost domaćeg kaznenoprocesnog poretka.
1.2.) Članak 10. stavak 3.
41. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 10.
(1) Sudske se odluke ne mogu temeljiti na dokazima pribavljenim na nezakonit način
(nezakoniti dokazi).
(2) Nezakoniti su dokazi:
1) koji su pribavljeni kršenjem Ustavom, zakonom ili međunarodnim pravom propisane
zabrane mučenja, okrutnog ili nečovječnog postupanja,
2) koji su pribavljeni povredom Ustavom, zakonom ili međunarodnim pravom
zajamčenih prava obrane, prava na dostojanstvo, ugled i čast, te prava na nepovredivost
osobnog i obiteljskog života,
3) koji su pribavljeni povredom odredaba kaznenog postupka i koji su izričito
predviđeni ovim Zakonom,
4) za koje se saznalo iz nezakonitih dokaza.
(3) Ne smatraju se nezakonitim dokazi pribavljeni povredom prava i sloboda iz stavka
2. točke 2. ovog članka:
1) radnjom za koju je prema kaznenom zakonu isključena protupravnost,
2) u postupku za teške oblike kaznenih djela za koja se provodi redoviti postupak, kod
kojih je povreda prava, s obzirom na jakost i narav, bitno manja u odnosu na težinu
kaznenog djela.
(4) Sudska odluka ne može se temeljiti isključivo na dokazu iz stavka 3. točke 2. ovog
članka.«
42. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan te predlagatelj O. d. Nobilo i predlagatelj
Zrilić navode da je članak 10. stavak 3. ZKP­a u izravnoj nesuglasnosti s člankom 3.,
člankom 5., člankom 16., člankom 22. stavkom 1., člankom 23. stavkom 1., člankom12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 29/13925. stavkom 1., člankom 29. stavcima 1., 3. i 4. i člankom 35. Ustava te s člankom 3.
stavkom 1., člankom 6. stavkom 3. točkama (a), (b), (c) i (d) i člankom 8. stavkom 1.
Konvencije.
Prema mišljenju predlagatelja s tim se člankom dopušta uporaba očito nezakonitog
dokaza u kaznenom postupku, pa stoga osporeni članak nije u suglasnosti s Ustavom
koji u člancima 3. i 5. proklamira načelo vladavine prava, dok članak 29. Ustava
propisuje da dokazi pribavljeni na nezakonit način ne mogu biti uporabljeni u sudskom
postupku.
O. d. Nobilo smatra da se člankom 10. stavkom 3. ZKP­a otvara put pribavljanju dokaza
davanjem iskaza bez prisutnosti odvjetnika, obmanama osumnjičenika i izbjegavanjem
predočavanja što se osumnjičeniku stavlja na teret. Osporeni članak legalizira dokaze
pribavljene nezakonitim prisluškivanjem ili video snimkama doma, bračne postelje i
slično.
Predlagatelj Zrilić smatra da je članak 10. stavak 3. ZKP­a nesuglasan s Ustavom već
zbog toga što generalno dopušta legalizaciju odnosno uporabu dokaza pribavljenih
povredom Ustavom zajamčenih sloboda i prava. Iz te odredbe proizlazi da bi se u
određenim situacijama mogao prihvatiti dokaz pribavljen, primjerice i mučenjem.
Prema njegovu mišljenju nedopustivo je zakonom ostaviti prostor za procjenu
državnom odvjetniku da se neki dokaz ipak može prihvatiti povredom nekog Ustavom
zajamčenog prava ili slobode, kad bi ta povreda bila »bitno manja u odnosu na težinu
kaznenog djela«, kad je državni odvjetnik stranka u kontradiktornom postupku u
kojemu se okrivljenik smatra nedužnim sve dok mu se pravomoćnom sudskom
odlukom ne dokaže krivnja (bez obzira na težinu onoga što mu se stavlja na teret).
Predlagatelj Zrilić smatra da ni državni odvjetnik ni bilo tko drugi takvu mogućnost ne
smije imati niti mu je zakon smije priznati jer je sama po sebi nespojiva s pravičnim
postupkom zajamčenim člankom 29. stavkom 1. Ustava.
43. Ministarstvo pravosuđa u očitovanju navodi da ZKP, suprotno tvrdnji
predlagateljica, ostaje na koncepciji da se nezakoniti dokazi ne mogu uporabiti u
kaznenom postupku (članak 29. stavak 5. Ustava). Tvrdnje predlagatelja da je članak
10. stavak 3. ZKP­a nesuglasan s tom odredbom Ustava nisu osnovane, posebno
imajući u vidu da ZKP u većem broju odredaba zabranjuje uporabu dokaza pribavljenih
na određeni način (primjerice, članak 6. stavak 3., članak 250., članak 281. ZKP­a).
Što se tiče prigovora predlagatelja O. d. Nobilo, Ministarstvo pravosuđa navodi da
osporeni članak nije opravdanje za namjerno kršenje zakona od države. Kršenje zakona
od službene osobe koja vodi postupak u ime države podliježe odgovornosti kao i svaka
druga kažnjiva radnja ili propust. Nezakoniti su dokazi određeni u članku 10. ZKP­a
tako što su u stavku 2. određeni pozitivno, a u stavku 3. negativno. Stavcima 2. i 3.
članka 10. ZKP­a određuje se što su nezakoniti dokazi tek kad ih se sagledava u cjelini.
Iz toga slijedi da stavak 3. članka 10. ZKP­a ne znači odstupanje od stajališta izraženog
u zabrani propisanoj člankom 29. stavkom 4. Ustava.
Što se tiče prigovora predlagatelja Zrilića, Ministarstvo pravosuđa navodi da se svako
prvo ispitivanje okrivljenika u redovitom postupku obvezno snima uređajem za
audiovideo snimanje te tom ispitivanju obvezno prisustvuje branitelj. Osim toga,
okrivljeniku prije početka ispitivanja mora biti uručena pouka o pravima.
44. Ustavni sud ističe da je institut nezakonitih dokaza područje sukobljavanja dviju
temeljnih tendencija suvremenog kaznenog postupka, bio on mješovitog ili akuzatornog
tipa. Oba pravna sustava nastoje održati ravnotežu između funkcionalnosti kažnjavanja i
zaštite prava građana. Zbog obveze zaštite temeljnih ljudskih prava na kojoj počivaju
demokratska društva utemeljena na vladavini prava ustavotvorci odnosno zakonodavci
određuju granice ovlasti sudaca pri odlučivanju o uporabi nezakonitih dokaza. Okosnica
su izgradnje tih granica minimalni standardi korištenja odnosno zabrane korištenja12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 30/139nezakonitih dokaza. Ti su standardi na supranacionalnoj razini sadržani u
međunarodnim dokumentima o ljudskim pravima, dok su u unutarnjim pravnim
porecima propisani u nacionalnim ustavima i zakonima. Zajednički je cilj tih standarda
isključenje nezakonitih dokaza iz supstrata (osnovice) za donošenje presude.
Nezakoniti dokaz može se definirati kao dokaz koji se zbog povrede procesne forme
njegova prikupljanja ili izvođenja, koja istovremeno predstavlja i povredu temeljnih
ljudskih prava, ne smije koristiti za donošenje presude u kaznenom postupku. Bez
obzira procjenjuje li zakonodavac ili sudac dokaze na kojima se ne smije temeljiti
presuda, procjena se zasniva na uvažavanju dviju vrijednosti ustavnopravnog značenja.
Riječ je o zaštiti pojedinih temeljnih ljudskih prava odnosno prava obrane od
arbitrarnog postupanja države te o pozitivnoj obvezi države da osigura djelotvoran
kazneni progon.
44.1. Članak 10. ZKP­a razvrstava nezakonite dokaze u četiri skupine i pritom stvara
svojevrsnu »gradaciju« njihove nezakonitosti.
a) Nezakoniti dokazi prema međunarodnom pravu (članak 10. stavak 2. točka 1.): u
međunarodnom su pravu nezakoniti dokazi oni koji su pribavljeni mučenjem, okrutnim
ili nečovječnim postupanjem. Izdvajanje te kategorije nezakonitih dokaza rezultat je
međunarodnopravne obveze (Europska konvencija o sprečavanju mučenja i neljudskog
ili ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja iz 1897.; Konvencija UN protiv mučenja i
drugih okrutnih, neljudskih i ponižavajućih kazni i postupaka iz 1984.), a posebno je
istaknuta u novijoj jurisprudenciji Europskog suda utemeljenoj na članku 3. Konvencije
(zabrana mučenja).
b) Nezakoniti dokazi ex iudicio (članak 10. stavak 2. točka 2.): riječ je o dokazima
pribavljenim kršenjem određenih temeljnih prava, to jest dokazima pribavljenim
povredom prava obrane, prava na dostojanstvo, ugled i čast te prava na nepovredivost
osobnog i obiteljskog života kojih se dokazna (ne)zakonitost utvrđuje sudskom
procjenom, ex iudicio. Novina koju je za tu kategoriju dokaza uveo ZKP jest
propisivanje mjerila u članku 10. stavku 3. ZKP­a na temelju kojih će suci procjenjivati
njihovu dokaznu (ne)zakonitost.
c) Nezakoniti dokazi ex lege (članak 10. stavak 2. točka 3.): riječ je o dokazima koji su
pojedinačno propisani ZKP­om tako što se kod svakoga izričito navodi da se na njemu
ne može temeljiti presuda. Sudovi nisu ovlašteni ocjenjivati učinak tako pribavljenog
dokaza nego su ga dužni izdvojiti (tzv. pravilo isključivanja) odnosno ukinuti presudu
koja se temeljila na takvom dokazu.
d) »Plodovi otrovnog voća« (članak 10. stavak 2. točka 4.): riječ je o dokazima za koje
se saznalo iz drugih nezakonitih dokaza, bez obzira je li prilikom njihova pribavljanja
poštovana propisana procedura ili ne. Dokazi derivirani iz nezakonitih dokaza izdvajaju
se bez obzira jesu li nastali na temelju nezakonitih dokaza ex lege ili ex iudicio.
44.2. »Gradacija« nezakonitosti dokaza bitna je za razumijevanje članka 10. stavka 3.
ZKP­a. Njegove se odredbe, kao što je u njemu i izričito propisano, odnose samo na
kategoriju nezakonitih dokaza ex iudicio sadržanih u članku 10. stavku 2. točki 2. ZKP­
a. Riječ je o nezakonitim dokazima pribavljenim povredom:
– prava obrane,
– prava na dostojanstvo, ugled i čast, i
– prava na nepovredivost osobnog i obiteljskog života.
Ti se dokazi neće smatrati nezakonitim iako su pribavljeni povredom tih prava ako je
povreda učinjena:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 31/1391) radnjom za koju je prema kaznenom zakonu isključena protupravnost, ili
2) u postupku za teške oblike kaznenih djela za koja se provodi redoviti postupak, kod
kojih je povreda prava, s obzirom na jakost i narav, bitno manja u odnosu prema težini
kaznenog djela.
Prema tome, člankom 10. stavkom 3. ZKP­a sudovima se prvi put u kaznenom
procesnom zakonodavstvu daje mjerilo za ocjenu dokazne (ne)zakonitosti dokaza
pribavljenih povredom taksativno navedenih prava. Vodeći se s tim mjerilima, suci
trebaju procjenjivati je li određeni dokaz zakonit ili nije odnosno odlučivati hoće li
određeni dokaz kojim je prekršeno neko procesno pravilo biti ugrađen u supstrat
(osnovicu) za donošenje presude ili će biti izdvojen.
44.3. Ustavni sud podsjeća da je u središtu rasprave o načelu djelotvornosti zaštite
ljudskih prava uvijek pitanje imaju li ustavna i konvencijska prava prednost pred općim
ili javnim interesom. Riječ je o vrijednostima koja su po prirodi stvari često međusobno
suprotstavljena. Načelno su moguća tri modela rješavanja sukoba među njima. Prvi je
model privilegiranja prava prema kojem prava trebaju imati prednost pred javnim ili
općim interesom. Drugi je model privilegiranja općeg ili javnog interesa koji treba imati
prednost pred pojedinačnim pravima. Treći je model postizanja ravnoteže prema kojem
svaku suprotstavljenu vrijednost treba uravnotežiti prema drugoj tako da se ne daje
prednost nijednoj od njih sve dok se u cijelosti ne razmotre sva relevantna obilježja
konkretnog sukoba.
I Ustav i Konvencija u prvom redu prihvaćaju model privilegiranja prava odnosno
model postizanja ravnoteže, ovisno o naravi prava o kojem je riječ. Međutim, pod
određenim pretpostavkama ipak dopuštaju da zaštita općeg dobra (opći ili javni interes)
prevlada nad pojedinačnim ustavnim i konvencijskim pravima. Iznimka su apsolutno
zaštićena nederogabilna prava koja uvijek moraju imati prednost pred bilo kojim
drugim pravima ili interesima, i pojedinačnim i općim ili javnim. Primjer je sadržan u
članku 10. stavku 2. točki 1. ZKP­a koji bezuvjetno proglašava nezakonitim svaki
dokaz pribavljen kršenjem zabrane mučenja i okrutnog ili nečovječnog postupanja koje
pripada kategoriji apsolutno zaštićenih nederogabilnih prava.
Međutim, kad je riječ o relativno zaštićenim nederogabilnim i derogabilnim pravima te
o kvalificiranim pravima, u određenim okolnostima ta prava i opći ili javni interesi nisu
prima facie jednake varijable koje je moguće vagati radi stvaranja ravnoteže. Mjerila
moraju biti podešena u korist općeg ili javnog interesa, što ovisi o okolnostima svakog
konkretnog (pojedinačnog) slučaja.
Promotre li se u tom svjetlu prava navedena u članku 10. stavku 2. točki 2. ZKP­a
razvidno je da gotovo sva pripadaju kategoriji relativno zaštićenih derogabilnih prava ili
kategoriji kvalificiranih prava (pravo obrane, pravo na ugled i čast te pravo na
nepovredivost osobnog i obiteljskog života). S obzirom na pravnu narav tih prava
zakonodavac je mogao propisati ovlast suca da u svjetlu osobitih okolnosti konkretnog
slučaja »stavi na vagu« jakost i narav njihove povrede, s jedne strane, i težinu kaznenog
djela, s druge strane. Zaključi li sudac da je povreda prava, s obzirom na jakost i narav,
bitno manja u odnosu na težinu kaznenog djela, pri ocjeni (ne)zakonitosti dokaza
ovlašten je primijeniti model privilegiranja općeg ili javnog interesa. Takvo je zakonsko
rješenje ustavnopravno prihvatljivo, posebno ima li se u vidu da članak 10. stavak 3.
ZKP­a ne utječe na obvezu suca da postigne pravednu ravnotežu među sukobljenim
pravima i općim ili javnim interesima u svakom konkretnom slučaju u kojem je njihovo
međusobno uravnoteživanje moguće.
44.4. Ipak, jedno pravo navedeno u članku 10. stavku 2. točki 2. ZKP­a ne pripada
kategorijama navedenim u prethodnoj točki. Riječ je o »pravu na dostojanstvo«.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 32/139Ustavni sud podsjeća da je ljudsko dostojanstvo apsolutno zaštićeno, nederogabilno i
nekomparabilno.
Članak 1. Povelje o temeljnim pravima Europske unije (Official Journal of the
European Union, C 83/389, 30. 3. 2010.) glasi: »Ljudsko je dostojanstvo nepovredivo.
Mora se poštovati i štititi.« U Europskoj uniji ljudsko dostojanstvo je prva nedjeljiva i
univerzalna vrijednost.
Ustavni sud podsjeća i na Protokol br. 13 uz Konvenciju koji govori o »urođenom
dostojanstvu svih ljudskih bića«. Podsjeća i na temeljnu postavku kojom se Europski
sud vodi kad tumači ljudska prava, a koja je sadržana u predmetu Refah Partisi (Stranka
prosperiteta) i drugi protiv Turske (presuda, 31. srpnja 2001., zahtjevi br. 41340/98,
41342/98, 41343/98 i 41344/98):
»43. ... Ljudska prava čine integrirani sustav za zaštitu ljudskog dostojanstva. S tim u
vezi, demokracija i vladavina prava tu imaju ključnu ulogu.«
Pri tumačenju ustavnih vrednota Ustavni sud prihvaća i pravna stajališta njemačkog
Saveznog ustavnog suda da je ljudsko dostojanstvo središnja točka od koje se mora
polaziti pri uravnoteživanju svih drugih ustavnih vrijednosti. To je stajalište izraženo u
presudi Lebach (BVerfGE 35, 202 /Lebach/ – Urteil des Ersten Senats vom 5. Juni 1973
auf die mündliche Verhandlung vom 2. und 3. Mai 1973 – 1 BvR 536/72):
»Obje ustavne vrijednosti moraju u slučaju sukoba biti uravnotežene, koliko je to
moguće; ako se to ne može postići onda će se uzimanjem u obzir tipičnih osobina i
posebnih okolnosti pojedinačnog slučaja odlučiti koji od interesa mora ustuknuti.
Pritom se obje ustavne vrijednosti moraju promatrati u svom odnosu prema ljudskom
dostojanstvu kao središnjoj točki vrijednosnog ustrojstva Ustava.«
Ustavni sud utvrđuje da je ljudsko dostojanstvo apsolutno, nederogabilno i
nekomparabilno i nije ga moguće ni ograničavati ni vagati. Pribavljanje dokaza
povredom ljudskog dostojanstva čini taj dokaz nezakonitim. Odstupanje od tog pravila
nije dopušteno jer nijedno drugo pojedinačno pravo ili sloboda odnosno nijedan opći ili
javni interes, pa ni onaj usmjeren na uspješno procesuiranje najtežih kaznenih djela, nije
dopušteno uspoređivati niti mu je dopušteno dati prednost pred ljudskim dostojanstvom.
Ta je zabrana sadržana, implicite, u člancima 17. stavku 3., 23. stavku 1., 25. stavku 1. i
35. Ustava.
44.5. Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da članak 10. stavak 3. ZKP­a kad se
tiče dijela stavka 2. točke 2. koji glasi: »dostojanstvo,« nije u suglasnosti s navedenim
odredbama Ustava.
2) Glava III. Izuzeće (članci 32. – 37.)
45. Glava III. ZKP­a uređuje izuzeće, i to u obliku isključenja (judex inhabilis) i otklona
(judex suspectus) sudaca i sudaca porotnika, državnih odvjetnika, osoba koje su
ovlaštene na temelju ZODO­a zastupati državnog odvjetnika u postupku, istražitelja,
zapisničara, tumača i stručnih osoba te vještaka. Uređuje i uvjete pod kojima stranke
mogu podnijeti zahtjev za izuzeće, a propisuje i tko donosi odluku o zahtjevu za izuzeće
i kojim aktom.
46. U glavi III. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 34. stavka 2. ZKP­a.
Prigovore je Ustavni sud ocijenio djelomično osnovanim.
2.1.) Članak 34. stavak 2.
47. Osporena odredba glasi:
»Članak 34.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 33/139(...)
(2) Stranke mogu podnijeti zahtjev za izuzeće do početka rasprave, a ako su za razlog
isključenja (članak 32. stavak 1.) saznale kasnije, zahtjev podnose odmah nakon
saznanja.«
48. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da članak 34. stavak 2. ZKP­a nije
u suglasnosti s člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije jer njime propisane
mogućnosti za predlaganje izuzeća krše načelo prava na branitelja i načelo jednakosti
oružja. Smatraju da ta odredba isključuje mogućnost da stranke zatraže izuzeće suca na
temelju članka 32. stavka 2. ZKP­a poslije započinjanja glavne rasprave, budući da
izrijekom propisuje kako stranke mogu podnijeti zahtjev za izuzeće samo do početka
rasprave. Nadalje navode:
»Članak 34 st. 2 ZKP­a predviđa da stranke mogu podnijeti zahtjev za izuzeće do
početka rasprave, a ako su za razlog isključenja (čl. 32 st. 1 ZKP­a) saznale kasnije,
zahtjev podnose odmah nakon saznanja. Ovdje se ponovno ukazuje da je člankom 202
st. 2 toč. 12 ZKP­a propisano da su stranke u kaznenom postupku tužitelj i okrivljenik.
Kako je člankom 34 st. 2 ZKP­a predviđeno da samo stranke mogu podnijeti zahtjev za
izuzeće do početka rasprave, takva odredba ponovno je suprotna čl. 29 Ustava RH koja
okrivljeniku daje pravo na branitelja. Odredbom ovog članka branitelj okrivljenika
isključen je od mogućnosti stavljanja zahtjeva za izuzeće, a time se krši načelo
jednakosti oružja propisano odredbom čl. 6 ECHR.«
49. Ministarstvo pravosuđa navodi da osporena odredba nije suprotna članku 29. Ustava
i načelu jednakosti oružja. Navodi da bi se glavna rasprava načelno trebala okončati na
jednom zasjedanju – dakle, odvijati se u kontinuitetu te je zbog toga nužno da odredbe o
raspravi imaju u vidu taj cilj. Prema mišljenju Ministarstva pravosuđa, okrivljenik može
podnijeti žalbu na presudu (članak 468. stavak 1. točka 2. ZKP­a) ako je na raspravi
sudjelovao sudac ili sudac porotnik koji se morao izuzeti.
50. Ustavni sud podsjeća da ZKP razlikuje dvije vrste izuzeća. To su isključenje i
otklon. Ti su instituti povezani s koncepcijama objektivne i subjektivne (ne)pristranosti
u konvencijskom pravu.
Prema europskim pravnim standardima postoje dvije temeljne vrste pristranosti:
objektivna i subjektivna. U odnosu na Republiku Hrvatsku Europski sud primijenio je
test subjektivne i/ili objektivne pristranosti u predmetima Mežnarić protiv Hrvatske
(presuda, 15. srpnja 2005., zahtjev br. 71615/01), Parlov­Tkalčić protiv Hrvatske
(presuda, 22. prosinca 2009., zahtjev br. 24810/06) i Olujić protiv Hrvatske (presuda, 5.
veljače 2009., zahtjev br. 22330/05). Osim toga, za razliku od predmeta Mežnarić i
Olujić, u predmetu Parlov­Tkalčić ispitivao je tzv. unutarnju nepristranost, to jest
pritiske koji dovode u pitanje pristranost suda odnosno suca, a koji dolaze iz samog
suda.
Prema ZKP­u, razlozi za isključenje taksativno su navedeni u članku 32. stavku 1. ZKP­
a.
»Članak 32.
(1) Sudac ili sudac porotnik isključen je od obavljanja sudske dužnosti:
1) ako je oštećen kaznenim djelom;
2) ako mu je okrivljenik, njegov branitelj, tužitelj, žrtva, oštećenik, njihov zakonski
zastupnik ili opunomoćenik, bračni drug ili srodnik u uspravnoj liniji do bilo kojeg
stupnja, u pobočnoj liniji do četvrtog stupnja, a po tazbini do drugog stupnja;12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 34/1393) ako je s okrivljenikom, njegovim braniteljem, tužiteljem, žrtvom ili oštećenikom u
odnosu skrbnika, štićenika, posvojitelja, posvojenika, hranitelja, hranjenika, smještene
osobe ili udomitelja;
4) ako je u tom kaznenom predmetu u prethodnom postupku obavljao dokazne radnje,
ili je odlučivao o potvrđivanju optužnice, ili je sudjelovao u postupku kao tužitelj,
branitelj, zakonski zastupnik, savjetnik žrtve ili opunomoćenik oštećenika, odnosno
tužitelja, ili je ispitan ili treba biti ispitan kao svjedok ili vještak, a drukčije nije
propisano ovim Zakonom;
5) ako je u istom predmetu sudjelovao u donošenju odluke koja se pobija žalbom ili
izvanrednim pravnim lijekom.
(...)«
Isključenje suca ili suca porotnika obuhvaća slučajeve u kojima se po objektivnom
kriteriju pretpostavlja da je sudac pristran te se u tim slučajevima ne ispituje subjektivna
pristranost suda. U tim se slučajevima sudac isključuje, a stranke mogu zahtijevati
izuzeće odnosno osporavati pristranost suca tijekom cijelog postupka, uz ograničenje
propisano člankom 477. ZKP­a. Sudjelovanje suca koji se morao isključiti predstavlja
bitnu povredu odredaba kaznenog postupka (članak 468. stavak 1. točka 2. ZKP­a).
S druge strane, otklon suca uređen je u članku 32. stavku 2. ZKP­a koji glasi:
»Članak 32.
(...)
(2) Sudac ili sudac porotnik može biti otklonjen od obavljanja sudske dužnosti ako se
izvan slučajeva navedenih u stavku 1. ovog članka navedu i dokažu okolnosti koje
izazivaju sumnju u njegovu nepristranost.
(...)«
Do otklona suca dolazi ako se izvan slučajeva isključenja (članak 32. stavak 1. ZKP­a)
dokažu okolnosti koje izazivaju sumnju u nepristranost suca. U pravilu je riječ o
razlozima povezanim sa subjektivnom (ne)pristranošću: do nepovjerenja u nepristranost
suca došlo je zbog osobnih odnosa suca ili zbog ponašanja suca prije ili tijekom
postupka. Razlozi otklona prema ZKP­u ne izazivaju tako strogu procesnu sankciju kao
razlozi isključenja. U slučaju njihova utvrđenja u žalbenom postupku može doći samo
do relativno bitne povrede odredaba kaznenog postupka.
ZKP, dakle, pravi razliku između objektivnog i subjektivnog kriterija nepristranosti,
propisujući bitno teže procesne sankcije za nepristranost prema objektivnom kriteriju od
nepristranosti prema subjektivnom kriteriju. Za razliku od slučajeva isključenja, ZKP
dopušta strankama da traže otklon suca ili suca porotnika (zbog subjektivne pristranosti)
samo do početka glavne rasprave.
Članak 34. stavak 2. ZKP­a, prema ocjeni Ustavnog suda, u tom dijelu nije suglasan ni s
Ustavom ni s Konvencijom. I objektivna i subjektivna pristranost suda jednako (teško)
krše pravo na pošten postupak. Ako zakon mora pružiti okrivljeniku djelotvorno pravno
sredstvo za ostvarivanje prava na pošten postupak u svim njegovim aspektima, onda se
vremenskim ograničavanjem prava na podnošenje zahtjeva za otklon suca ili suca
porotnika do početka rasprave neosnovano uskraćuje pravo okrivljeniku da osporava
subjektivnu pristranost suca ili suca porotnika zbog razloga koji su nastali poslije
početka rasprave.
50.1. Stoga je ocjena Ustavnog suda da je članak 34. stavak 2. ZKP­a u dijelu koji glasi:
»isključenja (članak 32. stavak 1.)« nesuglasan sa zahtjevima nepristranosti suda koji12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 35/139proizlaze iz članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6. stavka 1. Konvencije.
50.2. Što se tiče tvrdnje predlagateljica da članak 34. stavak 2. ZKP­a krši pravo na
obranu i načelo jednakosti oružja iz članka 6. Konvencije jer propisuje da samo stranke
mogu podnijeti zahtjev za izuzeće, a ne i branitelj okrivljenika, Ustavni sud je ocjenjuje
neosnovanom. Prema članku 67. ZKP­a branitelj je ovlašten u korist okrivljenika
poduzimati sve radnje koje može poduzeti sam okrivljenik. Stoga je on ovlašten
postaviti i zahtjev za isključenje odnosno otklon i u ime okrivljenika.
3) Glava VI. Okrivljenik i branitelj (članci 64. – 77.)
51. Glava VI. ZKP­a uređuje prava obrane okrivljenika kao glavnog subjekta kaznenog
postupka, pri čemu je u članku 64. ZKP­a naveden katalog tih prava.
Pojam okrivljenika određen je u članku 202. stavku 2. točki 2. ZKP­a, a uporaba tog
pojma određena je u članku 202. stavku 3. ZKP­a. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 202.
(...)
(2) Ako nije drukčije propisano, pojedini izrazi u ovom Zakonu imaju sljedeće
značenje:
(...)
2) okrivljenik je osoba protiv koje je podignuta optužnica koja još nije potvrđena, osoba
protiv koje je podnesena privatna tužba te osoba protiv koje je presudom izdan kazneni
nalog,
(...)
(3) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, odredbe o okrivljeniku, primjenjuju se
na osumnjičenika, okrivljenika, optuženika i osuđenika te na osobe protiv kojih se vode
posebni postupci predviđeni ovim ili drugim zakonom.
(...)«
52. U glavi VI. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 64. stavka 1. točaka 1. i
8., članka 67. stavka 2., članka 70. stavaka 4. i 5., članka 74., članka 75. stavaka 2. i 3.,
članka 76. stavaka 2., 3. i 4., članka 83. stavka 1. i članka 87. stavka 5. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom dijelove ili pojedine aspekte članka 70.
stavka 5., članka 75. stavaka 2. i 3. i članka 76. stavaka 2., 3. i 4. ZKP­a.
3.1.) Članak 70. stavak 5.
53. Osporena odredba glasi:
»Članak 70.
(...)
(5) Na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika sud može rješenjem odlučiti da
branitelj ne može biti odvjetnik za kojeg postoje osnove sumnje da je primanjem novca
ili imovine od okrivljenika počinio ili bio sudionik u kaznenom djelu pranja novca iz
članka 279. Kaznenog zakona. Do podizanja optužnice o prijedlogu državnog
odvjetnika odlučuje sudac, a nakon podizanja optužnice sud pred kojim se vodi
postupak. Žalba protiv rješenja ne odgađa njegovo izvršenje.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 36/139Ta odredba nije bila sadržana u ZKP/08. Unesena je u ZKP člankom 13. ZID­a ZKP/09.
54. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode da je članak 70. stavak 5. ZKP­a
»protuustavan obzirom da sud kršeći ustavnu kategoriju presumpcije nevinosti, a na
temelju niskog stupnja – osnove sumnje, zabranjuje određenom odvjetniku da bude
izabrani branitelj branjeniku«.
55. Ministarstvo pravosuđa navodi da članak 70. stavak 5. ZKP­a propisuje da sud
odlučuje o izuzimanju branitelja na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika. Sud ne
odlučuje o krivnji branitelja.
56. Ustavni sud prvo primjećuje da se prva rečenica članka 70. stavka 5. ZKP­a ne tiče
prava na branitelja kao takvog. Okrivljenik ima pravo na branitelja, ali mu je
ograničeno pravo njegova izbora. Konkretno, prva rečenica članka 70. stavka 5. ZKP­a
odnosi se samo na situaciju kad postoje osnove sumnje da je konkretan odvjetnik
primanjem novca ili imovine od okrivljenika »počinio ili bio sudionik u kaznenom djelu
pranja novca iz članka 279. Kaznenog zakona«. Mora, dakle, postojati izravna i
neposredna veza između okrivljenika i branitelja u obliku počinjenja kaznenog djela
pranja novca.
Članak 279. KZ­a glasi:
»Prikrivanje protuzakonito dobivenog novca
Članak 279.
(1) Tko u bankarskom, novčarskom ili drugom gospodarskom poslovanju uloži,
preuzme, zamijeni ili na drugi način prikrije pravi izvor novca odnosno predmeta ili
prava priskrbljena novcem za koji zna da je pribavljen kaznenim djelom za koje se
može izreći kazna zatvora od pet godina ili kaznenim djelom počinjenim u sastavu
grupe ili zločinačke organizacije,
kaznit će se kaznom zatvora od šest mjeseci do pet godina.
(2) Kaznom iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se tko novac, predmete ili prava iz
stavka 1. ovoga članka pribavlja sebi ili drugome, posjeduje ili stavlja u promet, iako je
u trenutku pribavljanja znao za njihovo podrijetlo.
(3) Tko djelo iz stavka 1. i 2. ovoga članka počini kao član grupe ili zločinačke
organizacije,
kaznit će se kaznom zatvora od jedne do deset godina.
(4) Tko u slučaju počinjenja djela iz stavka 1. i 2. ovoga članka postupa s nehajom
glede okolnosti da su novac, predmeti ili prava pribavljeni kaznenim djelom iz stavka 1.
ovoga članka,
kaznit će se kaznom zatvora od tri mjeseca do tri godine.
(5) Ako su novac, predmeti ili prava iz stavka 1., 2. i 4. ovoga članka pribavljeni
kaznenim djelom počinjenim u stranoj državi, ta će se djela ocijeniti prema odredbama
hrvatskog kaznenog zakonodavstva, ali će se na njih primijeniti odredbe članka 16.
stavka 2. i 3. ovoga Zakona.
(6) Novac i predmeti iz stavka 1., 2. i 4. ovoga članka oduzet će se, a prava utvrditi
ništavim.
(7) Počinitelja kaznenog djela iz stavka 1., 2., 3. i 4. ovoga članka koji dragovoljno
pridonese otkrivanju kaznenog djela sud može osloboditi kazne.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 37/13956.1. Prvi međunarodni instrument protiv pranja novca donijelo je Vijeće Europe 1980.
godine u Preporuci o mjerama protiv transfera i čuvanja dobara nastalih iz kriminalnih
radnji (Recommendation No. R(80)10 on measures against the transfer and the
safekeeping of funds of criminal origin). U toj se preporuci prvi put spominje izraz
»pranje novca« (money laundering). Taj se pojam prvi put službeno spominje u SAD
1982. godine u presudi kolumbijskoj kokainskoj mafiji. Prvi Zakon o pranju novca
(Money Laundering Act) donesen je 1986. godine u saveznoj državi Washington, SAD.
Danas se kaznena djela pranja novca povezuju i s financiranjem terorizma. Štoviše, u
Republici Hrvatskoj na snazi je poseban Zakon o sprječavanju pranja novca i
financiranja terorizma (»Narodne novine« broj 87/08. i 25/12.). Članak 2. tog zakona
sadržava legalne definicije pranja novca i financiranja terorizma:
1) pranje novca jest izvršavanje radnji kojima se prikriva pravi izvor novca ili druge
imovine za koju postoji sumnja da je pribavljena na nezakonit način u zemlji ili
inozemstvu, uključujući:
– zamjenu ili bilo kakav drugi prijenos novca ili druge takve imovine,
– prikrivanje prave prirode, izvora, lokacije, raspolaganja, kretanja, vlasništva ili prava
u vezi s novcem ili drugom takvom imovinom,
– stjecanje, posjedovanje ili uporaba novca ili druge takve imovine;
2) financiranje terorizma jest osiguravanje ili prikupljanje sredstava, odnosno pokušaj
osiguravanja ili prikupljanja sredstava, zakonitih ili nezakonitih, na bilo koji način,
izravno ili neizravno, s namjerom da se uporabe ili sa znanjem da će biti uporabljena, u
cijelosti ili dijelom, za počinjenje terorističkoga kaznenog djela, od terorista ili
terorističke organizacije.
Ustavni sud utvrđuje da zbog težine stupnja ograničenja prava okrivljenika da po
slobodnoj volji izabere svoga branitelja, u prvoj rečenici članka 70. stavka 5. ZKP­a
mora biti strogo određeno koji oblici kaznenog djela pranja novca mogu dovesti do
ograničenja tog prava. Za legitiman cilj koji se tom odredbom želi postići kazneno djelo
pranja novca iz članka 279. KZ­a preširoko je postavljeno (od nehaja do članstva u
zločinačkoj organizaciji). Preširok je i raspon sankcija (od oslobođenja kazne do 10
godina zatvora).
Zaključno, mjera propisana prvom rečenicom članka 70. stavka 5. ZKP­a po naravi
stvari mora biti striktno ograničena na najteže oblike kaznenog djela pranja novca koji
moraju biti navedeni u samom zakonu i moraju biti precizno određeni.
56.2. S druge strane, članak 70. stavak 5. ZKP­a treba razmotriti i s aspekta ograničenja
prava branitelja da zastupa okrivljenika. To je ograničenje utemeljeno na institutu
»sumnje«, to jest na stupnju izvjesnosti postojanja nekih činjenica koje zajedno sa
spoznajama pravosudnih tijela opravdavaju primjenu kaznenopravne norme. Ni s tog
aspekta nije sporan legitimni cilj članka 70. stavka 5. ZKP­a nego nerazmjernost načina
na koji se taj cilj nastoji postići.
Ustavni sud prihvaća prigovor da nesuglasnost s Ustavom takvog zakonskog rješenja
proizlazi iz činjenice da je pri uređenju članka 70. stavka 5. ZKP­a zakonodavac
odabrao prenizak stupanj vjerojatnosti sudjelovanja branitelja u kriminalnoj djelatnosti
(to jest »osnove sumnje«) da bi ga se po toj osnovi smjelo isključiti iz obrane
okrivljenika.
Osnove sumnje odnose se na relativnu vrijednost početnih spoznaja o činjenicama koje
se tijekom istraživanja mogu mijenjati te podliježu samo sumarnoj početnoj ocjeni.
Suprotno tome, »osnovana sumnja« označava viši stupanj sumnje koji uvijek znači
obvezu pokretanja progona određene osobe. Iz dosadašnje prakse Vrhovnog suda12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 38/139Republike Hrvatske moguće je nazrijeti razliku osnovane sumnje i osnova sumnje.
Navodi se nekoliko pravnih stajališta Vrhovnog suda:
– »Valja ustvrditi da osnovi sumnje koji su dostatni za poduzimanje izvidnih mjera
predstavljaju samo prvi i najniži stupanj vjerojatnosti da bi moglo biti počinjeno
kazneno djelo« (VSRH, presuda broj: I Kž­328/07, 9. rujna 2008.).
– »Pri tome nije dovoljno da iz tih podataka i dokaza proizlaze samo neki od osnova
sumnje, naprotiv, potrebno je da otuda proizlaze svi osnovi sumnje, dakle oni koji
zaokružuju sve objektivne i subjektivne sastojnice obilježja kaznenog djela koje se
okrivljeniku stavlja na teret, znači da zaključak o postojanju osnovane sumnje mora
predstavljati zaokruženu cjelinu i ozbiljniju razinu sumnje« (VSRH, presuda broj: IV
Kž­12/03­2, 5. ožujka 2003.).
– »A sve ono što se sada navodi u žalbi i na što žalitelj upućuje, predstavlja samo
određene osnove sumnje, ili nedokazane mogućnosti, a što je daleko od osnovane
sumnje da je učinjeno odnosno kazneno djelo« (VSRH, presuda broj: IV Kž­11/1999,
25. veljače 1999.).
– »Nisu dostatne puke pretpostavke kao nekakve osnove sumnje, već ... mora postojati
osnovana sumnja da je neka osoba počinila kazneno djelo, a to je sasvim nešto drugo.
To znači da ... trebaju već postojati i biti prikupljeni takvi podaci koji opravdavaju
osnovanost sumnje« (VSRH, presuda IV Kž­104/1998, 29. travnja 1999.).
Ni u trenutku uhićenja ni u razdoblju u kojem je osoba u pritvoru osnove sumnje ne
pretpostavljaju potrebu da istražne vlasti pribave dovoljno dokaza da podnesu optužbu.
Ni kad je riječ o uhićenju, dakle, nadležne vlasti ne moraju biti uvjerene da je stvarno
počinjeno kazneno djelo. Europski sud istaknuo je u slučaju Murray protiv Ujedinjenog
Kraljevstva (presuda, veliko vijeće, 8. veljače 1996., zahtjev br. 18731/91) da je cilj
ispitivanja tijekom pritvaranja koje slijedi poslije uhićenja »napredovanje u kaznenoj
istrazi potvrdom ili negiranjem konkretnih sumnji na kojima je uhićenje zasnovano«:
»55. ... činjenice koje su poslužile kao osnova za razvoj sumnje ne moraju biti istog
stupnja kao i činjenice nužne da se sumnja opravda ili čak da se podnese kaznena
prijava, što nastupa kao sljedeća faza u procesu kaznene istrage.«
56.3. Ako se zakonodavac već opredjeljuje za zakonsko rješenje koje počiva na
elementu »sumnje« (kao što je to učinio u članku 70. stavku 5. ZKP­a), onda mora
poštovati pravilo da standard »osnova sumnje« ne bi mogao biti ustavnopravno
prihvatljiv temelj za isključenje mogućnosti sudjelovanja odvjetnika kao branitelja u
kaznenom postupku. Ograničenjem prava branitelja da zastupa okrivljenika zbog
postojanja »osnova sumnje« u njegovu kriminalnu aktivnost opisanu u članku 70.
stavku 5. ZKP­a nerazmjerno se narušava objektivno ustavno načelo procesne
poštenosti koje, povezano s vladavinom prava, čini jezgru jedinstvenog koncepta
djelotvornog ostvarivanja postupovnih jamstava zajamčenih Ustavom.
Konačno, ograničenjem prava branitelja da zastupa okrivljenika zbog osnova sumnje u
njegovu kriminalnu aktivnost uvijek se mora imati u vidu iznimno važna uloga
branitelja u kaznenom postupku (v. točku 63.1. obrazloženja ove odluke). Izvjesno je da
bi primjena standarda »osnova sumnje« kao mjerila za uređivanje situacije iz članka 70.
stavka 5. ZKP­a obeshrabrila odvjetnike u obavljanju njihove djelatnosti. Ustavni sud u
tom smislu podsjeća na središnju ulogu pravničke profesije u upravljanju pravosuđem i
provedbi vladavine prava. Sloboda pravnika da obavljaju svoju profesiju bez
neosnovanih smetnji esencijalna je komponenta demokratskog društva i nužna
pretpostavka za djelotvornu primjenu odredaba Ustava i Konvencije, osobito jamstava
poštenog suđenja i prava na osobnu sigurnost. Obeshrabrujući učinci (chilling effect)
koji se mogu pojaviti među osobama uključenim u posao obrane u kaznenim
postupcima stoga pogađaju samu bit i nacionalnog i konvencijskog sustava zaštite12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 39/139ljudskih prava (usp. Europski sud, predmet Elci i drugi protiv Turske, presuda, 13.
studenoga 2003., zahtjevi br. 23145/93 i 25091/94, §§ 669. i 714.).
56.4. Zbog navedenih je razloga Ustavni sud ocijenio nesuglasnom s Ustavom prvu
rečenicu članka 70. stavak 5. ZKP­a.
Uz obvezu da u samom zakonu precizno odredi o kojim je oblicima kaznenog djela
pranja novca riječ, zakonodavac je slobodan na drugačiji način urediti situaciju iz prve
rečenice članka 70. stavka 5. ZKP­a i postići iste ciljeve koje je ugradio u taj članak
ZKP­a, uz izbjegavanje onih mjerila koja bi cjelokupno normativno rješenje učinili
ustavnopravno neprihvatljivim, kao što je to u konkretnom slučaju utvrđeno za mjerilo
»osnova sumnje«.
56.5. Ustavni sud na kraju napominje da druga i treća rečenica članka 70. stavka 5.
ZKP­a nisu u nesuglasnosti s Ustavom (»Do podizanja optužnice o prijedlogu državnog
odvjetnika odlučuje sudac, a nakon podizanja optužnice sud pred kojim se vodi
postupak. Žalba protiv rješenja ne odgađa njegovo izvršenje.«). Međutim, zbog njihove
organske povezanosti s prvom rečenicom članka 70. stavka 5. ZKP­a trebalo je i njih
ukloniti iz pravnog poretka. Bez prve rečenice one nemaju nikakav pravni smisao.
3.2.) Članak 75. stavci 2. i 3. i članak 76. stavci 2., 3. i 4. ZKP­a
57. Članak 75. ZKP­a glasi:
»Članak 75.
(1) Uhićenik ima pravo slobodnog i neometanog razgovora s braniteljem čim je
uhićenik imenovao branitelja, odnosno čim je donesena odluka o imenovanju branitelja.
(2) Državni odvjetnik može rješenjem naložiti da se razgovor između uhićenika i
branitelja nadzire o čemu prije početka razgovora, dostavom rješenja, obavještava
uhićenika i branitelja. Razgovor se može prekinuti ako:
1) uhićenik narušava sigurnost i red,
2) je usmjeren na počinjenje kaznenih djela prikrivanja (članak 236. i 279. Kaznenog
zakona), ili pomoći počinitelju nakon počinjenja kaznenog djela (članak 301. Kaznenog
zakona),
3) je usmjeren na ometanje kaznenog postupka utjecajem na svjedoke, vještake,
sudionike ili prikrivače.
(3) Protiv rješenja državnog odvjetnika o nadzoru iz stavka 2. ovog članka, uhićenik
može u roku od dva sata podnijeti žalbu sucu istrage. Sudac istrage o žalbi odlučuje u
roku od šest sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.«
58. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da članak 75. stavak 2. ZKP­a ne
sadržava potrebu utvrđivanja nikakve legitimne osnove zbog koje bi se unaprijed
razgovor između uhićenika i branitelja stavljao pod nadzor, a ne sadržava ni odredbu o
vremenskom ograničenju tog nadzora. Smatraju da je to suprotno članku 29. Ustava i
članku 6. Konvencije. Također navode da je navedeni članak u nesuglasnosti s člankom
36. Ustava i da nije jasno za koji je razgovor propisana mogućnost prekida (je li riječ o
razgovoru za koji je državni odvjetnik izdao rješenje o nadzoru ili o nekom drugom) te
tko je ovlašten prekinuti razgovor.
Predlagatelj Zrilić smatra da članak 75. stavci 2. i 3. ZKP­a nisu suglasni s člankom 25.
stavkom 1., člankom 27., člankom 36. stavkom 1., člankom 37. stavkom 1. i posebice s
člankom 29. stavcima 1. i 2. alinejom 3. Ustava. Navodi da iz članka 75. stavka 2. ZKP­
a uopće nije vidljivo pod kojim bi pretpostavkama državni odvjetnik mogao naložiti12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 40/139nadzor razgovora između uhićenika i branitelja. Državni odvjetnik taj nadzor može
praktički odrediti proizvoljno i po svojoj volji, s ciljem koji će se tek moći opravdati u
budućnosti na temelju sadržaja samog razgovora, što je neprihvatljivo i neustavno.
Prema predlagatelju, takav zahvat ne smije se prepustiti ničijoj diskreciji jer je riječ o
preosjetljivoj problematici koja zadire u srž ljudskih prava i sloboda vezanih uz
pravično suđenje. Također navodi da se iz navedenog članka ne vidi o kakvom bi se
nadzoru radilo te smatra da ZKP u tom dijelu olako propisuje krajnje neuobičajenu i
drastičnu mjeru prekida razgovara između branitelja i branjenika na temelju nečije puke
procjene da je ostvarena neka pretpostavka iz alineja 1. do 3. tog članka, a što otvara
vrata drastičnom kršenju prava na obranu. Navodi da protiv prekida razgovora ZKP čak
ne propisuje nikakvu mogućnost priziva. Ustavnopravno je sporna i nadležnost
državnog odvjetnika za donošenje bilo kakvih odluka kojima se zadire u slobodnu
komunikaciju između odvjetnika i uhićenika, budući da je državni odvjetnik zadužen za
progon počinitelja kaznenih djela i da se od njega kao suprotne strane ne može očekivati
nepristrana procjena i odnos prema uhićeniku.
59. Ministarstvo pravosuđa navodi da članak 75. stavak 2. ZKP­a nije nesuglasan s
člankom 29. Ustava jer ne dovodi u pitanje pravo na dobru obranu. Nadzor nalaže
rješenjem državni odvjetnik u točno određenim situacijama te se protiv tog rješenja
može izjaviti žalba.
60. Članak 76. ZKP­a glasi:
Članak 76.
(1) Ako se okrivljenik nalazi u pritvoru ili istražnom zatvoru branitelj se može s njime
dopisivati i razgovarati bez nadzora.
(2) Ako drukčije nije određeno ovim Zakonom, na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika sudac istrage može, do podizanja optužnice, odlučiti da se pisma, poruke i
razgovori okrivljenika i branitelja nadziru:
1) u postupku za sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona: ubojstva (članak 90.),
teškog ubojstva (članak 91.), otmice (članak 125.), ubojstva najviših državnih
dužnosnika (članak 138.),otmice najviših državnih dužnosnika (članak 139.), kaznenih
djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (Glava XIII.), krivotvorenja
novca (članak 274.) i pranja novca (članak 279.),
2) u postupku za kaznena djela za koja postoje osnove sumnje da ih je počinila grupa
ljudi ili zločinačka organizacija ako postoji vjerojatnost da bi razgovor okrivljenika s
braniteljem doveo do prikrivanja kaznenih djela, pomoći počinitelju nakon kaznenog
djela ili ako u pogledu okrivljenika postoje okolnosti koje upućuju na opasnost da će
ponoviti kazneno djelo, dovršiti pokušano kazneno djelo ili počiniti teže kazneno djelo
kojim prijeti.
(3) Odluku o nadzoru sudac istrage donosi rješenjem. Rješenje o nadzoru dostavlja se,
prije stavljanja pod nadzor, branitelju i okrivljeniku. Žalba protiv rješenja ne odgađa
njegovo izvršenje.
(4) Nadzor iz stavka 2. ovog članka, može trajati najdulje dva mjeseca od određivanja
istražnog zatvora.«
Članak 76. stavak 2. izmijenjen je člankom 16. ZID­a ZKP/09. U ZKP/08 prijedlog
državnog odvjetnika nije trebao biti obrazložen, a u točki 1. stavka 2. članka 76. katalog
kaznenih djela bio je ponešto drugačiji.
61. Predlagateljice smatraju da je članak 76. stavak 2. ZKP­a nesuglasan s člankom 29. i
člankom 36. Ustava te s člankom 6. Konvencije, unatoč tome što je ZID ZKP/09
dopunio stavak 2.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 41/139Što se tiče članka 76. stavka 2. točke 1. ZKP­a predlagatelj Zrilić navodi da ta odredba
omogućuje bezuvjetno određivanje nadzora u svim postupcima koji se vode za kaznena
djela navedena u njoj. Navodi da nije jasna svrha takvog nadzora. Zakon ne objašnjava
njegovu svrhu. Ocjenjuje da je, u nedostatku izrijekom određene druge svrhe, riječ o
svrsi sprečavanja poduzimanja kaznenih djela, što se može zaključiti iz točke 2. stavka
2. članka 76. ZKP­a. Zakonodavac pritom ne daje odgovor na pitanje zašto omogućuje
određivanje arbitrarnog i bezuvjetnog nadzora za kaznena djela koja navodi u tom
članku jer i kod njih, kao i svih drugih, važi načelo presumpcije nedužnosti iz članka 3.
stavka 1. ZKP­a.
62. Ministarstvo pravosuđa navodi da članak 76. ZKP­a propisuje pravilo da se s
okrivljenikom koji se nalazi u pritvoru ili istražnom zatvoru branitelj može dopisivati i
razgovarati s njim bez nadzora. Međutim, pravilo o slobodnoj i nesmetanoj
komunikaciji s braniteljem podložno je zakonskim izuzecima. Tako, samo na
obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika i (samo) do podizanja optužnice sudac
istrage može odlučiti da se pisma, poruke i razgovori okrivljenika i branitelja nadziru.
Napominje da je nadzor komunikacije okrivljenika i branitelja moguć samo za određena
kaznena djela. Odluku o nadzoru donosi sudac istrage rješenjem na temelju
obrazloženog prijedloga državnog odvjetnika. Dakle, prvo državni odvjetnik mora
podnijeti prijedlog, a zatim sudac mora odlučiti (što znači da sud ocjenjuje opravdanost
uvođenja nadzora). Naposljetku, nadzor može trajati zakonom ograničeno vrijeme
odnosno najdulje dva mjeseca od određivanja istražnog zatvora. Zaključno navodi da je
navedena iznimka u obliku nadzora razgovora okrivljenika s braniteljem podložna
određenim i jasnim uvjetima te je ograničena na određena kaznena djela, na određeno
vrijeme i na određen stadij postupka.
63. Ustavni sud prvo primjećuje da članak 75. stavci 2. i 3. i članak 76. stavci 2. do 4.
ZKP­a uređuju ograničenje komunikacije između osobe i njezina odvjetnika u vrijeme
kad je osoba pod potpunom kontrolom državnih vlasti jer je u statusu uhićenika (članak
75.) odnosno pritvorenika ili zatvorenika (članak 76.), a nalazi se unutar odgovarajućeg
zatvorenog prostora (zatvora, istražnog centra i sl.) koji je također pod nadzorom
državnih vlasti.
63.1. Članak 29. stavak 2. alineja 3. Ustava izričito jamči pravo osumnjičenika,
okrivljenika ili optuženika na nesmetano uspostavljanje veze s braniteljem. To je pravo
konstitutivni dio prava na pošteno suđenje, a proteže se i na prethodni postupak ako i u
mjeri u kojoj je vjerojatno da će poštenost suđenja biti ozbiljno narušena početnim
propuštanjem da se ta ustavna odredba poštuje.
Opseg i značenje prava na branitelja Europski sud utvrdio je u predmetu Salduz protiv
Turske (2008.). Ta su pravna stajališta relevantna za sve postupke i stadije postupaka
prije suđenja, neovisno o njihovoj formalnoj klasifikaciji u nacionalnom zakonodavstvu
(to u hrvatskom kaznenom procesnom pravu znači: neovisno o tome je li riječ o
kaznenom progonu ili istrazi).
»50. Sud ponavlja da iako je primarna svrha članka 6., u mjeri u kojoj se tiče kaznenog
postupka, osigurati pošteno suđenje pred ‘sudištem’ (tribunal) koje je nadležno utvrditi
‘svaku kaznenu optužbu’, iz toga ne slijedi da se taj članak ne primjenjuje i na postupke
prije suđenja (pre­trial proceedings). Prema tome, članak 6. – osobito njegov stavak 3. –
može biti mjerodavan prije no što je predmet poslan na suđenje ako i u mjeri u kojoj je
vjerojatno da bi se poštenost suđenja mogla ozbiljno dovesti u pitanje početnim
propuštanjem da se poštuju njegove odredbe (to be seriously prejudiced by an initial
failure to comply with its provisions) ... Kao što je Sud već presudio u svojim
prethodnim presudama, pravo predviđeno stavkom 3. točkom (c) članka 6. Konvencije
jedan je od elemenata pojma poštenog suđenja u kaznenom postupku koji je sadržan u
stavku 1. ...12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 42/13951. Sud nadalje ponavlja da, iako nije apsolutno, pravo svakoga optuženog (charged) za
kazneno djelo da ga djelotvorno brani odvjetnik, po potrebi i onaj imenovan po
službenoj dužnosti, jedno je od temeljnih obilježja poštenog suđenja (Poitrimol protiv
Francuske, 23. studenoga 1993., § 34., ... i Demebukov protiv Bugarske, br. 68020/01, §
50., 28. veljače 2008.). Neovisno o tome, članak 6. stavak 3. točka (c) ne specificira
način na koji se to pravo ostvaruje. Stoga je državama ugovornicama ostavljeno da
odaberu način na koji će se pobrinuti da ono bude osigurano u njihovim sudskim
sustavima, a zadaća je Suda samo da utvrdi je li metoda koju su odabrale dosljedna
zahtjevima poštenog suđenja. U tom smislu mora se zapamtiti da je Konvencija
stvorena da bi ‘jamčila prava koja nisu teoretska ili prividna (illusory), nego provediva
u praksi (practical) i djelotvorna’ i da imenovanje branitelja ne osigurava samo po sebi
djelotvornost pomoći koju bi on mogao osigurati okrivljeniku (Imbrioscia, ... § 38.).
52. Nacionalni zakoni mogu držanju okrivljenika u početnim fazama policijskog
ispitivanja pripisati posljedice koje su odlučujuće za izglede obrane u bilo kojem
kasnijem kaznenom postupku. U takvim okolnostima članak 6. normalno će zahtijevati
da se okrivljeniku (accused) dopusti korištenje pomoći odvjetnika već u početnim
fazama policijskog ispitivanja. Međutim, do sada se smatralo da bi to pravo moglo biti
podvrgnuto ograničenjima iz opravdanog razloga (for good cause). Stoga je pitanje, u
svakom pojedinom predmetu, je li ograničenje bilo opravdano i, ako jest, nije li u
svjetlu ukupnosti postupka ono okrivljenika lišilo poštenog ispitivanja (fair hearing),
budući da do toga, u određenim okolnostima, može dovesti čak i opravdano ograničenje
(vidjeti ... John Murray, § 63.; Brennan, ... § 45. i Magee, ... § 44.).
53. Ta načela, istaknuta gore u § 52., također su u skladu s općepriznatim
međunarodnim standardima ljudskih prava ... koji su u srži pojma poštenog suđenja i
kojih je racionalni temelj (rationale) osobito usmjeren zaštiti okrivljenika od zlouporabe
prisile (abusive coercion) od vlasti. Ona također pridonose izbjegavanju pogrešaka u
provođenju suđenja (miscarriages of justice) i ispunjavanju ciljeva članka 6., poglavito
procesnoj ravnopravnosti (equality of arms) između tijela istrage ili progona
(investigating or prosecuting authorities) i okrivljenika.
54. U tom pogledu Sud naglašava važnost faze istraživanja (investigation stage) za
pripremu kaznenog postupka jer dokazi dobiveni tijekom te faze određuju okvir u
kojem će se na suđenju razmatrati djelo podvrgnuto optužbi ... Istodobno, okrivljenik je
u toj fazi postupka često u osobito ranjivom položaju, učinak kojega pojačava činjenica
da zakonodavstvo o kaznenom postupku postaje sve kompleksnije, osobito u pogledu
pravila koja uređuju prikupljanje i upotrebu dokaza. U većini slučajeva, ta osobita
ranjivost može se pravilno kompenzirati samo uz pomoć odvjetnika zadatak kojega je
da, između ostalog, pomogne osigurati poštovanje prava okrivljenika da sam sebe ne
optuži. To pravo uistinu pretpostavlja da tužiteljstvo u kaznenom predmetu nastoji
dokazati svoje tvrdnje protiv okrivljenika, a da ne poseže za dokazima pribavljenim
metodama prisile (coercion) ili pritiska (oppression) suprotno volji okrivljenika (vidjeti
Jalloh protiv Njemačke [VV], br. 54810/00, § 100., ECHR 2006­..., i Kolu protiv
Turske, br. 35811/97, § 51., 2. kolovoza 2005.). Rani pristup odvjetniku dio je
postupovnih jamstava na koja će Sud osobito paziti kad ispituje je li postupak dokinuo
samu bit privilegija protiv samooptuživanja ... S tim u vezi Sud također bilježi
preporuke CPT­a« (Europskog odbora za sprečavanje mučenja i nečovječnog ili
ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja – op. Ustavni sud), »u kojima je Odbor
opetovano izjavljivao da je pravo pritvorenika (detainee) na pristup pravnoj pomoći
temeljno jamstvo protiv zlostavljanja (ill­treatment). Svaka iznimka od uživanja tog
prava mora biti jasno propisana, a njezina primjena vremenski ograničena. Ta su načela
osobito potrebna u slučaju teških optužbi jer demokratska društva pri suočenju s
najtežim kaznama moraju osigurati poštovanje prava na pošteno suđenje do najvišeg
mogućeg stupnja.
55. S obzirom na takvu pozadinu, s ciljem da pravo na pošteno suđenje ostane dovoljno
‘provedivo u praksi i djelotvorno’ (vidjeti gore, § 51.), Sud nalazi da članak 6. stavak 1.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 43/139zahtijeva da, u pravilu, mora biti osiguran pristup odvjetniku od prvog ispitivanja
osumnjičenika (suspect) od policije, osim ako se u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja pokaže da postoje uvjerljivi razlozi (compelling reasons) da se to
pravo ograniči. Čak i kad ti uvjerljivi razlozi iznimno mogu opravdati zabranu pristupa
odvjetniku, takvo ograničenje – bez obzira na to kakvo mu je opravdanje – ne smije
neopravdano naštetiti (unduly prejudice) pravu okrivljenika iz članka 6. ... Prava obrane
(rights of the defence) u načelu će biti nepovratno narušena kad se inkriminirajuće
izjave dane tijekom policijskog ispitivanja koriste za osudu, a da pristup odvjetniku nije
bio osiguran.«
63.2. Pravo na branitelja implicira povjerenje u odnosima između branjenika i
odvjetnika. Nema djelotvorne obrane ako branjenik ne vjeruje svom odvjetniku. Jedan
je od osnovnih elemenata tog odnosa povjerenja povjerljivost (tajnost) razmijenjenih
informacija. Branjenik mora biti u mogućnosti povjeriti bilo koju informaciju branitelju
i pritom biti siguran da ništa što je rekao branitelju neće postati poznato vlastima.
Ustav ne dopušta mogućnost ukidanja prava na nesmetano uspostavljanje veze s
braniteljem osim u doba ratnog stanja ili neposredne ugroženosti neovisnosti i
jedinstvenosti države te velikih prirodnih nepogoda (članak 17. Ustava). Budući da je
pravo branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa svojim odvjetnikom
inherentan dio tog ustavnog prava, ni njega nije dopušteno ukidati osim pod
pretpostavkama propisanim člankom 17. Ustava.
Razmotri li se prikladnost normativne tehnike koja je primijenjena pri uređenju tog
prava, odmah se zapaža da su i članak 75. i članak 76. ZKP­a pravilno normativno
oblikovani: konkretno pravo branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa
svojim odvjetnikom prvo se priznaje (pravilo), nakon toga se propisuju njegova
ograničenja (iznimka), a na kraju se protiv tih ograničenja priznaje djelotvoran i brz put
pravne zaštite pred sudom. Tako formuliran normativni okvir nije ustavnopravno
sporan, budući da pravo na nesmetano uspostavljanje veze s braniteljem i iz njega
derivirano pravo branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa svojim
odvjetnikom pripadaju skupini relativno zaštićenih derogabilnih ustavnih i
konvencijskih prava.
Sažeto, pravo branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa svojim
odvjetnikom nije izrijekom propisano Ustavom, nego se izvodi iz ustavnog prava na
nesmetano uspostavljanje veze s braniteljem (članak 29. stavak 2. alineja 3. Ustava).
Dakle, nije apsolutno nego je podložno ograničenjima. Istovjetno stajalište izrazio je
Europski sud u predmetu Rybacki protiv Poljske (presuda, 13. siječnja 2009., zahtjev br.
52479/99):
»56. Pravo branjenika da komunicira sa svojim odvjetnikom izvan dosega sluha treće
osobe (out of hearing of a third person) dio je temeljnih zahtjeva poštenog suđenja u
demokratskom društvu i slijedi iz članka 6. stavka 3. točke (c). To pravo, koje nije
izrijekom propisano u Konvenciji, može biti predmet određenih ograničenja (vidjeti
John Murray protiv Ujedinjenog Kraljevstva, presuda od 8. veljače 1996., ... § 63.).«
Ta ograničenja, međutim, nikada ne smiju biti takva da naruše samu bit prava
branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa svojim odvjetnikom.
Narušavanje same biti tog prava, kao i svih ostalih relativno zaštićenih derogabilnih
ustavnih i konvencijskih prava, najčešće uzrokuju njihova strukturalna (normativna)
ograničenja, neovisno o postojanju ili nepostojanju njihove razmjernosti. Sukladno
tome, mehanizmi za djelotvorno sprečavanje i strogo kažnjavanje eventualnih
zlouporaba privilegija branjenika i branitelja mogu biti propisani zbog važnih razloga
(v. Preporuku Odbora ministara o europskim zatvorskim pravilima u točki 64.2.
obrazloženja ove odluke), njihovo funkcioniranje mora biti osigurano u praksi, ali
njihov učinak nikada ne smije dovoditi do narušavanja same biti prava na obranu.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 44/139To je ujedno i okvir u kojem se kreće ustavnosudski nadzor tih članaka ZKP­a.
64. Kad je riječ o predmetu koji uređuju članak 75. i članak 76. ZKP­a Ustavni sud
prihvaća europske pravne standarde izgrađene u okviru Vijeća Europe.
64.1. Što se tiče prakse Europskog suda, u predmetu Oferta Plus S.R.L. protiv Moldavije
(presuda, 19. prosinca 2006., zahtjev br. 14385/04) taj je sud iznio načelna pravna
stajališta o pravu pritvorenika na komuniciranje sa svojim odvjetnikom »izvan dosega
sluha treće osobe« (u konkretnom slučaju, ovlaštenog zatvorskog službenika) u svjetlu
članka 6. stavka 3. točke (c) Konvencije.
»2. Povjerljivost razgovora u sobi za sastanke odvjetnika­klijenata u Centru za
suzbijanje gospodarskog kriminala i korupcije (Centre for Fighting Economic Crimes
and Corruption – CFECC)
145. Jedan je od ključnih elemenata u odvjetnikovu djelotvornom zastupanju interesa
branjenika načelo da povjerljivost informacija (confidentiality of information) koje
razmjenjuju među sobom mora biti zaštićena. Ovaj privilegij osnažuje otvorenu i
iskrenu komunikaciju između klijenata i odvjetnika. Sud podsjeća da je otprije smatrao
kako je povjerljiva komunikacija s odvjetnikom neke osobe zaštićena Konvencijom,
kao važno zaštitno sredstvo prava obrane te osobe (vidjeti, primjerice, Campbell protiv
Ujedinjenog Kraljevstva, presuda od 25. ožujka 1992., ... § 46., i Preporuke
/Recommendation Rec (2006)2 .../).
146. Doista, ako odvjetniku ne bi bilo moguće posavjetovati se sa svojim branjenikom i
od njega primati povjerljive upute bez nadzora, njegova bi pomoć puno izgubila od
svoje korisnosti, a namjera je Konvencije jamčiti prava koja su provediva u praksi
(practical) i djelotvorna (vidjeti, inter alia, Artico protiv Italije, presuda od 13. svibnja
1980., ..., § 33.).
147. Sud smatra da miješanje u privilegij odvjetnik­branjenik ... ne zahtijeva nužno da
stvarno dođe do presretanja ili prisluškivanja (interception or eavesdropping). Istinsko
vjerovanje utemeljeno na razumnim osnovama da su im razgovor slušali moglo bi biti
dostatno, prema stajalištu Suda, da ograniči djelotvornost pomoći koju bi odvjetnik
mogao pružiti. Takvo bi vjerovanje neizbježno spriječilo slobodan razgovor između
odvjetnika i branjenika i omelo pravo branjenika da bude djelotvorno branjen i
zastupan.«
U predmetu Brennan protiv Ujedinjenog Kraljevstva (presuda, 16. listopada 2001.,
zahtjev br. 39846/98) iznesena su pravna stajališta Europskog suda o granicama
ograničenja prava na komuniciranje s odvjetnikom »izvan dosega sluha treće osobe«.
»58. Sud je u ovoj presudi već zabilježio ... da članak 6. stavak 3. normalno zahtijeva da
se okrivljeniku dopusti korištenje pomoći odvjetnika u početnim fazama ispitivanja (at
the initial stages of an interrogation). Nadalje, okrivljenikovo pravo na komuniciranje
sa svojim odvjetnikom izvan dosega sluha treće osobe dio je osnovnih zahtjeva
poštenog suđenja i proizlazi iz članka 6. stavka 3. točke (c). (...) Međutim, sudska
praksa Suda upućuje na to da pravo na pristup odvjetniku može podlijegati
ograničenjima zbog opravdanog razloga (for good cause), a u svakom se pojedinom
predmetu postavlja pitanje je li zbog ograničenja, u svjetlu cjelokupnog postupka,
okrivljenik lišen poštenog suđenja. Iako nije potrebno da podnositelj zahtjeva dokaže,
pod pretpostavkom da bi to bilo moguće, da je ograničenje imalo štetan učinak na tijek
suđenja, podnositelj zahtjeva mora biti kadar tvrditi da je izravno pogođen takvim
ograničenjem u ostvarivanju prava obrane.«
64.2. Konačno, Preporuka Odbora ministara Vijeća Europe državama članicama o
europskim zatvorskim pravilima, usvojena 11. siječnja 2006. na 952. sjednici zamjenika
ministara (Recommendation Rec. (2006)2) u mjerodavnom dijelu glasi:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 45/139»Pravna pomoć (pravni savjet)
23.1. Svi zatvorenici imaju pravo na pravnu pomoć, a zatvorske vlasti osigurat će im
prikladne prostorije kako bi imali pristup takvoj pomoći.
23.2. Zatvorenici se mogu konzultirati o bilo kojoj pravnoj stvari s pravnim savjetnikom
(legal advisor) prema vlastitom izboru i o svom trošku.
23.3 Kad postoji priznat način pružanja besplatne pravne pomoći, vlasti će o tome
upoznati sve zatvorenike.
23.4. Savjetovanje i drugi oblici komunikacije uključujući korespondenciju o pravnim
stvarima između zatvorenika i njihovih pravnih savjetnika su povjerljivi.
23.5. Sudska vlast (judicial authority) može u izvanrednim okolnostima odobriti
ograničenja takve povjerljivosti radi sprečavanja teškog zločina ili ozbiljnog
narušavanja sigurnosti i osiguranja zatvora.
23.6. Zatvorenici imaju pristup ili im je dopušteno imati u posjedu dokumentaciju koja
se odnosi na sudski postupak koji se vodi protiv njih.«
a) Članak 75. stavci 2. i 3.
65. Članak 75. ZKP­a uređuje pravo uhićenika na slobodan i neometan razgovor s
braniteljem (stavak 1.), ograničenja tog prava (stavak 2.) i put sudske zaštite tog prava
(stavak 3).
Ustavni sud prvo ponavlja da s ustavnopravnog aspekta nije sporno zakonodavčevo
ovlaštenje da uredi ograničenja prava uspostavljanja veze uhićenika s njegovim
braniteljem propisivanjem mjere nadzora njihove komunikacije, kao ni zakonsko
uređenje prema kojem taj nadzor nalaže državni odvjetnik svojim rješenjem, sve dok je
riječ o iznimci i sve dok su u zakonu precizno određena kaznena djela koja svojom
težinom i stupnjem opasnosti za organizirani život u zajednici i javnu sigurnost, osobito
za živote građana, opravdavaju to ograničenje. U članku 75. ZKP­a to nije učinjeno.
Nadalje, Ustavni sud prihvaća prigovore predlagatelja da u članku 75. stavku 2. ZKP­a
ne postoje pretpostavke pod kojima državni odvjetnik može rješenjem naložiti da se
razgovor između uhićenika i branitelja nadzire. Taj je prigovor osnovan neovisno o
tome što nije riječ o presretanju ili prisluškivanju njihovih razgovora, nego o unaprijed
najavljenoj mjeri koja se provodi unutar prostora koji kontrolira nadležna državna vlast,
a u kojem je smješten uhićenik.
Ustavni sud u tom smislu prihvaća pravno stajalište Europskog suda da bi čak i
»istinsko vjerovanje utemeljeno na razumnim osnovama da su im razgovor slušali (...)
neizbježno spriječilo slobodan razgovor između odvjetnika i branjenika i omelo pravo
branjenika da bude djelotvorno branjen i zastupan« (v. prije citiranu presudu Oferta
Plus S.R.L. protiv Moldavije, 2006., § 147.). U usporedbi s tom situacijom, nedvojbeno
je da čvrsta i izvjesna spoznaja da se razgovor odnosno drugi oblik komunikacije
nadzire sama po sebi znači težak oblik ograničavanja slobode uhićenika na nesmetano
uspostavljanje veze s braniteljem.
Ustavni sud prihvaća i prigovor predlagatelja da iz članka 75. stavka 2. ZKP­a nije
jasno tko je ovlašten prekinuti razgovor između uhićenika i branitelja. Također
primjećuje da nije jasna pravna priroda rokova propisanih u članku 75. stavku 3. ZKP­a
(dva sata za žalbu uhićenika i šest sati za odluku suca istrage o žalbi). Budući da
posljedice prekoračenja tih rokova nisu propisane, ostaje nejasno je li riječ o
instruktivnim ili prekluzivnim rokovima. Ako je riječ o prekluzivnim rokovima, nisu
jasne pravne posljedice koje nastaju za uhićenika kad zakasni sa žalbom odnosno kad
sudac istrage zakasni s odlukom o žalbi. Konačno, nije jasno je li za nadzor svakog12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 46/139pojedinog razgovora potreban poseban nalog državnog odvjetnika ili je on ovlašten
jednim nalogom odrediti nadzor više razgovora ili svih razgovora koji se budu održavali
između uhićenika i njegova branitelja, a ako da, smije li se nalog izdati za sve razgovore
tijekom cjelokupnog razdoblja u kojem branjenik ima status uhićenika ili ne. To su
pitanja koja su relevantna s ustavnopravnog aspekta zaštite prava obrane uhićenika.
ZKP na njih ne daje odgovore.
65.1. Sukladno tome, nepostojanje pretpostavki pod kojima bi bilo dopušteno ograničiti
pravo branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa svojim odvjetnikom
nalogom da se njihov razgovor nadzire (što uključuje i nedostatak naznake kaznenih
djela u odnosu na koje bi taj nadzor bio dopušten) te uočene nepreciznosti u uređenju
postupanja ovlaštenih osoba tijekom tog nadzora dovodi do zaključka da članak 75.
stavak 2. ZKP­a nije u skladu sa zahtjevima koje za zakone postavlja vladavina prava,
osobito sa zahtjevima preciznosti, predvidljivosti i pravne izvjesnosti (članak 3.
Ustava). Zbog nedostataka koje sadržava, članak 75. stavak 2. ZKP­a prisiljava
ovlaštene službene osobe da ga tumače što je uvijek povezano s rizikom pogrešaka i
pojave određenog stupnja proizvoljnog postupanja. Time se otvara i mogućnost
narušavanja same biti prava branjenika da održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa
svojim odvjetnikom, što nije u suglasnosti s člankom 29. stavkom 2. točkom 3. u vezi s
općim jamstvom prava na pošteno suđenje iz stavka 1. tog članka Ustava.
Zaključno, zbog težine stupnja ograničenja prava branjenika da održava povjerljivu
(tajnu) komunikaciju sa svojim odvjetnikom mjera propisana člankom 75. stavkom 2.
ZKP­a po naravi stvari mora biti striktno ograničena na najteže oblike kaznenih djela
(primjerice, onih povezanih s terorizmom i organiziranim kriminalom ili djelima
korupcije velikih razmjera) koji moraju biti navedeni u samom zakonu i moraju biti
precizno određeni. Osim toga, nužno je precizno propisati pretpostavke pod kojima je ta
mjera dopuštena, precizirati postupanje ovlaštenih osoba tijekom nadzora razgovora
između uhićenika i branitelja i predvidjeti pravne posljedice prekoračenja rokova iz
članka 75. stavka 3. ZKP­a. Pri propisivanju tih pretpostavki osobito se mora uvažavati
činjenica da je riječ o uhićeniku, a da se držanju uhićenika u početnim fazama
policijskog ispitivanja u pravilu pripisuju posljedice koje su odlučujuće za izglede
obrane u bilo kojem kasnijem kaznenom postupku.
65.2. Ustavni sud na kraju napominje da članak 75. stavak 3. ZKP­a nije u nesuglasnosti
s Ustavom (»Protiv rješenja državnog odvjetnika o nadzoru iz stavka 2. ovog članka,
uhićenik može u roku od dva sata podnijeti žalbu sucu istrage. Sudac istrage o žalbi
odlučuje u roku od šest sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.«). Međutim, zbog
njegove organske povezanosti s člankom 75. stavkom 2. ZKP­a trebalo je i njega
ukloniti iz pravnog poretka. Bez stavka 2. odredbe sadržane u stavku 3. članka 75. ZKP­
a nisu pravno egzistentne i nemaju nikakav pravni smisao.
b) Članak 76. stavci 2., 3. i 4.
66. Članak 76. ZKP­a uređuje pravo okrivljenika koji se nalazi u pritvoru ili istražnom
zatvoru na dopisivanje s braniteljem i razgovor s njim bez nadzora (stavak 1.), sudska
ograničenja tog prava (stavak 2.), put sudske zaštite tog prava (stavak 3.) i najdulje
trajanje nadzora (stavak 4.).
66.1. Za procjenu suglasnosti s Ustavom članka 76. ZKP­a mjerodavna su pravna
stajališta Europskog suda izražena u predmetu Rybacki protiv Poljske (2009.). U tom je
slučaju podnositelj zahtjeva imenovao svoga odvjetnika 9. svibnja 1996., dan poslije
uhićenja. Kad je državni odvjetnik ispitivao podnositelja zahtjeva taj dan odvjetnik je
bio prisutan, što znači da je u tom kratkom razdoblju na početku postupka imao
nesmetan kontakt s braniteljem. Međutim, 17. svibnja 1996. državni odvjetnik iskoristio
je svoje zakonsko pravo da može biti prisutan na svakom susretu podnositelja zahtjeva i
njegova odvjetnika. Pozvao se na članak 64. (poljskog) ZKP­a koji mu je priznavao12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 47/139takvo ovlaštenje i o tome izdao rješenje. Mjerodavni dijelovi presude Rybacki protiv
Poljske (2009.) glase:
»58. ... Sud prihvaća da je opća svrha ove odredbe bila spriječiti da optuženi omete
policijsku istragu u posebnim okolnostima. Međutim, u ovom slučaju nisu postojale
nikakve naznake o osnovama na kojima je odluka bila donesena, čak ni opće naravi kao
primjerice potreba da se osigura pravilno provođenje istrage. Nisu dani ni konkretni
razlozi koji bi pokazali da je takav nadzor, u okolnostima slučaja, bio nužan i opravdan.
59. Osobito, Sud primjećuje da nije pokazano niti se tvrdilo ... da su vlasti progona, kad
su nametale mjere, razmatrale je li bilo kakvih pokazatelja koji su upućivali na rizik
potajnih dogovora (risk of collusion) koji bi proizlazio iz odvjetnikovih kontakata s
podnositeljem zahtjeva. Ni profesionalna etika odvjetnika ni zakonitost njegova
ponašanja nisu ni u jednom trenutku bili dovedeni u pitanje (S. protiv Švicarske, presuda
od 28. studenoga 1991., zahtjev br. 12629/87, § 49.). Sud jedino može zaključiti da nije
pokazano da su postojale dostatne osnove za nametanje mjera kojima se prigovorilo.
60. Sud nadalje bilježi da su kao rezultat rješenja od 17. svibnja 1996. podnositeljevi
kontakti s odvjetnikom bili, od tog datuma do 7. studenoga 1996., nadzirani od
policijskih službenika koji su bili prisutni na njihovim susretima. Ne samo da su bili
prisutni u sobi nego su i slušali razgovore između podnositelja i odvjetnika. Sud bilježi
podnositeljeve tvrdnje da je tijekom posjeta njegova odvjetnika, kad god oni počeli
razgovarati o predmetu, policijski službenik prekidao njihov razgovor i upozoravao ih
da će, nastave li ga, posjet biti prekinut (...). Stoga se ne može reći da su podnositeljevi
kontakti s njegovim odvjetnikom bili, u takvoj situaciji, kadri pomoću mu u
djelotvornom izvršavanju njegovih prava obrane.
61. Konačno, Sud bilježi da nije bilo osporeno kako je poštenost postupka bila narušena
zbog toga što se tužitelj oslanjao na, primjerice, inkriminirajuće izjave koje je
podnositelj zahtjeva dao u razdoblju između svibnja i studenoga, dakle u vrijeme kad
podnositelj nije imao pogodnost nenadzirane pravne pomoći. Međutim, Sud ne može
drugo nego primijetiti da su ograničenja o kojima je riječ bila primjenjivana više od šest
mjeseci tijekom istrage koja je u cjelini trajala sedam mjeseci i dva tjedna (...).
Činjenica da su vlasti aktivno pripremale optužnicu protiv podnositelja zahtjeva zajedno
sa znatnom duljinom trajanja tog razdoblja ne može drugo nego pojačati zaključak da je
izostanak nesmetanih kontakata s njegovim odvjetnikom tijekom tog razdoblja
negativno utjecao na djelotvorno izvršenje njegovih prava obrane.
62. Uzimajući u obzir okolnosti slučaja u cjelini, Sud prema tome smatra da je došlo do
povrede članka 6. stavka 3. točke (c) u vezi s člankom 6. stavkom 1. Konvencije.«
66.2. Članak 76. ZKP­a ne sadržava sve nedostatke koji su uočeni u članku 75. ZKP­a.
Drugim riječima, on propisuje:
– zakonsku obvezu da prijedlog državnog odvjetnika bude obrazložen,
– osiguranu žalbu sudu protiv rješenja suca istrage,
– odredbu o najduljem dopuštenom trajanju nadzora koje načelno nije nerazumno
usporedi li se s najduljim dopuštenim vremenom trajanja istražnog zatvora (Ustavni sud
primjećuje da prema članku 76. stavku 4. ZKP­a nadzor pisama, poruka i razgovora
okrivljenika i branitelja »može trajati najdulje dva mjeseca od određivanja istražnog
zatvora«. Zakonodavac, međutim, ne daje odgovor na pitanje može li se taj nadzor
određivati višekratno za kraća razdoblja koja ukupno, kad ih se zbroji, smiju trajati
najdulje dva mjeseca ili je uvijek riječ o jednokratnoj mjeri, to jest o jednom
neprekinutom razdoblju u najduljem trajanju od dva mjeseca. Tu je nejasnoću
zakonodavac dužan otkloniti.)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 48/139Nadalje, za razliku od članka 75., ZKP sadržava u članku 76. stavku 1. točkama 1. i 2.
pretpostavke koje moraju biti ispunjene da bi sudac istrage mogao odrediti mjeru
nadzora. Tu je mjeru dopušteno propisati:
– kad je riječ o taksativno navedenim kaznenim djelima iz Kaznenog zakona, i
– u postupku za kaznena djela za koja postoje osnove sumnje da ih je počinila skupina
osoba ili zločinačka organizacija ako postoji vjerojatnost da bi razgovor okrivljenika s
braniteljem doveo do prikrivanja kaznenih djela, pomoći počinitelju nakon kaznenog
djela ili ako u pogledu okrivljenika postoje okolnosti koje upućuju na opasnost da će
ponoviti kazneno djelo, dovršiti kazneno djelo u pokušaju ili počiniti teže kazneno djelo
kojim prijeti.
Što se tiče tih zakonskih pretpostavki, Ustavni sud dosljedno ponavlja zaključak koji je
iznio u vezi s člankom 75. ZKP­a: zbog težine stupnja ograničenja prava branjenika da
održava povjerljivu (tajnu) komunikaciju sa svojim odvjetnikom mjera propisana
člankom 76. stavkom 2. ZKP­a mora biti ograničena na najteža kaznena djela koja
predstavljaju prijetnju organiziranom životu u zajednici (primjerice, ona povezana s
terorizmom i organiziranim kriminalom ili korupcijom velikih razmjera). Ta djela
moraju biti navedena u samom zakonu i moraju biti precizno određena.
Široko postavljeni katalog kaznenih djela (članak 76. stavak 2. točka 1. ZKP­a), a
osobito članak 76. stavak 2. točka 2. ZKP­a, otvaraju ustavnopravno neprihvatljivu
mogućnost da se mjerom nadzora dopisivanja i razgovora okrivljenika s njegovim
braniteljem nastoje postići ciljevi različiti od onih koji bi se mogli smatrati legitimnim,
kao što je, primjerice, olakšavanje prikupljanja inkriminirajućih izjava okrivljenika. Na
to je upozoreno u presudi Rybacki protiv Poljske (2009.).
66.3. U takvim se okolnostima mora zaključiti da odredbe članka 76. stavka 2. točaka 1.
i 2. ZKP­a dovode do narušavanja same biti prava branjenika da održava povjerljivu
(tajnu) komunikaciju sa svojim odvjetnikom u smislu članka 29. stavka 2. alineje 3. u
vezi sa stavkom 1. tog članka Ustava i članka 6. stavka 3. točke (c) u vezi sa stavkom 1.
tog članka Konvencije.
66.4. Ustavni sud na kraju napominje da opća odredba članka 76. stavka 2. ZKP­a sama
po sebi nije u nesuglasnosti s Ustavom (»Ako drukčije nije određeno ovim Zakonom, na
obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može, do podizanja optužnice,
odlučiti da se pisma, poruke i razgovori okrivljenika i branitelja nadziru:«) jer Ustav ne
zabranjuje takav nadzor u apsolutnom smislu. Međutim, bez pretpostavki propisanih u
članku 76. stavku 2. točkama 1. i 2. ZKP­a kojih je svrha da taj nadzor dimenzioniraju,
a koje nisu u suglasnosti s Ustavom, iz pravnog je poretka trebalo ukloniti i samu opću
odredbu.
Nadalje, stavci 3. i 4. članka 76. ZKP­a također nisu sami po sebi u nesuglasnosti s
Ustavom (»3. Odluku o nadzoru sudac istrage donosi rješenjem. Rješenje o nadzoru
dostavlja se, prije stavljanja pod nadzor, branitelju i okrivljeniku. Žalba protiv rješenja
ne odgađa njegovo izvršenje. 4) Nadzor iz stavka 2. ovog članka, može trajati najdulje
dva mjeseca od određivanja istražnog zatvora.«). Međutim, zbog njihove organske
povezanosti s točkama 1. i 2. stavkom 2. člankom 76. ZKP­a trebalo je i njih ukloniti iz
pravnog poretka. Bez stavka 2. točaka 1. i 2. odredbe sadržane u stavcima 3. i 4. članka
76. ZKP­a nisu pravno egzistentne i nemaju nikakav pravni smisao.
4) Glava VII. podnesci, elektronička isprava i zapisnik (članci 78. – 88.)
67. Glava VII. ZKP­a uređuje podneske, elektroničke isprave i zapisnik. Uz odredbe
koje se općenito odnose na sve podneske, novost je elektronička isprava koja je uređena
kao poseban oblik podneska. Najopsežniji dio posvećen je zapisniku, vremenu njegova
pisanja, načinu sastavljanja kao konsekutivnog govornog diktata, vođenju zapisnika,12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 49/139pravu na čitanje i potpisivanje te izdvajanju iz zapisnika. Novina je i propisivanje
snimanja postupovnih radnji (postupak snimanja, podaci koje sadržava snimka,
unošenje u zapisnik, prepisivanje i čuvanje snimke).
68. U glavi VII. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom dijela članka 83. stavka 1,
dijela članka 86. stavka 1. i članka 87. stavka 5. ZKP­a.Ustavni sud ocijenio je
osnovanim prigovore u odnosu na dio članka 86. stavka 1. ZKP­a.
4.1.) Članak 86. stavak 1.
69. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 86.
(1) Kad je u ovom Zakonu propisano da se na nekom dokazu ne može utemeljiti sudska
odluka, sudac istrage će na prijedlog stranaka ili po službenoj dužnosti rješenjem
izdvojiti taj dokaz iz spisa najkasnije do završetka istrage, odnosno nakon primitka
optužnice na potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja (članak 344. stavak 4.). Protiv
rješenja suca istrage o prijedlogu stranaka ili o izdvajanju dopuštena je posebna žalba. O
žalbi odlučuje viši sud.
(2) Nakon pravomoćnosti rješenja izdvojeni se dokazi čuvaju kod tajnika suda odvojeno
od ostalih spisa i ne mogu se razgledati niti se njima može služiti u postupku. Zapisnici
o izdvojenim dokazima zatvaraju se u poseban omot i čuvaju kod tajnika suda.
(3) Nakon završene istrage, sudac istrage će postupiti prema odredbama stavka 1. i 2.
ovog članka i glede svih obavijesti koje su u skladu sa člankom 208. ovog Zakona dali
građani, te u odnosu na zapisnik iz članka 206. stavka 9. ovog Zakona. Ako nije
provedena istraga, sudac istrage će tako postupiti nakon primitka optužnice na
potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja (članak 344. stavak 4.).
(4) Ako sudac istrage nije postupio prema stavku 1. do 3. ovog članka, izdvajanje
dokaza iz stavka 1. ovog članka, te obavijesti i zapisnika iz stavka 3. ovog članka,
provest će sud na način propisan ovim Zakonom.«
Uz članak 86. egzistencijalno su vezani članak 344. stavci 4. i 5. i članak 351. ZKP­a
koji glase:
»2. Prethodno ispitivanje i odgovor na optužnicu
Članak 344.
(...)
(4) Ako sudac istrage ustanovi da u spisu postoje dokazi koji se prema članku 86. ovog
Zakona imaju izdvojiti iz spisa, donijet će rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa. O žalbi
protiv rješenja suca istrage odlučuje viši sud.
(5) Izdvojeni dokazi ne mogu se razgledati ni upotrijebiti pri odlučivanju o optužnici
niti u kaznenom postupku.«
»Članak 351.
(1) Ako vijeće ustanovi da u spisu postoje dokazi koji se prema članku 86. ovog Zakona
imaju izdvojiti iz spisa, a to nije učinio sudac istrage (članak 344. stavak 4.), donijet će
rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa. Protiv tog rješenja dopuštena je žalba.
(2) Ako vijeće posumnja u zakonitost pojedinog dokaza, a bez izvođenja dodatnih
dokaza o tome ne može donijeti odluku, odgodit će ročište i odmah zakazati novo na12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 50/139kojem će izvesti dokaze važne za utvrđivanje činjenica o zakonitosti dokaza (prethodno
suđenje o zakonitosti dokaza), te najprije odlučiti o zakonitosti dokaza, a zatim donijeti
odluku o optužnici.
(3) Izdvojeni dokazi ne mogu se razgledati ni upotrijebiti pri odlučivanju u kaznenom
postupku.«
70. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan osporavaju članak 86. stavak 1. ZKP­a
navodeći da nije u suglasnosti s člankom 29. Ustava koji predviđa da dokazi pribavljeni
na nezakonit način ne mogu biti uporabljeni u sudskom postupku. Kako Ustav
isključuje bilo kakvu uporabu nezakonitih dokaza u postupku, predlagateljice smatraju
nedopustivim da se takvi dokazi nalaze u spisu predmeta odnosno da se o njima ne
odlučuje odmah kad stranke predlože izdvajanje dokaza iz spisa.
71. Ministarstvo pravosuđa navodi da nezakoniti dokazi ne bi smjeli biti u spisu koji se
dostavlja sudu u okviru ispitivanja optužnice. O tome sudac istrage ne odlučuje samo na
prijedlog stranaka nego i po službenoj dužnosti, a što je svakako u interesu okrivljenika.
U očitovanju se navodi da je s tim člankom određeno do kada najkasnije sudac istrage
izdvaja nezakonite dokaze, pa nema sumnje da to može biti učinjeno i ranije.
72. Ustavni sud prvo mora istaknuti da se njegova stajališta izražena u ovoj točki odluke
odnose samo na nezakonite dokaze iz članka 86. stavka 1. ZKP­a. Riječ je najčešće o
zapisnicima o pretrazi na kojoj nisu bila prisutna dva svjedoka ili o zapisnicima o
prepoznavanju ako nije poštovana procedura. To može biti i prvo ispitivanje
osumnjičenika, a da mu nije priopćena pouka o pravima ili zapisnik o prvom ispitivanju
u slučaju kad je obrana obvezna, a nije bilo branitelja. Riječ može biti i o dijelu nalaza
vještaka psihijatra koji je u nalaz unio izjavu osumnjičenika i koja se mora izdvojiti iz
nalaza zbog svojstva nezakonitog dokaza, itd. Rok za izdvajanje takvih nezakonitih
dokaza iz spisa predmet je ispitivanja u ovom ustavnosudskom postupku.
Prema tome, ova se odluka ne odnosi i ne obuhvaća rok za izdvajanje iz spisa obavijesti
koje su tijekom izvida u skladu s člankom 208. ZKP­a dali građani te zapisnika iz
članka 206. stavka 9. ZKP­a (članak 86. stavak 3. ZKP­a). Radi ostvarenja pravne
sigurnosti i izbjegavanja mogućih pogrešnih tumačenja tih obavijesti i zapisnika bilo bi
svrsishodno, prema ocjeni Ustavnog suda, da zakonodavac razmotri mogućnost
uređenja njihova izdvajanja iz spisa tako da ih ne povezuje s nezakonitim dokazima u
smislu članka 86. stavka 1. ZKP­a.
72.1. Što se tiče izdvajanja iz spisa nezakonitih dokaza iz članka 86. stavka 1. ZKP­a
Ustavni sud ponavlja da se njegov nadzor ne zadržava na formi nego zadire »ispod
površine«. Stoga je dužan razmotriti značenje članka 86. stavka 1. ZKP­a u kontekstu
stvarnog stanja uvedenog modelom kaznenog procesa koji je prihvaćen u ZKP­u.
72.2. Članak 86. stavak 1. ZKP­a predviđa izdvajanje nezakonitih dokaza iz spisa
najkasnije do završetka istrage odnosno nakon primitka optužnice na potvrđivanje, a
prije njezina ispitivanja, dakle, prije početka kaznenog postupka.
ZKP predviđa višestruki nadzor nad izdvajanjem iz spisa nezakonitih dokaza. Vijeće
prvo kontrolira rad suca istrage (je li izdvojio iz spisa nezakonite dokaze), a nakon toga
kontrolira ima li osim toga još i daljnjih sumnjivih dokaza u kojem slučaju slijedi
prethodno suđenje o zakonitosti dokaza.
Iako bi na taj način trebalo biti spriječeno da se na nezakonitim dokazima temelji
sudska odluka, postojanje tih dokaza u spisu sve do okončanja istrage ili pak do
primitka optužnice na potvrđivanje uzrokuje nepotreban rizik jer bi sadržaj tih dokaza
mogao prikriveno utjecati na druga procesna tijela koja odlučuju u prethodnom
postupku. Time se nepotrebno otežava nužno potrebna izgradnja povjerenja javnosti u
objektivno i nepristrano funkcioniranje kaznenog pravosuđa.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 51/13972.3. Konkretno, u članku 86. stavku 1. ZKP­a nedostaje »subjektivni« rok za
izdvajanje nezakonitih dokaza, to jest rok koji započinje teći saznanjem suca istrage za
njih ili od prijedloga stranke koja traži izdvajanje iz spisa nekog dokaza.
Propisivanjem samo krajnjeg roka za izdvajanje nezakonitih dokaza iz spisa, koji je
objektivno dug (do završetka istrage odnosno nakon primitka optužnice na
potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja) omogućava se da materijal koji sadrži
nezakonite dokaze sudac istrage koristi za donošenje daljnjih odluka tijekom
prethodnog postupka kao što su odluke o mjerama osiguranja nazočnosti, oduzimanju
imovinske koristi i slično. Isto vrijedi i za odluke izvanraspravnog optužnog vijeća iz
članka 351. ZKP­a. Sve te odluke ulaze u spis predmeta i »onečišćene« nezakonitim
dokazom – koji će možda i biti izdvojen na kraju istrage – ostaju u njemu i u kasnijim
fazama postupka.
Zaključno, ne postoje ustavnopravno prihvatljivi razlozi zbog kojih nije određen rok u
kojem sudac istrage mora odlučiti o izdvajanju dokaza računajući od trenutka
zaprimanja prijedloga stranaka ili od vlastitog saznanja za njih. Iako nije na njemu da
taj rok određuje, Ustavni sud ovlašten je ocijeniti da mora biti riječ o najkraćem roku.
72.4. Iz navedenih razloga članak 86. stavak 1. ZKP­a u dijelu koji glasi: »najkasnije do
završetka istrage, odnosno nakon primitka optužnice na potvrđivanje, a prije njezina
ispitivanja (članak 344. stavak 4.)« nije u suglasnosti s člankom 3. i člankom 29.
stavkom 4. Ustava kad je riječ o nezakonitim dokazima.
Ukinuti dio članka 86. stavka 1. ZKP­a i dalje je pravno egzistentan kad je riječ o
obavijestima i zapisnicima iz članka 86. stavka 3. ZKP­a.
5) Glava IX. Mjere osiguranja prisutnosti okrivljenika i druge mjere opreza
(članci 95. – 144.)
73. Glava IX. ZKP­a uređuje mjere osiguranja prisutnosti okrivljenika i druge mjere
opreza podijelivši ih u devet odjeljaka. Članci glave IX. ZKP­a u sustavnom smislu
raspoređeni su prema intenzitetu zahvata u temeljna prava.
Budući da Ustav govori o »pritvoru«, Ustavni sud u ovom ustavnosudskom postupku
pod pojmom »istražni zatvor« razumijeva ustavni institut pritvora. Zakonski institut
»pritvora« kojeg u smislu ZKP­a određuje državni odvjetnik naziva »pritvor kojeg
određuje državni odvjetnik«.
74. U glavi IX. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 97. stavka 7., članka
98. stavaka 2. točke 6. i stavaka 5. i 6., članka 102. stavka 1., članka 104. stavka 2.,
članka 106. stavka 3., članka 108. stavaka 1. i 3., članka 109., članka 112., članka 118.,
članka 123. stavka 1. točke 4., članka 125. stavka 1. točke 5. i stavka 3., članka 127.
stavka 2., članka 129. stavka 2., članka 133. stavka 1., 2., 3. i 4., članka 141. stavaka 3.,
4. i 5. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je u cijelosti ili djelomično nesuglasnim s Ustavom članak 97.
stavak 7., članak 102. stavak 1., članak 104. stavak 2. (drugu rečenicu), članak 106.
stavak 3. i članak 112. stavak 2. (drugu do šestu rečenicu) ZKP­a.
5.1.) Članak 97. stavak 7.
75. Osporena odredba glasi:
»Članak 97.
(...)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 52/139(7) Policija može bez dovedbenog naloga radi provjere prebivališta, boravišta, ili drugih
razloga važnih za uspješno vođenje postupka, u svoje službene prostorije dovesti
okrivljenika protiv kojeg je određeno jamstvo. Dovedeni okrivljenik može se zadržati
do šest sati. O zadržavanju će se sastaviti službena zabilješka s naznakom vremena
dovođenja osobe, poduzetim radnjama ili mjerama te vremena napuštanja službenih
prostorija. Službena zabilješka se odmah dostavlja državnom odvjetniku, a nakon
podizanja optužnice sudu.«
75.1. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode da članak 97. stavak 7. ZKP­a
propisuje da policija može bez dovedbenog naloga u svoje službene prostorije dovesti i
zadržati do šest sati okrivljenika kojemu je određeno jamstvo, a radi provjere
prebivališta, boravišta ili drugih razloga važnih za uspješno vođenje postupka, što
prema mišljenju predlagateljica predstavlja ograničavanje slobode koje nije suglasno s
člankom 22. Ustava i s člankom 5. Konvencije. Članak 22. Ustava propisuje da se
nikome ne smije oduzeti ili ograničiti sloboda, osim kad je to određeno zakonom o
čemu odlučuje sud. Smatraju da nema ustavne osnove zbog koje bi se okrivljenik
kojemu je određeno jamstvo zadržavao u policiji bez naloga suda.
75.2. Ministarstvo pravosuđa smatra da nisu osnovane tvrdnje predlagateljica stoga što
su razlozi dovođenja i zadržavanja u tom članku određeni, a to se posebno odnosi na
svrhu zbog koje se poduzima radnja. Zadržavanje mora biti važno radi uspješnog
vođenja postupka i može se odrediti samo prema okrivljeniku protiv kojeg je određeno
jamstvo (koje je zamjena za istražni zatvor).
75.3. Ustavni sud podsjeća da prema članku 24. stavku 2. Ustava policija smije uhititi
osobu bez sudbenoga naloga »uz obvezu da je odmah preda sudu« ako protiv nje postoji
»osnovana sumnja« da je počinila teško kazneno djelo. Sličnu odredbu sadržava i
članak 5. stavak 1. točka (c) Konvencije (u njoj je riječ o »razumnoj sumnji« –
reasonable suspicion).
Za razmatranje suglasnosti s Ustavom i Konvencijom članka 97. stavka 7. ZKP­a
relevantna su pravna stajališta Europskog suda u slučaju Murray protiv Ujedinjenog
Kraljevstva (presuda, veliko vijeće, 28. listopada 1994., zahtjev br. 14310/88). Ta su
stajališta utvrđena u predmetu koji se bavio terorizmom, što im daje posebnu težinu.
Podnositeljicu zahtjeva uhitio je pripadnik oružanih snaga. Zadržana je na ispitivanju o
umiješanosti u terorističke aktivnosti nešto preko jednog sata. Mjerodavni članak 14.
zakona Sjeverne Irske iz 1978. koji je uređivao izvanredna stanja (Northern Ireland
/Emergency Provisions/ Act 1978) dopuštao je zadržavanje do četiri sata. Europski sud
izrijekom je utvrdio da je svako lišenje slobode koje se ne poduzima radi dovođenja
osobe pred sud protivno članku 5. stavku 1. točki (c) Konvencije.
»C. Svrha uhićenja
64. ... bilo je razvidno iz okolnosti koje su okruživale (uhićenje) da ona nije bila uhićena
radi toga da se dovede ‘pred nadležnu sudbenu vlast’ nego samo s ciljem da se ispita
radi skupljanja općih obavještajnih podataka (‘... it was clear from the surrounding
circumstances that she was not arrested for the purpose of bringing her before a
‘competent legal authority’ but merely for the purpose of interrogating her with a view
to gathering general intelligence’).
(...)
66. Zadatak je Suda da utvrdi jesu li pretpostavke propisane u točki (c) članka 5. stavka
1. (čl. 5­1­c), uključujući postizanje propisane legitimne svrhe (‘including the pursuit of
the prescribed legitimate purpose’), bile ispunjene u okolnostima ovog slučaja.
68. ... Ono što je važno radi pridržavanja konvencijskih obveza jest sadržaj, a ne forma.
Pod uvjetom da je svrha uhićenja i pritvaranja stvarno da se osoba dovede pred
nadležnu sudbenu vlast, tehnika kojom se to postiže neće biti odlučujuća.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 53/13975.4. Ustavni sud primjećuje da je u članku 97. stavku 7. ZKP­a izrijekom propisana
svrha zadržavanja osobe (okrivljenika protiv kojeg je određeno jamstvo). To su
»provjera prebivališta, boravišta ili drugi razlozi važni za uspješno vođenje postupka«.
Prema tome, izvjesno je da svrha zadržavanja osobe propisana člankom 97. stavkom 7.
ZKP­a nije njezino dovođenje pred sud. Stoga se ne može podvesti pod dopušteno
lišenje slobode u smislu članka 24. stavka 2. Ustava i članka 5. stavka 1. točke (c)
Konvencije.
Pri tome nije ustavnopravno relevantna činjenica što je u članku 97. stavku 7. ZKP­a
riječ o okrivljeniku protiv kojeg je određeno jamstvo. Naime, iz očitovanja Ministarstva
pravosuđa proizlazilo bi da je takva osoba zapravo ionako u istražnom zatvoru koji je
samo zamijenjen jamstvom, pa po toj osnovi dovođenje i zadržavanje takve osobe u
policiji bez dovedbenog naloga radi davanja podataka važnih za uspješno vođenje
postupka ima valjani ratio legis. Takvo pravno rezoniranje nije ustavnopravno
prihvatljivo ne samo zbog toga što svrha članka 97. stavka 7. ZKP­a nije ustavnopravno
legitimna. Neprihvatljivo je i stoga što je riječ o okrivljeniku protiv kojeg je određeno
jamstvo i koji je na slobodi, što znači da je ispunio sve uvjete iz članka 102. stavka 1.
ZKP­a (v. točku 76. obrazloženja ove odluke) i da je protiv njega istražni zatvor ukinut.
Ustavni sud ocjenjuje i mogućim i vjerojatnim i osnovanim postojanje potrebe da se od
okrivljenika protiv kojeg je određeno jamstvo mogu tražiti pojedini podaci i da ga se
stoga može pozvati u policiju. To pozivanje odnosno prikupljanje podataka, međutim,
ne smije biti provedeno tako da ga policija lišava slobode bez dovedbenog naloga. Osim
toga, mora biti sukladno svrsi zbog koje se osoba poziva u policiju. Iz primjera koji su
navedeni u članku 97. stavku 7. ZKP­a (provjera prebivališta i boravišta) jasna je svrha
tog poziva. Ona je administrativnopravne naravi, što upućuje da i »drugi razlozi važni
za uspješno vođenje postupka« moraju biti takve naravi. Svako drugo tumačenje moglo
bi dovesti do legalizirane arbitrarnosti u postupanju nadležnih tijela.
75.5. S obzirom da ne sadržava ustavnopravno dopuštenu svrhu zadržavanja, Ustavni
sud ocjenjuje da je članak 97. stavak 7. ZKP­a nesuglasan s člankom 24. stavkom 2.
Ustava i člankom 5. stavkom 1. točkom (c) Konvencije.
5.2.) Članak 102. stavak 1.
76. Osporena odredba glasi:
»5. Jamstvo
Članak 102.
(1) Istražni zatvor određen iz razloga navedenih u članku 123. stavku 1. točki 1. do 3.
ovog Zakona, može se ukinuti ako okrivljenik ili tko drugi za njega dade jamstvo, a sam
okrivljenik obeća da se neće kriti i da bez odobrenja neće napustiti svoje boravište, da
neće ometati kazneni postupak i da neće počiniti novo kazneno djelo.
(...)«
Članak 102. stavak 1. upućuje na članak 123. stavak 1. točke 1. do 3. ZKP­a. Taj stavak
članka 123. ZKP­a ima ukupno pet točaka i glasi:
»b) Osnove za određivanje istražnog zatvora
Članak 123.
(1) Istražni zatvor se može odrediti ako postoji osnovana sumnja da je određena osoba
počinila kazneno djelo i ako:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 54/1391) je u bijegu ili osobite okolnosti upućuju na opasnost da će pobjeći (krije se, ne može
se utvrditi njezina istovjetnost i slično),
2) osobite okolnosti upućuju na opasnost da će uništiti, sakriti, izmijeniti ili krivotvoriti
dokaze ili tragove važne za kazneni postupak ili da će ometati kazneni postupak
utjecajem na svjedoke, vještake, sudionike ili prikrivače,
3) osobite okolnosti upućuju na opasnost da će ponoviti kazneno djelo ili da će dovršiti
pokušano kazneno djelo, ili da će počiniti teže kazneno djelo za koje je prema zakonu
moguće izreći kaznu zatvora od pet godina ili težu kaznu, kojim prijeti,
4) je istražni zatvor nužan radi neometanog odvijanja postupka zbog posebno teških
okolnosti počinjenja kaznenog djela za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora,
5) okrivljenik koji je uredno pozvan izbjegava doći na raspravu.
(...)
77. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan u prijedlogu smatraju da je članak 102.
stavak 1. ZKP­a nesuglasan s člankom 14. stavkom 2., člankom 25. stavkom 3.,
člankom 26. i člankom 28. Ustava. U prijedlogu navode:
»Ovom odredbom zakona o kaznenom postupku, iako je jamstvo ustavna kategorija nije
obuhvaćena osnova za određivanje istražnog zatvora iz čl. 123 st. 1 toč. 4 ZKP­a koja
propisuje određivanje istražnog zatvora koji je nužan zbog posebno teških okolnosti
počinjenja kaznenog djela za koja je propisana kazna dugotrajnog zatvora. Samo
prividno proizlazi da je ova osnova izuzetno restriktivna te da se odnosi na najteže
oblike kaznenih djela za koja je propisana kazna dugotrajnog zatvora.
(...)
Obzirom da vrijedi načelo jednakosti građana pred zakonom (čl. 14 st. 2 i čl. 25 st. 3
Ustava RH), da vrijedi načelo presumpcije nedužnosti (čl. 28 Ustava RH), i da Ustavom
RH institut jamstva nije ograničen na pojedine zakonske osnove temeljem kojih se
može odrediti istražni zatvor (čl. 26 Ustava RH), ne postoji niti jedan razumni razlog
zbog kojeg se institut jamstva ne bi mogao primijeniti i na one osobe kod kojih postoje
razlozi za određivanjem istražnog zatvora u smislu čl. 123 st. 1 toč. 4.
Izostavljanjem ove kategorije osoba iz čl. 102. ZKP­a narušeno je načelo jednakosti
građana i u zakon je uvedena diskriminatorna odredba, jer se bez ikakvog razloga jedna
kategorija ljudi stavlja u bitno nepovoljniji položaj, a što je protivno Ustavu RH i
ECRH.«
78. Ministarstvo pravosuđa tvrdi da nisu osnovani navodi predlagateljica, jer suglasno
toj odredbi jamstvo zamjenjuje istražni zatvor koji je određen prema članku 123. stavku
1. točkama 1. do 3. ZKP­a, i to vrijedi za sve osobe. Stoga u toj odredbi nema
diskriminatornih elemenata.
79. Ustavni sud podsjeća da članak 25. stavak 1. Ustava određuje da se pritvorenik, uz
zakonsko jamstvo, može pustiti da se brani sa slobode. Posljednja rečenica članka 5.
stavka 3. Konvencije propisuje da se puštanje na slobodu može uvjetovati »davanjem
jamstva da će ta osoba pristupiti suđenju«. Traženje jamčevine za pojavljivanje na
suđenju mora se uvijek razmotriti kao alternativa pritvaranju, kad bi bezuvjetno
puštanje na slobodu inače bilo previše rizično.
U predmetu Jablonski protiv Poljske (presuda, 21. prosinca 2000., zahtjev br. 33492/96)
Europski sud je ponovio:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 55/139»83. ... Sud primjećuje da su prema članku 5. stavku 3. vlasti, kad odlučuju treba li
osobu osloboditi ili pritvoriti, obvezne razmotriti alternativne mjere osiguranja njezine
prisutnosti na suđenju. Doista, taj članak propisuje ne samo pravo ‘na suđenje u
razumnom roku ili oslobađanje prije suđenja’ nego također propisuje da ‘puštanje na
slobodu može biti uvjetovano jamstvima pojavljivanja na suđenju’ (vidjeti, mutatis
mutandis, presudu Neumeister protiv Austrije od 27. lipnja 1968., ... § 3.).«
Promotre li se u tom svjetlu točke 1. do 5. stavka 1. članka 102. ZKP­a odmah se
primjećuje da posljednja točka 5. (»okrivljenik koji je uredno pozvan izbjegava doći na
raspravu«) mora biti isključena iz članka 102. stavka 1. ZKP­a jer izravno proturječi
svrsi davanja jamstva (to jest osiguranju da će osoba pristupiti suđenju).
Međutim, takva proturječnost nije vidljiva u slučaju propisanom u točki 4. stavka 1.
članka 102. ZKP­a (to jest kad je »istražni zatvor nužan radi neometanog odvijanja
postupka zbog posebno teških okolnosti počinjenja kaznenog djela za koje je propisana
kazna dugotrajnog zatvora«). Nisu jasni razlozi kojima se zakonodavac vodio kad je i za
tu osnovu istražnog zatvora isključio mogućnost primjene instituta jamstva, osobito
stoga što je za tu osnovu istodobno predvidio mogućnost određivanja istražnog zatvora
u domu i mjere opreza.
U nedostatku drugih razloga, Ustavni sud mora zaključiti da se zakonodavac pri
isključivanju mogućnosti davanja jamstva najvjerojatnije vodio težinom kaznenih djela
iz članka 102. stavka 1. točke 4. ZKP­a. Ako je to slučaj, Ustavnom sudu ne preostaje
drugo nego ponoviti da težina kaznenog djela sama po sebi nije ustavnopravno
prihvatljiv razlog za zakonsko isključivanje jamstva.
Proizlazi da je ustavna odredba, prema kojoj se pritvorenik uz zakonsko jamstvo može
pustiti da se brani sa slobode, u članku 102. stavku 1. ZKP­a razrađena tako da nije na
jednak način primijenjena na sve okrivljenike u odnosu na koje je moguće postići
njezinu Ustavom i Konvencijom određenu svrhu.
79.1. Zbog navedenog isključivanja jedne kategorije okrivljenika u situaciji kad
isključivanje nije nužno i nije u suglasnosti sa svrhom jamstva, a zasniva se na težini
djela kao nelegitimnoj osnovi njihova isključivanja, članak 102. stavak 1. ZKP­a nije u
suglasnosti s člankom 14. stavkom 1. u vezi s člankom 25. stavkom 3. Ustava u dijelu
koji glasi: »točki 1. do 3.«. Ukidanje tog dijela članka 102. stavka 1. ZKP­a povezano je
s nejednakim tretmanom okrivljenika u točkama 1. do 4. stavka 1. članka 123., a ne i s
onima iz točke 5. stavka 1. članka 123. ZKP­a.
5.3.) Članak 104. stavak 2. druga rečenica
80. Osporena odredba glasi:
»Članak 104.
(...)
(2) Ako okrivljenik postupi protivno uvjetima rješenja o određivanju jamstva, rješenjem
će se odrediti naplata iznosa jamstva u korist proračuna, a protiv okrivljenika će se
odrediti istražni zatvor. Tako sud može odlučiti, na prijedlog državnog odvjetnika, i ako
postoji ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima rješenja o
jamstvu.«
Članak 104. stavak 2. izmijenjen je člankom 21. ZID­a ZKP/09. Članak 104. stavak 2.
ZKP/08 glasio je prije izmjena:
»Članak 104.
(...)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 56/139(2) Ako postoji vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima jamstva,
rješenjem će se odrediti naplata iznosa jamstva u korist proračuna, a protiv okrivljenika
će se odrediti istražni zatvor.«
81. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da su citiranom odredbom
povrijeđeni članci 24. i 48. Ustava. Navode kako je za određivanje istražnog zatvora
potrebno postojanje osnovane sumnje da je određena osoba počinila kazneno djelo pa bi
isti pravni standard bio potreban i za utvrđivanje činjenice da je okrivljenik postupao
protivno uvjetima jamstva. U prijedlogu navode:
»Obzirom da je za određivanje istražnog zatvora kojeg jamstvo zamjenjuje potrebna
osnovana sumnja da je osoba počinila kazneno djelo, smatramo nužnim da isti pravni
standard, slijedeći odredbu članka 24 Ustava Republike Hrvatske, treba vrijediti u
situaciji kada se utvrđuju činjenice vezane za to da li je okrivljenik postupao protivno
uvjetima jamstva. Vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima jamstva je
pravni standard koji je svojom kvalitetom ispod standarda osnova sumnje, a daleko
ispod standarda osnovane sumnje.
Citiranom odredbom zakona o kaznenom postupku povrijeđena je i odredba čl. 48
Ustava RH kojom se jamči pravo vlasništva ali i odredba članka 1 I protokola ECHR.
Jamstvo se prema čl. 103 ZKP­a sastoji u polaganju gotovog novca, vrijednosnih
papira, dragocjenosti ili drugih pokretnina veće vrijednosti koje se lako mogu unovčiti i
čuvati, ili u stavljanju hipoteke za iznos jamstva na nekretnine osobe koja daje jamstvo.
Iz ove odredbe razvidno je da jamstvo može dati okrivljenik ali i neka druga osoba za
njega. Uz postojanje zakonske odredbe po kojoj se utvrđuje vjerojatnost da će
okrivljenik postupiti protivno uvjetima jamstva, dovedena je u pitanje zaštita vlasništva
bilo okrivljenika bilo neke treće osobe, i to iz razloga što postoji očigledni nesrazmjer
između posljedice a to je naplata iznosa jamstva u korist državnog proračuna i
utvrđivanja vjerojatnosti kao nižeg pravnog standarda u odnosu na pravni standard
‘osnovane sumnje’ koji je potreba da bi se jamstvo kao takvo uopće moglo primijeniti.«
82. Ministarstvo pravosuđa tvrdnje predlagateljica o nesuglasnosti članka 104. stavka 2.
ZKP­a s člancima 24. i 48. Ustava smatra neosnovanim. Navodi da je člankom 103.
stavkom 1. ZKP­a propisano da je jamstvo zamjena za istražni zatvor. Stoga ukoliko
okrivljenik postupi protivno uvjetima iz rješenja o određivanju jamstva, policija odmah
obavještava sud koji će protiv okrivljenika odrediti istražni zatvor i rješenjem odrediti
naplatu iznosa jamstva u korist proračuna. Sud može tako odlučiti, na prijedlog
državnog odvjetništva, i ako postoji ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti
protivno uvjetima rješenja o jamstvu.
83. Ustavni sud ponavlja da načelo razmjernosti zahtijeva da se istražni zatvor može
odrediti samo onda kad postoje razlozi za njegovo određivanje, a ista se svrha ne može
postići blažim mjerama. Iz druge rečenice članka 104. stavka 2. ZKP­a proizlazi da se
njegova svrha ne može postići primjenom jamstva jer postoji ozbiljna vjerojatnost da će
okrivljenik prekršiti uvjete jamstva pa je potrebno ponovo odrediti istražni zatvor, a
ujedno naplatiti i iznos položenog jamstva u korist proračuna.
Druga rečenica članka 104. stavka 2. ZKP­a ustavnopravno je neprihvatljiva jer se
njome kumulativno određuje istražni zatvor i naplata jamstva u korist državnog
proračuna u situaciji kad okrivljenik nije prekršio jamstvo (što je ustavnopravno bitna
razlika u odnosu prema prvoj rečenici stavka 2. članka 104. ZKP­a). Tako se naplata
jamstva zapravo pretvara u dodatnu kaznu jer se osoba uz lišavanje slobode još i
dodatno novčano kažnjava, a da za to nisu ispunjeni uvjeti.
Europski sud dodatnu sankciju uz novčanu kaznu prepoznaje kao nerazmjerno
miješanje u pravo vlasništva. U predmetu Gabrić protiv Hrvatske (presuda, 5. veljače
2009, zahtjev br. 9702/04) istaknuto je:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 57/139»39. Sud smatra da miješanje, da bi bilo razmjerno, treba odgovarati ozbiljnosti
povrede, a sankcija težini djela za čije je kažnjavanje predviđena, ... a ne težini neke
pretpostavljene povrede koja, međutim, nije bila utvrđena (kao primjerice djelo pranja
novca ili izbjegavanja carinskih pristojbi). Mjera oduzimanja o kojoj je ovdje riječ nije
bila namijenjena da bude materijalna naknada štete – budući da država nije pretrpjela
nikakav gubitak kao rezultat toga što podnositeljica nije prijavila novac – nego je bila
odvraćajuća i punitivna u svojoj svrsi (usporediti predmet Bendenoun protiv Francuske,
24. veljače 1994., § 47. ...). U ovom je predmetu podnositeljici zahtjeva već bila
izrečena novčana kazna za prekršaj koji se sastojao od neprijavljivanja novca na carini.
Nije bilo uvjerljivo dokazano niti je Vlada uistinu tvrdila da sama ta sankcija nije bila
dovoljna za postizanje željenog odvraćajućeg ili punitivnog učinka i sprečavanje
budućih povreda dužnosti prijavljivanja. U takvim je okolnostima, prema mišljenju
Suda, oduzimanje cijelog iznosa novca koji je trebalo prijaviti, kao dodatna sankcija uz
novčanu kaznu, bilo nerazmjerno jer je podnositeljici zahtjeva nametnulo prekomjeran
teret.
40. Stoga je došlo do povrede članka 1. Protokola br. 1.«
Ta su stajališta u cijelosti primjenjiva i na situaciju koju uređuje druga rečenica članka
104. stavka 2. ZKP­a.
83.1. Stoga Ustavni sud ocjenjuje drugu rečenicu članka 104. stavka 2. ZKP­a koja
glasi: »Tako sud može odlučiti, na prijedlog državnog odvjetnika, i ako postoji ozbiljna
vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima rješenja o jamstvu.«
nesuglasnom s člankom 16. stavkom 2. u vezi s člankom 48. stavkom 1. Ustava i
člankom 1. Protokola br. 1 uz Konvenciju.
83.2. Ustavni sud ne ocjenjuje osnovanim prigovor predlagateljica da u svjetlu članka
24. Ustava (uhićenje ili pritvaranje bez sudbenog naloga) nije dovoljno da postoji
ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima jamstva nego se za to
mora zahtijevati osnovana sumnja. Svrha te sudske mjere u prvom je redu odvraćajuća,
što opravdava zakonodavčev pristup.
5.4.) Članak 106. stavak 3.
84. Osporena odredba glasi:
»Članak 106.
(...)
(3) Osoba spriječena u bijegu predaje se policiji i može se zadržati do dolaska policije.«
85. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da je citirani članak, koji regulira
tzv. »građansko uhićenje«, u suprotnosti s načelom razmjernosti iz članka 16. Ustava te
s člankom 5. Konvencije. Navode:
»(...) Kako u citiranoj odredbi čl. 106 st. 3 ZKP­a nije naveden vremenski rok trajanja
građanskog uhićenja već je navedeno da se osoba može zadržati do dolaska policije, to
se citirana zakonska odredba ne može smatrati odredbom koja zadovoljava pravni
standard iz čl. 5 ECHR niti zadovoljava pravni standard koji je naveden u članku 16 st.
2 Ustava RH.(...).
(...)
Prema odredbi čl. 106 ZKP­a uopće nije predviđeno da osoba koja liši slobode osobu
koju zatekne u izvršenju kaznenog djela koje se progoni po sl. dužnosti, o tome mora
obavijestiti policiju pa se prema tome može pojaviti situacija da građanin uhiti drugog
građanina, drži ga lišenog slobode a da pri tome državne vlasti (policija) o tome nemaju12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 58/139nikakvih saznanja niti ih moraju imati, jer ne postoji propisana obveza građanina da o
činjenici uhićenja drugog građanina izvještava policiju.«
86. Ministarstvo pravosuđa smatra da su tvrdnje predlagateljica neosnovane. Navodi da
se vremensko trajanje sprečavanja bijega ne može točno utvrditi. Iz same odredbe
proizlazi da se zadržana osoba mora predati policiji i zadržati samo do dolaska policije.
87. Ustavni sud ističe da članak 106. stavak 1. ZKP­a ovlašćuje »svakoga« da spriječi
bijeg osobe zatečene u kaznenom djelu za koje se progoni po službenoj dužnosti. Taj je
članak sadržan u odjeljku ZKP­a pod naslovom: Uhićenje. Riječ je, dakle, o institutu
tzv. građanskog uhićenja, odnosno zadržavanju osobe spriječene u bijegu do dolaska
policije. Takvo zadržavanje kvalificira se kao lišavanje slobode osobe spriječene u
bijegu koje čini druga fizička (privatna) osoba.
Uvažavajući prigovore predlagateljica, Ustavni sud ponavlja da kaznenopravne norme
zahtijevaju preciznost. Na ovom mjestu treba ponoviti pravno stajalište Europskog suda
izraženo u presudi Mooren protiv Njemačke (2009.) o standardima prema kojima se
ocjenjuje kvaliteta kaznenih zakona (v. točku 28. obrazloženja ove presude):
»β) Tražena kvaliteta domaćeg zakona
76. Štoviše, Sud mora utvrditi poštuje li samo domaće pravo Konvenciju, uključujući
opća načela izražena ili implicirana u njoj. Što se tiče ove zadnje točke, Sud naglašava
da je, što se tiče lišenja slobode, osobito važno osigurati provedbu općeg načela pravne
sigurnosti (principle of legal certainty) (vidjeti Baranowski, ... §§ 51.­52.; Ječius, ... §
56. i Khudoyorov, ... § 125.). Kad navodi da svako lišenje slobode mora biti ‘zakonito’ i
biti provedeno ‘u skladu s postupkom propisanim zakonom’, članak 5. stavak 1. ne
upućuje tek natrag na domaće pravo; kao i izrazi ‘u skladu sa zakonom’ i ‘propisan
zakonom’ u drugim stavcima članaka 8. do 11., on se također odnosi na ‘kvalitetu
zakona’, tražeći da bude u skladu s vladavinom prava, konceptom sadržanim u svim
člancima Konvencije. ‘Kvaliteta zakona’ u tom smislu podrazumijeva da kad nacionalni
zakon dopušta lišenje slobode, on mora biti dovoljno pristupačan, precizan i predvidljiv
u svojoj primjeni, kako bi se izbjegao rizik arbitrarnosti (vidjeti Amuur protiv
Francuske, 25. lipnja 1996., § 50., ... i Nasrulloyev, ... § 71.).«
Slijedom toga, Ustavni sud zapaža da ZKP u članku 106. stavku 3. dopušta »svakome«
da liši slobode drugu osobu kako bi je spriječio u bijegu, a da istovremeno nije
uspostavljena obveza »svakoga« da odmah o tome obavijesti policiju ili drugo državno
tijelo. Iz izričaja članka 106. stavka 3. ZKP­a jasno je postojanje obveze da se osoba
spriječena u bijegu mora predati policiji. Međutim, iz toga ne proizlazi automatski i
obveza osobe koja je drugu osobu spriječila u bijegu da odmah o tome obavijesti
policiju, a ni da takvu osobu odmah preda policiji. Izričaj »može se zadržati do dolaska
policije«, a da istodobno nije konstituirana obveza da se policija odmah obavijesti o
tome, otvara mogućnost arbitrarnog zadržavanja osobe koja je spriječena u bijegu i duže
no što je to prijeko potrebno.
87.1. Stoga Ustavni sud ocjenjuje da je članak 106. stavak 3. ZKP­a nesuglasan sa
zahtjevima koje pred kaznene zakone postavlja vladavina prava (članak 3. Ustava).
Zbog nepreciznosti pravne norme otvorena je mogućnost lišavanja slobode osobe i duže
no što je to prijeko potrebno. Time se već na normativnoj razini otvara i mogućnost
arbitrarnosti koja je zabranjena člancima 22. i 24. Ustava i člankom 5. Konvencije.
5.5.) Članak 112. stavak 2. druga do šesta rečenica
88. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 109.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 59/139(1) Policijski službenik mora uhićenika u roku navedenom u stavku 2. ovog članka
dovesti u pritvorsku policijsku jedinicu određenu posebnim zakonom i predati
pritvorskom nadzorniku ili ga pustiti na slobodu. Zakašnjenje se mora posebno
obrazložiti.
(2) Rok u kojem uhićenik mora biti doveden u pritvorsku jedinicu i predan pritvorskom
nadzorniku ili pušten na slobodu teče od trenutka uhićenja, a iznosi dvadeset i četiri
sata.
(...)«
»7. Pritvor
Članak 112.
(1) Državni odvjetnik pisanim i obrazloženim rješenjem određuje pritvor protiv
uhićenika ako utvrdi da postoje osnove sumnje da je uhićenik počinio kazneno djelo za
koje se kazneni progon poduzima po službenoj dužnosti, a postoje neki od razloga za
istražni zatvor iz članka 123. stavka 1. točke 1.­4. ovog Zakona, a pritvor je potreban
radi utvrđivanja istovjetnosti, provjere alibija te prikupljanja podataka o dokazima.
Protiv rješenja o pritvoru pritvorenik se može žaliti u roku od 6 sati. O žalbi odlučuje
sudac istrage u roku od 8 sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.
(2) Pritvor iz stavka 1. ovog članka, može trajati najdulje četrdeset i osam sati od
trenutka uhićenja. Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može obrazloženim
rješenjem produljiti pritvor za daljnjih četrdeset i osam sati ako je to neophodno radi
prikupljanja dokaza o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora iznad
dvanaest godina. Protiv rješenja suca istrage o produljenju pritvora pritvorenik se može
žaliti u roku od šest sati. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati. Žalba ne
zadržava izvršenje rješenja. Pritvorenik može žalbu izjaviti na zapisnik.
(3) Pritvor će se odmah ukinuti ako su prestali razlozi zbog kojih je pritvor bio određen.
(4) Državni odvjetnik nakon što je ispitao uhićenika, može pisanim nalogom naložiti
policiji da u roku od dvadeset i četiri sata od trenutka predaje uhićenika pritvorskom
nadzorniku, dovede uhićenika sucu istrage radi postupanja prema članku 118. ovog
Zakona. U tom slučaju državni odvjetnik ne donosi rješenje o pritvoru.
(5) Ako u roku od dvadeset i četiri sata od trenutka predaje pritvorskom nadzorniku,
protiv okrivljenika nije određen pritvor ili okrivljenik nije doveden sucu istrage prema
stavku 1. ovog članka, ima se pustiti na slobodu.«
»Članak 118.
(1) Po nalogu državnog odvjetnika policija će pritvorenika kod kojeg postoje razlozi za
određivanje istražnog zatvora prije isteka roka za pritvor iz članka 112. stavka 2. ovog
Zakona, ili u roku iz članka 112. stavka 4. ovog Zakona, dovesti sucu istrage radi
održavanja ročišta za određivanje istražnog zatvora ili puštanja na slobodu. (...)
(2) Na temelju naloga suca istrage pritvorenik će se zadržati u pritvoru do održavanja
ročišta za odlučivanje o istražnom zatvoru, a najdulje dvanaest sati, od trenutka
dovođenja sucu istrage.«
»Članak 127.
(...)
(2) O prijedlogu državnog odvjetnika da se odredi istražni zatvor, sudac istrage odlučuje
odmah, a najkasnije u roku od dvanaest sata od podnošenja prijedloga. Kad se sudac12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 60/139istrage ne složi s prijedlogom državnog odvjetnika za određivanje istražnog zatvora,
donosi rješenje kojim se prijedlog odbija te ako je okrivljenik u pritvoru naložit će da se
odmah pusti na slobodu. Protiv tog rješenja državni odvjetnik ima pravo žalbe u roku od
dvadeset četiri sata. O žalbi odlučuje vijeće u roku od četrdeset i osam sati.
(...)«
Članak 127. noveliran je dva puta: ZID­om ZKP/09 i ZID­om ZKP/11. Što se tiče
stavka 2. članka 127. ZKP­a, člankom 32. ZID­a ZKP/09 provedena je bitna izmjena
tako da su u prvoj rečenici riječi »dvadeset četiri« zamijenjene riječju »dvanaest«. Na
kraju druge rečenice brisana je točka i dodane su riječi »te ako je okrivljenik u pritvoru
naložit će da se odmah pusti na slobodu«.
89. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan osporavaju suglasnost s Ustavom zakonskog
uređenja dovođenja uhićenika pred sud sadržanog u članku 109., članku 112., članku
118. i članku 127. stavku 2. ZKP­a. Smatraju da osporeni članci uređuju ukupno trajanje
zadržavanja uhićene osobe protivno članku 24. Ustava. U obrazloženju navode da
uhićenik prije prvog izvođenja pred suca istrage može biti lišen slobode ukupno 120 sati
odnosno pet dana čime se krši ustavno pravo uhićenika da u najkraćem roku bude
izveden pred sud.
90. Ministarstvo pravosuđa neizravno se očitovalo o prigovorima predlagateljica kad je
razmatralo članak 118. ZKP­a. Navodi da su neosnovane tvrdnje predlagateljica da
vrijeme trajanja uhićenja i pritvora do odluke suca istrage nije u skladu sa standardima
Europskog suda jer standardi koje navode predlagateljice ne postoje, dok europska
zakonodavstva različito uređuju lišenje slobode prije podizanja optužnice.
91. Ustavni sud ne smatra nesuglasnim s Ustavom sve članke ZKP­a koje osporavaju
predlagateljice. Ispitao je cjelokupno zakonsko uređenje i zaključio da nesuglasnost s
Ustavom proizlazi iz dijela članka 112. stavka 2. ZKP­a koji u cijelosti glasi: »(2)
Pritvor iz stavka 1. ovog članka, može trajati najdulje četrdeset i osam sati od trenutka
uhićenja. Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može obrazloženim rješenjem
produljiti pritvor za daljnjih četrdeset i osam sati ako je to neophodno radi prikupljanja
dokaza o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora iznad dvanaest godina.
Protiv rješenja suca istrage o produljenju pritvora pritvorenik se može žaliti u roku od
šest sati. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati. Žalba ne zadržava izvršenje
rješenja. Pritvorenik može žalbu izjaviti na zapisnik.«
Dva su razloga nesuglasnosti s Ustavom tog zakonskog rješenja. Prvo, omogućavanjem
da se pritvor produlji, a da se istodobno ne predvidi obveza održavanja ročišta pred
sucem istrage na kojem bi se uhićenik »predao sudu« u smislu članka 24. stavka 2.
Ustava krši se ustavna obveza da se uhićenik »odmah« preda sudu odnosno
konvencijska obveza da se »promptno izvede pred suca«.
Drugo, zbog nepostojanja zakonske obveze održavanja ročišta pred sucem istrage u
slučaju produljenja pritvora iz članka 112. stavka 2. (druga do šesta rečenica) ZKP­a rok
predaje uhićenika sudu produljuje se na način koji krši ustavni zahtjev »odmah«, koji –
tumačen u svjetlu europskih pravnih standarda – smije iznositi najdulje četiri dana.
U sljedećoj se točki obrazlažu ti zaključci.
91.1. Članak 24. stavak 2. Ustava propisuje: »Bez sudbenoga naloga redarstvo može uz
obvezu da je odmah preda sudu uhititi osobu protiv koje postoji osnovana sumnja da je
počinila teško kazneno djelo određeno zakonom«. Članak 5. stavak 3. u vezi s člankom
5. stavkom 1. točkom (c) Konvencije propisuje: »Nitko se ne smije lišiti slobode, osim
u sljedećim slučajevima i u postupku propisanom zakonom: ... c) ako je zakonito uhićen
ili pritvoren radi dovođenja nadležnoj sudbenoj vlasti kad postoji osnovana sumnja da je
počinio kazneno djelo ili kad je razumno vjerovati da je to nužno radi sprečavanja
izvršenja kaznenog djela ili bijega nakon njegova počinjenja; ... 3. Svatko uhićen ili12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 61/139pritvoren u uvjetima predviđenim stavkom 1. točkom (c) ovoga članka mora se u
najkraćem roku (promptly) izvesti pred suca, ili pred drugo zakonom određeno tijelo
sudbene vlasti, ...«
Europski sud protumačio je u svojoj praksi da konvencijski standard »u najkraćem roku,
to jest promptno« (izvesti pred suca ili pred drugo zakonom određeno tijelo sudbene
vlasti) iznosi četiri dana. U predmetu McKay protiv Velike Britanije (presuda, veliko
vijeće, 3. listopada 2006, zahtjev br. 543/03) utvrđeno je:
»Promptnost
33. Sudska kontrola pri prvom pojavljivanju uhićenog pojedinca mora iznad svega biti
promptna kako bi omogućila otkrivanje bilo kakvog zlostavljanja i zadržala na
najmanjoj mjeri bilo kakvo neopravdano miješanje u pojedinačnu slobodu. Strogo
vremensko ograničenje koje nameće ovaj zahtjev ostavlja malo fleksibilnosti za
tumačenje jer bi, da je drugačije, značilo ozbiljno slabljenje procesnog jamstva na štetu
pojedinca i rizik narušavanja same biti prava koje je zaštićeno tom odredbom (vidjeti
Brogan i drugi protiv Ujedinjenog Kraljevstva, 29. studenoga 1988., § 62. ... gdje su
razdoblja pritvora duža od četiri dana bez pojavljivanja pred sucem smatrani povredom
članka 5. stavka 3. čak i u posebnom kontekstu terorističkih istraga).
(...)
47. Radi osiguranja da zajamčeno pravo bude provedivo u praksi i djelotvorno, a ne
teoretsko i prividno, nije samo stvar dobre prakse nego je u visokom stupnju poželjno
radi smanjivanja kašnjenja na najmanju moguću mjeru da sudski službenik koji prvi
vodi automatski nadzor zakonitosti i postojanje osnova za pritvor također ima ovlast
razmotriti otpust uz jamčevinu. To, međutim, Konvencija ne zahtijeva i u načelu ne
postoji razlog zbog čega stvar ne bi mogla rješavati dvojica sudskih službenika unutar
potrebnog vremenskog okvira. U svakom slučaju, kad je riječ o tumačenju, ne može se
zahtijevati da se ispitivanje jamčevine provodi bilo kojom većom brzinom od one koja
se zahtijeva za prvi automatski nadzor, za koju je Sud odredio da je najduže četiri dana
(...).«
Ustavni sud prihvaća taj europski pravni standard i kad je riječ o tumačenju ustavnog
pojma »odmah« (predati sudu) u smislu članka 24. stavka 2. Ustava.
U daljnjem tekstu koristi se ustavni izričaj »odmah predati sudu« (članak 24. stavak 2.
Ustava) za koji Ustavni sud utvrđuje da je sinonim konvencijskom izričaju »promptno
izvesti pred suca« (članak 5. stavak 3. Konvencije).
91.2. ZKP u članku 112. razlikuje postupak i vrijeme predviđeno da se uhićenik preda
sudu ovisno o tome je li riječ o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora ispod
ili iznad dvanaest godina.
91.3. Što se tiče postupka i vremena predviđenog da se uhićenik preda sudu kad je riječ
o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora ispod dvanaest godina, Ustavni
sud utvrđuje da je ZKP u cijelosti suglasan i s člankom 24. stavkom 2. Ustava i s
člankom 5. stavkom 3. Konvencije.
Riječ je o razdoblju od 48 sati. Zbog mogućnosti zakašnjenja policije s predajom
uhićenika pritvorskom nadzorniku (članak 119. stavak 1. druga rečenica), a s obzirom
da se od tog trenutka računa rok od 24 sata za dovođenje uhićenika sucu istrage radi
održavanja ročišta za određivanje istražnog zatvora ili puštanja na slobodu, u slučaju iz
članka 112. stavka 4. u vezi s člankom 118. stavkom 1. ZKP­a postoji mogućnost
odstupanja od zakonom propisanog roka (48 sati) za nekoliko sati.
Iako to odstupanje ne prelazi dopušteno vrijeme predaje sudu u smislu članka 24. stavka
2. Ustava, Ustavni sud ipak je dužan napomenuti da bi zakonsko uređenje prema kojem12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 62/139se dopušta zakašnjenje policije (članak 119. stavak 1. druga rečenica), a to zakašnjenje
ima izravan utjecaj na računanje roka od daljnjih 24 sata za predaju uhićenika sudu
(članak 112. stavak 4. u vezi s člankom 118. stavkom 1. ZKP­a), trebalo preispitati radi
izbjegavanja bilo kakve pravne nepredvidljivosti i neizvjesnosti u pitanju konačnog
roka za predaju uhićenika sudu.
91.4. Što se tiče postupka i vremena predviđenog da se uhićenik preda sudu kad je riječ
o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora iznad dvanaest godina, Ustavni
sud utvrđuje da ZKP nije u suglasnosti ni s člankom 24. stavkom 2. Ustava ni s člankom
5. stavkom 3. Konvencije.
Za razliku od prvog rješenja, kod kaznenih djela za koja je propisana kazna zatvora
iznad dvanaest godina članak 112. stavak 2. ZKP predviđa mogućnost da sudac istrage
može obrazloženim rješenjem produljiti prvotni pritvor u trajanju od 48 sati za daljnjih
48 sati ako je to neophodno radi prikupljanja dokaza o kaznenom djelu za koje je
propisana kazna zatvora iznad dvanaest godina.
To produljenje pritvora do predaje uhićenika sudu ZKP nije uvjetovao zakonskom
obvezom da se uhićenik u roku od 48 sati (uz mogućnost produljenja za još nekoliko
sati koje bi trebalo izbjeći, što je objašnjeno u točki 91.3. obrazloženja ove odluke)
preda sucu istrage radi održavanja ročišta za određivanje istražnog zatvora ili puštanja
na slobodu u smislu članka 118. ZKP­a.
Nepropisivanjem te obveze zakonodavac je izravno prekršio ustavni zahtjev »odmah
predati sudu« iz članka 24. stavka 2. Ustava odnosno zahtjev »promptno izvesti pred
suca« iz članka 5. stavka 3. Konvencije. Sam je, naime, utvrdio da ustavni zahtjev
»odmah« iznosi 48 sati (uz mogućnost produljenja za još nekoliko sati koje bi trebalo
izbjeći, što je objašnjeno u točki 91.3. obrazloženja ove odluke).
Produljivanjem pritvora do predaje uhićenika sudu u smislu članka 112. stavka 2. (druga
do šesta rečenica) ZKP­a, a bez predaje uhićenika sudu u tom razdoblju, prekršen je i
konvencijski pravni standard da vrijeme od časa uhićenja do časa izvođenja uhićenika
pred suca smije trajati najdulje četiri dana (96 sati). Zbroje li se svi rokovi sadržani u
člancima 109., 112., 118. i 127. stavku 2. ZKP­a, produljenje pritvora u smislu članka
112. stavka 2. ZKP­a uzrokovalo je da se ukupno trajanje tog razdoblja produljilo na 4
dana i 12 sati (108 sati).
91.5. Zaključno, kad je riječ o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora iznad
dvanaest godina uređenje postupka koji traje od časa uhićenja do časa predaje uhićenika
sudu nije riješeno u skladu sa zahtjevima trenutnosti iz članka 24. stavka 2. Ustava
(»odmah«) odnosno zahtjevima promptnosti iz članka 5. stavka 3. Konvencije. Unatoč
tome što ZKP u tom (najduže propisanom) razdoblju od četiri dana i 12 sati priznaje
uhićeniku čak dva puta pravo žalbe (prvi put protiv rješenja o pritvoru iz članka 112.
stavka 1. ZKP­a; drugi put protiv rješenja suca istrage o produljenju pritvora iz članka
112. stavka 2. ZKP­a), ZKP ne konstituira obvezu da se u prvih 96 sati od časa uhićenja
uhićenika preda sudu u smislu članka 24. stavka 2. Ustava odnosno izvede pred suca u
smislu članka 5. stavka 3. Konvencije.
Time je zakonodavac u članku 112. stavku 2. (druga do šesta rečenica) ZKP­a uredio
institut predaje uhićenika sudu (kad je riječ o kaznenom djelu za koje je propisana
kazna zatvora iznad dvanaest godina) na način nesuglasan sa zahtjevima trenutnosti iz
članka 24. stavka 2. Ustava odnosno zahtjevima promptnosti iz članka 5. stavka 3.
Konvencije.
6) Glava XII. Odluke, dostava, razgledavanje spisa i predmeta, kaznena
evidencija, osobni podaci, pronađene i oduzete stvari (članci 163. – 190.)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 63/13992. Glava XII. ZKP­a objedinjuje različitu materiju prema mjerilu ekonomičnosti u
sustavnom rasporedu jer sadržajne povezanosti nema. Rješenja su praktički preuzeta iz
ZKP/97. Odredbe imaju prije svega tehničko značenje, a neke su bitne za ostvarenje
prava u postupku.
93. U glavi XII. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 184. stavka 2. točke 1.
i stavka 3., članka 186. stavaka 1. i 3., članka 187. stavka 2. točke 3. i stavaka 3. i 5.,
članka 188. stavka 1., članka 189. stavka 2. i članka 190. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom članak 184. stavak 2. točku 1. i članak
186. stavak 1. ZKP­a.
6.1.) Članak 184. stavak 2. točka 1.
94. Osporena odredba ZKP­a glasi:
»Članak 184.
(...)
(2) Pravo razgledavanja, prepisivanja, preslikavanja i snimanja spisa i predmeta koji se
imaju uporabiti kao dokaz, ako zakonom nije propisano drukčije ima:
1) okrivljenik i branitelj nakon što je nalog o istrazi upisan u odgovarajući upisnik, ili
nakon što je protiv osumnjičenika podnesena kaznena prijava ili je obavljena pretraga
osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne stvari koju
koristi, ili je od osumnjičenika privremeno oduzet predmet, izvršeno prepoznavanje,
uzimanje otisaka prstiju i drugih dijelova tijela od osumnjičenika, ili je od
osumnjičenika uzet uzorak biološkog materijala ili određeno vještačenje, pod uvjetom
da je osumnjičenik prethodno ispitan, osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom.
(...)«
Predlagateljice Novak i Drenški Lasan nisu osporile suglasnost s Ustavom članka 184.
stavka 2. točke 1. ZKP­a u tekstu koji je citiran jer je on stupio na snagu stupanjem na
snagu ZID­a ZKP/11. Osporile su suglasnost s Ustavom članka 184. stavka 2. (bivše)
točke 1. ZKP­a u tekstu koji je glasio: »1) okrivljenik i branitelj nakon što je okrivljenik
ispitan« (v. točku 97. obrazloženja ove odluke). Neovisno o tome, Ustavni sud ocijenio
je da se suglasnost s Ustavom članka 184. stavka 2. točke 1. ZKP­a treba razmotriti, ali
u odnosu na zakonodavno stanje koje postoji poslije stupanja na snagu ZID­a ZKP/11.
95. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Citirana odredba zakona protivna je čl. 29 Ustava RH prema kojem svatko ima pravo
da zakonom ustanovljeni, neovisni i nepristrani sud, pravično i u razumnom roku odluči
o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela. U slučaju
sumnje ili optužbe zbog kažnjivog djela osumnjičenik, okrivljenik ili optuženik ima
pravo da u najkraćem roku bude obaviješten, potanko i na jeziku koji razumije, o naravi
i razlozima optužbe koja se diže protiv njega i o dokazima koji ga terete, te da ima
odgovarajuće vrijeme i mogućnost za pripremu obrane.
U situaciji kada okrivljenik i branitelj nemaju mogućnosti da prije ispitivanja
okrivljenika razgledavaju spis i predmete koji se imaju uporabiti kao dokaz, oni nisu u
faktičnoj mogućnosti da ostvare svoje ustavno pravo da pripreme obranu jer ne znaju
koji dokazi uopće terete okrivljenika.
Nadalje mogućnost pripreme obrane ne može biti zadovoljena razgledavanjem spisa i
predmeta bez mogućnosti da okrivljenik i branitelj izvrše preslikavanje spisa,
presnimavanje dokaza ili fotografiranje predmeta koji se imaju uporabiti kao dokaz.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 64/139Treba istaći da se dokazi u sudskim postupcima sve više pojavljuju u tzv. elektronskoj
formi i da upravo ta tehnička oprema dokaza iziskuje potrebu da i okrivljenik i branitelj
imaju pravo stvarnog pristupa sadržaju navedenog dokaza, a to se može ostvariti jedino
na način da im se i omogući preslikavanje, fotografiranje i presnimavanje dokaza i sve
to naravno prije prvog ispitivanja okrivljenika sukladno čl. 29 Ustava RH.«
96. Ministarstvo pravosuđa u očitovanju navodi da je razgledavanje spisa i predmeta
koji služe kao dokaz jedna od bitnih komponenti dobre obrane, pa je člankom 184.
stavkom 2. ZKP­a propisano da okrivljenik i branitelj imaju pravo na razgledavanje
spisa.
97. Ustavni sud prvo primjećuje da su predlagateljice osporile suglasnost s Ustavom
članka 184. stavka 2. točke 1. ZKP­a prije njegovih izmjena i dopuna. Naime, članak
184. stavak 2. ZKP/08 propisivao je:
»Članak 184.
(...)
(2) Pravo razgledavanja spisa i predmeta koji se imaju uporabiti kao dokaz, ako
zakonom nije propisano drukčije ima:
1) okrivljenik i branitelj nakon što je okrivljenik ispitan,
2) žrtva, oštećenik i opunomoćenik nakon što su žrtva i oštećenik ispitani.
(...)«
ZID ZKP/09 dopunio je članak 184. stavak 2. ZKP/08 dodavanjem radnji koje su u vezi
sa spisom na dispoziciji adresata te pravne norme. Mjerodavna odredba ZKP/09 glasi:
»Članak 41.
U članku 184. stavku 2. iza riječi: »razgledavanja« stavlja se zarez i dodaju se riječi:
»prepisivanja, preslikavanja i snimanja«.«
Time su otklonjeni prigovori predlagateljica da »priprema obrane ne može biti
zadovoljena razgledavanjem spisa i predmeta bez mogućnosti da okrivljenik i branitelj
izvrše preslikavanje spisa, presnimavanje dokaza ili fotografiranje predmeta koji se
imaju uporabiti kao dokaz«.
Prije je već rečeno i da je ZID ZKP/11 izmijenio cijelu točku 1. stavka 2. članka 184.
ZKP­a suglasnost s Ustavom koje su osporile predlagateljice (»okrivljenik i branitelj
nakon što je okrivljenik ispitan«). Mjerodavna odredba ZID­a ZKP/11 glasi:
»Članak 16.
U članku 184. stavku 2. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) okrivljenik i branitelj, nakon što je nalog o istrazi upisan u odgovarajući upisnik, ili
nakon što je protiv osumnjičenika podnesena kaznena prijava ili je obavljena pretraga
osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne stvari koju
koristi, ili je od osumnjičenika privremeno oduzet predmet, izvršeno prepoznavanje,
uzimanje otisaka prstiju i drugih dijelova tijela od osumnjičenika, ili je od
osumnjičenika uzet uzorak biološkog materijala ili određeno vještačenje, pod uvjetom
da je osumnjičenik prethodno ispitan, osim ako drukčije nije propisano ovim
Zakonom,«.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 65/13997.1. Članak 184. stavak 2. točka 1. ZKP­a uređuje vremenska i stvarna (»predmetna«)
ograničenja prava obrane na razgledavanje, prepisivanje, preslikavanje i snimanje spisa
i predmeta koji se imaju uporabiti kao dokaz (u daljnjem tekstu: pravo korištenja
spisom predmeta) sve do podizanja optužnice.
Ta se odredba, međutim, ne smije promatrati odvojeno od drugih odredaba ZKP­a koje
su relevantne za utvrđivanje pravog stanja stvari kad je riječ o pojedinim pravima koja
zajedno čine pravo na korištenje spisa kaznenog predmeta u prethodnom postupku.
U tom je smislu važno naglasiti da su ZID­om ZKP/11 dodana u članak 213. i dva nova
stavka 4. i 5. koja su egzistencijalno povezana s člankom 184. stavkom 2. (novom)
točkom 1. ZKP­a kad je riječ o pravu osumnjičenika na uvid u spis predmeta (prema
terminologiji ZKP­a: pravo razgledavanja spisa). Novi stavci 4. i 5. članka 213. ZKP­a
glase:
»4. Dokazne radnje prije početka postupka
Članak 213.
(...)
(4) Ako je protiv osumnjičenika podnesena kaznena prijava ili je obavljena pretraga
osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne stvari koju
koristi, ili je od osumnjičenika privremeno oduzet predmet, izvršeno prepoznavanje, ili
je od osumnjičenika uzet otisak prstiju i drugih dijelova tijela, ili je uzet uzorak
biološkog materijala, ili je određeno vještačenje osumnjičenika prema članku 325. ili
326. ovog Zakona, osumnjičenik može od državnog odvjetnika zahtijevati prvo
ispitivanje u roku od 30 dana od dana podnošenja kaznene prijave ili obavljanja
pretrage osumnjičenika, njegova doma ili drugih prostorija koje koristi ili pokretne
stvari koju koristi ili privremenog oduzimanja predmeta od osumnjičenika, obavljanja
prepoznavanja osumnjičenika ili uzimanja otisaka prstiju i drugih dijelova tijela od
osumnjičenika, uzimanja uzorka biološkog materijala ili određivanja vještačenja
osumnjičenika prema članku 325. ili 326. ovog Zakona. Ako državni odvjetnik prihvati
prijedlog osumnjičenika, ispitat će ga u tom roku.
(5) Ako državni odvjetnik nije ispitao osumnjičenika u roku iz stavka 4. ovog članka,
osumnjičenik po isteku tog roka ima pravo razgledavanja spisa.«.«
97.2. Ustavni sud podsjeća da se pravo uvida u spis predmeta (prema terminologiji
ZKP­a: pravo razgledavanja spisa), kao inherentni dio prava na obranu, izvodi iz članka
29. stavka 2. alineje 1. Ustava (»U slučaju sumnje ili optužbe zbog kažnjivog djela
osumnjičenik, okrivljenik ili optuženik ima pravo: – da u najkraćem roku bude
obaviješten potanko i na jeziku koji razumije o naravi i razlozima optužbe koja se diže
protiv njega i o dokazima koji ga terete«). To se pravo također izvodi iz članka 6. stavka
3. točke (a) Konvencije (»Svatko optužen za kazneno djelo ima najmanje sljedeća
prava: a) da u najkraćem roku bude obaviješten, potanko i na jeziku koji razumije, o
prirodi i razlozima optužbe koja se podiže protiv njega«). Iako u članku 29. stavku 2.
alineji 1. Ustava nije izrijekom spomenuto (Ustav jamči pravo osobe da bude
obaviještena o optužbi i o dokazima na kojima se optužba temelji, dok Konvencija
jamči procesni minimum, to jest samo obavještavanje o optužbi), pravo uvida u spis
predmeta smatra se pravom koje je implicitno sadržano u tim ustavnim i konvencijskim
odredbama.
Pravo uvida u spis predmeta i pravo na predlaganje i izvođenje dokaza osnove su prava
obrane u kaznenom postupku. Uvid u spis predmeta omogućava spoznaju o tome što se
okrivljeniku stavlja na teret, koji su dokazi za to pribavljeni i druge informacije. Bez
prava uvida u spis predmeta pravo na obranu je nudum ius. Djelotvornim ostvarenjem
tog prava osumnjičenik odnosno okrivljenik dobiva aktivnu ulogu i prelazi iz »objekta12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 66/139istrage« u subjekt kaznenog postupka. O tom pravu u velikoj mjeri ovisi poštenost
kaznenog postupka i funkcioniranja pravne države u okvirima kaznenog pravosuđa.
97.3. Od stupanja na snagu ZID­a ZKP/11, članak 184. stavak 2. (nova) točka 1. i
članak 213. (novi) stavci 4. i 5. ZKP­a relevantni su za utvrđivanje pravog stanja stvari
kad je riječ o pojedinim pravima koja zajedno čine pravo korištenja spisom predmeta u
prethodnom postupku.
Promatrane zajedno, te su nove odredbe supstancijalno izmijenile osobnu situaciju
osumnjičenika usporedi li se njegov položaj s onim koji je imao prema ZKP/08 i ZID
ZKP/09. Osumnjičeniku je danas priznato pravo od državnog odvjetnika zahtijevati
prvo ispitivanje u roku od 30 dana od dana podnošenja kaznene prijave ili poduzimanja
prve mjere ili radnje navedene u članku 213. stavku 4. ZKP­a (riječ je o istim mjerama i
radnjama koje su navedene i u članku 184. stavku 2. (novoj) točki 1. ZKP­a).
To znači da najkasnije u roku od 30 dana od dana podnošenja kaznene prijave (ali i prije
toga ako je prva mjera ili radnja iz članka 184. stavka 2. točke 1. ZKP­a provedena prije
podnošenja kaznene prijave) osumnjičenik stječe pravo razgledavanja spisa odnosno
pravo korištenja spisom predmeta. Dvije se pravne situacije trebaju razlikovati.
Prvo, ako državni odvjetnik prihvati prijedlog osumnjičenika da ga ispita, tada po sili
članka 184. stavka 2. točke 1. ZKP­a osumnjičenik u navedenom roku od 30 dana stječe
pravo korištenja cjelokupnim spisom predmeta, što znači pravo razgledavanja,
prepisivanja, preslikavanja i snimanja spisa i predmeta koji se imaju uporabiti kao
dokaz.
Drugo, ako državni odvjetnik to ne učini, tada po sili članka 213. stavka 5. ZKP­a
osumnjičenik stječe ex lege pravo na razgledavanje spisa, ali ne i na prepisivanje,
preslikavanje i snimanje spisa i predmeta koji se imaju uporabiti kao dokaz. Ta će prava
korištenja spisom dobiti odmah nakon što bude ispitan.
O činjenici da je osumnjičenik ispitan tako ostaje ovisno samo ostvarenje sekundarnih
prava korištenja spisom, to jest prava prepisivanja, preslikavanja te snimanja spisa i
predmeta koji se imaju uporabiti kao dokaz. Ta prava Ustav ne jamči. S ustavnopravnog
je aspekta relevantna činjenica da primarno pravo uvida u spis (prema terminologiji
ZKP­a: pravo razgledavanja spisa) u praksi mora biti djelotvorno ostvarivo.
Čini se nespornim da će rješenjima sadržanim u članku 184. stavku 2. točki 1. u vezi s
člankom 213. stavcima 4. i 5. ZKP­a zakonodavac ostvariti taj ustavni zahtjev kad
unutarnju strukturu prethodnog postupka uskladi s pravnim stajalištima izraženim u
ovoj odluci i tako ispuni pozitivne obveze navedene u točki 39.8. obrazloženja ove
odluke.
97.4. U tim se okvirima može ocijeniti ustavnopravno prihvatljivim dio točke 1. stavka
2. članka 184. ZKP­a koji glasi: »pod uvjetom da je osumnjičenik prethodno ispitan,
osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom«. Budući da je člankom 213. (novim)
stavcima 4. i 5. ZKP­a pravo osumnjičenika na uvid u spis predmeta (to jest pravo
razgledavanja spisa) »drugačije propisano«, i to na način koji zadovoljava minimum
ustavnopravnih zahtjeva, Ustavni sud ocjenjuje da su prigovori predlagateljica u tom
aspektu postali opsoletni.
97.5. Međutim, Ustavni sud istodobno primjećuje da nije jasan materijalni aspekt pojma
»prethodno ispitan« u smislu članka 184. stavka 2. točke 1. ZKP­a.
Riječ je o problemu vezanom uz tumačenje postupanja osumnjičenika kad on na
ispitivanju pred državnim odvjetnikom odluči šutjeti. Zakonodavac nije jasno definirao
značenje te šutnje tijekom ispitivanja osumnjičenika u smislu članka 184. stavka 2.
točke 1. ZKP­a i njezin utjecaj na djelotvorno ostvarenje prava osumnjičenika na
korištenje spisom predmeta.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 67/139Ustavni sud naglašava da šutnja osumnjičenika tijekom ispitivanja mora značiti da je
osumnjičenik ispitan u smislu članka 184. stavka 2. točke 1. ZKP­a i da odmah poslije
završetka ispitivanja (tijekom kojeg je šutio) ima pravo korištenja spisom predmeta.
Budući da to ustavnopravno važno pitanje zakonodavac nije uredio, Ustavni sud s tog je
aspekta ocijenio točku 1. stavka 2. članka 184. ZKP­a nesuglasnom sa zahtjevima
procesne poštenosti zajamčenim člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije.
6.2.) Članak 186. stavak 1.
98. Osporena odredba glasi:
»Članak 186.
(1) Policija, državno odvjetništvo i sud prikupljaju, pohranjuju i obrađuju osobne
podatke građana koji su važni za svrhe kaznenog postupka, vodeći računa o tome da je
to primjereno naravi potrebe za takvim podacima u konkretnom slučaju. Za svaku
zbirku osobnih podataka ta tijela uspostavljaju i vode evidenciju prema posebnim
propisima.
(...)«
99. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da članak 186., članak 187., članak
188. i članak 189. ZKP­a koji uređuju prikupljanje, korištenje i zaštitu osobnih podataka
za potrebe kaznenog postupka nisu u suglasnosti s ustavnim jamstvima iz članaka 35. i
37. Ustava. Kad je riječ o članku 186. stavku 1. ZKP­a navode:
»Odredba čl. 186 st.1 arbitrarna je jer dozvoljava državi (policija, državno odvjetništvo,
sud) prikupljanje, pohranjivanje i obradu osobnih podataka građana koji su važni za
svrhe kaznenog postupka vodeći računa o tome da je to primjereno naravi potrebe za
takvim podacima u konkretnom slučaju.
Ovako široko i neprecizno postavljen okvir koji dozvoljava prikupljanje osobnih
podataka svih građana u svezi sa čak najbagatelnijim kaznenim djelima, za koje je
moguće izreći sudsku opomenu ili novčanu kaznu, ne odgovara prethodno
ustanovljenim Siracuza principima.«
100. Ministarstvo pravosuđa navodi da nisu osnovane tvrdnje predlagateljica o
nesuglasnosti članka 186. stavka 1. ZKP­a s Ustavom jer podatke koji se prikupljaju za
kazneni postupak zakon uređuje polazeći od Ustavom zajamčene zaštite osobnih
podataka. To je prema mišljenju Ministarstva pravosuđa posebna kategorija podataka
(članak 6. Europske konvencije o međunarodnoj pravnoj pomoći u odnosu na zamolnice
za presretanje telekomunikacija). Posebna pravila uređuju Zakon o zaštiti osobnih
podataka (»Narodne novine« broj 103/03.), Zakon o tajnosti osobnih podataka
(»Narodne novine« broj 79/07.) i Zakon o informacijskoj sigurnosti (»Narodne novine«
broj 79/07.).
101. Ustavni sud primjećuje da ZKP u članku 186. stavku 1. ne čini razliku između
raznih vrsta osobnih podataka koji se prikupljaju. Nema kategorizacije prema jačini
zadiranja u osobni integritet i privatnost (intimu) ili prema vrsti odnosno težini
kaznenog djela ili okolnostima pod kojima je kazneno djelo počinjeno, a u odnosu na
koje su ti podaci prikupljeni. Opće mjerilo prema kojem je riječ o podacima »važnima
za svrhe kaznenog postupka« općenit je i nedefiniran te ostavlja prostora za oportune
interpretacije, tim više što je životno i logično da svi prikupljeni osobni podaci nemaju
jednaku činjeničnu i dokaznu vrijednost ovisno o konkretnom slučaju.
Također primjećuje da ZKP ne razlikuje osobne podatke pribavljene DNK analizom i
podatke pribavljene na drugi način. Podaci pribavljeni DNK analizom nemaju potrebnu
jaču pravnu zaštitu. Tako propisan način prikupljanja genetskih podataka i njihova12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 68/139korištenja bez jasno utvrđenih mjerila nije suglasan s Ustavom. Naime, zakonodavac je
kao jedino ograničenje naveo da su ti podaci važni za kazneni postupak, što stipulaciju
osporenog članka usmjerava na sve osobne podatke, pa i na one koji su prikupljeni
zadiranjem u privatnost (intimu) pojedinca. To ima za posljedicu jaču povredu ljudskih
prava od korištenja, primjerice podataka o zaposlenju i osobnom dohotku ili
obiteljskom statusu. Ustavni sud ocjenjuje da se ti podaci, s obzirom na način kako su
prikupljeni, ne mogu prema intenzitetu povrede ljudskih prava izjednačiti s ostalim
osobnim podacima prikupljenim u razgovoru s okrivljenikom ili pribavljanjim od raznih
državnih tijela ili pravnih osoba. Stoga, prikupljanje osobnih podataka putem DNK
analize mora biti kritički uređeno i mora podlijegati strogo propisanim mjerilima.
101.1. Nadalje, odredbe ZKP­a o zaštiti osobnih podataka moraju biti usklađene s
Okvirnom odlukom Vijeća Europske unije od 27. studenoga 2008. o zaštiti osobnih
podataka prikupljenih u okviru policijske i pravosudne suradnje u kaznenim stvarima
(Council Framework Decision 2008/977/JHA of 27 November 2008 on the protection of
personal data processed in the framework of police and judicial cooperation in criminal
matters, Official Journal L350, 30. 12. 2008, 60­71). Ta se odluka primjenjuje na
podatke koji su prikupljeni ili obrađeni (gathered or processed) od nadležnih tijela radi
sprečavanja, istraživanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela (prevention,
investigation, detection or prosecution of criminal offences) ili izvršenja kaznenih
sankcija (točka 6. Okvirne odluke).
Članak 186. stavak 1. ZKP­a koji sadržajno zadire u područje zaštite osobnih podataka
nije usklađen s mjerodavnim odredbama Okvirne odluke. On ne zadovoljava standarde
koji su u njoj postavljeni, osobito u pogledu:
– svrhe prikupljanja osobnih podataka jer ta svrha u ZKP­u nije specificirana,
eksplicitna i definirana u pogledu legitimnog cilja;
– obrade podataka jer ta obrada u ZKP­u nije ograničena samo na svrhu zbog koje su
podaci prikupljeni, a nije ni precizirano za koje je druge svrhe takva obrada podataka
dopuštena, pod kojim je okolnostima dopuštena te kad je nužna i razmjerna toj drugoj
svrsi, uz propisana odgovarajuća jamstva;
– nedostatka pravila o tome koliko redovito se pohranjeni osobni podaci moraju
provjeravati;
– nedostatka pravila o tome da osobe čiji se podaci prikupljaju moraju o toj mjeri biti
obaviještene te u kojim se slučajevima može ograničiti pristup prikupljenim
informacijama;
– nedostatka pravila o tome da se osobni podaci koji otkrivaju rasno ili etničko
porijeklo osobe, političko mišljenje, religijska ili filozofska vjerovanja, članstvo u
sindikatu ili zdravlje te seksualni život načelno ne mogu koristiti te da njihovo
korištenje može biti dopušteno samo ako je osobito nužno i kad postoje odgovarajuća
jamstva.
101.2. Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da članak 186. stavak 1. ZKP­a nije u
suglasnosti sa zahtjevima koji za zakone proizlaze iz vladavine prava (članak 3. Ustava)
u vezi s jamstvom poštovanja i pravne zaštite privatnog života pojedinca (članak 35.
Ustava i članak 8. Konvencije).
Ustavni sud ujedno upućuje na obrazloženje vezano uz odredbe članka 327. stavaka 6. i
7. ZKP­a koje uređuju pohranu i čuvanje podataka prikupljenih molekularno­genetskom
analizom (v. točku 155. do 158.4. obrazloženja ove odluke).
7) Glava XVII. Istraga (članci 216. – 239.)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 69/139102. Glava XVII. ZKP­a sastavni je dio njegova drugog dijela pod nazivom: Redoviti
postupak, unutar kojeg je smještena u posebnu cjelinu »A.« pod nazivom: Prethodni
postupak. Ta glava slijedi iza odredaba o kaznenom progonu. U njoj se uređuje
državnoodvjetnička istraga.
103. U glavi XVII. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 216. stavaka 1. i 2.,
članka 217. stavaka 1. i 2., članka 218. stavaka 1. i 3., članka 219. stavka 1., članka 222.
stavka 2., članka 225. stavka 3., članka 229. stavka 2., članka 230. i članka 239. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom članak 217. stavke 1. i 2., članak 218.
stavak 3., članak 229. stavak 2. (drugu rečenicu) i članak 230. stavke 3., 4. i 5. ZKP­a.
7.1.) Članak 217. stavci 1. i 2.
104. Osporene odredbe glase:
»Članak 217.
1) Državni odvjetnik donosi nalog o provođenju istrage ako postoje osnove sumnje da
je počinjeno kazneno djelo za koje se ima provesti istraga. Nalog o provođenju istrage
državni odvjetnik donosi u roku od devedeset dana od upisa kaznene prijave u upisnik
kaznenih prijava (članak 205. stavak 4.). Izdavanje naloga o provođenju istrage
zabilježit će se u upisniku kaznenih prijava.
(2) Nalog o provođenju istrage mora sadržavati opis djela iz kojeg proizlaze zakonska
obilježja kaznenog djela, zakonski naziv kaznenog djela, okolnosti iz kojih proizlaze
osnove sumnje, ime i prezime i osobne podatke osobe osumnjičenika, ako su poznati, te
kratko obrazloženje.
(...)«
Te su odredbe izmijenjene člankom 46. ZID­a ZKP/09. U stavku 1. riječ »izdaje«
zamijenjena je riječju »donosi«. U stavku 2. riječ »okrivljenika« zamijenjena je riječju
»osumnjičenika«.
105. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Člankom 2 stavak 5 ZKP­a; propisano je da kazneni progon započinje upisom kaznene
prijave u upisnik (članak 205 st. 4) ili svakom radnjom ili mjerom ograničenja osobnih
prava i sloboda koju poduzima nadležno tijelo, a usmjerena je rješavanju sumnje da je
određena osoba počinila kazneno djelo.
Ova odredba protivna je članku 18 Ustava Republike Hrvatske koji kaže da se jamči
pravo na žalbu protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih u postupku prvog stupnja ili
drugim ovlaštenim tijelom. Pravo na žalbu može biti iznimno isključeno u slučajevima
određenim zakonom, ako je osigurana druga pravna zaštita.
Pravo na pravni lijek univerzalno je konstitucionalno i zakonsko pravo čovjeka i
građanina. Univerzalnost toga prava ogleda se u činjenici što ga poznaju gotovo sva
suvremena zakonodavstva u svijetu, što je ugrađeno i u brojne međunarodne
dokumente.
Tako npr. čl. 13 Europske konvencije o ljudskim pravima (u daljnjem tekstu skraćeno;
ECHR) propisuje da svatko čija se prava i slobode ustanovljene tom Konvencijom
ugrožavaju ili povređuju ima pravo na djelotvorna pravna sredstva pred tijelima državne
vlasti.
Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima iz 1966 g. također sadrži više
odredbi kojima se građaninu priznaje pravo na djelotvorni pravni lijek, a identičnu12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 70/139odredbu sadrži i Opća deklaracija o pravima čovjeka.
Zakonom o kaznenom postupku, a vezano uz započinjanje kaznenog progona kako je to
opisano u prvom dijelu stavka 5 članka 2 ZKP­a, a koji prema zakonu predstavlja prvi
akt kojim se određena osoba stavlja pod kazneni postupak koji sam po svojoj suštini
predstavlja određenu vrstu ograničenja temeljnih prava i sloboda, ne osigurava se pravo
žalbe niti se osigurava druga pravna zaštita protiv započinjanja kaznenog progona u
odnosu na neku osobu. Tu pravnu zaštitu ne mogu zamijeniti eventualna druga pravna
sredstva ili žalbe koja su predviđena Zakonom o kaznenom postupku za kasnije stadije
postupka.
Vezano uz naprijed navedeno, odnosno vezno uz odredbu čl.16 Ustava Republike
Hrvatske, toj odredbi Ustava RH protivna je i odredba članka 217 st. 1 i 2 ZKP­a po
kojoj državni odvjetnik izdaje nalog o provođenju istrage ako postoje osnove sumnje da
je počinjeno kazneno djelo za koje se ima provesti istraga.
Prema članku 216 ZKP­a istraga se mora provesti za kaznena djela za koja je propisana
kazna dugotrajnog zatvora, a stavkom 2 istog članka predviđeno je da se istraga može
provesti za druga kaznena djela za koja se vodi redoviti kazneni postupak.
Člankom 217 st. 2 ZKP­a propisano je da nalog o provođenju istrage mora sadržavati
opis djela iz kojeg proizlaze zakonska obilježja kaznenog djela, zakonski naziv
kaznenog djela, okolnost iz kojih proizlaze osnove sumnje, ime i prezime i osobne
podatke okrivljenika, ako su poznati, te kratko obrazloženje.
U slučaju provođenja istrage i to kako u situaciji njene obligatornosti kod kaznenih
djela zapriječenih kaznom dugotrajnog zatvora, tako i u slučaju fakultativne istrage,
građanima dakle nije osigurano pravo na djelotvoran pravni lijek protiv navedenih
odluka.
Nalog o provođenju istrage ne sadrži naime uputu o pravnom lijeku te građani nemaju
osigurano pravo na žalbu protiv pojedinačnog pravnog akta donesenog u postupku
prvog stupnja pred sudom ili drugim ovlaštenim tijelom. Nijednim zakonom nije
osigurana druga pravna zaštita protiv citiranog naloga državnog odvjetnika o
provođenju istrage, odnosno protiv upisa kaznene prijave u upisnik.
Prema koncepciji novog ZKP­a ovlašteni tužitelj pokreće i provodi postupak pred
samim sobom, a ne pred sudom
Odredba članka 5 st. 2 ZKP­a prema kojoj kazneni progon započinje upisom kaznene
prijave u upisnik koji se vodi kod nadležnog državnog odvjetnika, odredba čl. 217 st. 2
ZKP­a, te odredba čl.219 ZKP­a po kojoj istragu provodi državni odvjetnik, protivne su
odredbi čl. 29 Ustava Republike Hrvatske prema kojoj se kazneni postupak može
pokrenuti samo pred sudom na zahtjev ovlaštenog tužitelja.«
106. Ministarstvo pravosuđa nije se očitovalo o prigovorima upućenim članku 217.
stavcima 1. i 2. ZKP­a.
107. Ustavni sud podsjeća da je članak 217. stavke 1. i 2. ZKP­a razmotrio zajedno s
člankom 2. stavkom 5. ZKP­a.
Budući da je razloge zbog kojih članak 2. stavak 5. i članak 217. stavke 1. i 2. ZKP­a
ocjenjuje nesuglasnim s Ustavom već prije obrazložio, Ustavni sud ne smatra potrebnim
ponavljati ih na ovom mjestu. Stoga upućuje na obrazloženje sadržano u točkama 35. do
39.9. obrazloženja ove odluke.
7.2.) Članak 218. stavak 3.
108. Mjerodavne odredbe glase:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 71/139»Članak 218.
(1) Nalog o provođenju istrage se dostavlja osumnjičeniku u roku od osam dana od dana
izdavanja, zajedno s poukom o pravima iz članka 239. stavka 1. ovog Zakona, osim ako
osumnjičenik nije poznat.
(...)
(3) Državni odvjetnik može odgoditi dostavu naloga o provođenju istrage do mjesec
dana ako bi se dostavom ugrozio život ili tijelo ili imovina velikih razmjera. Razloge za
odgodu dostave naloga o provođenju istrage, državni odvjetnik upisuje službenom
zabilješkom u upisnik iz članka 205. stavka 4. ovog Zakona.
(...)«
Članak 218. ZKP­a izmijenjen je člankom 47. ZID­a ZKP/09. U stavcima 1., 2. i 4. riječ
»okrivljenik« u odgovarajućem padežu zamijenjena je riječju »osumnjičenik«.
109. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Citirana odredba čl. 218 st. 3 ZKP­a protivna je pravima koje pripadaju okrivljenicima
a koja su sadržana u čl.29 Ustava RH i čl.6 ECHR. Naime ne postoji niti jedan razlog
zbog kojeg bi se državnom odvjetništvu trebala dati mogućnost odgode dostave naloga
o provođenju istrage za daljnjih mjesec dana nakon što istekne rok od 8 dana kako je to
predviđeno čl. 218 st.1 ZKP­a i to bez ikakve kontrole sudbene vlasti.
Nalog za provođenje istrage je dakle izdan, istraga se provodi a osoba protiv koje se ona
provodi o tome nema nikakvih saznanja niti je upoznata sa svojim pravima u skladu sa
čl. 239 st.1 ZKP­a Prava navedena u čl. 239 ZKP­a a koja su pobrojana u pouci o
pravima okrivljenika nisu kozmetičke naravi i nisu iluzorna i teorijska već ista moraju
biti praktična i učinkovita. Okrivljenik koji ne zna da se protiv njega istraga provodi ne
može ostvariti pravo na razgledavanje spisa, pravo na saznanje o osnovama sumnje,
pravo da nije dužan ništa iznositi, pravo na predlaganje provođenja određenih dokaznih
radnji kao niti sva druga prava iz čl.239 ZKP­a.
Odredbom čl. 218 st. 3 ZKP­a krši se stoga pravo na ‘pristup sudu’, pravo na razumni
rok, kao i pravo na učinkovitu jednakost stranaka u postupku. Izostanak sudske kontrole
rada državnog odvjetnika koji se odnosi na odlučivanje o nedostavi naloga kroz period
od mjesec dana nakon prethodnih 8 dana ukazuje na opravdanu sumnju u moguću
arbitrarnost rada državnog odvjetnika.«
110. Ministarstvo pravosuđa navodi da članak 218. stavak 1. ZKP­a nije nesuglasan s
člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije. Dokazne radnje u istrazi protiv
počinitelja koji nije poznat poduzimaju se prema ZKP­u. Zahvat u prava osobe može se
poduzeti samo pod uvjetima koje propisuje ZKP. I kad bi se u toj situaciji imenovao
branitelj ne može se isključiti da okrivljenik (ili drugi ovlaštenik) imenuje drugog
branitelja, pa bi se i tad postavilo pitanje valjanosti radnji branitelja koji je zastupao
»obranu«, ali ne okrivljenika jer potonji uopće nije poznat. Napominje da se nalog o
provođenju istrage prema članku 218. stavku 2. ZKP­a obvezatno dostavlja okrivljeniku
čim se utvrdi njegov identitet.
111. Ustavni sud ne može prihvatiti prigovore predlagateljica kao ustavnopravno
prihvatljive. Ipak, prihvaća da je u prvoj rečenici članka 218. stavka 3. ZKP­a inače
legitiman cilj koji se tom odredbom nastoji postići s ustavnopravnog aspekta preširoko i
neodređeno postavljen (sprečavanje ugrožavanja života ili tijela ili imovine velikih
razmjera).
Prema tome, nije ustavnopravno neprihvatljivo da zakonodavac propiše odgodu dostave
naloga o provođenju istrage do mjesec dana. Za takvu ovlast državnog odvjetnika,12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 72/139međutim, potrebno je precizirati i jasno odrediti katalog kaznenih djela za koje bi
odgoda dostave naloga o provođenju istrage mogla biti ustavnopravno opravdana.
Ustavni sud ocjenjuje, naime, da bi se ta ovlast državnog odvjetnika mogla
ustavnopravno opravdati samo za najteža kaznena djela koja prijete organiziranom
životu u zajednici ako se u konkretnom slučaju procijeni da postoji opasnost za život ili
tijelo ili imovinu velikih razmjera. Njihov je katalog zakonodavac dužan precizno
odrediti u samom zakonu.
111.1. Zaključno, dio prve rečenice stavka 3. članka 218. ZKP­a koji glasi: »ako bi se
dostavom ugrozio život ili tijelo ili imovina velikih razmjera« nesuglasan je sa
zahtjevima koji za zakone proizlaze iz vladavine prava, osobito sa zahtjevima pravne
sigurnosti, pravne predvidljivosti i pravne izvjesnosti (članak 3. Ustava) u vezi s
pravom na pošteno suđenje zajamčenim člankom 29. Ustava.
Što se tiče preostalog dijela prve rečenice stavka 3. članka 218. ZKP­a Ustavni sud
utvrdio je potrebu da se i on ukine (iako sama ovlast državnog odvjetnika da odgodi
dostavu naloga o provođenju istrage do mjesec dana pod ustavnopravno prihvatljivim
pretpostavkama nije sporna). Naime, bilo je potrebno ukinuti cijelu prvu rečenicu
stavka 3. članka 218. ZKP­a jer bez dijela za koji je utvrdio da je nesuglasan s Ustavom
ona mijenja pravni smisao i postaje bezuvjetna. Ona bi u tom slučaju glasila: »Državni
odvjetnik može odgoditi dostavu naloga o provođenju istrage do mjesec dana«. Takva bi
odredba bila ustavnopravno nedopuštena.
Ni druga rečenica stavka 3. članka 218. ZKP­a nije u nesuglasnosti s Ustavom
(»Razloge za odgodu dostave naloga o provođenju istrage, državni odvjetnik upisuje
službenom zabilješkom u upisnik iz članka 205. stavka 4. ovog Zakona.«). Međutim,
zbog njezine organske povezanosti s prvom rečenicom stavka 3. članka 218. ZKP­a
trebalo je i nju ukloniti iz pravnog poretka. Bez prve rečenice, naime, i ona mijenja
pravni smisao čita li je se zajedno s člankom 218. stavkom 1. ZKP­a.
7.3.) Članak 229. stavak 2. druga rečenica
112. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 229.
(1) Nakon završene istrage državni odvjetnik je dužan u roku od petnaest dana
podignuti optužnicu ili obustaviti istragu. Taj rok može viši državni odvjetnik produljiti
na prijedlog državnog odvjetnika najviše za još petnaest dana, a u posebno složenim
predmetima za još dva mjeseca.
(2) Ako niti nakon produljenja roka iz stavka 1. ovog članka, optužnica nije podignuta i
dostavljena sudu, smatra se da je državni odvjetnik odustao od kaznenog progona. U
svakom slučaju smatra se da je državni odvjetnik odustao od kaznenog progona ako
optužnica nije podignuta šest mjeseci nakon završetka istrage.
(...)«
113. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Odredbama čl. 229 i 230 ZKP­a predviđeni su rokovi u kojima državni odvjetnik
nakon završene istrage mora podignuti optužnicu ili obustaviti istragu. Rokovi koji se
navode u člancima 229 st.1 – 15 dana plus 15 dana plus 2 mjeseca predugi su.
Nerazumljiva je odredba čl. 229 st.2 ZKP­a sa aspekta suđenja u razumnom roku, a koja
predviđa situaciju u kojoj optužnica nije podignuta i dostavljena sudu nakon praktično
isteka 3 mjeseca, koja kaže da će se smatrati da je u toj situaciji državni odvjetnik
odustao od kaznenog progona. U istoj odredbi navodi se nadalje da se u svakom slučaju12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 73/139smatra da je državni odvjetnik odustao od kaznenog progona ako optužnica nije
podignuta 6 mjeseci nakon završetka istrage.
Rok od 6 mjeseci tako je praktično ostavljen državnom odvjetniku za podizanje
optužnice, jer se prije isteka tog roka od 6 mjeseci a nakon završene istrage u stvarnosti
istraga ne može obustaviti zbog toga što državni odvjetnik nije podigao optužnicu.
Prekluzija nepodizanja optužnice u vidu obustave istrage u stvarnosti tako nastupa tek 6
mjeseci nakon što je istraga završena.
Časom završetka istrage državni odvjetnik raspolaže svim pravno relevantnim
podacima kako činjenične tako i pravne naravi i ne postoji niti jedna zapreka zbog koje
ne bi mogao ili postupak obustaviti ili podići optužnicu.
Rokom od 6 mjeseci koji je ostavljen državnom odvjetniku na dispoziciju građani se
stavljaju u neprimjereno tešku situaciju u kojoj ne znaju što će se s njima dogoditi
odnosno hoće li biti optuženi ili ne.«
114. Ministarstvo pravosuđa u dostavljenom očitovanju smatra da članak 229. stavak 2.
ZKP­a nije u nesuglasnosti s člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije. Navodi da je
rok od šest mjeseci apsolutni rok nakon isteka kojeg se smatra da je državni odvjetnik
odustao od kaznenog progona.
115. Ustavni sud primjećuje da u članku 229. stavcima 1. i 2. ZKP­a zakonodavac nije
poštovao pravne standarde pri vremenskom određivanju trajanja pravne radnje koja ima
utjecaja na individualne pravne situacije osoba o kojima je riječ (u konkretnom slučaju
pri određivanju rokova za podizanje optužnice).
Zakonodavac je slobodnom pravnom voljom odredio da je nakon završene istrage
državni odvjetnik dužan u roku od petnaest dana podignuti optužnicu ili obustaviti
istragu. Taj je rok postavio kao opće pravno pravilo kad je riječ o podizanju optužnice.
Ustavni sud tom roku nema što prigovoriti. Njegova je obveza da taj redoviti rok
prihvati kao objektivno početno mjerilo i u usporedbi s njegovom duljinom ocijeni
prihvatljivost iznimaka, to jest prihvatljivost trajanja dopuštenih produljenja tog roka.
Promatraju li se pravila o njegovim dopuštenim produljenjima u tom svjetlu, odmah se
zapaža da ne postoji razuman odnos razmjernosti između redovitog roka od 15 dana i
konačnog roka od šest mjeseci (to jest cca 180 dana) za podizanje optužnice. Dopuštena
produljenja koja dovode do roka čak 11 puta duljeg od redovitog u cijelosti poništavaju
učinke koje u pravu impliciraju kratki rokovi.
Ostaje da se razmotre uzroci takvog nerazmjernog produljenja redovitog roka za
podizanje optužnice. Redoviti je rok za podizanje optužnice 15 dana. Taj se rok može
produžiti za još 15 dana, a u posebno složenim predmetima za još dva mjeseca. Ako
državni odvjetnik ne podigne optužnicu u tom najduljem dopuštenom roku od tri
mjeseca, to jest u roku koji već uključuje jedno produljenje (uz dva moguća trajanja: 15
dana odnosno dva mjeseca) smatra se da je odustao od kaznenog progona.
Ustavni sud takvo pravilo ne ocjenjuje ustavnopravno neprihvatljivim, iako napominje
da je riječ o pravilu kojim se trajanje redovitog roka doslovno udvostručuje (pa
produljenje traje isto koliko i sam redovni rok) odnosno učetverostručuje (pa
produljenje traje četiri puta dulje od samog redovnog roka). U tom je smislu dužan
upozoriti da se iz propisanih pravila može nazrijeti da je riječ o objektivno prekratko
određenom redovitom roku ili pak o namjeri da se određivanjem redovitog roka u
kratkom trajanju formalno zadovolje pretpostavljeni zahtjevi promptnosti i brzine, a da
se propisivanjem mogućnosti njihova produljenja državnom odvjetništvu dade stvarno
potrebno vrijeme za administrativnu pripremu (pisanje) optužnog akta i podizanje
optužnice.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 74/139115.1. Međutim, s ustavnopravnog aspekta problem nastaje kad u drugoj rečenici stavka
2. članka 229. ZKP­a zakonodavac dodaje još daljnje pravilo: »U svakom slučaju
smatra se da je državni odvjetnik odustao od kaznenog progona ako optužnica nije
podignuta šest mjeseci nakon završetka istrage.«
Druga rečenica članka 229. stavka 2. ZKP­a koja propisuje rok od šest mjeseci za
podizanje optužnice u cijelosti poništava svrhu, smisao i ciljeve prethodno postavljenih
pravila o kratkom redovitom roku za podizanje optužnice (15 dana) i njegovim
dopuštenim produljenjima (za 15 dana odnosno dva mjeseca).
Štoviše, korištenje izraza »u svakom slučaju« u drugoj rečenici članka 229. stavka 2.
ZKP­a, u svjetlu predmeta koji taj članak uređuje, jasno upućuje da prethodno
postavljeni rokovi nemaju nikakvo praktično pravno značenje jer državni odvjetnik »u
svakom slučaju« ima na raspolaganju šest mjeseci za podizanje optužnice.
Na kraju, kad bi se pretpostavilo da je zakonodavac smatrao kako državnom odvjetniku
treba dati još i poseban rok za pripremu (pisanje) formalnog optužnog akta, ni u tom se
slučaju rok od šest mjeseci ne može ocijeniti objektivno opravdanim za ostvarenje te
zadaće, koliko god optužnica bila opsežna. Ustavni sud podsjeća da je država
odgovorna omogućiti državnom odvjetništvu primjerene uvjete rada, uključujući
dovoljan broj osoba zaposlenih u stručnim službama koje moraju biti osposobljene i
kadre pripremati i najsloženije pravne akte iz njegove nadležnosti u najkraćim
rokovima. Problemi materijalnih uvjeta rada državnog odvjetništva ne smiju se rješavati
na štetu okrivljenika.
Zaključno, promatrajući način na koji su u članku 229. stavcima 1. i 2. ZKP­a uređeni
rokovi za podizanje optužnice u cjelini, Ustavni sud mora zaključiti da je zakonodavac
odabrao način koji na okrivljenike proizvodi učinak obuhvaćen pojmom procesne
nepoštenosti. Takav rok osobito je procesno nepošten prema okrivljeniku u istražnom
zatvoru. Ustavni sud podsjeća da prema članku 228. stavku 2. ZKP­a državni odvjetnik
završava istragu kad je stanje stvari u istrazi dovoljno razjašnjeno da se može podignuti
optužnica ili obustaviti postupak. To je stanje od kojeg treba polaziti pri određivanju
rokova za podizanje optužnice.
Zakonodavac je ovlašten propisati opći rok za podizanje optužnice koji smatra
primjerenim kad je riječ o najvećem broju predmeta. Ovlašten je propisati i iznimne
mogućnosti njegova razumnog produljenja kad je riječ o složenim odnosno izrazito
složenim predmetima (ili je riječ o nekom drugom ustavnopravno opravdanom razlogu)
odnosno kad je riječ o tome da zbog objektivnih razloga ili zbog više sile optužnica nije
bila predana u roku pa postoji javni interes da sud iznimno odobri podizanje optužnice.
Nije, međutim, ovlašten sva ta prethodna pravila poništavati daljnjim propisivanjem
četvrtog (jednokratnog i najduljeg) roka koji stvarno zadobiva sve pravne značajke
onog prvotnog općeg roka.
115.2. Ustavni sud stoga ocjenjuje da posljednja rečenica članka 229. stavka 2. ZKP­a
koja glasi: »U svakom slučaju smatra se da je državni odvjetnik odustao od kaznenog
progona ako optužnica nije podignuta šest mjeseci nakon završetka istrage.« nije u
suglasnosti s općim jamstvom kaznenih dijelova članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6.
stavka 1. Konvencije. Ta rečenica nije u suglasnosti ni sa zahtjevima koji za zakone
proizlaze iz načela vladavine prava, osobito onima koji se tiču pravne izvjesnosti,
pravne sigurnosti i pravne dosljednosti (članak 3. Ustava).
115.3. Prijedlog da se stavci 1. i 2. članka 229. ZKP­a ukinu u cijelosti Ustavni sud nije
prihvatio zbog njegove neosnovanosti. Razlozi su sadržani u prethodnim točkama.
7.4.) Članak 230. stavci 3., 4. i 5.
116. Mjerodavne odredbe glase:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 75/139»Članak 230.
(1) Ako se istraga ne završi u roku od šest mjeseci, državni odvjetnik je dužan izvijestiti
višeg državnog odvjetnika o razlozima zbog kojih istraga nije završena.
(2) Viši državni odvjetnik dužan je poduzeti mjere da se istraga završi. U složenim
predmetima viši državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika
rok iz stavka 1. ovog članka, produljiti za još šest mjeseci. U posebno složenim i teškim
predmetima, Glavni državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika rok završetka istrage iz stavka 1. ovog članka, produljiti za dvanaest mjeseci.
(3) Okrivljenik i oštećenik mogu se uvijek obratiti pritužbom višem državnom
odvjetniku zbog odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u tijeku istrage.
(4) Viši državni odvjetnik ispitat će navode u pritužbi, a ako je podnositelj zahtijevao,
obavijestit će ga o tome što je poduzeto.
(5) Ako istragu provodi sudac istrage okrivljenik i oštećenik kao tužitelj mogu se
obratiti pritužbom predsjedniku suda zbog odugovlačenja postupka i drugih i drugih
nepravilnosti u tijeku sudske istrage. Ako je podnositelj zahtijevao, predsjednik suda će
ga obavijestiti o tome što je poduzeto.«
117. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da je članak 230. ZKP­a protivan
standardima suđenja u razumnom roku zajamčenim člankom 29. stavkom 1. Ustava i
člankom 6. stavkom 1. Konvencije. Također smatraju da pritužba iz članka 230. stavaka
3. do 5. ZKP­a nije djelotvorno domaće pravno sredstvo u smislu članka 13.
Konvencije. Navode:
»Rokovima predviđenim u čl. 230 ZKP­a regulirana je pravna situacija kada se istraga
ne završi u roku od 6 mjeseci. U složenim predmetima Viši državni odvjetnik može na
obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika istragu produljiti za još 6 mjeseci a u
posebno složenim i teškim predmetima Glavni državni odvjetnik ovaj rok može
produljiti za 12 mjeseci.
Rokovi predviđeni u čl. 230 protive se Ustavnom pravu na suđenje u razumnom roku a
okrivljeniku i oštećeniku je člankom 230 st. 3 dano samo pravo pritužbe zbog
odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u tijeku istrage.
Pravo pritužbe ne može se smatrati efikasnim pravnim sredstvom u borbi protiv
‘suđenja koje se ne odvija u razumnom roku’ jer nije predviđena sankcija za postupanje
koje bi se moglo tumačiti odugovlačenjem postupka i nepravilnostima u tijeku istrage.«
118. Ministarstvo pravosuđa ne smatra osnovanim te prigovore: »Neosnovano nadalje
tvrde predlagateljice da je odredba čl. 230. ZKP protivna čl. 29. Ustava. Time nije
povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku. Pravo na pritužbu u čl. 230. st. 3. ZKP
je u odnosu na čl. 11. ZKP odredba koja se izričito odnosi na postupanje državnog
odvjetnika i drugih tijela koja vode prethodni postupak. Protivno tvrdnji predlagateljica
time nipošto nije povrijeđen Ustav«.
119. Kad je riječ o članku 230. ZKP­a predlagateljice su navele dva različita prigovora.
Prvi se odnosi na razumnu duljinu trajanja istrage (stavci 1. i 2. članka 230. ZKP­a), a
drugi na kvalitetu pritužbe (stavci 3., 4. i 5. članka 230. ZKP­a).
Iako prvi prigovor nije osnovan, zbog cjelovitosti obrazloženja i taj se prigovor
razmatra na ovom mjestu.
120. Ustavni sud primjećuje da je pitanje trajanja prethodnog postupka odnosno
njegovih stadija u ZKP­u riješeno tako da su za njihovo trajanje propisani zakonski
rokovi.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 76/139Člankom 68. stavcima 2. i 4. ZODO­a propisani su redoviti rokovi trajanja skraćenog
postupka (treći dio pod nazivom: Skraćeni postupak, članci 520. do 539. ZKP­a) te
mogućnost njegova produljenja. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 68.
(...)
(2) Ako je kaznena prijava podnesena za kazneno djelo za koje državni odvjetnik ne
može naložiti provođenje istrage (skraćeni postupak), državni odvjetnik je dužan u roku
od šest mjeseci od upisa kaznene prijave u upisnik kaznenih prijava donijeti odluku o
kaznenoj prijavi.
(...)
(4) Viši državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika rok iz
stavka 2. ovoga članka produljiti za još šest mjeseci.«
Člankom 217. stavkom 1. ZKP­a propisan je rok za donošenje naloga o provođenju
istrage. Mjerodavna odredba glasi:
»Članak 217.
(1) ... Nalog o provođenju istrage državni odvjetnik donosi u roku od devedeset dana od
upisa kaznene prijave u upisnik kaznenih prijava (članak 205. stavak 4.). ...
(...)«
Konačno, osporenim člankom 230. stavcima 1. i 2. ZKP­a propisani su rokovi za
završetak istrage.
Ustavni sud ocjenjuje pravilnom zakonodavčevu odluku da odredi rokove trajanja
prethodnog postupka odnosno njegovih stadija jer zakonski rokovi osiguravaju pravnu
predvidljivost trajanja prethodnog postupka i s time pridonose pravnoj sigurnosti.
Ujedno ocjenjuje da su prethodno navedeni rokovi ustavnopravno prihvatljivi. Zakonski
rokovi, ako su ustavnopravno prihvatljivi, ujedno su i razumni.
Prema tome, zbog postojanja zakonskih rokova koji izrijekom određuju trajanje
prethodnog (predistražnog i istražnog) postupka, jamstva iz članka 29. stavka 1. Ustava
i članka 6. stavka 1. Konvencije koja zahtijevaju postupanje u »razumnom roku« nisu
primjenjiva na taj postupak. Razumni rokovi (to jest takvi kojih nema jer nisu propisani,
pa se prihvatljivost duljine trajanja postupka ocjenjuje po načelu razumnosti) pravni su
standard koji je na europskom kontinentu razvio Europski sud za sudske postupke
trajanje kojih nije vezano zakonskim rokovima. Postojanje djelotvornog pravnog
sredstva protiv nerazumno dugog trajanja sudskih postupaka Europski sud postavio je
kao europski pravni standard 2000. godine (predmet Kudła protiv Poljske, presuda,
veliko vijeće, 26. listopada 2000., zahtjev br. 30210/96).
120.1. Budući da ukupni rok za završetak istrage (godina i pol dana), u koji su uključeni
i rokovi za produljenje istrage o kojim je produljenjima nadležan odlučivati viši državni
odvjetnik odnosno glavni državni odvjetnik, a kojem predlagateljice prigovaraju, ne
pripada kategoriji razumnog roka, nego je riječ o ustavnopravno prihvatljivom
zakonskom roku, te njihove prigovore Ustavni sud ocjenjuje neosnovanima.
120.2. S druge strane, Ustavni sud dužan je primijetiti da ZKP nije pravno dosljedan
kad je riječ o svim rokovima u redovitom postupku. Naime, zakonodavac nije propisao
rokove za rješavanje prijave (odbačaj, optuženje) u slučajevima kad se ne provodi
istraga.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 77/139Ustavni sud u tom smislu utvrđuje da je radi zahtjeva koje postavljaju načela pravne
predvidljivosti i pravne sigurnosti nužno propisati rokove i u slučajevima kad se ne
provodi istraga. Takav zahtjev nije novina u pravnom poretku budući da su ZODO­om
na sličan način određeni rokovi za rješavanje prijave u skraćenom postupku (v. članak
68. ZODO­a u točki 120. obrazloženja ove odluke).
120.3. Budući da je u članku 230. ZKP­a riječ o zakonskom roku (godina i pol dana za
završetak istrage) može se govoriti samo o odugovlačenju predistražnih i istražnih
radnji unutar tog ustavnopravno prihvatljivog zakonskog roka. Takvo odugovlačenje,
međutim, nije pitanje zakonitog nego nepravilnog rada državnog odvjetnika ili suca
istrage. Odugovlačenje unutar ustavnopravno prihvatljivog zakonskog roka nije
predmet sudske nego instancijske kontrole unutar državnog odvjetništva (za državne
odvjetnike) odnosno suda (za suce istrage).
I kao takvo, međutim, odugovlačenje može biti ustavnopravno relevantno s aspekta
djelotvornosti provođenja prethodnog (predistražnog i istražnog) postupka, osobito kad
je riječ o kaznenim djelima koja se tiču prava na život (članak 21. stavak 1. zasebno i u
vezi s člankom 17. stavkom 2. Ustava i članak 2. Konvencije) i zabrane zlostavljanja
(članak 23. i članak 25. stavak 1. zasebno i u vezi s člankom 17. stavkom 2. Ustava i
članak 3. Konvencije). U tom su smislu predlagateljice u pravu kad navode da domaći
pravni poredak mora imati djelotvorno pravno sredstvo protiv nedjelotvornosti
prethodnog postupka.
Stoga je obveza Ustavnog suda da u nastavku ispita sadržava li ZKP mehanizam za
osiguranje djelotvornosti prethodnog postupka u skladu s europskim pravnim
standardima.
121. Praksa Europskog suda jasno pokazuje da nedjelotvornost predistražnih i istražnih
postupaka, utvrdi li se da je postojala, uvijek dovodi do povrede konvencijskih prava
podnositelja zahtjeva.
Danas postoji određeni minimum zajedničkih europskih pravnih standarda vezanih uz
djelotvornost postupaka prije suđenja, neovisno o njihovoj formalnoj nacionalnoj
klasifikaciji. Zahtijeva se da neovisan i nepristran kazneni progon i istraživanje moraju
biti djelotvorni (sveobuhvatni, temeljiti, brzi, revni, pažljivi i smisleni) tako da mogu
dovesti do otkrivanja i kažnjavanja odgovornih. Moraju biti:
– sposobni dovesti do utvrđivanja i kažnjavanja počinitelja kaznenih djela, pri čemu
obveza provesti djelotvorno istraživanje znači »obvezu načina/sredstava, a ne rezultata
(an obligation not of result but of means): svako istraživanje ne mora nužno biti
uspješno ili dovesti do zaključka koji se podudara s opisom događaja podnositelja
kaznene prijave, ali treba u načelu biti prikladno da dovede do utvrđivanja činjenica
predmeta i, ako se dokaže da su navodi istiniti, do identifikacije i kažnjavanja
odgovornih;
– detaljni i brižljivi;
– promptni i odlučni (zahtjev promptnosti i razumne brzine implicitan je djelotvornim
istražnim radnjama, iako se uvažava da mogu postojati prepreke i teškoće koje
sprečavaju napredak u istraživanju u određenoj situaciji);
– nepristrani i neovisni, pod čime se osobito razumije zahtjev da istražne vlasti ne smiju
biti povezane s osobama uključenim u događaje koji se istražuju ni hijerarhijski, ni
institucionalno, ni stvarno;
– uvijek pred očima javnosti (»transparentni«) u smislu da postoji dovoljno elemenata
javne provjere (public scrutiny) istraživanja te njihovih rezultata koji dovode do
povjerenja javnosti u neovisnost i nepristranost nadležnih državnih tijela, a time i do
uvjerenja da su ta tijela privržena vladavini prava i da ne postoje tajni dogovori ili12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 78/139službena tolerancija nezakonitih čina. Ti su zahtjevi izraz doktrine tzv. vanjskog dojma
neovisnosti i nepristranosti istraživanja.
121.1. Europski sud do sada je donio niz presuda protiv Republike Hrvatske u kojima je
utvrdio nedjelotvornost predistražnih i/ili istražnih postupaka u pojedinačnim
slučajevima zbog toga što su policija, državni odvjetnik ili (bivši) istražni sudac
propustili poštovati jedan ili više tih standarda. To je uvijek značilo povredu nekog
materijalnog konvencijskog prava s njegova proceduralnog aspekta. Najčešće je riječ o
člancima 2. i 3. Konvencije (proceduralni aspekt). Oba ta članka Konvencije u
određenoj mjeri korespondiraju s člankom 21. stavkom 1., člankom 23. stavkom 1. i
člankom 25. stavkom 1. Ustava.
Te ustavne i konvencijske odredbe dovode do pozitivne obveze države da u slučajevima
nasilnih smrti, nestanaka osoba, zlostavljanja svih vrsta te drugih kaznenih djela protiv
integriteta osobe provede djelotvornu službenu istragu (v. Europski sud, predmet
Assenov i drugi protiv Bugarske, presuda, 28. listopada 1998., zahtjev br. 24760/94, §
102.). Primjerice, u slučaju Đurđević protiv Hrvatske (presuda, 19. srpnja 2011., zahtjev
br. 52442/09) utvrđena je povreda pozitivne obveze Republike Hrvatske da provede
djelotvoran kazneni progon odnosno istragu. Druga podnositeljica zahtjeva i treći
podnositelj zahtjeva podnijeli su prigovor Europskom sudu da ih je 16. lipnja 2009., oko
22.30 sati, zlostavljala policija i da je službena istraga tog zlostavljanja bila
nedjelotvorna. Pozvali su se na članak 3. Konvencije (§ 58. presude).
»88. Sud ... primjećuje da je državno odvjetništvo u konačnici odgovorno pobrinuti se
da se obavi djelotvorna istraga o prigovorima druge podnositeljice zahtjeva. Nakon što
je bilo obaviješteno o navodu podnositeljice zahtjeva i o njezinim medicinskim
nalazima, državno odvjetništvo imalo je obvezu pobrinuti se da se obavi prethodno
istraživanje (preliminary investigation) i da se pribave potrebni dokazi, kao što je
otkrivanje navodnih počinitelja i izjave očevidaca. Nadalje, državno odvjetništvo nije
bilo vezano pravnom karakterizacijom (legal characterisation) navodnog kaznenog
djela, kako je ona navedena u kaznenoj prijavi podnositeljice zahtjeva, nego je imalo
obvezu pokrenuti kazneni progon i tražiti provođenje istražnih mjera ako je postojala
razumna sumnja (reasonable suspicion) da je podnositeljica zahtjeva bila podvrgnuta
zlostavljanju od policije.
89. Međutim, u ovom je predmetu postupanju državnog odvjetništva nedostajala
potrebna transparentnost i vanjski dojam neovisnosti (vidjeti, mutatis mutandis, McKerr
protiv Ujedinjenog Kraljevstva, br. 28883/95, § 131., ECHR 2001­III, i Hugh Jordan
protiv Ujedinjenog Kraljevstva, br. 24746/94, § 123., ECHR 2001­III (izvadci)). Sud u
tom pogledu primjećuje da je državno odvjetništvo temeljilo svoju odluku da odbaci
kaznenu prijavu podnositeljice zahtjeva samo na izvješćima koja je dostavila policija.
90. Državni odvjetnik nije poduzeo neovisne korake, kao što je obavljanje razgovora s
drugom podnositeljicom zahtjeva, s policijskim službenicima koji su sudjelovali i s
očevicima, nije naložio forenzično ispitivanje ozljeda druge podnositeljice zahtjeva, i
tako dalje (vidjeti, kao suprotno, Berliński protiv Poljske, br. 27715/95 i 30209/96, §§
69. i 70., 20. lipnja 2002.). Nema nikakvih naznaka da je državni odvjetnik na bilo koji
način bio pripremljen da izvrši strogu kontrolu policijske verzije događaja u odnosu na
taj izgred. (...)
95. Sud nalazi da nedostaci istrage o navodnom policijskom nasilju, koji se odnose na
njezinu djelotvornost i nedostatak neovisnosti tijela vlasti koja su sudjelovala,
predstavljaju povredu zahtjeva iz članka 3. Konvencije. Stoga je došlo do povrede
postupovne obveze iz članka 3. Konvencije.«
U istom su predmetu Đurđević protiv Hrvatske (2011.) istaknuti bitni zahtjevi koji se
postavljaju kad je riječ o uređenju normativnog okvira države radi ispunjenja pozitivnih12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 79/139obveza iz članka 3. Konvencije, uključujući kaznena djela koja čine ne samo
predstavnici države nego i privatne osobe:
»51. ... taj članak traži primjenu odgovarajućeg mehanizma kaznenog prava (vidjeti
Beganović protiv Hrvatske, br. 46423/06, § 69., ECHR 2009­... (izvadci), s daljnjim
referencijama). S tim u vezi, članak 3. od država zahtijeva da donesu djelotvorne
kaznenopravne odredbe koje će odvraćati od počinjenja kaznenih djela protiv integriteta
osobe, u potporu kojih će se uspostaviti provedbeni mehanizmi za sprečavanje,
suzbijanje i kažnjavanje povreda tih odredaba (vidjeti A. protiv Ujedinjenog
Kraljevstva, 23. rujna 1998., § 22., ... te Nachova i ostali protiv Bugarske [VV], br.
43577/98 i 43579/98, § 96., ECHR 2005­VII), a ta se obveza proširuje i na zlostavljanje
koje vrše privatne osobe (vidjeti Šečić, ... § 53.). S druge strane, samo se po sebi
razumije da se obveza države iz članka 1. Konvencije ne može protumačiti tako da je
država obvezna kroz svoj pravni sustav jamčiti da jedna osoba prema drugoj nikada ne
postupa na nečovječan i ponižavajući način niti da, u slučaju da tako i postupa, kazneni
postupak nužno treba imati kao posljedicu nametanje određene sankcije. Da bi se
država mogla smatrati odgovornom, mora se, prema mišljenju Suda, dokazati da domaći
pravni sustav, a osobito kazneno pravo primjenjivo na okolnosti predmeta, ne pruža u
praksi provedivu i djelotvornu zaštitu prava zajamčenih člankom 3. (vidjeti X. i Y. protiv
Nizozemske, 26. ožujka 1985., § 30., ...).«
Te činjenice određuju okvir u kojem se s ustavnopravnog aspekta moraju razmatrati
normativna rješenja sadržana u ZKP­u kad je riječ o nadzornim mehanizmima nad
djelotvornošću kaznenog progona i istrage prihvaćanje kojih od Republike Hrvatske
zahtijeva Europski sud.
121.2. Člankom 230. stavcima 3., 4. i 5. ZKP­a predviđeno je pravno sredstvo protiv
»odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u postupku istrage«. Predlagateljice
osporavaju njegovu suglasnost s člankom 13. Konvencije jer nije riječ o djelotvornom
domaćem pravnom sredstvu.
Člankom 230. stavcima 3., 4. i 5. ZKP­a uređuje se instancijski nadzor pravilnosti rada
državnog odvjetnika odnosno suca istrage kojemu je cilj poduzimanje odgovarajućih
mjera za ispravljanje propusta u njihovu radu u okvirima općih upravljačkih i nadzornih
ovlasti višeg državnog odvjetnika nad nižim odnosno predsjednika suda nad sucem
istrage.
121.3. Činjenica da je riječ o pravnom sredstvu nesudskog karaktera nije relevantna ni s
ustavnog ni s konvencijskog stajališta sve dok se to sredstvo može smatrati
djelotvornim. Također nije relevantno što je djelomice riječ o pravnom sredstvu u
rukama nesudskog tijela (državnog odvjetništva). U predmetu Kudła protiv Poljske
(presuda, veliko vijeće, 26. listopada 2000., zahtjev br. 30210/96) Europski sud je
utvrdio:
»157. Kao što je Sud utvrdio mnogo puta, članak 13. Konvencije jamči da na
nacionalnoj razini postoji raspoloživo pravno sredstvo koje će dovesti do primjene
konvencijskih prava i sloboda u kojem god obliku se oni mogu osigurati u domaćem
pravnom poretku. Učinak je članka 13., prema tome, taj što on zahtijeva odredbu kojom
će se uvesti domaće pravno sredstvo koje će se baviti supstancijom ‘tužbi o kojima se
može raspravljati’ na temelju Konvencije (‘arguable complaint’ under the Convention) i
koje će osigurati davanje primjerene zadovoljštine ...
Okvir obveza država ugovornica na temelju članka 13. varira ovisno o naravi prigovora
podnositelja; ipak, pravno sredstvo koje se zahtijeva po članku 13. Konvencije mora biti
‘djelotvorno’ i u praksi i u pravu (‘effective’ in practice as well as in law) ...
‘Djelotvornost’ ‘pravnog sredstva’ u smislu članka 13. ne ovisi o izvjesnosti povoljnog
ishoda sudskog postupka za podnositelja. Ni ‘vlast’ na koju se referira u toj odredbi ne12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 80/139mora nužno biti sudska vlast; ali ako ona to nije, njezine su ovlasti i jamstva koja pruža
relevantni za određivanje je li pravno sredstvo pred njom djelotvorno.«
Načelno pravno stajalište Europskog suda, sadržano u posljednjoj rečenici (»Ni ‘vlast’
na koju se referira u toj odredbi ne mora nužno biti sudska vlast; ali ako ona to nije,
njezine su ovlasti i jamstva koja pruža relevantni za određivanje je li pravno sredstvo
pred njom djelotvorno«), Ustavni sud smatra ustavnopravno relevantnim.
Ujedno ocjenjuje da se, s obzirom na ustavni položaj državnog odvjetništva (v. točku
13. obrazloženja ove odluke) državni odvjetnik može smatrati nesudskim tijelom s
ustavnim ovlastima i jamstvima dostatnim za utvrđenje da bi se pravno sredstvo protiv
nedjelotvornosti predistražnih i istražnih radnji »pred njim« moglo smatrati
djelotvornim pravni sredstvom u smislu članka 13. Konvencije.
Na pravilnost tog zaključka upućuje i sam predmet kontrole koja se ovdje razmatra.
Prema riječima Europskog suda to je »praktična zbilja istražiteljskog rada« (the
practical realities of investigation work) (predmet Skendžić i Krznarić protiv Hrvatske,
presuda, 20. siječnja 2011., zahtjev br. 16212/08, § 77.) koju po naravi stvari najbolje
poznaje samo državno odvjetništvo. Zbog svoga hijerarhijski postavljenog ustrojstva
ujedno ima i učinkovite instrumente za provedbu te kontrole.
Sukladno navedenom, Ustavni sud utvrđuje da se državno odvjetništvo ima smatrati
pravosudnim tijelom s ustavnim ovlastima i jamstvima koji ispunjavaju zahtjeve iz
članka 13. Konvencije.
Što se tiče predsjednika sudova, Ustavni sud ocjenjuje da se i uz te upravnosudske
funkcije mogu vezati ovlasti i jamstva koja su kadra osigurati da pravno sredstvo protiv
nedjelotvornosti rada suca istrage »pred njima« bude djelotvorno u smislu članka 13.
Konvencije. To ovisi o zakonskom uređenju njihovih ovlasti.
U sljedećim će točkama biti riječ o instancijskoj kontroli djelotvornosti predistražnih i
istražnih radnji unutar državnog odvjetništva. Ta se utvrđenja odgovarajuće odnose i na
suca istrage kad njegov rad kontrolira predsjednik suda u smislu članka 230. stavka 5.
ZKP­a.
121.4. Čini se, naime, da konkretno uređenje samog pravnog sredstva protiv
»odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u postupku istrage«, sadržano u članku
230. stavku 3. ZKP­a, ne ispunjava zahtjeve iz članka 13. Konvencije.
121.5. Ustavni sud prvo primjećuje da se instancijsko pravno sredstvo iz članka 230.
stavka 3. ZKP­a, kojemu je svrha omogućiti kontrolu pravilnosti rada državnog
odvjetnika, ograničava samo na istragu koja se u velikom broju slučajeva u praksi ne
provodi (v. točku 23.1. obrazloženja ove odluke). Suprotno tome, isključeno je kad je
riječ o predistražnom stadiju prethodnog postupka i tijekom provedbi dokaznih radnji
koji se u svim slučajevima i uvijek provode.
Ustavni sud u tom je smislu dužan utvrditi: kad je zakonodavac svojom slobodnom
voljom odlučio priznati pravo instancijske pritužbe u prethodnom postupku, to pravo
mora biti uređeno tako da ne ovisi o težini kaznenog djela za koje se osoba sumnjiči ili
okrivljuje. Istraga je, treba ponoviti, obvezna samo kad postoje osnove sumnje da je
osoba počinila kazneno djelo za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora. Samo bi
takvim osobama, dakle, pravo pritužbe bilo zakonski zajamčeno i osigurano. Ostalima
ne bi. Takvo razlikovanje među osobama kao mjerilo priznavanja prava pritužbe u
prethodnom postupku nema ni objektivnog ni razumnog opravdanja. Formalna
klasifikacija prethodnog postupka nije ustavnopravno prihvatljiv razlog za takav
nejednak tretman.
121.6. Drugo, nema razloga za a priori sumnju da je pritužba iz članka 230. stavaka 3.,
4. i 5. ZKP­a načelno sposobna proizvesti u praksi zadovoljavajuće učinke u smislu12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 81/139otklanjanja uočenih nepravilnosti u radu državnog odvjetnika ili suca istrage koje utječu
na djelotvornost prethodnog postupka. Nedvojbeno je, međutim, da ona nije kadra
pružiti stranci primjerenu zadovoljštinu za povrede koje je pretrpjela nepravilnim radom
državnog odvjetnika ili suca istrage do trenutka njihova otklanjanja (primjerice, za
povrede koje su joj nanesene odugovlačenjem postupka istrage). Stoga to pravno
sredstvo, kako je danas koncipirano u članku 230. stavcima 3. do 5. ZKP­a, samo po
sebi ne zadovoljava taj zahtjev iz članka 13. Konvencije.
Ni zbog tog se razloga, međutim, pritužba iz članka 230. stavaka 3. do 5. ZKP­a ne bi
mogla smatrati nedjelotvornom s aspekta Konvencije kad bi uz nju postojalo još jedno
pravno sredstvo ili više njih kojih bi zajednički učin ispunjavao ustavne i konvencijske
zahtjeve djelotvornosti. Europski sud utvrdio je u predmetu Sürmeli protiv Njemačke
(presuda, veliko vijeće, 8. lipnja 2006., zahtjev br. 75529/01):
»Djelotvornost pravnog sredstva u smislu članka 13. ne ovisi o izvjesnosti povoljnog
ishoda za podnositelja zahtjeva. Isto tako, čak i ako jedno pravno sredstvo samo po sebi
ne zadovoljava u cijelosti zahtjeve iz članka 13., skup za to propisanih pravnih
sredstava (aggregate of remedies) to bi mogao činiti. Stoga je potrebno odrediti u
svakom predmetu je li pravno sredstvo, dostupno stranci u domaćem pravu,
‘djelotvorno’ bilo u smislu sprečavanja navodne povrede ili njezina trajanja, bilo (u
smislu) propisivanja primjerenog obeštećenja (redress) za bilo koju povredu koja je već
nastala ...«
ZKP, međutim, ne ispunjava ni te zahtjeve.
121.7. Ustavna je obveza zakonodavca (članak 134. Ustava) da pravno sredstvo iz
članka 230. stavaka 3. do 5. ZKP­a uskladi sa zahtjevima koji proizlaze iz Konvencije
do mjere do koje sudska praksa Europskog suda može imati implikacije na konkretne
(pojedinačne) kaznene predmete na koje se ZKP primjenjuje. Ustavni sud podsjeća da
presuda u kojoj Europski sud utvrdi povredu konvencijskih prava u kaznenim stvarima
može dovesti do obnove kaznenog postupka pred domaćim sudovima. Mjerodavne
odredbe članka 502. ZKP­a propisuju:
»Članak 502.
(...)
(2) Odredbe o obnovi kaznenog postupka će se primijeniti i u slučaju kada je podnesen
zahtjev za izmjenu pravomoćne sudske odluke na temelju konačne presude Europskog
suda za ljudska prava kojom je u odnosu na okrivljenika utvrđena povreda prava i
sloboda iz Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.
(3) Zahtjev za obnovom postupka na temelju konačne presude Europskog suda za
ljudska prava može se podnijeti u roku od trideset dana od datuma konačnosti presude
Europskog suda za ljudska prava.«
U tom svjetlu treba ponoviti da se cjelokupno hrvatsko pravo mora tumačiti u skladu s
pravnim standardima koje u svojoj sudskoj praksi stvara Europski sud sve dok je
Republika Hrvatska članica Vijeća Europe, što znači sve dok je dio svoje sudbene
jurisdikcije vlastitom suverenom odlukom prenijela na Europski sud.
121.8. Sukladno prethodnim navodima, način uređenja pritužbe iz članka 230. stavaka
3., 4. i 5. ZKP­a nije u suglasnosti sa zahtjevima koji za djelotvorna domaća pravna
sredstva postavlja članak 13. Konvencije. Tako uređen institut pritužbe ne omogućuje
da instancijska kontrola višeg državnog odvjetnika u odnosu na državnog odvjetnika
odnosno predsjednika suda u odnosu na suca istrage ispuni zahtjeve djelotvornosti koje
zahtijeva Europski sud u primjeni članka 13. Konvencije.
122. Ustavni sud zaključno utvrđuje da postoje pozitivne obveze zakonodavca:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 82/139a) propisati rokove za rješavanje prijave (odbačaj, optuženje) u slučajevima kad se ne
provodi istraga (točka 120.2. obrazloženja ove odluke).
b) ukloniti strukturalne manjkavosti u normativnom uređenju djelotvornosti prethodnog
postupka (članak 230. stavci 3., 4. i 5. ZKP­a), to jest:
– u okviru državnog odvjetništva urediti instancijsko pravno sredstvo protiv
odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u radu državnih odvjetnika koje dovode
do nedjelotvornosti prethodnog postupka odnosno pojedinih predistražnih i istražnih
radnji i mjera tako da to sredstvo ispunjava zahtjeve djelotvornog domaćeg pravnog
sredstva iz članka 13. Konvencije,
– u okviru suda urediti odgovarajuće pravno sredstvo protiv odugovlačenja postupka i
drugih nepravilnosti u radu sudaca istrage koje dovode do nedjelotvornosti istražnog
postupka odnosno pojedinih istražnih radnji i mjera tako da to sredstvo ispunjava
zahtjeve djelotvornog domaćeg pravnog sredstva iz članka 13. Konvencije.
8) Glava XVIII. Dokazne radnje (članci 240. – 340.)
123. U glavi XVIII. ZKP­a propisana su pravila o dokaznim radnjama. Te su radnje
razvrstane prema svrsi kojoj služe.
124. Od ukupno dvanaest dokaznih radnji, osam ih je preuzeto iz ZKP/97 (pretraga
osobe, pretraga doma i drugih prostorija, pretraga pokretnih stvari, privremeno
oduzimanje predmeta, ispitivanje okrivljenika, ispitivanje svjedoka, očevid, uzimanje
otisaka prstiju i otisaka drugih dijelova tijela), a nove su dokazne radnje: dokaz
snimkom, dokaz ispravom, elektronički dokaz i posebne dokazne radnje.
125. U glavi XVIII. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 242. stavaka 1. i
3., članka 243. stavka 1., članka 244., članka 245. stavaka 1. i 2., članka 246. stavka 1.,
članka 247. stavaka 2. i 3., članka 251., članka 252. stavka 3., članka 257. stavka 1.,
članka 260. stavka 1., članka 262. stavka 1. točaka 3. i 4., stavka 2. točke 1. i stavaka 3.,
4. i 5., članka 263., članka 265. stavaka 2. i 5., članka 266., članka 271. stavka 1.,
članka 272. stavka 1., članka 273. stavka 3., članka 274., članka 281., članka 283.,
članka 285. stavka 4., članka 286., članka 289. stavaka 3. i 6., članka 292. stavka 3.,
članka 295. stavaka 1., 3., 4. i 9., članka 297. stavka 5., članka 298., članka 301. stavaka
4., 6. i 7., članka 309. stavka 2., članka 311. stavka 2., članka 325. stavka 2., članka
326., članka 327. stavaka 6. i 7., članka 332. stavaka 2., 4. i 7., članka 333. stavka 2.,
članka 334. stavka 1. točaka 2. i 3. i stavka 2., članka 335. stavaka 1., 3., 4. i 6., članka
336. stavka 1., članka 337. stavaka 1., 2., 4., 5. i 7., članka 338. stavaka 2., 3. i 4.,
članka 339. i članka 340. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom u cijelosti ili djelomično članak 246.
stavak 1., članak 247. stavke 2. i 3., članak 251. stavak 1., članak 272. stavak 1., članak
286. stavke 2., 3. i 4., članak 298., članak 326. stavke 1., 2. i 3., članak 327. stavke 6. i
7., članak 332. stavak 2., članak 334. stavak 2., članak 335. stavak 3. i članak 337.
stavke 1. i 2. ZKP­a.
8.1.) Članak 246. stavak 1.
126. Osporena odredba glasi:
»Članak 246.
(1) Pretragu može obaviti bez naloga, državni odvjetnik, istražitelj ili policija kad
provodi očevid mjesta počinjenja kaznenog djela za koje se progoni po službenoj
dužnosti, odmah, a najkasnije osam sati nakon što je kazneno djelo otkriveno, osim ako
se radi o pretrazi doma ili prostora iz članka 256. ovog Zakona.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 83/139(...)«
127. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Ova odredba je protuustavna iz razloga što ne osigurava nikakve procesne garancije
građanima u zaštiti njihovih prava koja su im dana Ustavom RH. Člankom 34 Ustava
RH predviđena je mogućnost da policija može obaviti pretragu doma i drugih prostorija
i bez naloga tj. ostavljena je iznimka za točno određene situacije postupanja bez naloga.
U tom normama Ustava nigdje nije predviđen očevid kao razlog obavljanja pretrage bez
naloga. U članku 246 nije navedena legitimna svrha zbog koje bi se dozvolila pretraga
mjesta počinjenja kaznenog djela u situaciji kada je potrebno obaviti očevid. Člankom
304 ZKP­a očevid je predviđen kao radnja putem kojeg se činjenice u postupku
utvrđuju ili razjašnjavaju opažanjem vlastitim osjetilima i njihovim pomagalima.
Osporenom odredbom ZKP­a državnom odvjetniku, istražitelju ili policiji daje se
mogućnost da bez ograničenja, svaki puta kada provode očevid mjesta počinjenja
kaznenog djela za koje se progon vrši po službenoj dužnosti izvrše i pretragu i to bez
ikakvih zakonskih ograničenja. Neodređivanjem legitimne svrhe zbog koje se takova
ovlast daje državnom odvjetniku istražitelju ili policajcu, ostavlja se prostor za
arbitrarno postupanje državnih tijela u ograničenju ustavnih prava građana, a svako
ograničenje ustavnih prava građana mora imati legitimnu svrhu i mora biti razmjerno
naravi potrebe radi koje se provodi (čl.16 st.2 Ustava RH).
Člankom 246 st. 2 toč. 5 ZKP­a propisano je da kada policija obavi pretragu bez naloga,
dužna je zapisnik o pretrazi i izviješće odmah predati nadležnom državnom odvjetniku.
ZKP­om nisu predviđene nikakve daljnje obveze državnog odvjetnika u pravcu
utvrđivanja valjanosti obavljene pretrage i smislu ovog člana zakona, niti prema ovom
članku zakona postoji kontrola zakonitosti obavljene radnje od suca istrage, pa proizlazi
da je radnja pretrage bez naloga koju poduzima policija u svakoj situaciji ex lege
zakonita.
Takvo ovlaštenje dano policiji ne samo da je suprotno ovlaštenjima koja je sam ZKP u
članku 245 dao državnom odvjetniku, navodeći katalog kaznenih djela za koje državni
odvjetnik može sam naložiti pretragu osobe i sredstva prijevoza, a koje za posljedicu
ima temeljem čl. 250 ZKP­a nezakonitost pribavljenog dokaza ukoliko je isti pribavljen
suprotno čl. 245 st. 3 ZKP­a, već je suprotan i članku 19 st. 2 Ustava RH kojim se
zajamčuje sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koje
imaju javne ovlasti.
Podnositelji naime smatraju da ovu odredbu Ustava RH nije moguće restriktivno
tumačiti već upravo suprotno u cilju usklađenosti zakona sa načelima razrađenim u
Ustavu, ustavnu normu je potrebno ekstenzivno tumačiti te na taj način ostvariti slobode
i prava propisana Ustavom.«
128. Ministarstvo pravosuđa navodi da je u članku 246. stavku 1. ZKP­a riječ o
posebnom slučaju pretrage mjesta počinjenja kaznenog djela. Očevid mjesta počinjenja
kaznenog djela ključna je djelatnost za razjašnjenje kaznenog djela i po naravi uključuje
pretragu. Bez pretrage očevid nema smisla. Ta pretraga je vremenski ograničena i ne
može se provesti u domu ili u prostorijama iz članka 246. stavka 1. ZKP­a. Ministarstvo
također smatra da članak 246. stavak 5. ZKP­a nije suprotan članku 19. stavku 2.
Ustava. Pretragu provode redarstvene vlasti u skladu sa zakonom odnosno u skladu s
člankom 246. ZKP­a jer sud dokaze pribavljene takvom pretragom cijeni kao i druge
dokaze u smislu članka 9. stavka 1. ZKP­a.
129. Ustavni sud primjećuje da članak 246. stavak 1. ZKP­a sadržava pravnu normu
koja nije jasno i precizno oblikovana. Njome se dopušta državnom odvjetniku,
istražitelju ili policiji da kad provodi očevid mjesta počinjenja kaznenog djela za koje se
progoni po službenoj dužnosti odmah, a najkasnije osam sati nakon što je kazneno djelo12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 84/139otkriveno, obavi bez naloga i pretragu tog mjesta. Ta mogućnost ne postoji ako je riječ o
pretrazi doma ili o pretrazi prostora iz članka 256. ZKP­a, to jest ako su posebnim
zakonom propisani posebni uvjeti poduzimanja pretrage u određenom prostoru.
Predlagateljice pravilno navode da u članku 246. stavku 1. ZKP­a nije navedena
legitimna svrha zbog koje bi se dopustila pretraga mjesta počinjenja kaznenog djela u
situaciji kada je potrebno obaviti očevid. Stoga tako oblikovana pravna norma može
uzrokovati različita tumačenja i nejednaku primjenu u praksi. Navode se dva primjera
mogućih tumačenja te pravne norme.
129.1. Prvo, zbog nedostatka jasno izraženog legitimnog cilja iz te bi se pravne norme
moglo zaključiti da se pretraga o kojoj je u njoj riječ faktički ne razlikuje od pregleda.
Ustavni sud je u odluci broj: U­l­266/2002 (»Narodne novine« broj 78/06.), u kojoj je
ocjenjivao suglasnost s Ustavom Zakona o policiji (»Narodne novine« broj 129/00.),
odredio razlike između radnje pregleda koja se provodi tijekom očevida i radnje
pretrage. Mjerodavni dijelovi glase:
»Sve odredbe članka 34. Ustava odnose se na radnju pretrage. Nadalje, sve se odnose na
dom ili drugi prostor. Pojedine odredbe članka 34. Ustava sadrže iznimne slučajeve
poduzimanja pretrage doma ili drugih prostora bez sudskog naloga, kada je cilj pretrage
hvatanje odnosno uhićenje počinitelja kaznenog djela ili otklanjanje znatnije opasnosti
po život, zdravlje ili imovinu većeg opsega.
Osporena odredba članka 48. točke 1. Zakona o policiji odnosi se na radnju pregleda i
to na pregled poslovnog prostora i dokumentacije, s ciljem pronalaženja počinitelja
kaznenog djela, prijestupa ili prekršaja.
Podnositelj, kako je razvidno iz navoda prijedloga, ne razlikuje radnju pretrage od
radnje pregleda.
Kaznenopravna teorija, mjerodavno kazneno postupovno pravo i sudska praksa
razlikuju radnju pregleda od radnje pretrage, te je, u tom smislu, za potrebe ovog
obrazloženja dostatno navesti temeljna obilježja tog razlikovanja.
Prethodno valja napomenuti da je, prema Ustavu Republike Hrvatske, jedino dom
kategorija ustavnopravno zaštićena od zadiranja redarstvenih vlasti. Pod određenim
pretpostavkama ta se zaštita može protezati i na druge prostorije povezane s domom,
kao prostor privatnosti u širem smislu, pa u tom kontekstu i na vozila i druge prostore,
pri čemu doseg te zaštite može biti samo predmetom prosudbe in concreto. Stoga Ustav
i mjerodavno zakonodavstvo u odnosu na dom, kao Ustavom zaštićenu vrednotu, i u
odnosu na kazneni postupak u užem smislu (jer u kaznenom postupku može doći do
najozbiljnijih povreda temeljnih ljudskih prava i sloboda), utvrđuju zahtjevnije kriterije
za slučaj ograničavanja prava građana. U tom smislu dom može biti podvrgnut
isključivo radnji pretrage.
Radnja pretrage sadrži viši stupanj zadiranja u privatnost građana od radnje pregleda, pa
pretraga može biti provedena samo u zakonom propisanoj formi odnosno na način koji
postupanje redarstvenih tijela podvrgava sudskoj kontroli. Stoga pretraga može biti
poduzeta samo na temelju sudskog naloga, a iznimno bez njega, u točno određenim
slučajevima koji po svojoj naravi ne trpe odgodu.
Pretraga razumijeva zadiranje i u zatvorene prostore, koji nisu ‘na prvi pogled’ vidljivi
(što se odnosi jednako na prostorije, kao i na vozila, prtljagu, druge predmete, odjeću i
obuću, tjelesne šupljine), pa i uporabom sile, demontiranjem dijelova vozila odnosno
drugih predmeta, kao i snimanjem unutrašnjosti tijela medicinsko­tehničkim sredstvima.
Pregled je ‘vanjskog’ karaktera, u opsegu koji je u danom trenutku dostupan osjetilima
vida, opipa, sluha i mirisa, uz dopušteno korištenje tehničkih pomagala za vanjski
pregled i dresiranih životinja, bez uporabe sile i bez zadiranja u zatvorene prostore,12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 85/139osim u slučaju dragovoljnog pristanka osobe čije su prostorije, vozilo, predmeti ili tijelo
podvrgnuti pregledu.
Pretraga je po svojoj pravnoj prirodi formalna istražna radnja s ciljem pronalaženja
predmeta, tragova, osoba odnosno podataka od važnosti za kazneni postupak. Uvjet za
poduzimanje pretrage je prethodno postojanje osnovane sumnje (relativno visokog
stupnja) da je počinjeno kazneno djelo koje se goni po službenoj dužnosti, te se na
pretragu mogu nadovezati druge formalne procesne radnje, a rezultati svih tih radnji
mogu biti upotrebljivi u sudskom postupku samo ako su radnje poduzete zakonito.
Pregled je neformalna, nerijetko preventivna radnja – radnja izvida, ne mora nužno
imati za polazište osnovanu niti bilo kakvu sumnju da je počinjeno kazneno djelo,
budući da nema za cilj otkrivanje i prikupljanje podataka u svezi s kaznenim djelom i
počiniteljem. Međutim, u tijeku pregleda ta sumnja može nastati, pa tako i dovesti do
provođenja istražne radnje pretrage, time da osoba koja provodi pregled mora u takvom
slučaju zastati i poduzeti korake za pribavljanje sudskog naloga za provođenje pretrage
odnosno o takvoj potrebi izvijestiti nadležno tijelo. Pregledom se, dakle, ne prikupljaju
dokazi niti utvrđuju činjenice, nego samo otkrivaju okolnosti koje kasnije mogu biti i
predmetom istražnih radnji.
Pritom valja istaknuti da se radnja pregleda, osim na temelju postupovnih odredaba
kaznenog prava u užem smislu, može provoditi i na temelju upravnih i prekršajnih
propisa.«
Prethodno prikazano (moguće) tumačenje članka 246. stavka 1. ZKP­a (odnosno
primjena te norme u praksi na temelju takvog tumačenja) značilo bi ustavnopravno
neprihvatljivo »izvrtanje ovlaštenja i procedure« (détournement de pouvoir et de
procédure) jer bi se pod plaštem očevida mogle neograničeno provoditi pretrage bez
sudskog naloga. Riječ bi bila o tzv. legaliziranoj samovolji (arbitrarnosti) suprotnoj
svim temeljnim postulatima ustavnog poretka Republike Hrvatske.
129.2. S druge strane, zbog nedostatka jasno izraženog legitimnog cilja ta bi se pravna
norma mogla tumačiti i restriktivnije, na način da je pretraga bez naloga dopuštena
samo ako se tijekom provedbe očevida mjesta izvršenja kaznenog djela (primjerice
ubojstva) na tom mjestu pronađu dokazi počinjenja drugog kaznenog djela (primjerice
droga). U tom bi se slučaju članak 246. stavak 1. ZKP­a mogao tumačiti na način da se
pretraga odnosi na drugi slučaj povezan s drogom, a ne na očevid mjesta počinjenja
kaznenog djela ubojstva.
Iako se takvo tumačenje članka 246. stavka 1. ZKP­a čini prihvatljivijim od prvog, ni
ono ne može objasniti činjenicu da zakonodavac nije propisao potreban sudski nalog za
provedbu pretrage mjesta počinjenja kaznenog djela (sada) povezanog s drogom (ne
više s ubojstvom), a iz same pravne norme ne proizlazi nikakav legitimni cilj koji bi tu
pretragu mogao ustavnopravno opravdati.
129.3. Nije zadaća Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom postupku tragati za
pravilnom pravnom svrhom članka 246. stavka 1. ZKP­a. Njegova se zadaća iscrpljuje
u utvrđenju da sporna odredba nije jasno i precizno određena i da se iz nje ne može
uopće ili ne može jednoznačno protumačiti njezin legitimni cilj. Zakonodavac je dužan
taj cilj jasno naznačiti u pravnoj normi.
Ustavni sud također utvrđuje da je zakonodavac dužan propisati pravilo da su u
situacijama koje bi mogao obuhvatiti članak 246. stavak 1. ZKP­a državni odvjetnik,
istražitelj i policija dužni ishoditi sudski nalog prije no što započnu pretragu na mjestu
počinjenja kaznenog djela na kojem provode očevid.
Konačno, smatra li zakonodavac da zbog važnih razloga javnog interesa od tog pravila
moraju postojati iznimke dužan ih je jednoznačno, precizno i jasno odrediti, poštujući
činjenicu da je riječ o pretrazi bez sudskog naloga koja uvijek može značiti i zadiranje u12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 86/139osobni život pojedinca. Stoga se te iznimke moraju temeljiti na načelu nužnosti
(principle of neccessity), to jest isključivo obuhvatiti slučajeve u kojima bi protek
vremena za ishođenje sudskog naloga mogao naštetiti interesima otkrivanja počinitelja
kaznenog djela.
Tijela koja su ovlaštena da iznimno, bez sudskog naloga, provode pretragu moraju u
cijelosti biti vezana pravnom normom. Mogućnost bilo kakvog slobodnijeg postupanja
u tom području ne smije postojati.
129.4. Budući da ne ispunjava prethodno navedene pretpostavke, članak 246. stavak 1.
ZKP­a nije u suglasnosti sa zahtjevima koji za zakone proizlaze iz načela vladavine
prava (članak 3. Ustava) zasebno i u vezi s člankom 35. Ustava u dijelu koji svakome
jamči poštovanje i pravnu zaštitu njegova ili njezina osobnog života.
8.2.) Članak 247. stavci 2. i 3.
130. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 247.
(1) Pretraga se obavlja danju, od sedam do dvadeset dva sata.
(2) Pretraga se može obaviti noću ako:
1) je danju započeta, a nije dovršena,
2) se radi o pretrazi prema članku 245. stavku 1. i 246. ovog Zakona,
3) osoba kod koje se pretraga obavlja ili koja se pretražuje, to sama zatraži što se odmah
upisuje u zapisnik o pretrazi uz potpis te osobe.
(3) Sudac istrage može na pisani obrazloženi zahtjev državnog odvjetnika odobriti
pretragu izvan vremena iz stavka 1. ovog članka i kad postoji vjerojatnost da će:
1) se traženi predmeti ili tragovi uništiti ili sakriti,
2) se tražena osoba sakriti ili pobjeći,
3) tražena osoba počiniti kazneno djelo,
4) biti ugrožena sigurnost osoba, ako se pretraga ne izvrši izvan vremena iz stavka 1.
ovog članka.«
131. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Člankom 247 ZKP­a stavkom 1 kao i osnovno pravilo propisano je da se pretraga
obavlja danju od 7 do 22 sata. Iznimkama koje su predviđene u stavcima 2 i 3 istog
zakonskog članka osnovno pravilo navedeno u članku 247 st. 1 ZKP­a derogirano je u
tolikoj mjeri da je zapravo postalo bespredmetno. Ako se pažljivo analiziraju situacije
koje su predviđene za obavljanje pretrage tokom noći u stavku 2. odnosno izvan
vremena iz stavka 1., kako to predviđa članka 247 u stavku 3. razvidno je da se zapravo
pretraga može obavljati u stvarnosti kroz 24 sata tijekom dana.
Odredbom čl. 35 Ustava RH štiti se osobni i obiteljski život svakog građanina.
Dozvoljavanje pretrage u tako širokom obimu suštinski znači izvrgavanje ustavnih
normi kojima se štiti osobni i obiteljski život iz čl. 35 Ustava RH i članka 8 ECHR.
Odredbom čl. 16 Ustava RH svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno
naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju. Iznimke predviđene u čl.
247 ZKP­nisu u razmjeru sa naravi i potrebom ograničavanja ljudskog prava štićenog
člankom 35 Ustava RH.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 87/139132. Ministarstvo pravosuđa smatra da navedeni članak nije u nesuglasnosti s člancima
16. i 35. Ustava.
133. Ustavni sud prvo naglašava da iznimke od pravila propisanog u članku 247. stavku
1. ZKP­a mogu postojati i da sama činjenica njihova postojanja nije ustavnopravno
sporna.
Međutim, ustavnopravno je neprihvatljiv način na koji je zakonodavac u članku 247.
stavcima 2. i 3. ZKP­a uredio te iznimke.
Razmotri li se pažljivo normativna metoda koju je primijenio zakonodavac, uočava se
da je u stavku 2. članka 247. ZKP­a prvo propisana jedna skupina široko postavljenih
iznimki, da bi u stavku 3. članka 247. ZKP­a zakonodavac posegnuo za drugom
skupinom također široko postavljenih »iznimki od iznimki«.
Pođe li se, dakle, od stvarnog stanja stvari i promotre li se iznimke (članak 247. stavci 2.
i 3. ZKP­a) »ispod površine«, mora se zaključiti da su one tako široko postavljene da je
granicu između njih i onoga što bi trebalo biti pravilo (članak 247. stavak 1. ZKP­a)
stvarno nemoguće povući.
133.1. S druge strane, razmotre li se zasebno pojedine iznimke, odmah se uočava da su
pojedine tako široko postavljene da gotovo nema slučaja u kojem ne bi bila dopuštena
pretraga noću. Primjerice, pretraga koja se može obaviti noću ako je započeta danju, a
nije završena (članak 247. stavak 2. točka 1. ZKP­a), stvarno se može primijeniti u svim
slučajevima pretrage. Nadalje, članak 247. stavak 2. točka 2. ZKP­a dopušta obavljanje
pretrage noću uvijek kad su državni odvjetnik i policija ovlašteni provesti pretragu stana
bez sudbenog naloga, sukladno člancima 245. stavku 1. i 246. ZKP­a.
133.2. Zaključno, zbog svoje širine i prekomjernosti iznimke predviđene člankom 247.
stavcima 2. i 3. ZKP­a ne mogu se smatrati iznimkama s aspekta zahtjeva koji za
zakone proizlaze iz vladavine prava (članak 3. Ustava), osobito zahtjeva pravne
sigurnosti, pravne izvjesnosti i pravne predvidljivosti. Prekomjerni učinci članka 247.
stavaka 2. i 3. ZKP­a generalno narušavaju ustavna jamstva poštovanja i pravne zaštite
osobnog i obiteljskog života.
Slijedom navedenog, unatoč tome što iznimke od pravila propisanog u članku 247.
stavku 1. ZKP­a mogu postojati i što sama činjenica njihova postojanja nije
ustavnopravno sporna, širina njihova uređenja u članku 247. stavcima 2. i 3. ZKP­a
nesuglasna je s člankom 16. u vezi s člancima 34. i 35. Ustava te s člankom 8.
Konvencije.
8.3.) Članak 251. stavak 1.
134. Osporena odredba glasi:
»b) Pretraga osobe
Članak 251.
(1) Pretraga osobe obuhvaća pretraživanje odjeće, obuće, površine tijela, pokretnih
stvari koje osoba nosi ili su u njezinom posjedu, prostor u kojem je osoba zatečena u
vrijeme poduzimanja pretrage i sredstvo prijevoza kojim se koristi u vrijeme pretrage.
(...)«
135. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Ovom odredbom zakona državnim tijelima date su ovlasti da osim pretrage osobe
naprave i pretragu prostora u kojem se osoba nalazi i pokretnog sredstva kojim se osoba12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 88/139koristi. Ovako koncipirana odredba članka 251 st. 1 ZKP­a protivna je odredbi članka
34 Ustava RH jer dozvoljava da se uz pretragu osobe izvrši i pretraga doma i to bez
nazočnosti svjedoka.
Naime za pretragu osobe nužno je prema odredbama ZKP­a pribavljanje naloga uz sve
već prethodno opisane iznimke ali ne i nazočnost svjedoka. Sudski nalog za obavljanje
pretrage i nazočnost svjedoka predstavljaju jamstva kojima se građani štite od
arbitrarnog postupanja državnih vlasti. Nema niti jednog zakonskog razloga zbog kojeg
ukoliko bi to bilo opravdano i nužno u nekoj situaciji, osobe koje obavljaju pretragu,
ako smatraju nakon pretrage osobe nužnim da izvrše i pretragu prostorija u kojima se
ona nalazi ili prijevoznog sredstva, ne bi mogle zatražiti nalog odnosno osiguranje
svjedoka za provođenje daljnje radnje koja se tiče pretrage prostora odnosno
prijevoznog sredstva.«
136. Ministarstvo pravosuđa smatra da članak 251. ZKP­a nije nesuglasan s člankom
34. Ustava. Pretraga osobe obuhvaća prostor u kojem se osoba nalazi (area within
immediate control) ili sredstvo prijevoza. S time se ne zaobilaze ni uvjeti za pretragu
doma ni tzv. dokazne pretrage.
137. Ustavni sud utvrđuje da osporeni dio stavka 1. članka 251. ZKP­a prema kojem
pretraga osobe obuhvaća pretraživanje sredstva prijevoza kojim se osoba koristi u
vrijeme pretrage nije nesuglasan s Ustavom, budući da je člankom 34. Ustava
obuhvaćen samo »dom«.
Što se tiče zakonske mogućnosti da se uz pretragu osobe izvrši i pretraga prostora u
kojem je osoba zatečena u vrijeme poduzimanja pretrage, Ustavni sud primjećuje da
»prostor u kojem je osoba zatečena« ne mora značiti da je osoba zatečena u svom domu
u smislu članka 34. Ustava. Ako se osoba u vrijeme poduzimanja pretrage nalazi u
nekom drugom prostoru koji se ne može smatrati njezinim domom, pretraživanje tog
prostora na način propisan člankom 251. stavkom 1. ZKP­a u suglasnosti je s Ustavom.
Međutim, ako je riječ o poduzimanju pretrage doma moraju se poštovati ustavna
jamstva koja vrijede za pretragu doma.
137.1. Ustavni sud primjećuje da zakonodavac nije učinio tu ustavnopravno relevantnu
distinkciju u članku 251. stavku 1. ZKP­a. Stoga je dio stavka 1. članka 251. ZKP­a koji
glasi: »prostor u kojem je osoba zatečena u vrijeme poduzimanja« nesuglasan s
člankom 34. Ustava i člankom 8. Konvencije u dijelu u kojem se odnosi na dom.
138. S obzirom da je ustavna kategorija »doma« (članak 34. Ustava) relevantna za
uređenje kaznenog instituta pretrage, Ustavni sud dužan je upozoriti na sljedeće: iz
članka 252. stavka 1. ZKP­a može se zaključiti da se pod domom razumije »jedna ili
više prostorno povezanih prostorija koje osoba koristi kao svoj dom, te prostori koje su
s domom povezani prostorno i istom svrhom korištenja«.
Međutim, osim izraza »dom« ZKP istodobno uporablja i izraz »stan« (članak 82. stavak
2., 98. stavak 3. ZKP­a). To je pravno nedosljedno ako se pod tim izrazom treba
razumjeti »dom«. ZKP ne sadržava mjerilo razlikovanja između tih dviju pravnih
pojmova. U zakonskom se tekstu sreću i izrazi »prostorije« (primjerice, članak 332.
stavak 5. ZKP­a), a u slučaju iz članka 251. stavka 1. ZKP­a koji se ovdje razmatra
također i »prostor«. Ni u tim slučajevima nije jasno obuhvaćaju li ti pojmovi dom ili ne.
Taj je problem zakonodavac dužan riješiti.
138.1. Nadalje, Ustavni sud skreće pozornost da zakonodavac pri uređenju radnji,
postupaka ili mjera koje se tiču »doma« osobe mora uvažavati sudsku praksu
Europskog suda jer je ona relevantna za pravilno izvršavanje međunarodnih obveza
koje je Republika Hrvatska preuzela ratifikacijom Konvencije. Podsjeća da je u smislu
članka 8. Konvencije (pravo na poštovanje doma) Europski sud prihvatio autonomno
značenje pojma »dom« koje može imati implikacija i u nacionalnom kaznenom pravu.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 89/139Tako je u predmetu Paulić protiv Hrvatske (presuda, 22. listopada 2009., zahtjev br.
3572/06) ponovio:
»33. ... ‘Dom’ je autonoman pojam koji ne ovisi o klasifikaciji u okviru domaćeg prava.
Tvore li određene prostorije ‘dom’, koji štiti članak 8. stavak 1., ovisit će o činjeničnim
okolnostima, primjerice, o postojanju dostatnih i trajnih veza s određenim mjestom
(vidjeti Buckley protiv Ujedinjenog Kraljevstva, 25. rujna 1996., ... §§ 52. – 54., i
izvješće Komisije od 11. siječnja 1995., § 63; Gillow protiv Ujedinjenog Kraljevstva,
24. studenoga 1986., § 46., ...; Wiggins protiv Ujedinjenog Kraljevstva, br. 7456/76,
odluka Komisije od 8. veljače 1978. ..., str. 40.; Prokopovich protiv Rusije, br.
58255/00, § 36., ECHR 2004­XI /izvadci/). Prema tome, hoće li imovina biti
kvalificirana kao ‘dom’ činjenično je pitanje i ne ovisi o zakonitosti korištenja u okviru
domaćeg prava (vidjeti McCann protiv Ujedinjenog Kraljevstva, br. 19009/04, § 46., 13.
svibnja 2008.).«
U slučaju Oluić protiv Hrvatske (presuda, 20. svibnja 2010., zahtjev br. 61260/08)
razvidan je vrlo širok opseg autonomnog konvencijskog pojma »dom«:
»44. Članak 8. Konvencije štiti pravo pojedinca na poštovanje ... njegova doma ... Dom
će obično biti mjesto, fizički definiran prostor, gdje se razvija privatni i obiteljski život.
Pojedinac ima pravo na poštovanje svoga doma, što znači ne samo pravo na konkretni
fizički prostor nego i na tiho uživanje tog prostora. Povrede prava na poštovanje doma
nisu ograničene na konkretne fizičke povrede, kao što je neovlašteni ulazak u dom neke
osobe, nego uključuju i one koje nisu konkretne ili fizičke, kao što su buka, imisije,
mirisi ili drugi oblici miješanja. Ozbiljna povreda može dovesti do povrede prava neke
osobe na poštovanje njezina doma ako je sprečava u uživanju u udobnosti njezina doma
...«
Ustavni sud u tom smislu podsjeća da se Europski sud bavio pretragom, primjerice,
odvjetničkog ureda i da je taj ured podveo pod pojam »doma«. U slučaju Niemietz
protiv Njemačke (presuda, 16. prosinca 1992., zahtjev br. 13710/88) utvrdio je:
»30. Što se tiče riječi ‘dom’ koja se pojavljuje u engleskom tekstu članka 8., Sud
primjećuje da određene države stranke, naročito Njemačka ..., prihvaćaju da taj izraz
obuhvaća i poslovne prostorije. Takvo je tumačenje, štoviše, u potpunoj suglasnosti s
francuskim tekstom jer riječ ‘domicile’ ima širu konotaciju nego riječ ‘dom’ i može se
proširiti, primjerice, na nečiji poslovni ured.
Ni u ovom kontekstu nije uvijek moguće napraviti jasnu razliku jer se aktivnosti vezane
uz profesiju ili posao mogu dobro obavljati i iz nečijih privatnih prostorija, a aktivnosti
koje nisu na njih toliko vezane mogu se sasvim uspješno obavljati iz službenih ili
poslovnih prostorija. Usko tumačenje riječi ‘dom’ i ‘domicile’ na taj bi način
prouzročilo opasnost od neravnopravnog postupanja jednako kao i usko tumačenje
pojma ‘privatnog života’ ...
31. Općenitije, tumačiti riječi ‘privatni život’ i ‘dom’ tako da uključuju određene
profesionalne ili poslovne aktivnosti ili prostorije bilo bi u skladu s osnovnim ciljem i
svrhom članka 8., to jest zaštititi pojedinca od arbitrarnog miješanja javnih vlasti
(vidjeti, primjerice, presudu od 13. lipnja 1979. Marckx protiv Belgije, ... § 31.). Takvo
tumačenje ne bi neopravdano smetalo državama ugovornicima zato što bi zadržale
svoju ovlast da se ‘miješaju’ do granice dopuštene stavkom 2. članka 8.; ta ovlast može
isto tako biti šira kad je riječ o profesionalnim ili poslovnim aktivnostima ili
prostorijama nego što bi inače bio slučaj.
(...)
33. Prethodni razlozi uzeti zajedno doveli su Sud do mišljenja da je pretraživanje ureda
podnositelja zahtjeva predstavljalo miješanje u njegova prava iz članka 8.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 90/139Pod pojam »dom« Europski sud podveo je na temelju istog mjerila i sjedišta tvrtki,
njihove podružnice ili druge poslovne prostorije (predmet Société Colas Est i drugi
protiv Francuske, presuda, 16. prosinca 2002., zahtjev br. 37971/97), ali i pokretnine
kao što su prikolice (Chapman protiv Ujedinjenog Kraljevstva, presuda, veliko vijeće,
18. siječnja 2001., zahtjev br. 27238/95).
Ustavna je obveza zakonodavca (članak 134. Ustava) da te činjenice uzme u obzir kad
uređuje kaznenopravni institut pretrage doma do mjere do koje sudska praksa
Europskog suda može imati implikacije na konkretne (pojedinačne) kaznene predmete
na koje se ZKP primjenjuje.
Ustavni sud u tom smislu ponovo podsjeća da se cjelokupno hrvatsko pravo mora
tumačiti u skladu s pravnim standardima koje u svojoj sudskoj praksi stvara Europski
sud sve dok je Republika Hrvatska članica Vijeća Europe, što znači sve dok je dio svoje
sudbene jurisdikcije vlastitom suverenom odlukom prenijela na Europski sud.
8.4.) Članak 272. stavak 1.
139. Osporena odredba glasi:
»Članak 272.
(1) Kad se okrivljenik prvi put ispituje, pitat će se za ime i prezime, nadimak ako ga
ima, ime i prezime roditelja, djevojačko obiteljsko ime majke, gdje je rođen, gdje
stanuje, dan, mjesec i godinu rođenja, koje je narodnosti i čiji je državljanin, zanimanje,
zvanje, zaposlenost i koje je škole završio, osobni identifikacijski broj, obiteljske
prilike, ima li vojni čin, je li odlikovan, kakva je imovna stanja, je li, kad i zašto
osuđivan, je li i kad izrečenu kaznu izdržao, vodi li se protiv njega postupak za drugo
kazneno djelo, a ako je maloljetan, tko mu je zakonski zastupnik.
(...)«
140. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju nesuglasnim s Ustavom članak
272. stavak 1. ZKP­a s obzirom na identifikacijski podatak okrivljenika u kategoriji
narodnosti. Smatraju prekršenim pravo na privatnost zajamčeno člankom 35. Ustava
koji zahtijeva poštovanje i pravnu zaštitu osobnog i obiteljskog života. Pozivaju se i na
članak 26. Ustava prema kojoj su državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred
sudovima i drugim državnim tijelima te na članak 14. Ustava kojim se svakome u
Republici Hrvatskoj priznaju prava i slobode neovisno o nacionalnom ili socijalnom
podrijetlu.
141. Ministarstvo pravosuđa smatra da članak 272. stavak 1. ZKP­a nije nesuglasan s
člancima 14., 26. i 35. Ustava. Okolnost da se okrivljenika prije prvog ispitivanja pita i
koje je narodnosti nije povreda prava na privatnost. Eventualna (ne)pripadnost
narodnosti identifikacijski je podatak koji je u cijelosti irelevantan. Time nije
povrijeđena jednakost osobe pred zakonom niti je to osnova diskriminacije. Zabranu
diskriminacije propisuje članak 6. stavak 1. ZKP­a.
142. Ustavni sud prvo napominje da je članak 272. ZKP­a prvi u trećoj skupini
dokaznih radnji (glava XVIII. ZKP­a) koja nosi naziv: Ispitivanje okrivljenika.
Podaci o rasnom i etničkom podrijetlu te o vjerskoj pripadnosti pripadaju osobnosti
pojedinca i ne služe utvrđivanju njegova identiteta.
Ustavni sud dužan je podsjetiti da u rješenju broj: U­I­425/2001 od 21. prosinca 2005.
nije prihvatio prigovor da je podatak o narodnosti diskriminatorno postupanje po osnovi
etničkog podrijetla u smislu članka 14. stavka 1. Ustava. U tom je rješenju naveo: »4. ...
Naznačena odredba ne nameće obvezu okrivljeniku izjašnjavati se o svojoj narodnosti.
Odluka o tome hoće li se tijekom ispitivanja okrivljenik izjasniti o svojoj narodnosti12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 91/139ovisi o njegovoj volji. ... Osporene zakonske odredbe ne dovode do diskriminacije
okrivljenika ni po kojoj osnovi. Njima se ne nameću obveze ili tereti koji bi mogli
dovesti do ugrožavanja osobe okrivljenika ili njegovog pravnog položaja, odnosno do
ugrožavanja vrijednosti vezanih uz osobna stanja okrivljenika te njegovih prava u
kaznenom postupku, zajamčenih Ustavom.«
To utvrđenje Ustavnog suda nema utjecaja na odluku vezanu uz podatak o narodnosti u
ovom ustavnosudskom postupku, budući da se taj dio članka 272. stavka 1. ZKP­a
ovdje razmatra s procesnog aspekta članka 35. Ustava.
142.1. Ustavni sud podsjeća na Okvirnu odluku Vijeća Europske unije od 27. studenoga
2008. o zaštiti osobnih podataka prikupljenih u okviru policijske i pravosudne suradnje
u kaznenim stvarima (v. točku 101.1. obrazloženja ove odluke). Članak 6. Okvirne
odluke propisuje:
»Članak 6.
Obrada posebnih kategorija podataka
Obrada osobnih podataka koji otkrivaju rasno ili etničko podrijetlo, politička mišljenja,
religijska ili filozofska vjerovanja ili članstvo u sindikatima te obrada podataka koji se
tiču zdravlja ili seksualnog života dopušteni su samo kad je to strogo nužno (strictly
necessary) i kad nacionalno pravo osigurava prikladna zaštitna sredstva (adequate
safeguards).«
Članak 272. stavak 1. ZKP­a predviđa prikupljanje podataka o etničkom porijeklu
okrivljenika u svim kaznenim postupcima i za sva kaznena djela, a ne kad je to »strogo
nužno«. Ustavni sud ocjenjuje da ne postoji legitimni cilj koji bi opravdao takav
generalni i bezuvjetni zakonski pristup prikupljanju tog podatka. Konačno, ZKP ne
spominje nikakva »zaštitna sredstva«, to jest procesna jamstva za zaštitu tih podataka
koja uvijek moraju postojati ako postoji obveza njihova prikupljanja i obrade.
142.2. Stoga Ustavni sud ocjenjuje da članak 272. stavak 1. ZKP­a u dijelu koji glasi:
»koje je narodnosti« nije u suglasnosti s člankom 35. Ustava (procesni aspekt).
8.5.) Članak 286. stavci 2., 3. i 4.
143. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 286.
(1) Svjedok nije obvezan odgovarati na pojedina pitanja ako je vjerojatno da bi time
izložio sebe ili bliskog rođaka kaznenom progonu, teškoj sramoti ili znatnoj
materijalnoj šteti. O tome će tijelo koje vodi postupak poučiti svjedoka.
(2) Ako je svjedok uskratio odgovor na pitanja iz stavka 1. ovog članka jer bi time
izložio sebe ili svoga bliskog rođaka kaznenom progonu, državni odvjetnik može
izjaviti da neće poduzeti kazneni progon i predložiti prekid radnje radi davanja izjave u
smislu stavka 4. ovog članka.
(3) Izjavu iz stavka 2. ovog članka državni odvjetnik može dati ako je odgovor na
određena pitanja važan za dokazivanje težeg kaznenog djela druge osobe za koje je
propisana kazna zatvora u trajanju od deset ili više godina. Svjedok može prije davanja
izjave državnog odvjetnika iz stavka 2. ovog članka radi zaštite svojih prava i interesa
imati savjetnika iz reda odvjetnika.
(4) Izjava državnog odvjetnika iz stavka 2. ovog članka mora biti pisana i ovjerena
pečatom i potpisom višeg državnog odvjetnika. Državni odvjetnik predaje izjavu
svjedoku. Protiv svjedoka i osobe iz stavka 2. ovog članka ne može se poduzeti kazneni12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 92/139progon za kazneno djelo na koje se odnosi izjava, ali se može progoniti za kazneno
djelo davanja lažnog iskaza.«
144. Predlagateljica Valković smatra da su osporene odredbe neodređene i neprecizne
jer ne propisuju ni granice, ni način postupanja državnog odvjetnika s osumnjičenikom.
Diskrecija državnog odvjetnika može obuhvatiti nepoduzimanje kaznenog progona i za
najteža kaznena djela. Navode da se istovremeno ignorira žrtvu i oštećenika koji takvim
nepoduzimanjem progona za najteža djela gube prava na zadovoljštinu u kaznenom
postupku. Također smatra da nepoduzimanje kaznenog progona prema članku 286.
ZKP­a krši načelo jednakosti građana pred zakonom propisano člankom 14. stavkom 2.
Ustava. Navodi da takozvani »tužiteljski oprost« u potpunosti isključuje sud i njegovu
ulogu u kaznenom postupku, a osumnjičenik postaje dokazno sredstvo u rukama
optužbe te ostaje bez prava na obranu pred sudom i prava na pristup sudu. Smatra da je
narušeno i načelo procesne ravnopravnosti (načelo jednakosti oružja) pod kojim se
razumije jednak tretman stranaka u postupku. Osporenim odredbama povrijeđeno je i
načelo zakonitosti kaznenog postupka jer državni odvjetnik može odustati od kaznenog
progona te je upitno što je s imovinskom koristi ostvarenom kaznenim djelom. Smatra
da osporeni članak nije u suglasnosti s člankom 30. Ustava. Nadalje navodi da je
navedena odredba izvan granica europske kaznene tradicije jer su »pogađanje,
pregovaranje i opraštanje« od kaznenog progona mogući za sva kaznena djela i u svim
stadijima postupka, a predmet je pregovora potpuni oprost od kaznenog progona i
kazne. Pogrešno je tumačenje te odredbe na način da se državnim odvjetnicima daje
ovlast na davanje oprosta jer ta odredba govori o svjedoku, a ne o osumnjičeniku, pa
tako osobu za koju postoji sumnja da je počinila kazneno djelo državni odvjetnik ne
može pozvati kao svjedoka već samo kao osumnjičenika, navodi predlagateljica.
Podsjeća da je člankom 286. stavkom 5. ZKP­a izrijekom određeno da se prema
okrivljeniku ne smiju uporabiti sila, prijetnja, obmana ili druga slična sredstva da bi se
došlo do njegove izjave ili priznanja. Međutim, zakonodavac u odredbama o ispitivanju
svjedoka nije naveo uporabu sile, prijetnje ili drugih sličnih sredstava za zabranu
mučenja ili nečovječnog postupanja, što za posljedicu ima iznuđivanje iskaza. Stoga to
što zakon ne sadržava identičnu odredbu o ispitivanju svjedoka kakva postoji za
ispitivanje okrivljenika predstavlja povredu članka 3. Ustava o vladavini prava.
Predlagateljica smatra povrijeđenim i članak 23. Ustava koji uređuje zabranu svakog
oblika zlostavljanja, liječničkih ili znanstvenih pokusa te članak 3. Konvencije koji
propisuje zabranu mučenja i nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja.
145. Ministarstvo pravosuđa nije se očitovalo o prigovorima predlagateljice. U svom
očitovanju ne spominje članak 286. ZKP­a.
146. Ustavni sud prvo napominje da članak 286. ZKP­a pripada četvrtoj skupini
dokaznih radnji (glava XVIII. ZKP­a) koja nosi naziv: Ispitivanje svjedoka.
Članak 286. ZKP­a uređuje poseban oblik parcijalnog procesnog imuniteta svjedoka.
Iako nije dio hrvatske kaznenoprocesne tradicije, taj pravni institut sam po sebi nije
nesuglasan s Ustavom. U sebi sadržava elemente dva važna procesna imuniteta koja se
vezuju uz članak 29. stavak 3. Ustava (»Osumnjičenik, okrivljenik i optuženik ne smije
se siliti da prizna krivnju.«) i kaznenu glavu članka 6. Konvencije. To su pravo
osumnjičenika, okrivljenika ili optuženika da se »brani šutnjom« i njegov privilegij da
sam sebe ne izloži optužbi. Međutim, oblik imuniteta iz članka 286. ZKP­a od njih se
bitno razlikuje u jednom elementu: kod oblika parcijalnog procesnog imuniteta
propisanog člankom 286. ZKP­a osoba je u statusu svjedoka u postupku protiv druge
osobe, a ne u statusu osumnjičenika, okrivljenika ili optuženika da je sama počinila
kazneno djelo, sa svim pravnim posljedicama koje iz te pravno relevantne razlike
proizlaze.
Pravna relevantnost statusa osobe u svojstvu svjedoka u postupku protiv druge osobe u
smislu članka 286. ZKP­a možda je najočitija usporedi li se s institutom »krunskog
svjedoka« (članak 36. do 47. ZUSKOK­a). Članak 36. stavak 1. ZUSKOK­a propisuje:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 93/139»Članak 36.
(1) Glavni državni odvjetnik može od suda iz članka 31. stavka 1. ovoga Zakona
zahtijevati donošenje rješenja o ispitivanju kao svjedoka osobe koja je postala pripadnik
zločinačke organizacije:
1. protiv koje je podnesena kaznena prijava ili se vodi kazneni postupak za kazneno
djelo iz članka 21. ovoga Zakona počinjeno u okvirima zločinačke organizacije i ako
postoje okolnosti na temelju kojih se prema kaznenom zakonu pripadnik zločinačke
organizacije može osloboditi kazne ili olakotne okolnosti na temelju kojih se kazna
može ublažiti,
2. ako je iskaz te osobe razmjeran težini počinjenoga kaznenog djela i važnosti iskaza te
osobe za otkrivanje i dokazivanje kaznenih djela počinjenih u okvirima zločinačke
organizacije ili njihovih počinitelja, odnosno za otkrivanje i sprječavanje kaznenih djela
zločinačke organizacije.
(...)«
Glavni državni odvjetnik podnosi izjavu da protiv krunskog svjedoka odustaje od
kaznenog progona najkasnije do pravomoćnog okončanja kaznenog postupka protiv
pripadnika zločinačke organizacije ako nije već ranije odbacio protiv njega kaznenu
prijavu (članak 45. stavak 3. ZUSKOK­a). Prema tome, krunski svjedok uvijek je
osumnjičenik, okrivljenik ili optuženik protiv kojeg državni odvjetnik ima nesporne
dokaze da je počinio kazneno djelo i protiv kojeg je već podnesena kaznena prijava ili
se vodi kazneni postupak. U takvim okolnostima postoji obveza državnog odvjetnika da
taj institut ne primjenjuje u slučajevima taksativno navedenim u članku 39. ZUSKOK­a
(to jest ako je krunski svjedok počinio jedno ili više kaznenih djela ubojstva, teškog
ubojstva, međunarodnog terorizma, ugrožavanja sigurnosti osoba pod međunarodnom
zaštitom, uzimanja talaca, otmica zrakoplova ili broda, morskog i zračnog razbojništva,
silovanja, spolnog odnošaja s nemoćnom osobom i spolnog odnošaja s djetetom; ako je
organizator zločinačke organizacije; ako je poticatelj na počinjenje kaznenog djela iz
članka 21. ZUSKOK­a u cilju da protiv potaknute osobe bude pokrenut postupak za to
djelo).
Za razliku od krunskog svjedoka, za osobu u statusu svjedoka u smislu članka 286.
ZKP­a državni odvjetnik nema dokaza da je počinila kazneno djelo. Ona nije u statusu
osumnjičenika, protiv nje nije podnesena kaznena prijava niti je pokrenut kazneni
postupak. Riječ je o tome da će odgovorima na pitanja u svojstvu svjedoka u postupku
protiv druge osobe ta osoba optužiti samu sebe i to će biti prvi i jedini dokazi protiv nje.
Drugim riječima, postoje li bilo kakvi dokazi da je osoba u statusu svjedoka u postupku
protiv druge osobe u smislu članka 286. ZKP­a počinila kazneno djelo automatski
postoji i zakonska zabrana primjene tog članka ZKP­a. Kad bi se u tom slučaju takav
dokaz primijenio, riječ bi bila o nezakonitom dokazu u smislu članka 10. stavka 2. točke
3. ZKP­a.
146.1. Zakonski su uvjeti za primjenu tog oblika parcijalnog procesnog imuniteta: – da
se dokazuje kazneno djelo druge osobe zapriječeno kaznom zatvora od deset godina ili
više; – da je riječ o uskraćivanju odgovora svjedoka koji su važni za dokazivanje tog
kaznenog djela druge osobe; – da je kazneno djelo te druge osobe teže od kaznenog
djela za koje svjedok zna da je počinjeno (ili ga je počinio on osobno ili njegov bliski
rođak), a koje bi on priznao ili razotkrio tijelima progona odgovorima na postavljena
pitanja i s time izložio sebe ili svog bliskog rođaka kaznenom progonu.
Ispune li se navedene zakonske pretpostavke državni odvjetnik može odustati od
kaznenog progona takvog svjedoka radi pribavljanja njegovih odgovora u postupku
protiv druge osobe. Takvi odgovori postaju dokaz optužbe protiv te druge osobe. Kod
tog oblika parcijalnog procesnog imuniteta svjedoka riječ je, dakle, o dogovoru između12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 94/139državnog odvjetnika koji postupa u predmetu i samog svjedoka. O davanju izjave iz
članka 286. stavka 2. ZKP­a (kolokovijalno nazvane »oprosnica«) odlučuje državni
odvjetnik. Sudska zaštita nije predviđena.
146.2. Ustavni sud takav normativni okvir posebnog oblika parcijalnog procesnog
imuniteta svjedoka u smislu članka 286. ZKP­a ocjenjuje ustavnopravno prihvatljivim.
Istodobno, međutim, ne može ocijeniti suglasnim s Ustavom način na koji je u ZKP­u
uređen taj kaznenoprocesni institut.
Prvo, prema članku 286. ZKP­a jedina je pretpostavka za primjenu tog instituta da je
kazneno djelo u odnosu na koje svjedok treba dati odgovore teže od onog zbog kojeg
njemu samom ili njegovu bliskom rođaku prijeti kazneni progon. Prema sadašnjem
uređenju, nisu pravno relevantni ni težina ni pravna narav kaznenog djela u odnosu na
koje svjedoku ili njegovu bliskom rođaku prijeti kazneni progon ako odgovori na
pitanja.
Takvo uređenje Ustavni sud ne može ocijeniti suglasnim s Ustavom. U tom pitanju
zakonodavac mora postaviti jasnu i preciznu granicu s obzirom na narav i težinu
kaznenih djela koja bi mogla opravdati nepoduzimanje kaznenog progona zbog zaštite
javnog interesa u demokratskom društvu koje počiva na vladavini prava i poštovanju
ljudskih prava, to jest zbog javnog interesa da se razotkriju, djelotvorno progone i
procesuiraju zločini velike javne, pa i ustavne važnosti. Drugim riječima, zakonodavac
je dužan precizno odrediti razinu javnog interesa za progon i kažnjavanje osobe koja je
osumnjičena, okrivljena ili optužena za počinjenje kaznenog djela zbog kojeg je
dopušteno ne poduzeti kazneni progon druge osobe (svjedoka) za koju bi se također
moglo otkriti da je počinila kazneno djelo. Kad toga ne bi bilo, moglo bi se govoriti o
tome da su, suprotno načelu legaliteta kaznenog progona i istrage, državnom odvjetniku
povjerene preširoke diskrecijske ovlasti u upravljanju prethodnim postupkom.
Tehnika koju će odabrati zakonodavac za ispunjenje ove ustavne obveze (pozitivno ili
negativno propisivanje preciznog kataloga djela koja su toliko važna da je zbog njih
ustavnopravno prihvatljivo na svjedoka primijeniti institut parcijalnog procesnog
imuniteta, opće mjerilo sa ili bez navođenja primjera ili dr.) nije predmet o kojem je
nadležan odlučivati Ustavni sud. On pridržava pravo nadzora nad ustavnošću
konkretnog zakonskog rješenja.
Drugo, Ustavni sud primjećuje da u članku 286. stavku 1. ZKP­a zakonodavac govori o
»pojedinim pitanjima« i »odgovoru«. Zbog važnosti održavanja instituta uređenog
člankom 286. ZKP­a u okvirima Ustava zakonodavac ima obvezu precizno urediti taj
»odgovor« svjedoka kako bi bilo razvidno da je svjedok dao potpun i cjelovit iskaz koji
je podoban da bude dokaz optužbe protiv druge osobe i kao takav pravna osnova za
nepoduzimanje kaznenog progona samog svjedoka.
Treće, Ustavni sud primjećuje da primjena članka 286. stavka 1. ZKP­a otvara
mogućnost da se presuda protiv »druge osobe« temelji na zapisniku državnog
odvjetnika ili istražitelja o ispitivanju svjedoka kojemu je priznat procesni imunitet, a da
ne postoji mogućnost da tog svjedoka okrivljenik ispita (bez obzira na razlog uskrate
tog prava okrivljenika, primjerice u slučaju iz članka 369. stavka 2. ZKP­a). Ustavni
sud podsjeća da se čitanjem zapisnika ili presude o činjenici koja je utvrđena na temelju
iskaza osobe umjesto njezina ispitivanja na raspravi uskraćuje okrivljeniku pravo
obrane da ispita takvog svjedoka optužbe. Nadalje, činjenično stanje iz presude
utemeljeno na sporazumu stranaka ili priznanju u tom slučaju ne bi bilo utvrđeno u
skladu s procesnim jamstvima poštenog postupka, prava obrane i pravilima o
utvrđivanju činjeničnog stanja u kaznenom postupku. Slijedom toga, sud u kaznenom
postupku koji vodi protiv »druge osobe« u smislu članka 286. stavka 3. ZKP­a u tom se
slučaju ne bi smio pouzdavati u njihovu istinitost već bi morao samostalno utvrđivati
sve pravno relevantne činjenice neposrednim izvođenjem dokaza na raspravi.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 95/139Ta je pitanja potrebno razriješiti radi ostvarenja unutarnje usklađenosti i pravne
dosljednosti kaznenoprocesnog poretka. Ustavni sud u tom smislu također podsjeća da
se na institut parcijalnog procesnog imuniteta svjedoka u smislu članka 286. ZKP­a
nužno mora primijeniti pravilo »jedinog ili odlučujućeg dokaza« (rule of sole or
decisive evidence) koje je u svojoj sudskoj praksi izgradio Europski sud (v. Al­Khawaja
i Tahery protiv Ujedinjenog Kraljevstva, presuda, veliko vijeće, 15. prosinca 2011.,
zahtjevi br. 26766/05 i 22228/06).
146.3. Zbog uočenih nedostataka u uređenju instituta parcijalnog procesnog imuniteta
svjedoka stavci 2., 3. i 4. članka 286. ZKP­a u nesuglasnosti su s člankom 29. stavkom
2. točkom 6. Ustava i člankom 6. stavkom 3. točkom (d) Konvencije.
8.6.) Članak 298.
147. Članak 298. ZKP­a glasi:
»Članak 298.
Presuda i ocjena o nezakonitosti dokaza ne može biti utemeljena isključivo na iskazu
svjedoka pribavljenog prema članku 296. i 297. ovog Zakona.«
Članak 296. i članak 297. ZKP­a na koje se poziva osporeni članak 298. ZKP­a bave se
institutom anonimnog svjedoka. Mjerodavni dijelovi glase:
»Članak 296.
(1) Ako se posebni način ispitivanja zaštićenog svjedoka odnosi samo na prikrivanje
podataka, ispitivanje će se provesti pod pseudonimom bez navođenja ostalih podataka iz
članka 288. stavak 2. ovog Zakona. U ostalom dijelu, ispitivanje zaštićenog svjedoka
provest će se prema općim odredbama ovog Zakona o ispitivanju svjedoka.
(2) Nakon završenog ispitivanja zaštićeni svjedok će potpisati zapisnik pseudonimom.«
»Članak 297.
(1) Ako se posebni način ispitivanja i sudjelovanja zaštićenog svjedoka u postupku
odnosi osim na prikrivanje podataka iz članka 288. stavka 2. ovog Zakona i na
prikrivanje izgleda svjedoka, ispitivanje će se obaviti posredstvom audio­video uređaja.
Audio­video uređajem rukuje stručna osoba. Lik svjedoka i glas će se tijekom
ispitivanja izmijeniti. Svjedok će se tijekom ispitivanja nalaziti u prostoriji koja je
prostorno odvojena od prostorije u kojoj se nalaze sudac istrage i druge osobe koje su
prisutne ispitivanju. Ispitivanje će se provesti prema članku 292. stavka 3. ovog Zakona.
(2) Sudac istrage može odrediti da se ispitivanje zaštićenog svjedoka snimi uređajem za
audio­video ili audiosnimanje. ...
(...)«
148. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da je članak 298. ZKP­a
nerazumljiv odnosno da je potpuno nejasan dio koji govori o ocjeni nezakonitosti
dokaza. Nije jasno na što se uopće odnosi taj dio članka 298. ZKP­a. Navode da je
zakonitost dokaza pravno pitanje. Smatraju da je osporeni članak nesuglasan s člancima
5. i 29. Ustava.
149. Ministarstvo pravosuđa navodi da tvrdnje predlagateljica o nesuglasnosti s
Ustavom članka 298. ZKP­a nisu osnovane.
150. Ustavni sud podsjeća da je Europski sud ustanovio pravilo »jedinog ili odlučujućeg
dokaza« kao test za ispitivanje dopuštenosti dokaza (sole or decisive rule as a test of12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 96/139admissibility of evidence) na pretpostavci da osuđujuća presuda, koja se u cijelosti ili u
odlučujućem dijelu temelji na iskazu svjedoka kojeg obrana nije osobno ispitala, ne bi
bila sigurna, a time ni suglasna Konvenciji, jer su neispitani dokazi (untested evidence)
općenito nepouzdani i opasni. To pravilo obuhvaća iskaze i anonimnih svjedoka
(anonymous witnesses) i odsutnih svjedoka (absent witnesses).
Europski sud bavio se anonimnim svjedocima u predmetu Ellis i Simms i Martin protiv
Ujedinjenog Kraljevstva (odluka, 10. travnja 2012., zahtjevi br. 46099/06 i 46699/06).
Iako probleme vezane uz anonimne svjedoke treba razlikovati od onih vezanih uz
odsutne svjedoke, te dvije situacije u načelu se ne razlikuju, budući da svaka od njih
potencijalno štetno djeluje na optuženika. Stoga su i načela za procjenu povrede članka
6. stavka 1. i stavka 3. točke (d) Konvencije u obje te pravne situacije slična. Ta je
stajališta Europski sud izrazio u presudi Al­Khawaja i Tahery protiv Ujedinjenog
Kraljevstva (presuda, veliko vijeće, 15. prosinca 2011., zahtjevi br. 26766/05 i
22228/06):
»127. Sud nadalje primjećuje da se, u ovim predmetima, ne bavi svjedočenjem koje je
na raspravi dao svjedok identitet kojega je skriven od optuženika (anonimno
svjedočenje). Iako problemi vezani uz anonimne i odsutne svjedoke nisu istovjetni, te
dvije situacije u načelu se ne razlikuju, budući da svaka od njih potencijalno štetno
djeluje na optuženika, kao što je to potvrdio i Vrhovni sud. Osnovno je načelo da
branjenik u kaznenom postupku mora imati djelotvornu mogućnost osporiti dokaze
protiv sebe. To načelo zahtijeva da branjenik mora ne samo poznavati identitet osoba
koje su ga optužile kako bi bio u položaju osporiti njihovu ispravnost i vjerodostojnost
već i da bude u mogućnosti ispitati istinitost i pouzdanost njihovih dokaza tako da ih se
usmeno ispituje u njegovoj prisutnosti, bilo u vrijeme kad svjedok daje iskaz ili u
nekom kasnijem stadiju postupka. (The underlying principle is that the defendant in a
criminal trial should have an effective opportunity to challenge the evidence against
him. This principle requires not merely that a defendant should know the identity of his
accusers so that he is in a position to challenge their probity and credibility but that he
should be able to test the truthfulness and reliability of their evidence, by having them
orally examined in his presence, either at the time the witness was making the statement
or at some later stage of the proceedings.)«
Europski sud ponovio je temeljno pravilo konvencijskog prava kad je riječ o načelu
kontradiktornosti postupka i ispitivanju svjedoka: pravo na ispitivanje svjedoka iz
članka 6. stavka 3. točke (d) Konvencije temelji se na načelu da se, prije izricanja
osuđujuće presude, svi dokazi moraju iznijeti na javnoj raspravi u prisutnosti optuženog
kako bi ih on mogao osporiti. Iz tog načela proizlaze dva zahtjeva. Prvo, mora postojati
dobar razlog (good reason) da svjedok ne dođe na ročište. Drugo, osuda (conviction)
koja se u cijelosti ili u odlučujućem dijelu temelji na iskazu anonimnog ili odsutnog
svjedoka u pravilu se smatra nesuglasnom sa zahtjevima poštenosti iz članka 6.
Konvencije. Međutim, takva osuda neće automatski dovesti do povrede članka 6. stavka
1. Konvencije. Tu će povredu uzrokovati samo onda kad ne postoje dostatni čimbenici
protuteže koji uključuju snažna postupovna zaštitna sredstva (sufficient
counterbalancing factors, including the existence of strong procedural safeguards) koja
dopuštaju pravednu i pravilnu procjenu pouzdanosti tih dokaza (§ 119. i 147. presude
Al­Khawaya, 2011.).
Pravilo jedinog ili odlučujućeg dokaza stvoreno je in favorem okrivljenika kako bi se
uravnotežio položaj obrane i tužiteljstva odnosno kompenzirali nedostaci za obranu koji
nastaju anonimizacijom ili odsutnošću svjedoka.
150.1. Članak 294. ZKP­a koji uređuje institut ugroženog svjedoka ne traži izričito da
mora postojati »dobar razlog« zbog kojeg bi bilo dopušteno da svjedok ne dođe na
ročište (§ 119. presude Al­Khawaja, 2011.). Ne govori ni o »strogoj potrebi« koja mora
postojati u tom slučaju. U predmetu Van Mechelen i drugi protiv Nizozemske (presuda,
23. travnja 1997., zahtjevi br. 21363/93, 21364/93, 21427/93 i 22056/93) Europski sud12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 97/139razmatrao je opravdanost mjere da se tajnog agenta (prema hrvatskoj pravnoj
terminologiji, prikrivenog istražitelja) proglasi anonimnim svjedokom radi zaštite njega
osobno i članova njegove obitelji te da se ne onemogući njegovo sudjelovanje u
daljnjim tajnim operacijama. Utvrdio je:
»58. Uzimajući u obzir mjesto koje pravo na pošteno upravljanje pravdom (right to a
fair administration of justice) zauzima u demokratskom društvu, bilo koje mjere koje
ograničavaju prava obrane moraju biti strogo nužne (strictly necessary). Ako manje
restriktivna može biti dostatna, mora se primijeniti ta mjera.«
Ustavni sud utvrđuje da se u tim okvirima mora tumačiti članak 294. stavak 1. ZKP­a
koji »vjerojatnost ozbiljne opasnosti« ugrožavanja temeljnih prava propisuje kao
mjerilo dopuštenosti korištenja instituta ugroženog svjedoka. (Članak 294. stavak 1.
ZKP­a propisuje: »Kad postoji vjerojatnost da bi svjedok davanjem iskaza ili
odgovorom na pojedino pitanje sebe ili njemu blisku osobu izložio ozbiljnoj opasnosti
po život, zdravlje, tjelesnu nepovredivost, slobodu ili imovinu većeg opsega (ugroženi
svjedok), on može uskratiti iznošenje podataka iz članka 288. stavka 2. ovog Zakona,
davanje odgovora na pojedina pitanja ili davanje iskaza u cjelini, dok se ne osigura
zaštita svjedoka.«).
150.2. Članak 298. ZKP­a propisuje da »presuda i ocjena o nezakonitosti dokaza ne
može biti utemeljena isključivo na iskazu svjedoka pribavljenog prema članku 296. i
297. ovog Zakona«.
Prvo, pravilo da se presuda ne može temeljiti isključivo na iskazu svjedoka pribavljenog
prema članku 296. i članku 297. ZKP­a u načelu je nesporno. Važno je zbog toga što
potvrđuje da se prije izricanja osuđujuće presude svi dokazi moraju iznijeti na javnoj
raspravi u prisutnosti optuženog kako bi ih on mogao osporiti.
Međutim, uređenje tog općeg pravila u članku 298. ZKP­a bitno odstupa od europskog
pravnog standarda. Europski sud, naime to pravilo vezuje samo uz osuđujuću presudu
(conviction). Suprotno tome, ZKP u članku 298. ne pravi takvu razliku, pa se to pravilo
primjenjuje i kad je riječ o oslobađajućoj presudi.
Drugo, kad je riječ o ocjeni nezakonitog dokaza, zakonodavac člankom 298. ZKP­a
institut anonimnog svjedoka iz članka 296. i članka 297. ZKP­a postavlja na štetu
okrivljenika. Člankom 298. ZKP­a uvodi se, naime, »antidokazna« zabrana. Njime se
apsolutno zabranjuje da se nezakonitost određenog dokaza utvrdi samo na temelju
iskaza anonimnog svjedoka. Takvo ograničenje Ustavni sud smatra nesuglasnim s
člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije koji jamče pošteno suđenje.
Naime, dokazne zabrane, koje u načelu postoje u korist okrivljenika, djeluju nakon što
se pred sudom pokažu činjenice o povredi neke norme u pribavljanju ili izvođenju
nekog dokaza. Kad, dakle, u slučaju spora o (ne)zakonitosti nekog dokaza nema drugih
dokaza različitih od iskaza anonimnog svjedoka kojima bi se pokazala njegova
nezakonitost, članak 298. ZKP­a apsolutno zabranjuje da presuda bude donesena samo
na iskazu anonimnog svjedoka u korist okrivljenika. Time se znatno ograničava doseg
opće zabrane utemeljenja presude na nezakonitom dokazu (članak 10. stavak 1. ZKP­a).
150.3. Dosljedno tome, Ustavni sud smatra da je članak 298. ZKP­a nesuglasan s
člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije jer njegovo uređenje odstupa od ustavnih i
europskih pravnih standarda koje je Ustavni sud prethodno obrazložio. Usmjereno je na
štetu okrivljenika.
8.7.) Članak 326. stavci 1., 2. i 3.
151. Osporene odredbe glase:
»Članak 326.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 98/139(1) Tjelesni pregled okrivljenika, poduzet će se i bez njegova pristanka ako je potrebno
da se utvrde činjenice važne za kazneni postupak. Tjelesni pregled drugih osoba može
se bez njihova pristanka poduzeti samo ako se mora utvrditi nalazi li se određeni trag ili
posljedica kaznenog djela na njihovu tijelu.
(2) Tjelesni pregled se provodi i kod pretraga tijekom kojih se ulazi u tjelesne šupljine
ili se od tijela odvajaju nadomjesci ili pomagala organa pričvršćeni uz tijelo ili kad to
nalažu posebna svojstva ili zdravstveno stanje osobe koja se pretražuje.
(3) Uzimanje krvi i druge liječničke radnje koje se po pravilima medicinske znanosti
poduzimaju radi analize i utvrđivanja drugih važnih činjenica za postupak mogu se
poduzeti i bez okrivljenikove privole ako zbog toga ne bi nastupila šteta po njegovo
zdravlje.
(...)«
Članak 326. ZKP­a mijenjan je dva puta: člankom 68. ZID­a ZKP/09 i člankom 27.
ZID­a ZKP/11. Izmjene se, međutim, nisu odnosile na prva tri njegova stavka.
152. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Podnositeljice ovdje ukazuju i na odredbu čl. 326 ZKP­a koja govori o tjelesnom
pregledu okrivljenika koji se može provesti i bez njegovog pristanka ali i o tjelesnom
pregledu drugih osoba koji se također može provesti bez njihovog pristanka, s time što
te druge osobe uopće ne moraju imati neku procesnu ulogu u samom kaznenom
postupku.
Odredba čl. 326 ZKP­a u direktnoj je suprotnosti sa odredbom čl. 8 ECHR te odredbom
čl. 35 Ustava RH koje jamči zaštitu osobnog života, dostojanstva ugleda i časti.
Odredbe stavka 3 čl. 326 koje govore o uzimanju uzoraka krvi i drugim liječničkim
radnjama u suštini govore o medicinskim tretmanima te se ustanovljuju kriteriji po
kojima se i protivno volji i pristanku okrivljenika i drugih osoba takvi medicinski
tretmani nad njima provode.
Onemogućavanje medicinskog tretmana će na jednak način kao i prisiljavanje ljudi na
medicinski tretman, potaknuti pitanje nečovječnog i ponižavajućeg postupanja pa u
obzir dolazi i kršenje odredbe čl. 3 ECHR.
Podredno podnositelji žele istaći da su citirane odredbe zakona i u direktnoj suprotnosti
sa odredbama ZKP­a kojima su regulirana prava žrtve kaznenog djela, posebice kod
žrtve kaznenog djela protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa koja prema čl. 45 st. 1
toč. 3 ZKP­a ima pravo uskratiti odgovor na pitanja koja se odnose na strogo osobni
život žrtve, ali prema čl. 326 st. 1 ZKP­a nad njom se može obaviti tjelesni pregled bez
njezinog pristanka.
Potrebno je navesti da Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda istakao da je
pravo na privatni život usko povezano sa pojmom osobnog integriteta.
Stoga svako miješanje u fizički integritet neke osobe mora biti propisano zakonom i
mora biti razmjerno legitimnoj svrsi radi koje se provodi te zahtijeva pristanak te osoba.
U suprotnom bi osoba u slabijem položaju, kao što je to osoba lišena slobode, bila bez
zakonskih jamstava protiv samovoljnog postupanja. Sud je u svjetlu navedenog utvrdio
povredu iz čl. 8 ECHR u predmetu Y.F. protiv Turske iz 2003. g. s obzirom na obvezan
ginekološki pregled supruge podnositelja zahtjeva za vrijeme dok je bila lišena slobode.
Ovdje se ukazuje i na presudu Europskog suda za ljudska prava u predmetu Jalloh
protiv Njemačke iz 2006.«
153. Ministarstvo pravosuđa smatra da navedeni članak nije nesuglasan s Ustavom. Tim
člankom precizno su određeni uvjeti pod kojima se može poduzeti tjelesni pregled i12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 99/139druge radnje u odnosu na različite osobe.
154. Ustavni sud djelomice prihvaća prigovore predlagateljica.
154.1. Načelne pravne standarde za postupanje pri tjelesnom pregledu osumnjičenika ili
okrivljenika radi otkrivanja i osiguravanja tragova kaznenih djela Europski sud utvrdio
je u presudi Jalloh protiv Njemačke (presuda, veliko vijeće, 11. srpnja 2006., zahtjev br.
54810/00). Mjerodavni dijelovi glase:
»69. Što se tiče liječničkih zahvata kojima je pritvorena osoba izložena protiv svoje
volje članak 3. Konvencije nameće državi obvezu da zaštiti dobro tjelesno stanje
(physical well­being) osoba lišenih slobode, primjerice tako da im osigura potrebnu
medicinsku pomoć. Unatoč tome, osobe o kojima je riječ ostaju pod zaštitom članka 3.
zahtjevi kojeg ne dopuštaju derogaciju (...). Terapeutski nužna mjera promatrana s
gledišta ustanovljenih načela medicine ne može se u načelu smatrati nečovječnom i
ponižavajućom (vidjeti, primjerice, Herczegfalvy protiv Austrije, 24. rujna 1992., § 82.,
...). To se može reći, primjerice, za prisilno hranjenje kojim se spašava život određenog
pritvorenika koji svjesno odbija uzimati hranu. Međutim, Sud se ipak mora uvjeriti da je
uvjerljivo pokazano da doista postoji medicinska nužnost i da postoje postupovna
jamstva za odluku, primjerice o prisilnom hranjenju te da se ona poštuju (vidjeti
Nevmerzhitsky protiv Ukrajine, br. 54825/00, § 94., ECHR 2005­II.).
70. Čak i kad nije motivirano razlozima medicinske nužnosti, članci 3. i 8. Konvencije
sami po sebi ne zabranjuju poduzimanje medicinskog zahvata (medical procedure)
protivno volji osumnjičenika u cilju pribavljanja od njega dokaza o njegovoj upletenosti
u počinjenje kaznenog djela. Tako su konvencijska tijela u nekoliko navrata utvrdila da
uzimanje uzoraka krvi ili sline protivno volji osumnjičene osobe u cilju istrage
kaznenog djela nije povrijedilo te članke u okolnostima slučajeva koje su ispitivala
(vidjeti, inter alia, X protiv Nizozemske, br. 8239/78, odluka Komisije od 4. prosinca
1978., i Schmidt protiv Njemačke (odluka), br. 32352/02, 5. siječnja 2006.).
71. Međutim, bilo kakvo poduzimanje prisilnog medicinskog zahvata u cilju
pribavljanja dokaza zločina mora biti uvjerljivo opravdano činjenicama konkretnog
slučaja. To je posebno važno kad je postupak poduzet s namjerom da se iz tijela
pojedinca prikupi materijalni dokaz (real evidence) zločina za koji se ta osoba sumnjiči
da je počinila. Osobito invazivna priroda takvog čina zahtijeva strogu provjeru svih
okolnosti slučaja. S tim u vezi potrebno je voditi računa o težini kaznenog djela o kojem
je riječ. Vlasti također moraju pokazati da su u obzir uzele alternativne metode
izvlačenja (recovering) dokaza. Nadalje, postupak ne smije pratiti nikakav rizik trajnog
oštećenja zdravlja osumnjičenika (...).
72. Štoviše, kao i kod zahvata koji se poduzimaju u terapeutske svrhe, način na koji se
osoba podvrgava prisilnom medicinskom postupku u cilju prikupljanja dokaza iz
njezina tijela ne smije prijeći minimalnu razinu težine (minimum level of severity)
utvrđenu u sudskoj praksi Suda u odnosu na članak 3. Konvencije. Konkretno, u obzir
je potrebno uzeti je li osoba o kojoj je riječ pretrpjela veliku tjelesnu bol ili patnju zbog
prisilnog medicinskog zahvata (vidjeti Peters protiv Nizozemske, br. 21132/93, odluka
Komisije od 6. travnja 1994. ...).
73. Još je jedna važna okolnost u takvim slučajevima jesu li prisilni medicinski
postupak naložili i proveli liječnici (medical doctors) i je li osoba o kojoj je riječ bila
pod neprekidnim medicinskim nadzorom (vidjeti, primjerice, Ilijkov protiv Bugarske,
br. 33977/96, odluka Komisije od 20. listopada 1997., neobjavljena).
74. Daljnji je relevantan čimbenik je li zbog prisilnog medicinskog zahvata došlo do
bilo kakvog pogoršanja njegova ili njezina zdravlja i je li imao trajne posljedice za
njegovo ili njezino zdravlje (vidjeti naprijed navedenu presudu Ilijkov, i mutatis
mutandis, Krastanov protiv Bugarske, br. 50222/99, § 53., 30. rujna 2004).«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 100/139154.2. Ustavni sud utvrđuje da ni Ustav u načelu ne zabranjuje poduzimanje prisilne
medicinske intervencije radi otkrivanja i osiguravanja dokaza u istrazi kaznenih djela.
Međutim, s aspekta članka 23. stavka 1. Ustava i članka 3. Konvencije bilo kakvo
miješanje u tjelesni integritet osobe provedeno radi pribavljanja dokaza mora biti
predmet rigorozne provjere (the subject of rigorous scrutiny). U tom su smislu posebno
relevantni sljedeći čimbenici: stupanj do kojeg je prisilni medicinski zahvat bio nužan
za pribavljanje dokaza, opasnost po zdravlje osumnjičenika, način na koji je procedura
zahvata provedena i fizička bol i psihička patnja koju je zahvat prouzročio, stupanj
liječničkog (medicinskog) nadzora koji je dostupan i učinci na zdravlje osumnjičenika
(§ 76. presude Jalloh protiv Njemačke, 2006.).
Ustavni sud ne vidi da odredbe članka 326. stavaka 1., 2. i 3. ZKP­a sadrže mehanizme
koji bi osiguravali djelotvorno ostvarivanje tih pretpostavki u praksi. Također
primjećuje da ZKP ne sadržava izričit zahtjev da se tjelesni pregled bez pristanka osobe
u smislu članka 326. stavaka 1., 2. i 3. smije provoditi samo ako ne postoji druga blaža
mjera kojom je moguće postići isti rezultat (načelo stroge nužnosti – principle of strict
necessity).
Na koji će se način osigurati »rigorozna provjera« zadiranja u tjelesni integritet osobe
koje se poduzima radi pribavljanja dokaza u slučajevima iz članka 326. ZKP­a, što
uključuje i razmjernost mjere i procjenu njezine stroge nužnosti, nije pitanje na koje je
nadležan odgovoriti Ustavni sud. To je ustavna zadaća zakonodavca.
154.3. Sukladno tome, Ustavni sud utvrđuje da nisu u suglasnosti s Ustavom
pretpostavke koje su propisane u članku 326. stavku 1. prvoj rečenici (»ako je potrebno
da se utvrde činjenice važne za kazneni postupak«) i drugoj rečenici (»samo ako se
mora utvrditi nalazi li se određeni trag ili posljedica kaznenog djela na njihovu tijelu«),
članku 326. stavku 2. (»kad to nalažu posebna svojstva ili zdravstveno stanje osobe koja
se pretražuje«), te članku 326. stavku 3. (»ako zbog toga ne bi nastupila šteta po
njegovo zdravlje«). Zbog svoje nedostatnosti te pretpostavke ne zadovoljavaju
prethodno navedene zahtjeve, ne uvažavaju načelo razmjernosti i načelo stroge nužnosti
te nisu praćene razrađenim mehanizmom liječničkog (medicinskog) nadzora kao
predmetima moguće sudske kontrole.
154.4. Uvažavajući činjenicu da bez dijelova rečenica u stavcima 1., 2. i 3. članka 326.
ZKP­a za koje je Ustavni sud utvrdio da su nesuglasni s Ustavom preostali dijelovi
rečenica mijenjaju ili gube pravni smisao, Ustavni sud ukinuo je članak 326. stavke 1.,
2. i 3. ZKP­a u cijelosti.
8.8.) Članak 327. stavci 6. i 7.
155. Osporene odredbe glase:
»Članak 327.
(...)
(6) Podaci prikupljeni molekularno­genetskom analizom pohranjuju se i čuvaju u
pravilu dvadeset godina nakon završetka kaznenog postupka.
(7) Ministar nadležan za pravosuđe u suglasnosti s ministrima nadležnima za zdravstvo,
unutarnje poslove i obranu, propisuje uvjete pod kojima se podaci iz stavka 6. ovog
članka mogu čuvati duže vrijeme od vremena utvrđenog stavkom 6. ovog članka, uvjete
brisanja podataka, način uzimanja uzoraka biološkog materijala, pohranu, obradu,
čuvanje te o nadzoru nad pohranom, obradom i čuvanjem.«
156. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan iznose istovjetne prigovore koje su iznijeli
uz članak 186. i članak 187. ZKP­a. Navode da se podaci prikupljeni molekularno­
genetskom analizom pohranjuju i čuvaju u pravilu 20 godina nakon završetka kaznenog12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 101/139postupka, a prema članku 327. stavku 7. ZKP­a i dulje. Naglašavaju da nije riječ
isključivo o molekularno­genetskim podacima o okrivljenoj osobi već i o trećim
osobama koje u kaznenom postupku ne moraju imati ni svojstvo svjedoka. Nesuglasnost
osporenih odredaba s člankom 37. Ustava i člankom 8. Konvencije posebno je vidljiva
u činjenici da se rok od 20 godina odnosi na sve odluke državnog odvjetnika i suda
donesene u kaznenom postupku.
157. Ministarstvo pravosuđa smatra da su tvrdnje predlagateljica neosnovane jer je
člankom 327. stavcima 6. i 7. ZKP­a propisano pod kojim se uvjetima molekularno­
genetska analiza određuje i kako se uzimaju uzorci od pojedinih kategorija osoba.
Smatra da nije osnovan navod predlagateljica da se sporni uzorci mogu uzeti i od trećih
osoba.
158. Ustavni sud prvo primjećuje da prema članku 327. ZKP­a tijelo koje vodi postupak
može odrediti molekularno­genetsku analizu ako postoji vjerojatnost da će se tom
analizom pribaviti podaci korisni za dokazivanje kaznenog djela. Uzimanje uzoraka
biološkog materijala s mjesta počinjenja i drugog mjesta na kojemu su tragovi kaznenog
djela od okrivljenika, od žrtve i od druge osobe (pod uvjetom da nije riječ o biološkom
uzorku te osobe, osim ako drugačije nije propisano ZKP­om) radi prikupljanja podataka
korisnih za dokazivanje kaznenog djela može se odrediti prije i tijekom kaznenog
postupka za kazneno djelo za koje se progoni po službenoj dužnosti.
Riječ je, dakle, o prikupljanju osobnih podataka dobivenih molekularno­genetskom
analizom koji potpadaju pod zaštitu članka 35. Ustava i članka 8. Konvencije. Ustavni
sud opetovano ponavlja da odredbe ZKP­a o zaštiti osobnih podataka moraju biti
usklađene s Okvirnom odlukom Vijeća Europske unije od 27. studenoga 2008. o zaštiti
osobnih podataka korištenih u okvirima policijske i sudske suradnje u kaznenim
stvarima. Budući da je temeljna stajališta o tome iznio u točki 101.1. obrazloženja ove
odluke, ne smatra potrebnim ponovo ih obrazlagati u ovoj točki.
158.1. Ustavni sud dužan je uz članak 327. stavke 6. i 7. ZKP­a istaknuti drugi problem:
nužni opseg zakonskog uređenja postupanja s osobnim podacima prikupljenim
molekularno­genetskom analizom.
U članku 327. stavku 1. ZKP­a propisano je da se podaci prikupljeni molekularno­
genetskom analizom pohranjuju i čuvaju u pravilu dvadeset godina nakon završetka
kaznenog postupka. Time je zakonodavac prepustio nadležnim ministrima da svojim
aktima uređuje pohranu i čuvanje tih osobnih podataka (svatko u svom upravnom
resoru) i dulje od 20 godina, a da istodobno nije propisao nikakva bliža mjerila kojima
bi se oni morali voditi.
158.2. Ustavni sud podsjeća na komparativni pregled zakonodavstava europskih država
u tom pitanju, koje je Europski sud proveo u predmetu S. i Marper protiv Velike
Britanije (presuda, veliko vijeće, 4. prosinca 2008., zahtjevi br. 30562/04 i 30566/04):
»B. Zakonodavstvo i praksa država članica Vijeća Europe
45. Prema informaciji koje su dale države članice ili koje su na neki drugi način
dostupne Sudu, u kontekstu kaznenog postupka većina država članica Vijeća Europe
dopušta obvezno uzimanje otisaka prstiju i uzoraka tkiva. Barem 20 država članica ima
odredbu o uzimanju DNK podataka i njihove pohrane u nacionalnoj bazi podataka ili u
nekom drugom obliku (Austrija, Belgija, Češka Republika, Danska, Estonija, Finska,
Francuska, Grčka, Irska, Italija, Latvija, Luksemburg, Mađarska, Nizozemska,
Norveška, Njemačka Poljska, Španjolska, Švedska i Švicarska). Ta brojka je u stalnom
porastu.
46. U većini tih država (uključujući Austriju, Belgiju, Finsku, Francusku, Irsku, Italiju,
Luksemburg, Mađarsku, Nizozemsku, Norvešku, Njemačku, Poljsku, Španjolsku i
Švedsku) uzimanje DNK podataka u kontekstu kaznenog postupka nije sustavna već je12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 102/139ograničena na neke specifične okolnosti i/ili teža kaznena djela, osobito ona za koje je
zapriječena kazna zatvora u određenom trajanju.
47. Ujedinjeno Kraljevstvo jedina je država članica Vijeća Europe koja izrijekom
dopušta sustavno i neograničeno čuvanje DNK profila i uzoraka tkiva osoba koje su
oslobođene ili u odnosu na koje je kazneni postupak obustavljen. U pet država (Belgija,
Irska, Italija, Mađarska i Švedska) ti uzorci se moraju ex officio uništiti nakon
oslobađajuće presude ili obustave kaznenog postupka. Deset država primjenjuje isto
opće pravilo s određenim ograničenim iznimkama: Luksemburg, Nizozemska i
Njemačka dopuštaju čuvanje tih podataka ako je osoba i dalje sumnjiva ili ako postoji
potreba za daljnjom istragom u odvojenom slučaju; Austrija dopušta čuvanje podataka
ako postoji opasnost da će osoba počiniti opasno kazneno djelo, Poljska ga također
dopušta u odnosu na određena teška kaznena djela; Norveška i Španjolska dopuštaju
čuvanje profila ako je optužena osoba oslobođena zbog nedostatka kaznene ubrojivosti;
Finska i Danska dopuštaju čuvanje jednu, odnosno deset godina u slučaju oslobađanja, a
Švicarska jednu godinu u slučaju obustave kaznenog postupka. U Francuskoj se DNK
profili mogu čuvati 25 godina nakon oslobađanja ili odsluženja kazne; tijekom tog
razdoblja državni odvjetnik može narediti ranije brisanje, bilo na njegov ili njezin
vlastiti poticaj, ili po zahtjevu, ako njihovo čuvanje više nije potrebno u svrhu
identifikacije povezane s kaznenom istragom. Čini se da i Estonija i Latvija dopuštaju
čuvanje DNK profila osumnjičenih osoba neko vrijeme nakon oslobađanja.
48. DNK profili osuđenih osoba u pravilu se mogu čuvati neko ograničeno vrijeme
nakon osuđujuće presude ili nakon smrti osuđenika. Stoga se čini da je i u ovom slučaju
Ujedinjeno Kraljevstvo jedina zemlja članica Vijeća Europe koja dopušta sustavno i
neograničeno čuvanje kako profila tako i uzoraka tkiva osuđenih osoba.
49. U odnosu na odluke o uzimanju staničnih uzoraka ili DNK profila u većini država
članica postoje žalbeni mehanizmi putem tijela za nadzor zaštite podataka i/ili putem
sudova.
C. Europska unija
50. Direktiva 95/46/EC od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinca u vezi s obradom
osobnih podataka i o slobodnom prijenosu takvih podataka propisuje da je cilj
nacionalnih zakona o obradi osobnih podataka prije svega zaštita prava na privatnost
zajamčenog člankom 8. Europske konvencije o ljudskim pravima i općim načelima
komunitarnog prava. Direktiva utvrđuje brojna načela u svrhu jačanja načela navedenih
u Konvenciji o zaštiti podataka Vijeća Europe. Sukladno njezinim odredbama zemlje
članice mogu usvojiti propise o ograničavanju opsega određenih obveza i prava iz
Direktive kada takvo ograničenje predstavlja u prvom redu nužnu mjeru za sprečavanje,
istragu, otkrivanje i gonjenje kaznenih djela (članak 13.).
51. Konvencija iz Prüma o jačanju prekogranične suradnje, posebno u vezi s borbom
protiv terorizma, prekograničnog kriminala i ilegalnih migracija, koju je 27. svibnja
2005. potpisalo nekoliko članica Europske Unije, sadrži pravila o dostavljanju otisaka
prstiju i DNK podatka drugim zemljama potpisnicama i njihovo automatsko
uspoređivanje u mjerodavnim bazama podataka. Konvencijom je između ostalog
propisano:
‘Članak 35. – Svrha
2. ... Zemlja potpisnica koja obrađuje slučaj može obrađivati isporučene podatke (...)
isključivo ako je to nužno za usporedbu, dobivanje automatskih odgovora na pretragu ili
snimanje. ... Isporučeni podaci moraju se izbrisati odmah nakon dobivanja rezultata
usporedbe ili automatskih odgovora na pretragu osim ako je daljnja obrada nužna za
ostvarenje naprijed navedene svrhe.’12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 103/13952. Članak 34. jamči razinu zaštite osobnih podataka koja je jednaka zaštiti koju pruža
Konvencija o zaštiti podatka i od država ugovornica zahtijeva da vode računa o
Preporuci R(87)15 Odbora ministara Vijeća Europe.
53. Okvirna odluka Vijeća od 24. lipnja 2008. o zaštiti osobnih podataka obrađivanih u
okviru policijske i sudbene suradnje u kaznenim stvarima između ostalog propisuje:
‘Članak 5.
Rokovi za brisanje i preispitivanje
Utvrđuju se odgovarajući rokovi za brisanje osobnih podataka ili za periodično
preispitivanje potrebe za njihovom pohranom. Poštivanje tih rokova osigurat će se
postupovnim mjerama’.«
158.3. U članku 327. stavku 2. ZKP­a zakonodavac je u cijelosti prepustio ministrima
uređivanje i svih drugih elemenata postupanja s podacima prikupljenim molekularno­
genetskom analizom (uvjete brisanja podataka, način uzimanja uzoraka biološkog
materijala, pohranu, obradu, čuvanje te nadzor nad pohranom, obradom i čuvanjem).
Zbog ustavnopravne važnosti tih podataka s aspekta zaštite ljudskih prava Ustavni sud
ocjenjuje takvu zakonodavnu delegaciju ovlasti na čelnike upravnih resora
nedopuštenom. Naime, nesporno je riječ o predmetu zakonskog uređenja. Ustavni sud
ne smatra potrebnim u ovom postupku razmatrati ustavnopravnu prihvatljivost
uredbenog reguliranja te materije. Dostatno je zadržati se na utvrđenju da uvjeti brisanja
podataka prikupljenih molekularno­genetskom analizom, način uzimanja uzoraka
biološkog materijala, pohrana, obrada, čuvanje te nadzor nad pohranom, obradom i
čuvanjem tih uzoraka ne može biti predmet pravilničkog reguliranja, a da prije toga za
to nije osiguran nužan zakonodavni okvir.
158.4. Zbog navedenog su razloga stavci 6. i 7. članka 327. ZKP­a u nesuglasnosti s
člankom 3. (kršenje zahtjeva koji za zakone proizlaze iz načela vladavine prava) u vezi
s člankom 37. Ustava i s člankom 8. Konvencije.
8.9.) Članak 332. stavak 2.
159. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 332.
(1) Ako se istraga ne može provesti na drugi način ili bi to bilo moguće samo uz
nerazmjerne teškoće, na pisani obrazloženi zahtjev državnog odvjetnika, sudac istrage
može protiv osobe za koju postoje osnove sumnje da je sama počinila ili zajedno s
drugim osobama sudjelovala u kaznenom djelu iz članka 334. ovog Zakona, pisanim,
obrazloženim nalogom odrediti posebne dokazne radnje kojima se privremeno
ograničavaju određena ustavna prava građana, i to:
1) nadzor i tehničko snimanje telefonskih razgovora i drugih komunikacija na daljinu,
2) presretanje, prikupljanje i snimanje računalnih podataka,
3) ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko snimanje prostorija,
4) tajno praćenje i tehničko snimanje osoba i predmeta,
5) uporabu prikrivenih istražitelja i pouzdanika,
6) simuliranu prodaju i otkup predmeta te simulirano davanje potkupnine i simulirano
primanje potkupnine,12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 104/1397) pružanje simuliranih poslovnih usluga ili sklapanje simuliranih pravnih poslova,
8) nadzirani prijevoz i isporuku predmeta kaznenog djela.
(2) Iznimno, kad okolnosti nalažu da se s izvršenjem radnji započne odmah, nalog iz
stavka 1. ovog članka, prije početka istrage na vrijeme od dvadeset četiri sata može
izdati državni odvjetnik. Nalog s oznakom vremena izdavanja i obrazloženjem državni
odvjetnik mora u roku od osam sati od izdavanja dostaviti sucu istrage. Sudac istrage
odmah odlučuje rješenjem o zakonitosti naloga. Ako odobri nalog državnog odvjetnika
postupit će prema stavku 1. ovog članka. Ako sudac istrage odbije nalog, državni
odvjetnik, može u roku od osam sati podnijeti žalbu. O žalbi odlučuje vijeće u roku od
dvanaest sati.
(...)«
160. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Ovom odredbom uvodi se arbitrarnost u postupanju državnih tijela koja nije
dozvoljena kod ograničavanja ustavnih prava građana. Kao što je već u više navrata u
ovoj ustavnoj tužbi istaknuto zakonske norme kojima se ograničavaju temeljna ljudska
prava moraju biti jasne i precizne bez ostavljanja mogućnosti bilo kavom arbitrarnom,
tumačenju. Valjanost istaknutih argumenata ni na koji način nije umanjena naknadnom
sudskom konvalidacijom naloga državnog odvjetnika jer zahvat u slobode i prava
građanina državni odvjetnik poduzima samoinicijativno.«
161. Ministarstvo pravosuđa ne smatra da je članak 332. stavak 2. ZKP­a nesuglasan s
Ustavom. Propisuje iznimku koja se može primijeniti samo pod određenim uvjetima
(kad okolnosti nalažu da se s izvršenjem radnji započne odmah). Iznimka koja se sastoji
u tome da se s posebnim dokaznim radnjama započinje odmah na temelju naloga
državnog odvjetnika uvijek je podložna »konvalidaciji« suca istrage. Tom odredbom ne
uvodi se arbitrarnost nego predviđa da tijelo koje obavlja kazneni progon i vodi
prethodni postupak iznimno pod zakonskim uvjetima može naložiti određene radnje, pri
čemu o kratkom roku o zakonitosti naloga odlučuje sud. Prema očitovanju Ministarstva
pravosuđa, uvažavanje iznimnih okolnosti nije arbitrarnost.
162. Ustavni sud ponavlja da je člankom 332. stavkom 2. ZKP­a ovlašten državni
odvjetnik da iznimno, prije početka istrage i »kad okolnosti nalažu da se s izvršenjem
radnji započne odmah«, pisanim obrazloženim nalogom odredi posebne dokazne radnje
kojima se privremeno ograničavaju određena ustavna prava građana. Te radnje mogu
trajati najduže 24 sata.
Nalog s oznakom vremena izdavanja i obrazloženjem državni odvjetnik mora u roku od
osam sati od izdavanja dostaviti sucu istrage. Sudac istrage odmah odlučuje rješenjem o
zakonitosti naloga. Ako ga odobri, sudac istrage zamjenjuje nalog državnog odvjetnika
svojim (sudskim) nalogom.
Ustavni sud tako propisan postupak ocjenjuje ustavnopravno prihvatljivim budući da se
sudski nadzor provodi odmah, a konstituira se u kratkom roku (osam sati od izdavanja
naloga). Odobravanjem naložene mjere nalog državnog odvjetnika zamjenjuje se
sudskim nalogom.
162.1. Daljnji postupak, međutim, nije jasno i jednoznačno uređen, osobito s obzirom
na učinke koje odbijanje naloga državnog odvjetnika ima za provedbu same dokazne
radnje. Posljednje dvije rečenice članka 332. stavka 2. ZKP­a glase: »Ako sudac istrage
odbije nalog, državni odvjetnik, može u roku od osam sati podnijeti žalbu. O žalbi
odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati.« Dakle, nije sporna sama procedura.
Ustavnopravno je sporna nepredvidljivost i neodređenost pravnih učinaka do kojih
dovodi sudsko neodobravanje naloga državnog odvjetnika. Konkretno, ima li to
neodobravanje učinak zabrane daljnje provedbe naloga državnog odvjetnika ili se12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 105/139provedba dokazne radnje, unatoč sudskom neodobravanju tog naloga, nastavlja
preostalih (najmanje) 16 sati? Ako se ne nastavlja, propisani pravni lijek koji je priznat
državnom odvjetniku predstavlja samo privid, a njegova zakonska ovlast da određuje
dokaznu radnju na vrijeme od 24 sata samo je normativni vremenski okvir bez ikakvog
učinka. Ako se pak nastavlja, privid postaje propisani sudski nadzor jer pravorijek
sudskog vijeća o žalbi državnog odvjetnika vremenski slijedi pri kraju ili poslije isteka
24 sata u kojima je već provedena naložena dokazna radnja.
Nije na Ustavnom sudu da u ovom ustavnosudskom postupku nagađa o odgovoru na
postavljena pitanja. Njegova je ustavna obveza takve neodređene i nejasne pravne
norme s neizvjesnim učincima ukloniti iz ustavnopravnog poretka. Na zakonodavcu je
da sporno zakonsko rješenje preispita i preoblikuje tako da zadovoljava zahtjeve pravne
predvidljivosti i pravne izvjesnosti te da istodobno osigura dostatnu razinu zaštite
ustavnih prava građana koji se nađu u situaciji da se mjere iz članka 332. stavka 1.
ZKP­a imaju primijeniti na njih.
162.2. Ustavni sud također primjećuje da je pretpostavka pod kojom državni odvjetnik
iznimno može naložiti provedbu dokazne radnje (»kad okolnosti nalažu da se s
izvršenjem radnji započne odmah«) nije dostatno određena i precizna da bi mogla
zadovoljiti zahtjeve koji za zakone proizlaze iz vladavine prava. Taj normativni izričaj
upućuje na zaključak da je riječ o subjektivnoj procjeni ovlaštene osobe koja ne treba
biti zasnovana ni na jednom objektivnom odnosno provjerljivom elementu.
Takvo zakonsko uređenje mjera koje ograničavaju ustavna prava građana općenito nije
ustavnopravno prihvatljivo, neovisno o kojem je tijelu državne vlasti riječ (državnom
odvjetništvu, sudstvu ili pak izvršnoj odnosno upravnoj vlasti).
162.3. Konačno, Ustavni sud primjećuje da je u članku 332. stavku 1. točki 3. ZKP­a
riječ o »ulasku u prostorije radi provođenja nadzora i tehničkog snimanja prostorija«.
Opetovano ponavljajući da je dom pod jačom zaštitom Ustava i Konvencije od svih
ostalih »prostorija«, Ustavni sud mora zaključiti da je zakonodavac propustio jasno
naznačiti obuhvaćaju li »prostorije« u smislu članka 332. stavka 1. točke 3. ZKP­a i
dom te ovisno o odgovoru na primjeren način urediti to pitanje. Nije na Ustavnom sudu
da u ovom ustavnosudskom postupku nagađa o tom odgovoru. I ovdje vrijede sve
prijašnje napomene o zahtjevima koji za zakone proizlaze iz vladavine prava.
162.4. Zbog neodređenosti i nejasnoća u njihovu sadržaju odnosno nejasnih i
nepredvidljivih učinaka koje proizvode Ustavni sud ocijenio je nesuglasnima sa
zahtjevima pravne određenosti, predvidljivosti i pravne izvjesnosti kao sastavnim
dijelovima vladavine prava (članak 3. Ustava) zasebno i zajedno s člankom 34. Ustava:
– članak 332. stavak 1. točku 3. (»ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko
snimanje prostorija«) kad je riječ o domu,
– dio članka 332. stavka 2. ZKP­a koji glasi: »kad okolnosti nalažu da se s izvršenjem
radnji započne odmah«, i
– posljednje dvije rečenice u članku 332. stavku 2. ZKP­a koje glase: »Ako sudac
istrage odbije nalog, državni odvjetnik, može u roku od osam sati podnijeti žalbu. O
žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati.«
162.5. Uvažavajući činjenicu da bez navedenih dijelova članka 332. stavka 2. ZKP­a za
koje je Ustavni sud utvrdio da su nesuglasni s Ustavom preostali dijelovi mijenjaju ili
gube pravni smisao, Ustavni sud ukinuo je članak 332. stavak 2. ZKP­a u cijelosti.
8.10.) Članak 334. stavak 2.
163. Mjerodavne odredbe glase:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 106/139»Članak 334.
(1) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti za
sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona:
1) protiv Republike Hrvatske (Glava XII.), protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim
pravom (Glava XIII.), protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa (Glava XIV.) i protiv
oružanih snaga Republike Hrvatske (Glava XXVI.), a za koja je propisana kazna
zatvora od pet ili više godina,
2) ubojstva (članak 90.), otmice (članak 125.), podvođenja (članak 195.), dječje
pornografije na računalnom sustavu ili mreži (članak 197.a), razbojništva (članak 218.
stavak 2.), povrede tajnosti, cjelovitosti i dostupnosti računalnih podatka, programa ili
sustava (članak 223.), računalnog krivotvorenja (članak 223.a), prijevare na štetu
Europskih zajednica (članak 224.b), iznude (članak 234.), ucjene (članak 235.), teških
kaznenih djela protiv opće sigurnosti (članak 271.), krivotvorenja novca (članak 274.),
pranja novca (članak 279.), primanja mita u gospodarskom poslovanju (članak 294.a),
davanja mita u gospodarskom poslovanju (članak 294.b), izbjegavanja carinskog
nadzora (članak 298.), sprječavanja dokazivanja (članak 304.), prisile prema
pravosudnom dužnosniku (članak 309.), udruživanja za počinjenje kaznenog djela
(članak 333.) kao i za kaznena djela koja je počinila ta grupa ili zločinačka organizacija
u stjecaju, nedozvoljenog posjedovanja oružja i eksplozivnih tvari (članak 335.),
zlouporabe položaja i ovlasti (članak 337.), zlouporabe obavljanja dužnosti državne
vlasti (članak 338.), protuzakonitog posredovanja (članak 343.), primanja mita (članak
347.) i davanja mita (članak 348.),
3) iskorištavanja djece ili maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196.), upoznavanja
djece s pornografijom (članak 197.), povrede prava autora ili umjetnika izvođača
(članak 229.), nedozvoljene uporabe autorskog djela ili izvedbe umjetnika izvođača
(članak 230.), povrede prava proizvoditelja zvučne ili slikovne snimke i prava u svezi s
radiodifuzijskim emisijama (članak 231.), povrede prava iz prijavljenog ili zaštićenog
izuma (članak 232.), povrede prava industrijskog vlasništva i neovlaštene uporaba tuđe
tvrtke (članak 285.), ako su ta djela počinjena uporabom računalnih sustava ili mreža,
4) za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora.
(2) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti i za
kaznena djela počinjena na štetu djece ili maloljetnika.«
164. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan i predlagatelj Rzaunek upozoravaju na
nesuglasnost s Ustavom članka 334. stavka 2. ZKP­a. Smatraju da se tom odredbom
ograničenje ustavnih prava i sloboda koje je u svim zakonodavstvima predviđeno kao
iznimka u postupanju pretvara u pravilo. Naime, široki katalog nabrojanih kaznenih
djela za koja se mogu odrediti posebne dokazne radnje doveo je do toga da su
ograničenja ustavnih prava i sloboda, koja su u svim zakonodavstvima predviđena kao
iznimka u postupanju, pretvorena u pravilo postupanja. Kao primjer navode kazneno
djelo povrede dužnosti uzdržavanja iz članka 209. Kaznenog zakona.
165. Ministarstvo pravosuđa tvrdi da je smisao osporenog članka 334. stavka 2. ZKP­a
u nastojanju zakonodavca da se osigura pojačana zaštita djece i maloljetnika te smatra
da predlagateljice neosnovano navode postojanje njegove nesuglasnosti s Ustavom.
166. Ustavni sud prihvaća prigovor predlagatelja. Način na koji je oblikovana pravna
norma u članku 334. stavku 2. ZKP­a ustavnopravno je nedopušten. Iako je osporena
odredba smještena odmah ispod kataloga najtežih kaznenih djela za koja se mogu
odrediti posebne dokazne radnje (članak 334. stavak 1. ZKP­a), ona se zapravo ne
odnosi na taj katalog. Odnosi se na sva kaznena djela.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 107/139Jedina poveznica između stavka 1. i stavka 2. članka 334. jest članak 332. stavak 1.
ZKP­a. To znači: i kad je riječ o taksativno navedenim najtežim kaznenim djelima
(članak 334. stavak 1. ZKP­a), ali i kad je riječ o svim kaznenim djelima koja su
»počinjena na štetu djece ili maloljetnika« (članak 334. stavak 2. ZKP­a) dopušteno je
odrediti posebne dokazne radnje. Drugim riječima, protiv osobe za koju postoje osnove
sumnje da je sama počinila ili zajedno s drugim osobama sudjelovala u kaznenom djelu
»počinjenom na štetu djece ili maloljetnika« dopušteno je odrediti posebne dokazne
radnje kojima se privremeno ograničavaju određena ustavna prava građana. Članak 332.
stavak 1. na koji se poziva članak 334. ZKP­a citiran je u točki 159. obrazloženja ove
odluke, a odnosi se na posebne dokazne radnje kojima se privremeno ograničavaju
određena ustavna prava građana (nadzor i tehničko snimanje telefonskih razgovora i
drugih komunikacija na daljinu, presretanje, prikupljanje i snimanje računalnih
podataka, ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko snimanje prostorija,
tajno praćenje i tehničko snimanje osoba i predmeta, uporabu prikrivenih istražitelja i
pouzdanika, simuliranu prodaju i otkup predmeta te simulirano davanje potkupnine i
simulirano primanje potkupnine, pružanje simuliranih poslovnih usluga ili sklapanje
simuliranih pravnih poslova, nadzirani prijevoz i isporuku predmeta kaznenog djela).
Ustavni sud podsjeća da gotovo ne postoji kazneno djelo za koje se ne bi moglo reći da
nije počinjeno »na štetu djece ili maloljetnika« ako je u okolnosti konkretnog slučaja
uključeno i neko dijete ili maloljetnik. Predlagatelji su se u tom smislu poslužili dobrim
primjerom.
166.1. Ustavni sud na kraju napominje da se iz članka 334. stavka 2. ZKP­a jasno
raspoznaje njezin legitimni cilj: ispunjenje ustavne obveze države da štiti djecu i mladež
u smislu članka 62. Ustava.
To se nastojanje zakonodavca ovom odlukom nikako i ni u kom slučaju ne dovodi u
pitanje. Sam Ustav upućuje na obvezu provođenja kaznene politike koja polazi od nulte
tolerancije svih postupanja koja bi mogla štetiti djeci. U području kaznenog procesnog
prava, međutim, ta se ustavna obveza ne može ostvarivati tako da se u kaznenoprocesni
poredak istodobno unose elementi nerazmjernosti, prekomjernosti i skrivene
arbitrarnosti. Tako oblikovana pravna norma štetna je za sve, u konačnici i za one koje
bi trebala štititi.
166.2. Zaključno, neovisno o legitimnom cilju koji jasno prožima članak 334. stavak 2.
ZKP­a ostaje činjenica da je preko te odredbe u kaznenoprocesnom poretku Republike
Hrvatske otvorena mogućnost poduzimanja posebnih dokaznih radnji za gotovo sva
kaznena djela navedena u KZ­u jer u praktičnom pravnom životu gotovo da nema
kaznenog djela koje ne bi moglo biti počinjeno i na štetu nekog djeteta ili maloljetnika.
Pravna norma oblikovana na način na koji je to učinjeno u članku 334. stavku 2. ZKP­a
ne ispunjava zahtjeve koji za zakone proizlaze iz vladavine prava (članak 3.), osobito
zahtjeve pravne sigurnosti, pravne izvjesnosti i pravne predvidljivosti. Time je u samu
njezinu strukturu ugrađena nerazmjernost i skrivena arbitrarnost (nesuglasnost s
člankom 16. u vezi s člankom 35. Ustava).
8.11.) Članak 335. stavak 3.
167. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 335.
(1) U nalogu iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona navode se raspoloživi podaci o osobi
protiv koje se posebne dokazne radnje primjenjuju, činjenice iz kojih proizlazi potreba
poduzimanja te rok trajanja koji mora biti primjeren ostvarenju cilja kao i način, opseg i
mjesto provođenja radnje. Radnje izvršava policija. Službene i odgovorne osobe koje
sudjeluju u postupku odlučivanja i izvršenja radnji iz članka 332. ovog Zakona dužne su
kao tajnu čuvati sve podatke koje su saznale u svezi s radnjama.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 108/139(2) Operativno­tehnički centar za nadzor telekomunikacija koji obavlja tehničku
koordinaciju s davateljem telekomunikacijskih usluga u Republici Hrvatskoj kao i
davatelji telekomunikacijskih usluga, dužni su policiji osigurati potrebnu tehničku
pomoć. ...
(3) Posebne dokazne radnje mogu trajati najdulje šest mjeseci. Na prijedlog državnog
odvjetnika sudac istrage ih može produljiti iz važnih razloga za još šest mjeseca. U
posebno složenim predmetima sudac istrage može produžiti radnje za daljnjih šest
mjeseci. Ako odbije prijedlog državnog odvjetnika za produljenje radnje, sudac istrage
donosi rješenje protiv kojeg državni odvjetnik može podnijeti žalbu u roku od osam sati.
O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati.
(4) Čim prestanu pretpostavke iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona, sudac istrage je
dužan odrediti obustavu poduzetih radnji. Ako državni odvjetnik odustane od kaznenog
progona, odnosno ako podaci i obavijesti pribavljeni primjenom poduzetih radnji nisu
potrebni za kazneni postupak, uništit će se pod nadzorom suca istrage, koji će o tome
sastaviti posebni zapisnik.
(5) Nalog iz stavka 1. ovog članka čuva se u posebnom omotu. Nakon prestanka radnje,
a ako to probici postupka dopuštaju i prije, nalog se na njezin zahtjev, može dostaviti
osobi protiv koje je radnja bila određena.
(...)«
Članak 332. stavak 1. na koji se poziva članak 335. ZKP­a citiran je u točki 159.
obrazloženja ove odluke, a odnosi se na posebne dokazne radnje kojima se privremeno
ograničavaju određena ustavna prava građana (nadzor i tehničko snimanje telefonskih
razgovora i drugih komunikacija na daljinu, presretanje, prikupljanje i snimanje
računalnih podataka, ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko snimanje
prostorija, tajno praćenje i tehničko snimanje osoba i predmeta, uporabu prikrivenih
istražitelja i pouzdanika, simuliranu prodaju i otkup predmeta te simulirano davanje
potkupnine i simulirano primanje potkupnine, pružanje simuliranih poslovnih usluga ili
sklapanje simuliranih pravnih poslova, nadzirani prijevoz i isporuku predmeta kaznenog
djela).
Članak 334. ZKP­a u kojem su propisana kaznena djela koja omogućuju provođenje
posebnih dokaznih radnji iz članka 332. stavka 2. i u rokovima iz članka 335. stavka 3.
ZKP­a citiran je u točki 163. obrazloženja ove odluke.
168. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Prema odredbi članka 335 st. 3 ZKP­a posebne dokazne radnje mogu trajati najdulje 6
mjeseci. Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage ih može produljiti za još 6
mjeseci. U posebno složenim predmetima sudac istrage može produžiti radnje za
daljnjih 6 mjeseci, što znači da ukupno trajanje mjera može iznositi 1 godinu i 6
mjeseci.
Ovako dugi vremenski period trajanja mjera ni u kom slučaju ne može se smatrati
razmjernim rokom u odnosu na narav i potrebu za ograničavanjem ustavnih prava.
Navođenjem u ovom zakonskom članku pojma ‘važnih razloga’ i ‘posebno složenih
predmeta’ povrijeđeno je i ustavno načelo vladavine prava te prava na pravično suđenje,
jer zakon nije jasan i transparentan i ostavlja mogućnost arbitrarnog tumačenja i
postupanja tijela pred kojima se vodi postupak. Istovremeno ovakvim normiranjem u
cijelosti je izbjegnuta sudska kontrola jer se nalozi o produženju ne mogu kasnije
ispitati u svim fazama postupka.«
169. Ministarstvo pravosuđa smatra da su za sve dokazne radnje propisana primjerena
razdoblja tako da rok propisan člankom 335. stavkom 3. ZKP­a nije predugo razdoblje.
Također smatra da pojmovi »važni razlozi« i »posebno složeni predmeti« nisu12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 109/139arbitrarni. Ministarstvo pravosuđa napominje da sudac istrage određuje i produljuje
posebne dokazne radnje. Sukladno tome, kad su ispunjeni uvjeti iz članka 335. stavka 4.
ZKP­a dužan je odrediti obustavu poduzetih radnji.
170. Ustavni sud primjećuje da kod članka 335. stavka 3. ZKP­a postoje dva
ustavnopravna problema povezana s djelima taksativno navedenima u članku 334. ZKP­
a. Prvi se tiče ustavnopravne prihvatljivosti propisanih neodređenih pravnih pojmova, a
drugi ustavnopravne prihvatljivosti propisane duljine trajanja dokaznih radnji.
170.1. Prvo, u drugoj rečenici članka 335. stavka 2. ZKP­a sadržana je ovlast suca
istrage da provođenje dokaznih radnji produlji za šest mjeseci »iz važnih razloga«. U
trećoj rečenici članka 335. stavka 2. ZKP­a sadržano je ovlaštenje suca istrage da
produlji radnje za daljnjih šest mjeseci »u posebno složenim predmetima«. Neodređeni
pravni pojmovi »iz važnih razloga« i »u posebno složenim predmetima« ujedno su i
pretpostavke i mjerila, različita po svojoj prirodi, kojima se sudac istrage vodi kad se
koristi tom zakonskom ovlašću.
Što se tiče sadržaja tih pojmova (pretpostavki), Ustavni sud primjećuje da za procjenu
»važnosti razloga« nisu postavljene nikakve normativne granice. S druge strane, nije
siguran da »složenost predmeta« bez ikakvog bližeg određenja može biti opravdanje za
ograničenje ustavnih prava građana na privatnost.
Nesporna je činjenica da će dulje trajanje posebnih dokaznih radnji biti nužno kad je
riječ o dokazivanju kaznenih djela terorizma ili djela vezanih uz terorizam, najtežih
djela povezanih s međunarodnim pravom i najtežih oblika korupcije odnosno
organiziranog kriminala, osobito trgovanja ljudima, narkoticima i oružjem jer samo
izvršenje tih djela ponekad može trajati jako dugo. Međutim, kao i u nizu drugih
odredaba ZKP­a, ni u članku 335. stavku 3. ZKP­a nije napravljena nužna distinkcija
između tih djela i onih koja nemaju ta obilježja i na koja se produljivanje rokova
objektivno ne treba odnositi. Neodređeni pravni pojmovi »važnost razloga« i složenost
predmeta« ne mogu poslužiti kao mjerilo te distinkcije. Ona treba biti jasno i precizno
naznačena u samom zakonu.
Budući da to nije tako, ocjena o tome jesu li ispunjene zakonske pretpostavke
(uobličene u neodređene pravne pojmove »važnost razloga« i složenost predmeta«)
prepuštena je u cijelosti diskrecijskoj ocjeni suca u svakom konkretnom (pojedinačnom)
slučaju. Takvo uređenje nikada ne može jamčiti ujednačenost sudske prakse. Ono
uzrokuje pravnu nepredvidljivost, pravnu neizvjesnost, a s time i pravnu nesigurnost.
170.2. Drugo, s obzirom da je riječ o ograničenjima ustavnih prava građana (članak
332. ZKP­a), činjenica da sudac ima diskrecijske ovlasti kad tumači te neodređene
pravne pojmove (to jest pretpostavke »važnosti razloga« i složenosti predmeta«) i na toj
osnovi produljuje trajanje propisanih prikrivenih mjera postavlja pred zakonodavca
jasan zahtjev: navedena produljenja smiju biti samo iznimna i smiju se provoditi samo
ako se dokazi ne mogu pribaviti na drugi način koji je blaži za građane odnosno kojim
se manje zadire u ustavna prava građana (načelo stroge nužnosti). Iako je priznao
diskrecijske ovlasti sucu, ZKP nije vezao članak 335. stavak 2. ZKP­a uz to načelo.
Prema sadašnjem uređenju, dakle, s određivanjem prikrivenih mjera može se započeti
odmah te ih se može nastaviti primjenjivati i poslije proteka šest mjeseci (još dva puta
po šest mjeseci), a da prethodno ne postoji obveza suca da razmotri jesu li stvorene
okolnosti koje omogućuju primjenu drugih metoda pribavljanja dokaza kojima se ne
zadire ili se manje zadire u temeljna ljudska prava.
170.3. Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da je nepoštovanje načela stroge
nužnosti zajedno s ukupnom duljinom trajanja posebnih dokaznih radnji kojima se
ograničavaju ustavna prava građana na privatnost (jedna i pol godina) u svjetlu
diskrecijske ovlasti suca utemeljene na pojmovno neodređenim pretpostavkama za12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 110/139produljenje rokova iz članka 335. stavka 3. ZKP­a u nesuglasnosti s člankom 16.
stavkom 2. u vezi s člankom 34., člankom 35. i člankom 36. Ustava.
Kao što je rečeno, mjerila za produljenje rokova provođenja posebnih dokaznih radnji
trebala bi biti objektivizirana »gradacijom« težine nezakonitosti pojedinih djela kod
svakog produljenja.
8.12.) Članak 337. stavci 1. i 2.
171. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 337.
(1) Radnje iz članka 332. ovog Zakona izvršava policija. O tijeku izvršenja radnji
policija sastavlja dnevna izvješća i dokumentaciju tehničkog zapisa koju dostavlja
državnom odvjetniku, na njegov zahtjev.
(2) Po isteku radnji policija sastavlja posebno izvješće za državno odvjetništvo i suca
istrage u kojem navodi:
1. vremenski početak i završetak radnje,
2. broj i identitet osoba obuhvaćenih radnjom.
(...)
(4) Uporaba prikrivenih istražitelja uključuje pravo prikrivenog istražitelja na ulazak u
nečiji dom ako su ispunjeni uvjeti što ih predviđaju zakonski propisi o ulasku policije u
dom bez sudskog naloga.
(...)
(6) Primjena radnji iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona prestaje čim prestanu razlozi
radi kojih su bile određene. Državni odvjetnik i sud po službenoj dužnosti paze na
postojanje razloga iz kojih je radnja određena.
(7) Ministar nadležan za unutarnje poslove, uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog
za pravosuđe, donosi propise kojima se uređuje način izvršenja radnji iz članka 332.
ovog Zakona.«
Članak 332. stavak 1. na koji se poziva članak 337. ZKP­a citiran je u točki 159.
obrazloženja ove odluke, a odnosi se na posebne dokazne radnje kojima se privremeno
ograničavaju određena ustavna prava građana (nadzor i tehničko snimanje telefonskih
razgovora i drugih komunikacija na daljinu, presretanje, prikupljanje i snimanje
računalnih podataka, ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko snimanje
prostorija, tajno praćenje i tehničko snimanje osoba i predmeta, uporabu prikrivenih
istražitelja i pouzdanika, simuliranu prodaju i otkup predmeta te simulirano davanje
potkupnine i simulirano primanje potkupnine, pružanje simuliranih poslovnih usluga ili
sklapanje simuliranih pravnih poslova, nadzirani prijevoz i isporuku predmeta kaznenog
djela).
172. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da je uređenje posebnih dokaznih
radnji nesuglasno s Ustavom stoga što nije predviđen pravni mehanizam kojim bi se
osigurala sudska kontrola nad vršenjem posebnih dokaznih radnji. Navode da sud
odlučuje o početku primjene radnji, no navode da je osporenom odredbom propisano da
po isteku radnji policija sastavlja posebno izvješće za državno odvjetništvo i suca
istrage i tek tada sudac istrage dobiva potpunu informaciju o rezultatima provođenja
posebnih dokaznih radnji. Predlagateljice navode da sudac istrage nakon određivanja
početka primjene tih radnji nije u mogućnosti nadzirati postoji li i dalje potreba za12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 111/139provođenjem tih radnji budući da zakon sucu istrage ne nalaže obvezu traženja dnevnih
ili periodičnih izvješća od policije koja provodi posebne dokazne radnje niti policiji
nalaže obvezu samoinicijativnog dostavljanja takvih izvješća sucu istrage, pa ni
državnom odvjetniku, iako prema članku 337. stavku 1. ZKP­a policija sastavlja dnevna
izvješća i dokumentaciju tehničkog zapisa.
173. Ministarstvo pravosuđa za ove odredbe nije dostavilo očitovanje.
174. Ustavni sud ocjenjuje da predlagateljice pravilno upućuju da nije propisana obveza
policije dostavljati dnevna izvješća i dokumentaciju tehničkog zapisa sucu istrage. Ne
postoji ni obveza dostavljanja tih dokumenata državnom odvjetniku po službenoj
dužnosti nego samo na njegov zahtjev. Sudac istrage obavlja kontrolu daljnjeg
provođenja radnji prilikom odlučivanja o zahtjevu državnog odvjetnika za produljenje
primjene posebnih dokaznih radnji. Najdulji rok na koji primjena tih radnji može prvim
rješenjem biti određena jest šest mjeseci. Međutim, u pravilu je riječ o kraćim
rokovima. Prema ZKP­u mjeru određuje sudac istrage na šest mjeseci, a zatim može
produljiti za još dva puta po šest mjeseci.
174.1. Europski sud smatra da je kontrolu tajnih mjera nadzora poželjno povjeriti sudu
jer sudska kontrola pruža najbolja jamstva neovisnosti, nepristranosti i poštovanja
procedure. Tako je u predmetu Rotaru protiv Rumunjske (presuda, veliko vijeće, 4.
svibnja 2000., zahtjev br. 28341/95) izrekao i stajalište da kontrola mora slijediti
vrijednosti demokratskog društva što je moguće vjernije, osobito vladavinu prava.
»47. Iako Sud priznaje da obavještajne službe (intelligence services) mogu legitimno
postojati u demokratskom društvu, on ponavlja da se ovlasti tajnog nadgledanja (secret
surveillance) građana mogu tolerirati na temelju Konvencije samo u mjeri koja je strogo
nužna (strictly necessary) za zaštitu demokratskih institucija (...).
(...)
59. (...) Da bi sustavi tajnog nadgledanja (systems of secret surveillance) bili suglasni s
člankom 8. Konvencije moraju sadržavati zaštitna sredstva osnovana zakonom koja se
primjenjuju za nadzor relevantnih obavještajnih aktivnosti (safeguards established by
law which apply to the supervision of the relevant services’ activities). Postupci nadzora
moraju slijediti vrijednosti demokratskog društva što je moguće vjernije, osobito
vladavinu prava na koju se izrijekom poziva preambula Konvencije. Vladavina prava
implicira, inter alia, da miješanje izvršnih vlasti (interference by the executive
authorities) u prava pojedinca mora biti podvrgnuto djelotvornom nadzoru koji bi
normalno trebalo provoditi sudstvo, u najmanju ruku u posljednjem stupnju, budući da
sudska kontrola daje najbolja jamstva neovisnosti, nepristranosti i pravilne procedure
(...).
60. U ovom slučaju Sud bilježi da rumunjski sustav prikupljanja i pohranjivanja
informacija ne osigurava takva zaštitna sredstva niti je Zakon br. 14/1992 propisao
postupak nadzora bilo za vrijeme dok je naložena mjera na snazi ili poslije toga.
61. U takvoj situaciji, Sud smatra da domaće pravo ne upućuje s razumnom jasnoćom
na okvir i način izvršenja relevantne diskrecijske ovlasti koja je povjerena javnim
vlastima.
(...)
63. Dosljedno tome, došlo je do povrede članak 8.«
174.2. Čini se da se slični prigovori mogu uputiti i načinu na koji je u članku 337.
stavcima 1. i 2. ZKP­a uređen sudski nadzor nad primjenom posebnih dokaznih radnji
kojima se privremeno ograničavaju određena ustavna prava građana.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 112/139Europski sud zahtijeva sudski nadzor nad mjerama tajnog nadgledanja »u najmanju
ruku u posljednjem stupnju«. Normativno uređenje posebnih dokaznih radnji u ZKP­u
oblikovano je tako da je nadzor nad provedbom dokaznih radnji moguće postaviti i
ranije, tijekom same njihove provedbe, što doprinosi djelotvornosti te kontrole.
Međutim, problem je u tome što zakonodavac nije predvidio pravnu mogućnost da se i
sucu istrage, na njegov zahtjev, dostavljaju relevantni podaci, a nije predvidio ni način
kontrole dokaznih radnji od suca istrage koje se provode duže vrijeme.
Nedostatak tih mogućnosti narušava samu bit cijelog instituta sudskog nadzora koji je u
tu svrhu postavljen u ZKP­u. Naime, u članku 337. stavku 6. ZKP­a propisano je da
»državni odvjetnik i sud po službenoj dužnosti paze na postojanje razloga iz kojih je
radnja određena.« Nije jasno, međutim, što u praksi znači taj nadzor (»paziti«) koji
sudac istrage mora provoditi ex offo ako ne postoji zakonska mogućnost da on tijekom
cijelog postupka primjene posebne dokazne radnje ima uvid u podatke relevantne za
ocjenu o osnovanosti njezina daljnjeg provođenja.
Čini se da je dostava mjerodavnih podataka jedini djelotvoran način koji omogućuje
donošenje zaključka o tome jesu li prestali razlozi radi kojih su radnje bile određene i
moraju li se stoga prekinuti. U tom je svjetlu izvjesno da obveze policije iz članka 337.
stavaka 1. i 2. ZKP­a koje određuju da »o tijeku izvršenja radnji policija sastavlja
dnevna izvješća i dokumentaciju tehničkog zapisa koju dostavlja državnom odvjetniku,
na njegov zahtjev«, a da »po isteku radnji policija sastavlja posebno izvješće za državno
odvjetništvo i suca istrage« nisu dostatne za ostvarenje tog cilja.
174.3. Ustavni sud stoga utvrđuje da sudac istrage mora imati zakonsko ovlaštenje u
svako doba tijekom provedbe posebnih dokaznih radnji zahtijevati da mu državni
odvjetnik dostavi izviješće o tijeku radnji i osnovanosti njihova daljnjeg provođenja ili
kad to ocijeni potrebnim radi ocjene osnovanosti daljnjeg provođenja radnji zahtijevati
od policije dostavu dnevnih izvješća i dokumentacije tehničkog zapisa u opsegu i mjeri
koju je sam ovlašten odrediti.
Međutim, ako je riječ o dokaznim radnjama koje se provode dulje vrijeme (što se
razumije pod »duljim vremenom« mora odrediti zakonodavac uvažavajući načelo
razmjernosti) mora postojati zakonska obveza suca istrage da periodično, u razdobljima
koje određuje zakon i na način propisan zakonom provodi kontrolu provedbe dokaznih
radnji koje su u tijeku.
174.4. Ustavni sud primjećuje da je člankom 337. stavkom 7. ZKP­a ovlašten ministar
nadležan za unutarnje poslove, uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za
pravosuđe, donijeti propise kojima se uređuje način izvršenja radnji iz članka 332. ZKP­
a. Ustavni sud ocjenjuje da činjenica što postoje propisana pravila sama po sebi ništa ne
znači ako nema precizno propisanog nadzora za djelotvornu kontrolu primjene tih
pravila.
S obzirom da je riječ o pravilima koja uređuju način izvršenja posebnih dokaznih radnji
kojima se privremeno ograničavaju određena ustavna prava građana, djelotvorna
kontrola primjene tih pravila ne isključuje nadzor državnog odvjetnika (članak 337.
stavak 1. ZKP­a), ali u konačnici mora biti u nadležnosti suda, a postupak te kontrole
mora biti precizno uređen zakonom (ZKP­om). Taj zahtjev uključuje i jasno uređenje
odnosa između tih dvaju mehanizama kontrole (državnoodvjetničkog i sudskog), kako
je to naznačeno u točki 174.3. obrazloženja ove odluke.
174.5. Zbog manjkavosti u uređenju državnoodvjetničkog i sudskog mehanizma
nadzora nad primjenom posebnih dokaznih radnji kojima se privremeno ograničavaju
određena ustavna prava građana, Ustavni sud ocijenio je članak 337. stavke 1. i 2. ZKP­
a nesuglasnim s člankom 34., člankom 35. i člankom 36. Ustava i člankom 8.
Konvencije.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 113/1399) Glava XIX. Optuživanje (članci 341. – 367.)
175. Glava XIX. ZKP­a uređuje optuživanje, to jest podizanje optužnice, prethodno
ispitivanje optužnice i podnošenje prigovora, postupak pred optužnim vijećem,
potvrđivanje optužnice, očitovanje okrivljenika, donošenje presude na temelju
sporazuma stranaka, povlačenje i izmjenu optužnice, potvrđivanje optužnice i
upućivanje optužnice na suđenje.
176. U glavi XIX. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 342. stavka 1. točke
1. i stavka 2., članka 344. stavka 3., članka 345. stavka 1., članka 349. stavaka 2. i 4.,
članka 353. stavaka 2. i 3., članka 355., članka 365. stavka 2., članka 366. stavka 5. i
367. stavka 3. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom u cijelosti ili djelomično članak 342.
stavak 2. te članak 353. stavke 2. i 3. ZKP­a.
9.1.) Članak 342. stavak 2.
177. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 342.
(1) Optužnica sadrži:
1) ime i prezime okrivljenika s osobnim podacima (članak 272. stavak 1.) kao i
podacima o tome nalazi li se i otkad u istražnom zatvoru ili se nalazi na slobodi, a ako
je prije podizanja optužnice pušten na slobodu, koliko je proveo u pritvoru i istražnom
zatvoru,
2) opis djela iz kojeg proistječu zakonska obilježja kaznenog djela, vrijeme i mjesto
počinjenja kaznenog djela, predmet na kojemu je i sredstvo kojim je počinjeno kazneno
djelo te ostale okolnosti potrebne da se kazneno djelo što točnije odredi,
3) zakonski naziv kaznenog djela, s navođenjem odredaba Kaznenog zakona koje se na
prijedlog tužitelja imaju primijeniti,
4) dokaze na kojima se temelji optužnica,
5) obrazloženje u kojem će se opisati stanje stvari.
(2) Državni odvjetnik će uz optužnicu, osim dokaza navedenih u stavku 1. točki 4. ovog
članka, dostaviti i popis dokaza kojima raspolaže, a ne namjerava ih izvoditi pred
sudom, ako ukazuju na nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika ili
predstavljaju olakotne okolnosti.
(3) Državni odvjetnik nije dužan obavijestiti okrivljenika o:
1) identitetu zaštićenog svjedoka,
2) dokazima čije bi otkrivanje povrijedilo obvezu čuvanja isprava s oznakom tajnosti.
(...)«
178. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan osporavaju suglasnost članka 342. ZKP­a s
člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije. Navode:
»Odredbom čl. 342 ZKP­a propisan je obvezni sadržaj optužnice, a u stavku 2 je
navedeno da će državni odvjetnik uz optužnicu koja se prema čl. 343 dostavlja sucu
istrage, osim dokaza navedenih u članku 342 st.1 toč. 4 ZKP­a, dostaviti i popis dokaza12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 114/139kojima raspolaže, a ne namjerava ih izvoditi pred sudom ako ukazuju na nedužnost i na
manju stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti.
Ova odredba zakona u direktnoj je suprotnosti sa pravom na pravično suđenje iz čl. 29
Ustava RH i čl. 6 ECHR. Naime pravičnost postupka kao što je to već naznačeno u
nekoliko navrata vezana je za sve stadije postupka a ne samo za moment kada je
podignuta optužnica kao formalni pravni akt.
Obzirom da se radi o konceptu državno odvjetničke istrage za koju se tvrdi da
zadovoljava kriterije pravičnosti to bi bilo logično da je obveza državnog odvjetnika sa
jednakom pažnjom i na jednaki način te pod istim uvjetima prikupljati dokaze koji
terete okrivljenika ali i one koji ga ekskulpiraju od krivnje.
Ukoliko državni odvjetnik posjeduje dokaze koji ukazuju na nedužnost okrivljenika po
načelu prava na pravično suđenje on ih mora podastrijeti sudu kao što mora podastrijeti
sudu i dokaze koji ukazuju na manji stupanj krivnje, ali i one koji predstavljaju olakotne
okolnosti. Dostavljanjem samo popisa takovih dokaza izbjegava se načelo pravičnog
suđenja.
Ovdje se pridodaje činjenica da se istraga kao obvezna provodi samo za najteža kaznena
djela, da će najveća većina optužnica biti podignuta bez provođenja istrage i da
okrivljenici neće imati stručnu pomoć branitelja jer ista po zakonu nije obveza, čime se
ozbiljno ugrožava jednakost ljudi pred sudovima i zakonom.«
178.1. Predlagatelj Zrilić predlaže pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom
članka 342. stavka 2. ZKP­a u dijelu koji glasi: »ako ukazuju na nedužnost i manji
stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti«. Smatra da je članak
342. stavak 2. ZKP­a nesuglasan s člancima 5. i 29. stavkom 1. Ustava. Navodi da je
riječ o odredbi koja sa sobom potencijalno nosi velike opasnosti i rizike, budući da
zakon državnom odvjetniku, stranci u kontradiktornom postupku, daje ovlast da
procjenjuje značenje dokaza koje ima na raspolaganju te da u popis dokaza ne uključuje
one za koje smatra da ne ukazuju »na nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika
ili predstavljaju olakotne okolnosti«, a koji nisu od značenja za optužbu. Dalje navodi
da državni odvjetnik takve ovlasti ne bi smio imati. Zakon bi mu trebao naložiti objavu
svakog dokaza koji ima na raspolaganju tako da se s njim može upoznati i obrana te
procijeniti njegovu važnost. Takve ovlasti može imati samo sud. Taj dio članka 342.
stavka 2. ZKP­a stoga narušava načela jednakosti oružja i pravičnog postupka iz članka
29. Ustava.
179. Ministarstvo pravosuđa u dostavljenom mišljenju smatra da članak 342. ZKP­a
nije nesuglasan s člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije. Taj se članak odnosi na
dokaze koji se imaju izvesti na glavnoj raspravi. Navodi da članak 4. stavak 3. ZKP­a
obvezuje državno odvjetništvo, istražitelja i policiju da neovisno i nepristrano
razjašnjavaju sumnju o kaznenom djelu za koje se kazneni progon provodi po službenoj
dužnosti. Ta su tijela dužna s jednakom pozornošću prikupljati podatke o krivnji i
nedužnosti okrivljenika. Državni odvjetnik dužan je dostaviti popis dokaza kojima
raspolaže, a ne namjerava ih izvoditi pred sudom, ako ukazuju na nedužnost i na manji
stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti. Time se ne izbjegava
načelo pravičnog suđenja već se naprotiv za ispitivanje optužnice državni odvjetnik
obvezuje na konkretno postupanje slijedom načelne dužnosti iz članka 4. stavka 3.
ZKP­a. Ministarstvo također navodi da je prema članku 66. ZKP­a, usporedi li ga se sa
ZKP/97, proširen krug slučajeva obvezne obrane. Članak 342. stavak 2. ZKP­a ne
smatra nesuglasnim s člankom 28. i člankom 29. Ustava.
180. Ustavni sud prvo primjećuje da nije jasno što predlagateljice predlažu kad navode:
»Ukoliko državni odvjetnik posjeduje dokaze koji ukazuju na nedužnost okrivljenika ...
on ih mora podastrijeti sudu kao što mora podastrijeti sudu i dokaze koji ukazuju na12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 115/139manji stupanj krivnje, ali i one koji predstavljaju olakotne okolnosti. Dostavljanjem
samo popisa takovih dokaza izbjegava se načelo pravičnog suđenja.«
Ako predlagateljice pod tim razumiju da bi zakonodavac trebao nametnuti pozitivnu
obvezu državnom odvjetniku da pred sudom izvodi dokaze koji ukazuju na nedužnost i
na manji stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti (u daljnjem
tekstu: dokazi u korist okrivljenika), onda takav prijedlog Ustavni sud ne može
prihvatiti. To nije zadaća državnog odvjetnika u kaznenom postupku pred sudom.
U ovoj se odredbi možda najbolje izražava dualna pravna priroda državnog odvjetnika
kao istražitelja i državnog odvjetnika kao tužitelja. U ulozi istražitelja državni je
odvjetnik dužan neovisno i nepristrano razjašnjavati sumnju o kaznenom djelu za koje
se kazneni progon provodi po službenoj dužnosti te s jednakom pozornošću prikupljati
podatke o krivnji i nedužnosti okrivljenika (članak 4. stavak 3. ZKP­a). Iz te njegove
uloge, međutim, ne proizlazi i njegova obveza da u postupku u kojem sudu predstavlja
svoju optužnicu izvodi dokaze u korist osobe koju optužuje, a kojima nije poklonio
vjeru.
Riječ je o iznimno osjetljivom pravnom području u kojem zakonodavac mora pronaći
pravednu ravnotežu između tužitelja (koji prikuplja sve dokaze, ali pred sudom po
naravi stvari izvodi samo one na kojima temelji optužnicu) i obrane (koja mora imati na
raspolaganju sve dokaze koje je državni odvjetnik pribavio te procesni položaj koji joj
omogućuje da djelotvorno koristi one koji su pribavljeni u korist okrivljenika).
U tom se svjetlu mora ispitati i članak 342. stavak 2. ZKP­a.
180.1. Čini se da je svrha članka 342. stavka 2. ZKP­a u prvom redu pružiti obrani
podatke o dokazima u korist okrivljenika. U modelu koji je prihvatio ZKP obrana ne
provodi vlastitu istragu već samo izvide, to jest prikuplja određene informacije o
dokazima. Također ima pravo predlagati izvođenje dokaza i održavanje dokaznog
ročišta koji provodi sudac istrage ako je potrebno ispitati svjedoka iz članka 292. i
članka 293. ZKP­a, ako svjedok neće moći biti ispitan na raspravi, ako je svjedok
izložen utjecaju koji dovodi u pitanje istinitost iskaza ili se drugi dokaz neće moći
kasnije izvesti (članak 235. i članak 236. ZKP­a).
Nadalje, obrana u prethodnom postupku ima pravo razgledavanja, prepisivanja,
preslikavanja i snimanja spisa i predmeta koji se imaju uporabiti kao dokaz (tzv. pravo
korištenja spisom). Izvršenjem ove odluke to će pravo biti pravodobno i djelotvorno
osigurano svim osumnjičenicima (v. točke 94. do 97.5. obrazloženja ove odluke).
180.2. Prema članku 342. stavku 2. ZKP­a državni odvjetnik uz optužnicu mora
dostaviti samo popis dokaza kojima raspolaže, koje ne namjerava izvoditi pred sudom, a
koji dokazi ukazuju na nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika ili
predstavljaju olakotne okolnosti. Državni odvjetnik podliježe stegovnoj odgovornosti
ako zlouporabi položaj i ne postupi po članku 342. stavku 2. ZKP­a. Članak 137. stavak
3. točka 3. ZODO­a glasi:
»Članak 137.
(...)
(3) Zlouporaba položaja postoji osobito ako:
(...)
3. uz optužnicu ne dostavi popis dokaza kojima raspolaže, koje ne namjerava izvoditi
pred sudom, a koji dokazi ukazuju na nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika
ili predstavljaju olakotne okolnosti.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 116/139Kad je riječ o ostalim dokazima koje je državni odvjetnik pribavio mjerodavan je članak
141. Poslovnika Državnog odvjetništva (»Narodne novine« broj 156/09., 61/11.) koji
glasi:
»Članak 141.
Prije dovršetka istrage, a ako istraga nije vođena prije podizanja optužnice državni
odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika sačinjava popis provedenih dokaznih radnji i
popis isprava, snimaka i drugih spisa koji se mogu upotrijebiti kao dokaz. Dokazi su u
popisu svrstani kronološki po redoslijedu primitka i podbrojevima pod kojima su
uneseni u popis pismena bilo u istražnom ili osnovnom spisu.
Nakon podizanja optužnice u službenoj bilješci koja je dio popisa iz prethodnog stavka
državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika će navesti koji su dokazi u optužnici
navedeni kao dokazi na kojima se temelji optužnica, koji su uneseni u popis dokaza
koje državni odvjetnik ne namjerava izvoditi pred sudom, a ukazuju na nedužnost ili na
manji stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti. Za druge dokaze
iz popisa na kojima se ne temelji optužnica, odnosno koji ne ukazuju nedužnost i na
manji stupanj krivnje okrivljenika ili ne predstavljaju olakotne okolnosti u bilješci će se
kratko navesti razlozi zbog čega ih se ne namjerava koristiti. Popis i službena bilješka
dio su osnovnog spisa i ne dostavljaju se uz optužnicu.
Na zahtjev okrivljenika ili njegovog branitelja popis će im se dati na uvid.«
Čini se ipak da se pravedna ravnoteža između državnog odvjetnika u svojstvu tužitelja i
obrane okrivljenika ne može postići, a da ne postoji zakonska obveza državnog
odvjetnika da uz optužnicu priloži sve dokaze koje je pribavio u svojstvu istražitelja i na
taj način sve dokaze predoči obrani i sudu.
Pravo na uvid u taj popis koje okrivljenik i njegov branitelj danas imaju ako ga zatraže
(članak 141. stavak 3. Poslovnika Državnog odvjetništva) u tom se smislu ne čini
dostatnim.
180.3. Stoga Ustavni sud ocjenjuje da članak 342. stavak 2. ZKP­a u dijelu koji glasi: »,
ako ukazuju na nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju
olakotne okolnosti« ne osigurava do ustavnopravno prihvatljivog stupnja procesnu
ravnopravnost stranaka u smislu članka 29. Ustava i članka 6. Konvencije.
To konkretno znači da popis svih provedenih dokaznih radnji i popis isprava, snimaka i
drugih spisa koji se mogu uporabiti kao dokaz u smislu članka 141. Poslovnika
Državnog odvjetništva državni odvjetnik treba dostavljati sudu uz optužnicu po sili
zakona. Ukidanjem stavka 2. članka 342. ZKP­a u dijelu koji glasi: », ako ukazuju na
nedužnost i na manji stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti«,
članak 342. stavak 2. ZKP­a ispunjava tu ustavnopravnu svrhu. Bez tog dijela glasi:
»(2) Državni odvjetnik će uz optužnicu, osim dokaza navedenih u stavku 1. točki 4.
ovog članka, dostaviti i popis dokaza kojima raspolaže, a ne namjerava ih izvoditi pred
sudom.«
Konačno, službena bilješka, koja je u smislu članka 141. Poslovnika Državnog
odvjetništva dio popisa dokaza, nema ustavnopravno značenje. Stoga je eventualna
obveza njezine dostave sudu (uz optužnicu) stvar procjene zakonodavca, a ne
ustavnopravno pitanje.
9.2.) Članak 353. stavci 2. i 3.
181. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 353.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 117/139(1) O novim dokazima koji su naknadno otkriveni u prethodnom postupku obavijestit će
se protivna stranka najkasnije u roku od osam dana od saznanja za njihovo postojanje.
(2) Ako bi obavještavanje o pojedinom dokazu važnom za obranu moglo nanijeti štetu
istrazi u drugom postupku koji se vodi protiv istog ili drugih okrivljenika, vijeće će na
prijedlog državnog odvjetnika rješenjem odobriti odgodu obavještavanja.
(3) Rješenje iz stavka 2. ovog članka vijeće će donijeti i ako postoje okolnosti iz članka
294. ovog Zakona.
(4) Odgoda o obavještavanju o dokazima iz stavka 2. ovog članka mora prestati prije
završetka dokaznog postupka, dok odgoda iz stavka 3. ovog članka može trajati do
odluke o položaju svjedoka.«
182. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da je citirani članak nesuglasan s
člankom 29. Ustava. Navode da je povrijeđeno pravo na pravično suđenje budući da je
»pravo svakog optuženika na suđenje u razumnom roku koje je razrađeno u pravu da
okrivljenik u najkraćem roku bude obaviješten potanko i na jeziku koji razumije o
naravi i razlozima optužbe koja se diže protiv njega i o dokazima koji ga terete«.
Smatraju da se rok od osam dana propisan u stavku 1. članka 353. ZKP­a ne može
smatrati »najkraćim rokom« u smislu članka 29. Ustava. Predlagateljice navode da
stavak 2. članka 353. predstavlja posebno tešku povredu, budući da je riječ o dokazima
koji idu u korist okrivljeniku. Odgodom obavještavanja obrane o takvim dokazima zbog
probitaka istrage u nekom drugom kaznenom postupku koji se vodi protiv istog ili
drugih okrivljenika zakonodavac stavlja u neopravdano težak položaj konkretnu osobu
protiv koje se vodi postupak te krši njezino pravo na pravično suđenje i suđenje u
razumnom roku. Smatraju da se s time (protivno zabrani zlouporabe ovlaštenja od
stranaka u postupku iz članka. 11. stavka 2. ZKP­a) legalizira mogućnost zlouporabe
prava od jedne stranke u postupku – državnog odvjetnika, time što se privid legaliteta
želi postići naknadnom »konvalidacijom« postupanja državnog odvjetnika od optužnog
vijeća, a na štetu druge strane.
Predlagateljice ukazuju da u slučajevima koje uređuju stavci 2. i 3. članka 353. ZKP­a
(odgoda obavještavanja o pojedinom dokazu važnom za obranu kojeg bi otkrivanje
obrani moglo nanijeti štetu istrazi u drugom postupku koji se vodi protiv istog ili drugih
okrivljenika) optužno vijeće neće moći obustaviti postupak iako su za to ispunjene sve
zakonske pretpostavke iz članka 355. stavka 1. točke 2. ZKP­a jer će se morati čekati
kraj dokaznog postupka, a izvođenje navedenog dokaza rezervirano je za raspravnu fazu
postupka.
183. Ministarstvo pravosuđa smatra da tvrdnje predlagateljice nisu osnovane jer je riječ
o precizno određenom roku. Odgoda obavještavanja o dokazu važnom za obranu prema
članku 353. stavku 2. ZKP­a mora prestati prije završetka dokaznog postupka.
184. Ustavni sud ističe da načelo jednakosti oružja, kao konstitutivni element prava na
pošten postupak iz članka 6. Konvencije, u kaznenom postupku pretpostavlja jednak
tretman stranaka, u smislu da okrivljenik ne smije biti prikraćen u svojim temeljnim
procesnim pravima u odnosu prema tužitelju. Pri tome nije nužno da zakonodavac
strankama unaprijed jamči potpunu ili apsolutnu jednakost oružja već ujednačene
mogućnosti utjecanja na odvijanje i rezultate kaznenog postupka. Jednakost oružja
zahtijeva da svakoj stranci mora biti dana razumna mogućnost da predstavi svoj
predmet, uključujući dokaze, pod uvjetima koji je ne stavljaju u bitno nepovoljniji
položaj u odnosu prema njezinu protivniku.
184.1. ZKP predviđa strogi procesni režim za okrivljenika u pogledu razotkrivanja
dokaza odnosno obavještavanja druge strane o dokazima koje će izvesti na raspravi.
Ustavni sud u tom smislu ne prihvaća prigovor predlagateljica da je rok od osam dana iz
članka 353. stavka 1. ZKP­a ustavnopravno neprihvatljiv. Ustavni sud ne vidi razloge12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 118/139zbog kojih su predlagateljice taj rok podvele pod zahtjev »najkraćeg roka u smislu
članka 29. Ustava«. Zbog neobrazloženosti prigovora vezanih uz stavak 1. članka 353.
ZKP­a Ustavni ga sud nije dalje razmatrao, a sam nije utvrdio nikakve razloge njegove
ustavnopravne neprihvatljivosti.
184.2. Razlog za skrivanje dokaza predviđen je u članku 353. stavku 2. ZKP­a: sud će
na prijedlog državnog odvjetnika dopustiti odgodu obavještavanja o pojedinom dokazu
važnom za obranu ako bi se mogla nanijeti šteta istrazi u drugom postupku koji se vodi
protiv istog ili drugih okrivljenika. Odgoda obavještavanja može trajati do posljednjeg
trenutka do kojeg postoji mogućnost za izvođenje tog dokaza. Dakle, taj dokaz mora
biti izveden, ali se njegovo izvođenje može vremenski pomjeriti do pred kraj dokaznog
postupka.
Međutim, cijelo to vrijeme, sve do njegova izvođenja, sud zna za taj dokaz. Sud je
također ocijenio sve okolnosti na kojima je utemeljio svoju odluku da odgodi
obavještavanje obrane o njemu.
184.3. U takvim okolnostima prigovori predlagateljica ne mogu se prihvatiti kao
osnovani u cijelosti. Istodobno, međutim, Ustavni sud ocjenjuje da oni jasno upućuju na
manjkavost u normativnoj strukturi članka 353. stavka 2. ZKP­a.
Prethodno je već u više točaka obrazloženja ove odluke Ustavni sud implicitno naznačio
da odredbe ZKP­a nisu na dosljedan, jasan i precizan način prilagođene dvjema bitno
različitim kategorijama kaznenih djela kojih je razlikovanje postalo nužno u
suvremenom društvu.
U prvu kategoriju pripadaju zločinačka djela koja razaraju samu supstanciju društva.
Riječ je o terorizmu i organiziranom terorizmu, organiziranom kriminalu velikih
razmjera i s teškim posljedicama koji u pravilu provode zločinačke organizacije
(primjerice, pranje novca koje može biti povezano i s financiranjem terorizma i s
trgovanjem ljudima i s trgovanjem narkoticima ili oružjem i s drugim oblicima teškog
kriminala, često međunarodnih razmjera) te o složenim gospodarskim kaznenim djelima
velikih razmjera, uključujući korupciju, koja se u pravilu vezuju uz državni i javni
sektor, itd. Riječ je u načelu o djelima koja su danas u nadležnosti USKOK­a (članak
21. ZUSKOK­a). U ovoj se odluci takva djela nazivaju »djelima koja prijete
organiziranom životu u zajednici«.
U drugu kategoriju pripadaju »klasična« kaznena djela kojih je većina oduvijek
postojala i postojat će sve dok postoji ljudski rod.
To je razlikovanje, proizašlo iz stvarnosti života u suvremenim europskim društvima,
dovelo i do postupnog razlikovanja kaznenoprocesnih standarda kad je riječ o prvoj
odnosno drugoj kategoriji kaznenih djela. U ZKP­u, međutim, ta razlika nije dosljedno,
precizno i jasno provedena. To je posebno razvidno u člancima ZKP­a koji sadrže
ograničenja prava na obranu i prava obrane te, primjerice, ograničenja ustavnih prava u
slučaju poduzimanja posebnih dokaznih radnji. Obuhvaćajući jedinstvenim zakonskim
rješenjem u okviru jedne pravne norme obje kategorije kaznenih djela ZKP je
uzrokovao njezinu nesuglasnost s Ustavom, iako bi se takva pravna norma u pravilu
mogla ustavnopravno opravdati s obzirom na prvu kategoriju kaznenih djela. Međutim,
ne bi se mogla ustavnopravno opravdati kad je riječ o klasičnim kaznenim djelima jer,
kad je riječ o njima, dovodi do prekomjernog zadiranja u ustavna prava obrane
osumnjičenika, okrivljenika ili optuženika.
Iz tih se općih pravnih stajališta nikako ne smije zaključiti da Ustavni sud zahtijeva
stvaranje dviju paralelnih sustava kaznene procesnopravne zaštite ili, ilustrativno, dva
paralelna ZKP­a. Ustavni sud inzistira na jedinstvenosti normativnog modela kaznenog
procesa u Republici Hrvatskoj i na jedinstvenosti načela na kojima se taj model temelji.
U njegovoj unutarnjoj strukturi, međutim, može i mora doći do većeg uvažavanja12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 119/139razlika s obzirom na pravnu narav, težinu i posljedice prve u odnosu prema drugoj
kategoriji kaznenih djela te do veće dosljednosti i jasnoće u uređivanju
kaznenoprocesnih instituta koji su za njih prikladni i u propisivanju primjerenog stupnja
ograničenja procesnih prava osumnjičenika, okrivljenika ili optuženika koji su s njima
povezani.
Drugim riječima, načelo vladavine prava i zaštita ljudskih prava na kojima počivaju
suvremena demokratska društva zahtijevaju da opći kaznenoprocesni poredak bude
prilagođen i uređen prema standardima primjerenim »klasičnim« kaznenim djelima, a
sva odstupanja od tih standarda koja bi bila opravdana za prvu kategoriju kaznenih djela
koja prijete organiziranom životu u zajednici u načelu bi morala biti propisana u obliku
iznimaka od općeg pravila.
Prethodno navedeno stajalište vezano je uz više odredaba ZKP­a i obuhvaća njegov
cjelokupni kaznenoprocesni poredak. Stoga postoji ustavna obveza zakonodavca da
uravnoteži nacionalni kaznenoprocesni poredak tako da dosljedno počiva na određenim,
preciznim i predvidljivim općim pravilima, pri čemu sva odstupanja od tih pravila
moraju činiti jasno naznačene iznimke iz kojih je razvidna njihova ustavnopravna
opravdanost.
184.4. Razmatrajući članak 353. stavak 2. ZKP­a (sudska odgoda obavještavanja obrane
o pojedinom dokazu važnom za obranu) u tom svjetlu, to bi značilo: nije sporna
ustavnopravna opravdanost takvog rješenja kad je riječ o prvoj kategoriji kaznenih djela
koja prijete organiziranom životu u zajednici, ali i nemogućnost ustavnopravnog
opravdanja tog istog rješenja kad je riječ o drugoj kategoriji »klasičnih« kaznenih djela.
Prema ocjeni Ustavnog suda, razlozi za takav postupak kad je riječ o »klasičnim«
kaznenim djelima nisu legitimni i krše načelo jednakosti oružja zajamčeno člankom 29.
Ustava i člankom 6. Konvencije. Ustavnopravno je neprihvatljivo kod tih djela
odstupati od načela jednakosti oružja u jednom postupku zbog nanošenja štete istrazi u
drugom kaznenom postupku. Kod te kategorije djela, naime, nije riječ o iznimno
važnim javnim interesima koji svojom važnošću konkuriraju pravima obrane, kao što su
nacionalna sigurnost ili zaštita života ili tijela drugih osoba.
184.5. Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom i članak 353. stavak 3. ZKP­a.
Tom se odredbom dopušta sudu da na prijedlog državnog odvjetnika rješenjem odobri
odgodu obavještavanja obrane o dokazu važnom za nju i u slučaju iz članka 294. ZKP­a
koji uređuje institut ugroženog odnosno zaštićenog svjedoka.
Takva bi odredba mogla biti ustavnopravno prihvatljiva samo u slučaju kad bi njezina
primjena bila uvjetovana činjenicom da bi se dostavom dokaza ugrozio život drugih
osoba (svjedoka, prikrivenog istražitelja). Budući da za primjenu članka 353. stavka 3.
ZKP­a nisu propisane te ustavnopravno prihvatljive pretpostavke, ni ta odredba članka
353. ZKP­a nije u skladu s člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije.
10) Glava XX. Pripreme za raspravu i okončanje kaznenog postupka prije
otvaranja rasprave (članci 368. – 386.)
185. Glava XX. ZKP­a uređuje pripremu za glavnu raspravu i okončanje kaznenog
postupka prije otvaranja rasprave. Odredbe obuhvaćaju pripremno ročište, što je kao
cjelina bitno za koncentrirano uređenje i kontradiktornost akuzatornih postupaka.
186. U glavi XX. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 369. stavka 2., članka
370. stavka 2., članka 376. stavka 2., članka 377. stavka 1., članka 379. i članka 383.
stavka 2. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom članak 369. stavak 2. i članak 377.
stavak 1. (drugu rečenicu) ZKP­a.
10.1.) Članak 369. stavak 2.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 120/13910.1.) Članak 369. stavak 2.
187. Mjerodavne odredbe glase:
»Članak 369.
(1) O ispitivanju svjedoka ili vještaka čije ispitivanje su stranke predložile, a ne mogu
doći na raspravu zbog bolesti ili zbog drugih opravdanih razloga odlučuje predsjednik
vijeća. Svjedoka ili vještaka ispitat će predsjednik vijeća ili sudac istrage na čijem se
području svjedok odnosno vještak nalazi. O vremenu i mjestu ispitivanja obavijestit će
se stranke, branitelj i oštećenik.
(2) Ako je optuženik lišen slobode, o potrebi njegove prisutnosti ispitivanju svjedoka ili
vještaka, odlučuje predsjednik vijeća.
(3) Kad su stranke i oštećenik prisutni ispitivanju imaju prava kao i kod odgovarajuće
radnje prije podizanja optužnice.«
Taj je članak izmijenjen člankom 81. ZID­a ZKP/09. U stavku 1. trećoj rečenici iza
riječi »stranke« dodan je zarez i riječ »branitelj«. U stavku 3. riječi »u istrazi«
zamijenjene su riječima »prije podizanja optužnice«.
188. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Ova odredba zakona protivna je čl. 29 Ustava RH te čl. 6 ECHR. Povrijeđeno je pravo
optuženika koji je lišen slobode na pristup sudu jer mu je uskraćeno pravo da ispituje
svjedoke i vještake. Kako se radi o osobama koje na raspravu ne mogu doći zbog bolesti
ili drugih opravdanih razloga evidentno je da će se iskazi tih svjedoka i vještaka na
raspravi morati pročitati. Kako optuženik nije imao mogućnosti postavljanja pitanja
svjedocima i vještacima, to je prikraćen u svojim pravima. Ovdje se podnositeljice
pozivaju na presude Europskog suda za ljudska prava u predmetima Kovač protiv RH iz
2007. g., Bönisch protiv Austrije iz 1985, Perna protiv Italije 2003.).
Argument više u prilog svojih tvrdnji podnositelji vide i u odredbi čl. 450 st. 1 ZKP­a,
kojom je predviđeno da sud temelji presudu samo na činjenicama i dokazima koji su
izneseni na raspravi.«
189. Ministarstvo pravosuđa navodi da okrivljenik koji je lišen slobode mora imati
branitelja koji se jednako kao i okrivljenik obavještava o vremenu i mjestu ispitivanja.
Obrani je u tom slučaju omogućeno postavljanje pitanja odnosno aktivno sudjelovanje u
radnji, slijedom čega navode predlagateljica smatra neosnovanim.
190. Ustavni sud ističe da je pravo na ispitivanje svjedoka optužbe osnovno pravo
branjenika u smislu članka 29. Ustava i članka 6. Konvencije.
Pravo okrivljenika da ispituje ili dade ispitati svjedoke optužbe izričito je sadržano u
članku 29. stavku 2. točki 6. Ustava.
Članak 6. stavak 3. točka (d) Konvencije propisuje da svatko optužen za kazneno djelo
ima pravo »da ispituje ili dade ispitati svjedoke optužbe i da zahtijeva da se osigura
prisustvo i ispitivanje svjedoka obrane pod istim uvjetima kao i svjedoka optužbe«.
Treba podsjetiti da je u presudi Al­Khawaja i Tahery protiv Ujedinjenog Kraljevstva
(2011.) Europski sud utvrdio osnovno načelo kaznenog postupka u konvencijskom
pravu kad je riječ o pravu branjenika pred sudom: »127. ... Osnovno je načelo da
branjenik u kaznenom postupku mora imati djelotvornu mogućnost osporiti dokaze
protiv sebe. To načelo zahtijeva da branjenik mora ne samo poznavati identitet osoba
koje su ga optužile kako bi bio u položaju osporiti njihovu ispravnost i vjerodostojnost
već i biti u mogućnosti ispitati istinitost i pouzdanost njihovih dokaza tako da ih se12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 121/139usmeno ispituje u njegovoj prisutnosti, bilo u vrijeme kad svjedok daje iskaz ili u
nekom kasnijem stadiju postupka« (v. točku 150. obrazloženja ove odluke).
Opće je pravilo, dakle, da se branjeniku prizna odgovarajuća i primjerena mogućnost
osporavati i ispitivati svjedoka protiv sebe bilo kad svjedok daje iskaz ili u kasnijem
stadiju postupka. lako postoje iznimke od tog pravila, kao što je korištenje iskaza iz
predraspravnog stadija postupka, one ne smiju povrijediti samu bit prava obrane.
Ustavni sud upozorava da nitko, pa ni sud, ne smije imati diskrecijsku ovlast odlučivati
»o potrebi« prisutnosti optuženika na raspravi pred sudom. Unatoč tome što ima
branitelja, optuženik uvijek ima pravo biti prisutan na raspravi i to mu pravo nitko ne
smije uskratiti ili oduzeti protivno njegovoj volji ili mimo njegove volje, a ponajmanje
neovisni i nepristrani sud koji odlučuje o njegovoj krivnji. Činjenica da je riječ o
optuženiku lišenom slobode u tom je smislu potpuno irelevantna.
Prema tome, smatra li zakonodavac da postoje objektivni, legitimni i ustavnopravno
opravdani razlozi zbog kojih postoji potreba da se zakonom posebno uredi
prisustvovanje optuženika lišenog slobode na raspravi pred sudom, dužan je u samom
zakonu odrediti te iznimke na objektivan i jednoznačan način uz istodobno propisivanje
obveznog prisustvovanja branitelja takvog odsutnog optuženika. Bilo kakva sloboda
procjene suda ili bilo kojeg drugog državnog ili javnog tijela u tom pitanju nije
dopuštena.
U tom je svjetlu zakonodavac dužan podrobnije razraditi i zakonsku obvezu da se
okrivljeniku koji je u pritvoru ili istražnom zatvoru na prikladan način mora omogućiti
praćenje audio­video konferencije te postavljanje pitanja preko suda i iznošenje
primjedaba (članak 193. stavak 1. ZKP­a). Naime, taj način sudjelovanja okrivljenika
na raspravi odnosno postavljanja pitanja iznimno je i moguć i dopušten, ali se ne može
smatrati ekvivalentnom zamjenom za osobnu nazočnost okrivljenika na raspravi te
izravno i neposredno iznošenje njegovih primjedaba tijekom rasprave.
190.1. Iz navedenih je razloga Ustavni sud ocijenio članak 369. stavak 2. ZKP­a
nesuglasnim s člankom 29. stavkom 2. alinejom 5. Ustava i člankom 6. stavkom 3.
točkom (d) Konvencije.
10.2.) Članak 377. stavak 1. druga rečenica
191. Osporena odredba glasi:
»Članak 377.
(1) Predsjednik vijeća pozvat će stranke i oštećenika da obrazlože dokazne prijedloge
koje namjeravaju izvesti na raspravi. Pri tome će predsjednik vijeća upozoriti stranke i
oštećenika da se na raspravi neće izvesti oni dokazi za koje su znale ali ih, bez
opravdanog razloga, nisu na pripremnom ročištu predložile.
(...)«
Ovaj je članak izmijenjen člankom 85. ZID­a ZKP/09. U stavku 1. u prvoj rečenici
riječi »prijedloge dokaza« zamijenjene su riječima »dokazni prijedlozi«.
192. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Odredbom čl. 377 st.1 ZKP­a propisano je da će predsjednik vijeća pozvati stranke i
oštećenika da obrazlože prijedloge dokaza koje namjeravaju izvesti na raspravi. Pri
tome će predsjednik vijeća upozoriti stranke i oštećenika da se na raspravi neće izvesti
oni dokazi za koje su znale ali ih, bez opravdanog razloga nisu na pripremnom ročištu
predložile. ... već na pripremnom ročištu od okrivljenika (se) traži da iznese obrazložene
prijedloge dokaza koje namjerava izvesti na raspravi s time što se nameće prekluzija, jer12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 122/139predsjednik vijeća upozorava stranke i oštećenika da na raspravi neće izvesti one
dokaze za koje su stranke znale ali ih bez opravdanog razloga nisu na pripremnom
ročištu predložile.
Pravo na obranu šutnjom, pravo okrivljenika da sam sebe nije dužan inkriminirati, kao i
pravo da se okrivljenik brani na način i u trenutku za koji smatra da je za njega
najpovoljniji, predstavlja srž prava na pravično suđenje. O tim pravima donesene su
mnogobrojne odluke Europskog suda za zaštitu ljudskih prava pa se ovdje podnositelji
pozivaju na odluke suda u predmetima Jalloh protiv Njemačke iz 2006, i J.B. protiv
Švicarske iz 2001 g., te Allan protiv Ujedinjene Kraljevine 2003.
Ovdje valja ukazati na činjenicu da se odredbom čl. 377 st. 1 ZKP­a okrivljenik stavlja
u bitno nepovoljniji položaj u odnosu na državnog odvjetnika s obzirom da prema
odredbi čl. 353 st. 2 ZKP­a državni odvjetnik sve do okončanja dokaznog postupka na
raspravi može obrani zatajiti dokaze važne za nju, ako mu je to od interesa za neki drugi
kazneni postupak ili za nekog drugog okrivljenika, a istovremeno se okrivljenika sili da
već na pripremnom ročištu iznese sve svoje dokazne prijedloge i to obrazloženo, kao i
sva očitovanja o spornim i nespornim činjenicama čime praktički razotkriva koncepciju
i taktiku obrane.
Ovime je povrijeđena ravnopravnost stranaka u postupku i narušeno načelo jednakosti
oružja. Europski sud za ljudska prava u okviru prava na pravično suđenje iz čl.6 st.1
ECHR zauzeo je stav da kada je riječ o procjeni ‘pravičnosti kaznenog postupka’ ono
što je važno nije usklađenost domaćih nadležnih tijela sa formalnim pravilima domaćeg
postupka u prikupljanju dokaza i postupanju s njima, već manjak naznaka da su
korištenjem tih dokaza za osudu prekršena autonomna načela ‘pravilnosti’ u značenju
čl. 6 – akuzatorni postupak, jednakost oružja kao i odsutnost navođenja na kazneno
djelo i neprimjerenog pritiska da se odustane od prava na šutnju.«
193. Ministarstvo pravosuđa iznosi skupno očitovanje na prigovore vezane uz članke
376. stavak 2., 377. stavak 1. i 379. te uz članke 421. stavak 2. točku 1. i članak 440.
stavak 1. ZKP­a. Navodi da je pripremno ročište namijenjeno pripremi rasprave. To
ročište nije rasprava. Predsjednik vijeća u cilju da rasprava teče neometano i u
kontinuitetu poziva okrivljenika koji poriče djelo ili njegova branitelja da odrede koji
dio optužbe poriču i iz kojih razloga. Zatim poziva stranke i oštećenike da obrazlože
dokazne prijedloge te će ih upozoriti da se neće izvesti dokazi za koje su stranke znale,
ali ih bez opravdanog razloga nisu na pripremnom ročištu predložile. Stranka se očituje
o prijedlozima protivne stranke i oštećenika. U članku 377. ZKP­a Ministarstvo
pravosuđa ne vidi nesuglasnost s Ustavom i Konvencijom.
194. Ustavni sud primjećuje da su odredbe o pripremnom ročištu u ZKP­u detaljno
propisane. Cilj je pripremnog ročišta pravilno odrediti i ograničiti raspravljanje o
spornim okolnostima te omogućiti koncentraciju dokaza na raspravi. Međutim, članak
337. stavak 1. i s njim povezan članak 421. stavak 2. točka 1. ZKP­a ugrožavaju pravo
okrivljenika da se brani na način koji smatra najpovoljnijim.
Zakonodavac daje ovlast sudu da osim neprikladnih, nevažnih i nedopuštenih dokaznih
prijedloga odbije izvođenje i onih koji bi mogli biti važni za odlučivanje, ali nisu
prethodno bili predloženi na pripremnom ročištu (članak 421. stavak 2. točka 1. ZKP­a,
v. točke 202. do 205. obrazloženja odluke).
Kad interesi okrivljenikove obrane zahtijevaju da ne iznosi dokazne prijedloge u tako
ranoj fazi postupka, okrivljenik ih kasnije neće moći izvesti iako bi mogli biti važni za
pravilno donošenje odluke i razjašnjenje spornih pitanja. Okrivljenik je stoga prisiljen
iznijeti ih već na pripremnom ročištu i tako razotkriti koncepciju svoje obrane na
početku samog postupka. Osim toga, članak 377. stavak 1. ZKP­a ograničava iznošenje
novih činjenica što se ne čini pravno logičnim kad se, primjerice, poslije pravomoćno12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 123/139okončanog postupka u povodu zahtjeva za obnovu dopušta iznošenje novih činjenica i
dokaza, bez obzira jesu li ranije bili poznati stranci ili ne.
Takvo zakonsko ograničenje okrivljenikova prava na obranu ne može se opravdati
interesima ekonomičnog i konsekutivnog postupanja.
Pravo je optuženika i njegova branitelja da se opredijele za koncepciju obrane za koju
smatraju da će dokazati njegovu nedužnost odnosno osporiti navode tužiteljstva o
počinjenju kaznenog djela koje mu se stavlja na teret, a obveza je zakonodavca da mu to
pravo djelotvorno omogući. Članak 377. stavak 1. i članak 421. stavak 1. točka 1. ZKP­
a, promatrani zajedno, to okrivljenikovo pravo prekomjerno ograničavaju.
194.1. Ustavni sud stoga ocjenjuje da druga rečenica stavka 1. članka 377. ZKP­a koja
glasi: »Pri tome će predsjednik vijeća upozoriti stranke i oštećenika da se na raspravi
neće izvesti oni dokazi za koje su znale ali ih, bez opravdanog razloga, nisu na
pripremnom ročištu predložile.« nije u suglasnosti s člankom 29. Ustava i člankom 6.
Konvencije.
11) Glava XXI. Rasprava (članci 387. – 447.)
195. Glava XXI. ZKP­a uređuje raspravu. Riječ je o glavnom, središnjem stadiju
kaznenog postupka i postupanja u vezi s kaznenim djelom u cjelini. Rasprava označava
suđenje u užem smislu riječi koje je usmeno, kontradiktorno i u pravilu javno.
196. U glavi XXI. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 395. stavka 1.,
članka 396. stavka 3., članka 399. stavaka 2. i 3., članka 402. stavka 4., članka 404.
stavka 3., članka 421. stavka 2. točke 1., članka 422. stavka 2., članka 423. stavka 5.,
članka 440. stavka 1. i članka 442. stavka 1. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom u cijelosti ili djelomično članak 399.
stavke 2. i 3., članak 421. stavak 2. točku 1. i članak 442. stavak 1. ZKP­a.
11.1.) Članak 399. stavci 2. i 3.
197. Osporene odredbe glase:
»Članak 399.
(...)
(2) Ako tijekom rasprave u zasjedanju druga osoba počini kazneno djelo, vijeće može
prekinuti raspravu i prema usmenoj optužbi tužitelja suditi o počinjenom kaznenom
djelu odmah, a može za to djelo suditi nakon završetka započete rasprave.
(3) Ako postoje osnove sumnje da je svjedok ili vještak na raspravi dao lažni iskaz, ne
može se za to djelo odmah suditi. U takvu slučaju predsjednik vijeća može narediti da
se o iskazu svjedoka, odnosno vještaka sastavi poseban zapisnik, koji će se dostaviti
državnom odvjetniku. Taj će zapisnik potpisati ispitani svjedok, odnosno vještak.
(...)«
198. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Odredbom čl. 399 st. 2 ZKP­a propisano je da ako tijekom rasprave u zasjedanju druga
osoba, različita od optuženika počini kazneno djelo, vijeće može prekinuti raspravu i
prema usmenoj optužbi tužitelja suditi o počinjenom kaznenom djelu odmah, a može za
to djelo suditi nakon završetka započete rasprave.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 124/139Ovom odredbom ZKP­a povrijeđen je čl. 6 ECHR i 29 Ustava RH jer se radi o povredi
prava na neovisan i nepristran sud. Osobe koje su nazočile izvršenju kaznenog djela u
suštini predstavljaju svjedoke jer imaju neposredna saznanja o činjenicama važnim za
kazneni postupak koje su se dogodile u samoj sudnici pa se stoga ne mogu niti smatrati
neovisnim i nepristranim sudom.
Odredba čl. 399 st. 3 ZKP­a govori o situaciji kada postoje osnove sumnje da je svjedok
ili vještak na raspravi da lažan iskaz i kada se ne može za to djelo odmah suditi. U
takvoj situaciji predsjednik vijeća može narediti da se o iskazu svjedoka odnosno
vještaka sastavi poseban zapisnik, koji će se dostaviti državnom odvjetniku. Taj će
zapisnik potpisati ispitani svjedok odnosno vještak.
Činjenicom da se od svjedoka odnosno vještaka za koje postoje osnove sumnje da su
dali lažni iskaz traži potpisivanje zapisnika povrijeđeno je ustavno načelo iz čl. 29
Ustava RH te čl. 6 ECHR kojim se garantiraju prava obrane, a jedno od njih je i pravo
da osoba sama sebe ne inkriminira (presuda Europskog suda za ljudska prava; Saunders
protiv Ujedinjenog Kraljevstva 1996, I.J.L. i dr. protiv Ujedinjenog Kraljevstva iz 2000,
Magge protiv Ujedinjenog Kraljevstva 2000 g.).«
199. Ministarstvo pravosuđa smatra da osporene odredbe članka 399. stavaka 2. i 3.
ZKP­a nisu u nesuglasnosti s člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije. Kazneno
djelo počinjeno na raspravi za sud je flagrantno kazneno djelo. Za to kazneno djelo sud
može odmah suditi, što je kao rješenje preuzeto iz članka 342. stavka 1. ZKP/97.
Neovisnost i nepristranost suda nije dovedena u pitanje time što je kazneno djelo
počinjeno u sudnici. Ta činjenica, prema očitovanju Ministarstva pravosuđa, olakšava
dokazivanje.
200. Ustavni sud primjećuje da kad tijekom rasprave neka osoba počini kazneno djelo
pred sudskim vijećem, suci pred kojima se dogodilo to kazneno djelo dobivaju svojstvo
svjedoka, što bi ih kao suce u istom predmetu činilo objektivno pristranima.
Europski sud utvrdio je u predmetu Kyprianov protiv Cipra (presuda, 27. siječnja 2004.,
zahtjev br. 73797/01) da je riječ o povredi zahtjeva za nepristranošću suda jer konfuzija
uloga između podnositelja, svjedoka, tužitelja i suca može izazvati objektivno
opravdane bojazni da će biti prekršeno načelo: nitko ne smije biti sudac u vlastitoj stvari
(nemo iudex in causa sua).
Pravilno bi u opisanom slučaju bilo dostavljanje predmeta tužitelju radi suđenja pred
drugim vijećem. Budući da osporeno zakonsko uređenje ne poštuje taj standard, članak
399. stavak 2. ZKP­a nesuglasan je s jamstvima poštenog suđenja (članak 29. Ustava i
članak 6. Konvencije).
201. Ustavni sud ocjenjuje da je i članak 399. stavak 3. ZKP­a nesuglasan s člankom
29. Ustava i člankom 6. Konvencije. On krši privilegij od samooptuživanja. Nalaže
obvezu da se svjedoku odnosno vještaku dade da potpiše poseban zapisnik s vlastitim
iskazom. Taj se zapisnik onda dostavlja državnom odvjetniku kao dokaz koji ga tereti
da je počinio kazneno djelo davanja lažnog iskaza.
11.2.) Članak 421. stavak 2. točka 1.
202. Osporena odredba glasi:
»Članak 421.
(...)
(2) Vijeće će odbiti izvođenje dokaza:12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 125/1391) za koje su stranke znale do potvrđivanja optužnice ili okončanja pripremnog ročišta,
ali ih bez opravdanog razloga nisu predložile (članak 377. stavak 1.),
(...)«
Ta je točka izmijenjena člankom 96. ZID­a ZKP/09. Prije je članak 421. stavak 2. točka
1. ZKP/08 glasio:
»Članak 421.
(...)
(2) Predsjednik vijeća će odbiti izvođenje dokaza:
1) za koje su stranke znale tijekom pripremnog ročišta, ali ih bez opravdanog razloga
nisu predložile (članak 377. stavak 1.),
(...)«
203. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan smatraju da je člankom 421. stavkom 2.
točkom 1. ZKP/08 povrijeđeno pravo na pravično suđenje iz članka 29. Ustava i članka
6. Konvencije jer krši pravo okrivljenika na šutnju, privilegij od samooptuživanja kao i
pravo da se brani na način koji smatra najpovoljnijim. U navedenom članku okrivljenik
se prisiljava da iznese svoju obranu, svoje dokazne prijedloge odnosno da razotkrije
koncepciju i taktiku obrane prije rasprave.
204. Ministarstvo pravosuđa u skupnom je očitovanju (v. točku 193. obrazloženja ove
odluke) navelo da je pripremno ročište namijenjeno pripremi rasprave i nije rasprava.
Predsjednik vijeća u cilju da rasprava teče neometano i u kontinuitetu poziva
okrivljenika koji poriče djelo ili njegova branitelja da odrede, koji dio optužbe poriču i
iz kojih razloga. Zatim poziva stranke i oštećenika da obrazlože dokazne prijedloge te
će ih upozoriti da se neće izvesti dokazi za koje su stranke znale, ali ih bez opravdanog
razloga nisu na pripremnom ročištu predložile. Stranka se očituje o prijedlozima
protivne stranke i oštećenika. Navedeno nije protivno pravu na pošteno suđenje, a
osporena odredba uvrštena je u ZKP s ciljem osiguranja neometanog i kontinuiranog
odvijanja rasprave i preciznog usmjerenja na određeni predmet raspravljanja, što nije
protivno načelu pravičnog postupka. S navedenim je i u skladu nastojanje da se ne
izvode dokazi za koje je stranka znala, ali ih iz neopravdanih razloga nije predložila.
205. Članak 421. stavak 2. točka 1. ZKP­a izravno je vezan uz članak 377. stavak 1.
ZKP­a. Budući je Ustavni sud tu odredbu ocijenio nesuglasnom s Ustavom, to je isto
učinio i kad je riječ o članku 421. stavku 2. točki 1. ZKP­a. Ustavni sud upućuje na
obrazloženje sadržano u točki 194. ove odluke.
11.3.) Članak 442. stavak 1.
206. Članak u cijelosti glasi:
»Članak 442.
(1) Ako optuženik u tijeku rasprave u zasjedanju počini kazneno djelo ili ako se u tijeku
rasprave otkrije prije počinjeno optuženikovo kazneno djelo, vijeće će u pravilu prema
optužbi ovlaštenog tužitelja, koja može biti i usmeno iznesena, proširiti raspravu i na to
djelo.
(2) Radi pripremanja obrane sud može u takvu slučaju odgoditi raspravu, a može nakon
ispitivanja stranaka odlučiti da se za djelo iz stavka 1. ovog članka posebno sudi, u
kojem slučaju će optužnicu za novo kazneno djelo dostaviti sucu istrage nadležnom za
njezino potvrđivanje.«12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 126/139207. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Istovremeno pak drugim dijelom čl. 442 st. 1 ZKP­a propisano je da će vijeće u
pravilu prema optužbi ovlaštenog tužitelja koja može biti i usmeno iznesena proširiti
raspravu i na djelo optuženika koje je počinjeno prije faze glavne rasprave, a za koje se
sazna u tijeku glavne rasprave.
Proširivanjem optužbe na glavnoj raspravi na ranije počinjeno kazneno djelo
optuženika, pa čak i usmenim iznošenjem nove optužbe prekršene su odredbe čl. 29
Ustava RH jer je optuženik prikraćen u ustavnom pravu na nepristran i neovisan sud.
Takav stav zauzeo je i Europski sud za ljudska prava u svojoj presudi Kyprianou protiv
Cipra 2005.«
208. Ministarstvo pravosuđa smatra da su prigovori predlagateljica neosnovani, osobito
uzimajući u obzir članak 442. stavak 2. ZKP­a.
209. Ustavni sud ocjenjuje da je članak 442. stavak 1. ZKP­a u dijelu koji glasi »Ako
optuženik u tijeku rasprave u zasjedanju počini kazneno djelo ili« nesuglasan s člankom
29. stavkom 1. Ustava i člankom 6. Konvencije iz istih razloga koje je već obrazložio uz
članak 399. stavke 2. i 3. ZKP­a. Stoga upućuje na obrazloženje sadržano u točki 200.
ove odluke.
12) Glava XXII. Presuda (članci 448. – 462.)
210. Glava XXII. ZKP­a uređuje institut presude kao zaključne odluke koju donosi
samo sud. Samo se presudom može utvrditi kazneno djelo, krivnja i izreći kazna.
Presuda se u pravilu donosi od započinjanja rasprave do okončanja kaznenog postupka,
a u zakonom predviđenim slučajevima presuda se donosi prije početka rasprave, u
postupku po izvanrednim pravnim lijekovima te u posebnim postupcima.
211. U glavi XXII. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 459. stavka 5. i
članka 462. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom članak 459. stavak 5. i članak 462.
stavke 2. i 3. ZKP­a.
12.1.) Članak 459. stavak 5.
212. Osporena odredba glasi:
»Članak 459.
(...)
(5) Sud će samo navesti činjenice koje stranke nisu osporile, a izložiti iz kojih je razloga
sporne činjenice našao dokazanima ili nedokazanima, dajući pri tome ocjenu
vjerodostojnosti proturječnih dokaza, kojim se razlozima vodio pri rješavanju pravnih
pitanja, a osobito pri utvrđivanju postoji li kazneno djelo i krivnja optuženika i pri
primjeni određenih odredaba kaznenog zakona na optuženika i njegovo djelo.
(...)«
213. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»U Zakonom o kaznenom postupku NN 110/97 postojala je obveza suda da prilikom
izrade pisanog otpravka presude u obrazloženju mora između ostalog navesti iz kojih
razloga nije prihvatio pojedine prijedloge stranaka, te iz kojih je razloga odlučio da se
ne ispita neposredno svjedok ili vještak čiji je iskaz ili pisani nalaz pročitao.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 127/139Novi Zakon o kaznenom postupku suzio je dakle elemente koje prvostupanjski sud
mora obrazložiti u pisanom otpravku presude. Zbog navedenog podnositelji smatraju da
je odredba čl. 459 st. 5 protivna odredbi čl.29 Ustava RH te čl. 6 ECHR, s obzirom na
pravo na pravično suđenje koje se štiti navedenim odredbama.
Prema čl. 6 ECHR te prema praksi Europskog suda za ljudska prava pravo na pravično
suđenje uključuje zahtjev da sud objavi obrazloženu presudu. To je pravo utemeljeno u
općenitijem načelu uključenom u Konvenciju, koje štiti pojedinca od samovolje, jer
odgovor suda treba u dovoljnoj mjeri odgovoriti na osnovne elemente činjeničnih ili
pravnih okolnosti na koje su se stranke pozivale tijekom postupka.«
214. Ministarstvo pravosuđa navodi da je člankom 459. stavkom 5. ZKP­a kraće i
sažetije propisan sadržaj razloga pisane presude nego je to bilo u članku 359. stavku 7.
ZKP/97. Napominje da treba imati u vidu članak 420. stavak 1. ZKP­a koji propisuje da
stranke imaju pravo pozivati svjedoke i vještake te izvoditi dokaze, dok je prema
ZKP/97 sve dokaze izvodio sud. Novost je u tome što se nesporne činjenice samo
navode, dok za sporne činjenice sud mora iznijeti razloge zašto ih je našao dokazanima
ili nedokazanima, dajući pri tome ocjenu vjerodostojnosti proturječnih dokaza, kojim se
razlozima vodio pri rješavanju pravnih pitanja, a osobito pri utvrđivanju postoji li
kazneno djelo i krivnja optuženika te pri primjeni određenih odredaba kaznenog zakona
na optuženika i njegovo djelo. Smatra da članak 459. stavak 5. ZKP­a nije u
nesuglasnosti s Ustavom.
215. Ustavni sud napominje da je pravo na obrazloženu sudsku presudu element načela
poštenog postupka zajamčenog Ustavom i Konvencijom.
Europski sud davno je utvrdio obvezu nacionalnih sudova da s dostatnom jasnoćom
izlože razloge na kojima su temeljili svoju odluku, što je nužna pretpostavka uspješnog
korištenja okrivljenikova prava na pravno sredstvo.
Pravo na pošteno suđenje nalaže i sadrži obvezu da sud navede razloge za svoju
presudu. Presuda može biti zakonita i pravedna samo ako je u potpunosti obrazložena.
Presuda koja nema obrazloženja nije nužno arbitrarna, ali izgleda kao takva.
Obrazloženje mora obuhvatiti sva važna pitanja, kao što su ocjena dokaza, utvrđivanje
činjenica, pravni argumenti i procesna pitanja (predmet Higgins i drugi protiv
Francuske, presuda, 19. veljače 1998., zahtjev br. 20124/92). Sudovi također moraju s
dovoljnom jasnoćom navesti razloge na kojima su utemeljili svoju odluku jer time
omogućuju stranci da koristi postojeće pravo žalbe (predmet Hadjianastassiou protiv
Grčke, presuda, 16. prosinca 1992., zahtjev br. 12945/87).
215.1. Rasprava i dokazni postupak prema ZKP­u koncipirani su na stranačkoj
inicijativi. Odluka suda o dokazima stranaka ključna je za utvrđivanje činjeničnog
stanja. Međutim, kad se dokazna inicijativa suda reducira, njegova zadaća u
obrazloženju primjene procesnih pravila o dokazivanju mora biti pojačana, a ne ponovo
reducirana.
Predlagateljice pravilno navode da je zakonitost odluka o dokaznim prijedlozima važno
pravo obrane prema ZKP­u jer sud ima ovlast odbiti izvođenje dokaza koji je predložen
bez opravdanog razloga. Sud odluku o odbijanju dokaznih prijedloga donosi
obrazloženim rješenjem (članak 421. stavak 3. ZKP­a) protiv kojeg nije dopuštena
posebna žalba nego samo žalba na presudu. Stoga u presudi moraju biti obrazloženi
razlozi odluke o dokaznim prijedlozima stranaka. Odluka suda o odbijanju dokaznog
prijedloga stranaka i načinu izvođenja dokaza (posredno ili neposredno) ključna je za
sve žalbene osnove, osobito za bitnu povredu odredaba kaznenog postupka te za
pogrešno i nepotpuno utvrđeno činjenično stanje. S obzirom da Konvencija zahtijeva da
obrazloženje sadržava sve elemente koji su nužni stranci da koristi postojeće pravo
žalbe, sud je dužan u obrazloženju presude navesti razloge svojih odluka o dokaznim
prijedlozima stranaka i načinu izvođenja dokaza.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 128/139215.2. Ustavni sud ocjenjuje da je članak 459. stavak 5. ZKP­a nesuglasan s člankom
29. Ustava i člankom 6. stavkom 1. i stavkom 3. točkom (b) Konvencije jer nije
propisao obvezu suda da u obrazloženju presude navede razloge za odluku o dokaznim
prijedlozima stranaka i o načinu izvođenja dokaza.
12.2.) Članak 462. stavci 2. i 3.
216. Osporene odredbe glase:
»Članak 462.
(...)
(2) Ako postoji nesuglasje između napisane presude i njezina izvornika glede podataka
iz članka 455. stavka 2. ovog Zakona, rješenje o ispravku dostavit će se osobama
navedenim u članku 458. ovog Zakona.
(3) U slučajevima iz prethodnih stavaka, rok za žalbu protiv presude teče od dana
dostave rješenja o ispravku protiv kojega posebna žalba nije dopuštena.«
217. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Ova odredba protivna je u suštini i čl. 18 ustava RH kojim se jamči pravo na žalbu
protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih u postupku prvog stupnja pred sudom jer
se naknadnim rješenjem (aktom manje pravne snage) mijenja sadržaj presude koja je
pisano izrađena i dostavljena strankama. Na ovaj način izbjegava se žalba kao efikasno
pravno sredstvo u situaciji kada je razvidno da bi drugostupanjski sud zbog
nesuglasnosti napisane presude sa izvornikom istu morao ukinuti zbog bitne povrede
odredba kaznenog postupka odnosno zbog povrede kaznenog zakona.«
218. Ministarstvo pravosuđa u svom očitovanju iznosi da je u odnosu na članak 361.
stavak 2. ZKP/97 razlika u tome što je u osporeni članak uključena i točka 6., to jest
ispravak odluke o uračunavanju pritvora, istražnog zatvora i izdržane kazne.
Ministarstvo primjećuje da se, prema navodima predlagateljica, osporena odredba
odnosi ne samo na pogreške u imenima i brojevima i na druge očite pogreške ili
propuste u pisanju i računanju, već i na nedostatke u obliku same presude, kao i na
uočene nesuglasnosti napisane presude s izvornikom. Smatra da se navodi
predlagateljica ne odnose na sadržaj koji je predmet pobijanja žalbom na temelju članka
468. stavka 1. točke 11. ZKP­a, a ni da je riječ o povredi zakona iz članka 469. točke 6.
ZKP­a. Iz očitovanja Ministarstva proizlazi da članak 462. ZKP­a ne izbjegava pravo na
žalbu jer rok za žalbu prema stavku 3. tog članka teče od dana dostave rješenja o
ispravku.
219. Člankom 462. ZKP­a daje se ovlast sudu da rješenjem ispravlja pogreške koje
predstavljaju osnovu za pobijanje presude i o kojima bi trebao odlučivati
drugostupanjski sud u povodu žalbe. Na taj način prvostupanjski sud rješenjem osnažuje
presudu koja bi u povodu žalbe trebala biti ukinuta. Štoviše, nije dopuštena posebna
žalba na rješenje o ispravku.
Ustavni sud naglašava da nije sporno pravo suda da rješenjem ispravlja očite pogreške i
propuste u pisanju i računanju te nedostatke i nesuglasnosti presude i izvornika.
Međutim, to pravo suda ne smije ograničiti pravo stranaka na žalbu. Tim više što zakon
ne propisuje rok u kojem sud može provesti navedene ispravke, a koje se mogu odnositi
i na izreku presude i na njezino obrazloženje. Iz članka 462. stavka 3. ZKP­a proizlazi
da to može biti i nakon što je presuda dostavljena strankama i stranka je protiv nje već
izjavila žalbu. Prema tome, nije precizno određen postupak za ispravljanje presuda
rješenjem.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 129/139219.1. Pravo stranaka na obrazloženu presudu u smislu članka 6. stavka 1. i stavka 3.
točke (b) Konvencije odnosno pravo na žalbu iz članka 18. Ustava također nije
poštovano jer se sud prema članku 462. stavku 2. ZKP­a obvezuje dostaviti
ovlaštenicima prava na žalbu ispravljenu presudu samo ako se ispravak odnosi na izreku
presude, ali ne i ako se odnosi na obrazloženje presude. Međutim, obrazloženje presude
temelj je za žalbu. Stoga okrivljenik mora biti ovlašten na primitak izvornog,
originalnog i konačnog prijepisa cijele presude. Ustavni sud utvrđuje da članak 462.
stavci 2. i 3. ZKP­a onemogućuju ostvarenje prava na žalbu protiv presude.
219.2. Članak 462. stavci 2. i 3. ZKP­a stoga ne ispunjavaju zahtjeve pravne sigurnosti
kao sastavnog dijela vladavine prava (članak 3. Ustava), a prema ocjeni Ustavnog suda
nesuglasni su i s člankom 18. Ustava i člankom 6. stavkom 1. i stavkom 3. točkom (b)
Konvencije.
13) Glava XXIV. Izvanredni pravni lijekovi
(članci 497. – 519.)
220. Glava XXIV. ZKP­a sadržava odredbe o tri izvanredna pravna lijeka usmjerena
zaštiti od pogrešaka u kaznenom postupku utvrđenih i nakon njegova pravomoćnog
okončanja.
221. U glavi XXIV. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 498. stavka 5.,
članka 503. stavka 1. točke 1., članka 508. stavka 1., članka 509. i članka 517. stavka 1.
točke 2. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom članak 508. stavak 1. ZKP­a.
13.1.) Članak 508. stavak 1.
222. Osporena odredba glasi:
»Članak 508.
(1) Za novi postupak koji se vodi na temelju rješenja kojim je dopuštena obnova
kaznenog postupka važe iste materijalnopravne odredbe kao i za prvi postupak, osim
odredaba o zastari. U novom postupku sud nije vezan za rješenja donesena u prijašnjem
postupku.
(…)«
223. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode da je članak 508. stavak 1. ZKP­a
nesuglasan s člankom 29. stavkom 1. Ustava i člankom 6. Konvencije:
»Odredbom čl. 508 ZKP­a propisano je da za novi postupak koji se vodi na temelju
rješenja kojim je dopuštena obnova kaznenog postupka vrijede iste materijalno pravne
odredbe kao i za prvi postupak, osim odredaba o zastari.
Podnositelji smatraju da je ova odredba u suprotnosti sa načelom pravičnog suđenja u
razumnom roku koje se štiti odredbom čl. 29 Ustava RH i čl. 6 ECHR, i to u odnosu na
obnovu kaznenog postupka koja se može iznimno obnoviti na štetu okrivljenika ako je
postupak dovršen pravomoćnom presudom kojom se optužba odbija u smislu čl. 503
ZKP­a.
Naime ukoliko odredbe o apsolutnoj zastari kaznenog progona ne bi vrijedile u novom
postupku koji bi se obnovio na štetu okrivljenika, tada bi se okrivljenik zapravo čitav
život mogao nalaziti u situaciji da ponovno bude izvrgnut kaznenom postupku a što
predstavlja povredu prava na suđenje u razumnom roku.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 130/139Ovdje se posebno ukazuje na činjenicu da je primjerice odredbom čl. 503 st. 1 toč. 1
ZKP­a do presude kojom je optužba odbijena došlo zbog stvarne nenadležnosti suda.
Sud je dužan voditi računa o svojoj stvarnoj i mjesnoj nadležnosti a ovlašteni tužitelj
podnosi optužni akt kod stvarno i mjesno nadležnog suda. U ovoj situaciji propust
ovlaštenog tužitelja i propust suda koji je doveo do pravomoćne presude kojom je
optužba odbijena može se obnavljati na štetu optuženika ukoliko ne bi vrijedile odredbe
o zastari praktički sve do smrti okrivljenika, a to je neopravdan teret koji se ne smije
stavljati građanima.«
224. Ministarstvo pravosuđa smatra navode predlagateljica neutemeljenima jer je
pitanje obnove postupka i u korist i na štetu optuženika uređeno člancima 12. i 503.
ZKP­a. Smatra da članak 508. stavak 1. ZKP­a isključuje mogućnost nastupanja štetnih
posljedica.
225. Ustavni sud primjećuje da su predlagateljice u svojim prigovorima navele primjer
koji jasno ukazuje na nedorečenost i nepotpunost članka 508. stavka 1. ZKP­a kad je
riječ o primjeni pravila o zastari. U primjeru koji su navele (stvarna nenadležnost suda)
odredbe o zastari nedvojbeno bi se morale primijeniti. Međutim, to u članku 508. stavku
1. ZKP­a nije jasno rečeno. Odredba je ostala nedorečena i zbog toga može uzrokovati
različita tumačenja i neujednačenu sudsku praksu. Iz dijela članka 508. stavka 1. ZKP­a
koji glasi: »osim odredaba o zastari« nije dovoljno jasan njegov legitimni cilj. To
izravno narušava pravnu sigurnost objektivnog kaznenoprocesnog poretka i s
ustavnopravnog aspekta nije prihvatljivo.
225.1. Ustavni sud stoga ocjenjuje da je članak 508. stavak 1. ZKP­a nesuglasan s
člankom 3. Ustava jer uređivanje instituta zastare u tom članku ne zadovoljava zahtjeve
koje pred zakone postavlja načelo vladavine prava, osobito pravnu sigurnost
objektivnog kaznenoprocesnog poretka.
Zakonodavac je stoga dužan razjasniti legitimni cilj ukinutog dijela članka 508. stavka
1. ZKP­a tako da ga dopuni. Drugim riječima, u taj je stavak dužan dodati pravilo da u
novom postupku sud nije vezan za rješenja donesena u prijašnjem postupku, a ako je
dopuštena obnova kaznenog postupka na zahtjev tužitelja na temelju članka 503. stavka
1. ZKP­a primjenjuju se i odredbe o zastari.
14) Glava XXV. Skraćeni postupak (članci 520. – 539.)
226. Glava XXV. ZKP­a uređuje skraćeni postupak. U tom je postupku bitno drugačije
(šire) u odnosu prema redovitom postupku uređeno postupanje državnog odvjetnika po
načelu svrsishodnosti (oportuniteta). U skraćenom postupku postoje dvije vrste optužnih
akata: optužnica i privatna tužba. Državni odvjetnik može odbaciti kaznenu prijavu ili
odustati od kaznenog progona iako postoji osnovana sumnja da je počinjeno kazneno
djelo za koje se progoni po službenoj dužnosti i za koje je propisana novčana kazna ili
kazna zatvora do pet godina.
227. U glavi XXV. ZKP­a osporena je suglasnost s Ustavom članka 521., članka 526.
stavaka 2. i 4., članka 530. stavka 3., članka 531., članka 532. stavka 2., članka 533.
stavka 3., članka 534. stavka 1., članka 535. stavaka 2. i 3. i članka 539. ZKP­a.
Ustavni sud ocijenio je nesuglasnim s Ustavom u cijelosti ili djelomično članak 530.
stavak 3., članak 531. stavak 2. i članak 532. stavak 2. ZKP­a.
14.1.) Članak 530. stavak 3.
228. Osporena odredba glasi:
»Članak 530.
(...)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 131/139(3) U pozivu će se optuženik upozoriti da će se rasprava održati i u njegovoj odsutnosti
ako za to postoje zakonski uvjeti (članak 531. stavak 2.). Optuženik će se upozoriti da
se, u slučaju kad obrana nije obvezna, zbog nedolaska branitelja na raspravu ili
uzimanja branitelja tek na raspravi, rasprava neće odgoditi.«
229. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Citiranom zakonskom odredbom povrijeđeno je pravo obrane zaštićeno čl. 29 Ustava
RH kojim je svakom tko je optužen za kazneno djelo dana mogućnost da se brani sam
ili uz branitelja po vlastitom izboru. U slučaju kada obrana nije obvezna, branitelj može
biti samo izabrani branitelj po odluci i volji optuženika. Nedolazak branitelja kojeg je
okrivljenik izabrao na raspravu može biti uzrokovan opravdanim razlogom. Zakonom
nije predviđeno da se rasprava odgađa ukoliko zbog opravdanog razloga branitelj nije
došao na raspravu, već je predviđeno da se takva rasprava neće odgoditi.
Okrivljenik ne može snositi štetne posljedice i biti prekludiran u svom pravu na obranu
uz izabranog branitelja ukoliko branitelj na raspravu nije došao zbog opravdanog
razloga. Pri tome treba istaći da se optuženiku može izreći kazna zatvora do 8 godina, a
on nema pravo na odgodu rasprave zbog toga što je iz objektivnih i opravdanih razloga
izostao branitelj koji mu pruža profesionalnu pravnu pomoć u toku same rasprave.«
230. Ministarstvo pravosuđa navodi da je na osporenu prekluziju prava, koju u vezi
članka 530. stavka 3. ZKP­a navode predlagateljice, okrivljenik bio upozoren u pozivu.
ZKP u redovitom postupku u članku 274. propisuje obvezatan prekid ispitivanja do
najdulje dva sata. Taj stavak posebna je odredba za raspravu u skraćenom postupku, a
temelji se na izričitom pisanom upozorenju da se rasprava neće odgoditi u slučaju
nedolaska ili uzimanja branitelja tek na raspravi. Okrivljenik nije zakinut u pravima, već
naprotiv posebno upozoren na moguće posljedice.
231. Ustavni sud smatra da je zakonodavac u članku 530. stavku 3. ZKP­a pošao od
pretpostavke opstrukcije kaznenog postupka od branitelja i zlouporabe prava na
branitelja. Takva pretpostavka nije sukladna integritetu kaznenog pravosuđa i vladavini
prava i ne smije predstavljati temelj za bezrazložno oduzimanje okrivljeniku prava na
branitelja. Država ne smije ukidati temeljno pravo prije nego što se utvrdi je li riječ o
zlouporabi prava.
231.1. Pravo na branitelja po slobodnom izboru mora biti poštovano u svakom trenutku
kaznenog postupka. U skladu s tim, nedolazak izabranog branitelja zbog neuredne
dostave poziva ili zbog nekog opravdanog razloga mora biti uzet u obzir i dovesti do
odgode rasprave. Do jednakog učinka odgode rasprave mora doći i u slučaju kad
okrivljenik, koji nije imao branitelja, odluči uzeti branitelja. U oba slučaja provođenje
rasprave bez nazočnosti izabranog branitelja onemogućava okrivljenika u uživanju
praktične i djelotvorne obrane odnosno u aktivnom i kvalitetnom sudjelovanju u
izvođenju dokaza, predlaganju dokaza i drugim radnjama koje doprinose njegovoj
obrani. Ti slučajevi krše načelo poštenog postupka, što je utvrdio i Ustavni sud u odluci
broj: U­III­3872/2006 od 7. srpnja 2009. (»Narodne novine« broj 89/09.). Ustavni sud
tako navodi:
»(...) Branitelj je procesni pomoćnik okrivljenika koji svojim pravnim znanjem i
procesnom vještinom pomaže okrivljeniku u pronalaženju i utvrđivanju činjenica u
njegovu korist, primjeni propisa koji su za okrivljenika najpovoljniji, te korištenju
procesnih prava. Pomaganjem okrivljeniku on (branitelj) uklanja nedostatke stvarnih
mogućnosti obrane u usporedbi s državnim odvjetnikom kao ovlaštenim tužiteljem,
ostvarujući tako postulat »jednakosti oružja« i druge elemente načela »pravičnog
suđenja« iz članka 29. stavaka 1. i 2. Ustava i članka 6. stavaka 1. i 3. Konvencije.
(...)12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 132/139Prema ocjeni Ustavnog suda, zbog izostanaka izabranog branitelja (u tako složenom
kaznenom predmetu) na glavnim raspravama na kojima su izvedeni važni dokazi, u
nazočnosti (samo) branitelja po službenoj dužnosti, u odnosu na kojeg je podnositelj
izrazio svoje nepovjerenje (odbijanjem komunikacije i »pomoći«), podnositelj nije bio u
mogućnosti »uživati blagodati praktične i djelotvorne obrane« (u smislu aktivnog
sudjelovanja u izvođenju dokaza, predlaganju dokaza i sl.).
Svrha odredbe članka 6. stavka 3. točke c. Konvencije je, prema stajalištu Europskog
suda, ‘osigurati da okrivljenik uživa blagodati pravičnog postupka, uključujući svaku
priliku za odgovarajuću obranu’ (presuda u predmetu Goddi c/a Italije/1984/, § 31).
(...)
branitelja po službenoj dužnosti podnositelju ustavne tužbe, u situaciji u kojoj
podnositelj odbija komunikaciju s takvim braniteljem, uz činjenicu da sudovi
(naknadno) nisu prihvatili prijedloge njegova izabrana branitelja da se ponovo provedu
dokazi (opetovanim saslušanjem onih svjedoka i vještaka koji su saslušani na
raspravama na kojima nije bio nazočan izabrani branitelj), redoviti sudovi, prema ocjeni
ovog Suda, podnositelju nisu omogućili primjerenu obranu i pravično suđenje.
(...)
Nepridržavanje utvrđenih procesnih pravila tijekom sudskog postupka (zajamčenih kroz
načelo zakonitosti) dovodi u pitanje poštovanje drugih načela kao što su jednakost
stranaka pred sudom i zakonom te pravna sigurnost, čime se također ugrožava i
vladavina prava kao jedno od osnovnih vrednota pravnog poretka zajamčenog Ustavom
Republike Hrvatske.«
231.2. Ustavni sud primjećuje da dio članka 530. stavka 3. ZKP­a koji uređuje
upozorenje optuženika »da se u slučaju kad obrana nije obvezna, zbog nedolaska
branitelja na raspravu ... rasprava neće odgoditi«, krši načelo poštenog postupka u dijelu
prava na stručnu pomoć branitelja po vlastitom izboru.
Takav pravni učinak nedolaska izabranog branitelja na raspravu (održavanje rasprave)
bio bi neprihvatljiv u slučajevima kad uredno pozvani branitelj ne dođe na raspravu, ali
za to ima opravdane razloge. Da bi održavanje rasprave u tom slučaju bilo
ustavnopravno prihvatljivo, u ZKP­u se mora jasno propisati da je riječ o
neopravdanom nedolasku branitelja na raspravu.
231.3. Ustavni sud također primjećuje da dio članka 530. stavka 3. ZKP­a koji uređuje
upozorenje optuženika »da se u slučaju kad obrana nije obvezna, zbog ... uzimanja
branitelja tek na raspravi, rasprava neće odgoditi« također krši načelo poštenog
postupka u dijelu prava na stručnu pomoć branitelja po vlastitom izboru. U tom bi
slučaju, naime, raspravu uvijek valjalo odgoditi. Nema ustavnopravnog opravdanja za
drugačije rješenje.
231.4. Ustavni sud stoga ocjenjuje da je članak 530. stavak 3. ZKP­a nesuglasan s
člankom 29. Ustava i člankom 6. stavcima 1. i 3. Konvencije jer na nedostatan način
štiti zajamčeno pravo na stručnu pomoć branitelja po vlastitom izboru.
14.2.) Članak 531. stavak 2.
232. Članak u cijelosti glasi:
»Članak 531.
(1) Rasprava se može održati bez prisutnosti stranaka u slučaju iz članka 404. ovog
Zakona.12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 133/139(2) U postupku za kazneno djelo za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora
do osam godina, rasprava se može održati bez prisutnosti optuženika koji je bio uredno
pozvan, ali nije pristupio bez opravdanih razloga ili je očito da izbjegava poziv, uz uvjet
da njegova prisutnost nije nužna i da je prije toga bio ispitan ili se očitovao o optužbi.«
233. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode:
»Odredbom čl. 531 st. 2 ZKP­a predviđeno je da se u postupku za kaznena djela za koja
je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do 8 godina, rasprava može održati i bez
prisutnosti optuženika koji je uredno pozvan, ali nije pristupio bez opravdanog razloga
ili je očito da izbjegava poziv, uz uvjet da njegovo prisustvo nije nužno i da je prije toga
bio ispitan ili se očitovao o optužbi.
Ovom odredbom ZKP­a povrijeđeno je ustavno pravo na pravično suđenje iz čl. 29
Ustava RH koji propisuje da u slučaju sumnje ili optužbe zbog kažnjivog djela,
osumnjičenik, okrivljenik ili optuženik ima pravo da mu se sudi u njegovoj nazočnosti,
ukoliko je dostupan sudu.
Ovo ustavno načelo razrađeno je u ZKP­u dijelom i u okviru ograničavanja prava na
slobodu, budući su ZKP­om predviđene različite mjere osiguranja prisutnosti
okrivljenika tijekom postupka i druge mjere opreza. Te mjere predviđene su upravo da
bi se kazneni postupak mogao neometano voditi uz nazočnost okrivljenika.
Rješenje koje je propisano u članku 531 st. 2 ZKP­a predstavlja po ocjeni podnositelja
uvođenje u zakon svojevrsnog „suđenja u odsutnosti» iako je taj institut zakonom
predviđen kao iznimka. Iako odredba čl. 531 sadrži dodatne uvjete koji moraju biti
ispunjeni da bi se rasprava održala bez prisutnosti optuženika, njome su prekršena
optuženikova prava u vidu predlaganja dokaza, postavljanja pitanja suoptuženicima ili
svjedocima, a sve to u situaciji kada obrana nije obavezna, a okrivljeniku se može izreći
kazna zatvora do 8 godina.«
234. Ministarstvo pravosuđa ne smatra osnovanima tvrdnje predlagateljica kako je
osporeni članak nesuglasan s člancima 29. i 14. Ustava. Naglašava da se rasprava može
održati bez prisutnosti stranaka u skladu s člankom 404. ZKP­a, što znači da se rasprava
u skraćenom postupku pod tim uvjetima može održati u slučajevima kad je to moguće u
redovitom postupku. U stavku 2. osporenog članka postavljena su dva dopunska uvjeta
kad se rasprava održava u odsutnosti optuženika u predmetima u kojima je moguće
izreći kaznu zatvora do osam godina, a to je da prisutnost optuženika nije nužna i da se
optuženik prethodno očitovao o optužbi ili je bio ispitan.
235. Ustavni sud primjećuje da je, iako članak 6. Konvencije izričito ne navodi, pravo
na prisustvovanje sudskim raspravama element prava na pošteno suđenje. Njegovim se
ostvarenjem istodobno ostvaruju i druga prava obrane zajamčena člankom 6. stavkom 3.
točkama (c), (d) i (e) Konvencije.
Suđenja u odsutnosti okrivljenika načelno nisu dopuštena, a kazneni postupak sadržava
razne instrumente osiguranja prisutnosti okrivljenika na raspravi. Europski sud ističe
razliku između suđenja u odsutnosti koje je rezultat svjesne odluke optuženika da ne
prisustvuje suđenju (predmet Poitrimol protiv Francuske, presuda, 23. studeni 1993.,
zahtjev br. 14032/88; predmet Van Geyseghem protiv Belgije,veliko vijeće, presuda, 21.
siječnja 1999., zahtjev br. 26103/95) i suđenja u odsutnosti koje je posljedica okolnosti
koje su izvan kontrole optuženika (predmet Goddi protiv Italije, presuda, 9. travnja
1984., zahtjev br. 8966/80; predmet Colozza protiv Italije; presuda, 12. veljače 1985.,
zahtjev br. 9024/80; predmet Krombach protiv Francuske, presuda 13. veljače 2001.,
zahtjev br. 29731/96).
Ustavni sud naglašava da je prema praksi Europskog suda moguće da se okrivljenik
odrekne prava na prisutnost raspravi, pod uvjetom da je bio obaviješten o posljedicama12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 134/139te da su na ročištu osigurana minimalna jamstva razmjerna značenju postupka (predmet
Poitrimol protiv Francuske, 1993.). To stajalište ima dvije posljedice.
U prvom slučaju, suđenje bez prisutnosti optuženika dopušteno je ako je država
postupala marljivo, ali neuspješno, u obavještavanju okrivljenika o raspravi. Tako u
prije spomenutom predmetu Sejdovic protiv Italije (presuda, veliko vijeće, 1. ožujka
2006., zahtjev br. 56581/00) nije bilo dovoljno kao dokaz da okrivljenik zna za
održavanje rasprave, da je napustio svoje boravište i da se ne može pronaći. Europski
sud istaknuo je da optuženik ne smije snositi teret dokazivanja da on nije htio izbjeći
pravdu ili da je njegova odsutnost posljedica više sile (presuda Colozza protiv Italije,
1985.). To znači da država mora dokazati da je optuženik bio svjestan datuma suđenja
(predmet F.C.B. protiv Italije, presuda, 28. kolovoza 1991., zahtjev br. 12151/86).
Odricanje okrivljenika na pravo da prisustvuje raspravi mora biti nedvojbeno utvrđeno.
To neće biti slučaj ako okrivljenik ne može razumno predvidjeti posljedice svog
propusta da prisustvuje raspravi. Pri tome okrivljeniku mora biti dana mogućnost da se
ponovo utvrdi osnovanost optužbe kad sazna da je postupak proveden u njegovoj
odsutnosti.
U drugom slučaju osobi u odsutnosti mora biti osigurana djelotvorna pravna pomoć
(predmeti Lala protiv Nizozemske, presuda, 22. rujna 1994., zahtjev br. 14861/89;
Pelladoah protiv Nizozemske, presuda, 22. rujna 1994., zahtjev br. 16737/90). Dakle, u
slučaju suđenja u odsutnosti ili izostanka okrivljenika s rasprave mora mu biti osiguran
branitelj. Europski sud također naglašava da je od velike važnosti da se okrivljenik
pojavi na raspravi te da zakonodavstvo mora biti sposobno »obeshrabriti« neopravdane
izostanke (predmet Poitrimol protiv Francuske, 1993.).
235.1. Ustavni sud ocjenjuje da članak 531. stavak 2. ZKP­a propisuje uvjete za suđenje
bez prisutnosti stranaka suprotno navedenoj praksi Europskog suda. Prema toj odredbi,
glavna rasprava može se održati bez nazočnosti uredno pozvanog okrivljenika, kojem se
u takvom slučaju ne postavlja branitelj već se sukladno sudskoj praksi pretpostavlja da
nije pristupio bez opravdanih razloga.
Činjenicu da je okrivljenik bio spriječen pristupiti na glavnu raspravu iz opravdanih
razloga ZKP ne uvažava, unatoč tome što mu u tom postupku može biti izrečena kazna
zatvora u trajanju do osam godina. S obzirom na navedeno, ocjena je Ustavnog suda da
je članak 531. stavak 2. ZKP­a nesuglasan s člankom 29. Ustava i člankom 6. stavkom
1. Konvencije.
14.3.) Članak 532. stavak 2.
236. Članak u cijelosti glasi:
»Članak 532.
(1) Rasprava se drži u sjedištu suda. U hitnim slučajevima, osobito kad treba obaviti
očevid ili kad je to potrebno zbog lakšeg provođenja dokaznog postupka, može se uz
odobrenje predsjednika suda, rasprava održati i u mjestu gdje je kazneno djelo
počinjeno ili gdje se ima obaviti očevid, ako su ta mjesta na području tog suda.
(2) Sudac koji je postupao prema članku 525. i 526. ovog Zakona nije izuzet da na
raspravi sudjeluje kao predsjednik vijeća ili kao sudac pojedinac.«
237. Predlagateljice Novak i Drenški Lasan navode da je članak 532. ZKP­a u
nesuglasnosti s pravom na pravično suđenje zajamčenim člankom 29. Ustava. Budući
da optužno vijeće sukladno članku 525. i članku 526. ZKP­a ima ovlasti i odbacivanja
optužnice i obustave postupka, očito je da su odluke koje suci donose u uskoj vezi s
odlukom o glavnoj stvari, to jest odlukom o krivnji, pa mogu biti donesene tek na
temelju svestrane analize prezentiranih dokaza. Navode da je osporeni članak svojevrsni
izuzetak kad se uzme u obzir članak 32. stavak 1. točka 4. ZKP­a. U njoj je, naime,12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 135/139izrijekom navedeno da sudac mora biti isključen od obavljanja sudske dužnosti ako je u
istom predmetu odlučivao o potvrđivanju optužnice. Navode da se u sumarnom
postupku mogu izreći visoke kazne zatvora te da ne postoji nijedan zakonski razlog
zbog kojeg bi se u tom postupku dopuštalo da sudac koji je postupao prema članku 525.
i članku 526. ZKP­a može sudjelovati kao raspravni sudac u istom predmetu.
Naglašavaju da je neovisni i nepristrani sud jamstvo demokratskog postupka. Također
napominju da je kriterij prosudbe tog pravnog instituta, prema sudskoj praksi
Europskog suda, vezan ne samo uz kaznene postupke koji se vode za najteža kaznena
djela već i uz stegovne postupke, disciplinske postupke i sve druge postupke u kojima
se prosuđuje optužba za kazneno djelo u autonomnom značenju tog pojma koje je u
svojoj praksi izgradio Europski sud. Budući da jamstvo neovisnog i nepristranog suda
mora postojati za sve osobe u jednakoj mjeri, predlagateljice zaključuju da je člankom
532. ZKP­a u ozbiljnoj mjeri prekršeno ustavno načelo jednakosti građana (članci 3. i
14. Ustava).
238. Ministarstvo pravosuđa ne smatra članak 532. ZKP­a nesuglasnim s člankom 3. i
29. Ustava i člankom 6. Konvencije. Sudac pojedinac je sukladno članku 525. ZKP­a
utvrđivao je li optužnica formalno propisno sastavljena te u meritornom ispitivanju
optužnice nema zapreke da sudac može biti član vijeća, a riječ je o skraćenom postupku
pred sucem pojedincem. Ako bi postojali razlozi za otklon navedeni u članku 32. stavku
2. ZKP­a, sudac može biti otklonjen.
239. Ustavni sud ističe da se sudac ne smatra objektivno nepristranim ako je ranije u
istom postupku donosio odluke povezane s odlukom o glavnoj stvari odnosno odlukom
o krivnji. ZKP u članku 32. stavku 1. točki 4. propisuje kao jedan od razloga izuzeća
odlučivanje u istom kaznenom predmetu od suca koji je potvrdio optužnicu. Nasuprot
tome, članak 532. stavak 2. ZKP­a izričito dopušta da u skraćenom postupku sudjeluje u
raspravi sudac koji je odlučivao o ispravnosti i osnovanosti optužnice. S obzirom da se
u skraćenom postupku izriču kazne zatvora do osam godina, pravo okrivljenika da mu
sudi nepristran sud mora se u istoj mjeri primijeniti i u skraćenom i u redovitom
postupku.
Raspravljajući o pravu na suđenje pred neovisnim i nepristranim sudom kao sastavnom
dijelu prava na pošteno suđenje, Europski sud ističe da sudovi, nastupajući nepristrano,
doprinose povjerenju javnosti i demokratičnosti postupka (predmet Mežnarić protiv
Hrvatske, presuda, 15. srpnja 2005., zahtjev br. 71615/01). Smatra, međutim, da
nepristranost suda može biti dovedena u pitanje »negativnim pokazateljima« među koje
spadaju sudjelovanje suca u izvanraspravnom vijeću koje je potvrdilo osnovanost
optužnice, nakon čega je sudac sudjelovao i na suđenju kao član raspravnog vijeća
(predmet Castillo Algar protiv Španjolske, presuda, 28. listopada 1998., zahtjev br.
28194/95) te kad je sudac koji je sudjelovao na suđenju u prethodnom postupku
odlučivao o pitanjima koja su »blisko povezana s pitanjima o glavnoj stvari« (predmet
Hauschildt protiv Danske, presuda, 24. svibnja 1989., zahtjev br. 10486/83). Jednako
stajalište izraženo je i u odluci Ustavnog suda broj: U­III­3872/2006 od 7. srpnja 2009.
u slučaju isključenja suca koji je nakon podnošenja optužnice sudjelovao u donošenju
rješenja o određivanju (produljenju) pritvora, a kasnije u istom sudu sudjelovao u
donošenju prvostupanjske presude u istom predmetu.
239.1. Ustavni sud primjećuje da postupanje suca pojedinca ili predsjednika vijeća
prema članku 525. ZKP­a predstavlja samo formalnu kontrolu optužnice ili privatne
tužbe bez ulaženja u meritum. To može rezultirati donošenjem rješenja o odbacivanju
optužnice ili njezinim dostavljanjem optuženiku na odgovor. Nije dovedena u sumnju
nepristranost takvog suca te nema razloga za njegovo isključenje.
239.2. Međutim, sudac koji je sudjelovao u odlučivanju optužnog vijeća (članci 348. do
367. ZKP­a) ispituje optužnicu u pogledu dokazne osnovice te ulazi u meritum
predmeta, što može rezultirati i obustavom postupka. Takva aktivnost suca u
prethodnom postupku dovodi u pitanje njegovu objektivnu nepristranost i razlog je12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 136/139isključenju propisanom člankom 32. stavkom 1. točkom 4. ZKP­a. U predmetu Castillo
Algar protiv Španjolske (1998.) utvrđena je povreda prava na nepristran sud jer su u
istom predmetu dva suca prethodno sudjelovala u donošenju odluke u povodu žalbe
žalitelja u postupku odbacivanja optužnice, a zatim i u odlučivanju o glavnoj stvari.
239.3. Ustavni sud ocjenjuje da sudjelovanje suca, koji je postupao prema članku 526.
ZKP­a, na raspravi i u donošenju presude predstavlja povredu prava na neovisan i
nepristran sud kao dijela prava na pošteno suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava i člankom 6. Konvencije. Dosljedno tome, članak 532. stavak 2. ZKP­a u dijelu
koji glasi »i 526.« nije u suglasnosti s navedenim ustavnim i konvencijskim člancima.
VII. ZAKLJUČNA OCJENA USTAVNOG SUDA (IZVRŠENJE ODLUKE)
240. Pod izvršenjem ove odluke razumije se:
1. usklađivanje teksta Zakona o kaznenom postupku – ZKP (»Narodne novine« broj
152/08., 76/09., 89/11.) s pravnim stajalištima izraženima u točkama 35. do 239. ove
odluke, i
2. ispunjenje pozitivnih ustavnih obveza koje su sadržane u točkama 35. do 239.
(izrijekom u točkama 39.8., 122. i 184.3. obrazloženja ove odluke), a objedinjene su u
točki 246.
241. Rok za izvršenje ove odluke započinje sljedeći dan nakon njezine objave u
»Narodnim novinama«, a završava danom stupanja na snagu novog zakona ili izmjena i
dopuna ZKP­a koji je rezultat izvršenja ove odluke.
Novi zakon mora stupiti na snagu odnosno izmjene i dopune ZKP­a moraju stupiti na
snagu najkasnije 15. prosinca 2013.
1) Točka I. izreke odluke
242. Na temelju članka 55. stavka 1. Ustavnog zakona Ustavni sud odlučio je kao u
točki I. izreke, ocjenjujući da članci ZKP­a odnosno njihovi pojedini stavci ili rečenice
ili dijelovi rečenica unutar pojedinih stavaka nisu u suglasnosti s mjerodavnim
odredbama Ustava i/ili Konvencije.
Ne izvrši li zakonodavac ovu odluku do 15. prosinca 2013., od 16. prosinca 2013.
prestaju važiti sve odredbe odnosno dijelovi odredaba ZKP­a navedeni u točki I. izreke
ove odluke (točka 240.1. u vezi s točkom 241.).
2) Točka II. izreke odluke
243. Na temelju članka 55. stavka 2. Ustavnog zakona Ustavni sud odlučio je kao u
točki II. izreke, ocjenjujući da je za izvršenje ove odluke potrebno dulje vrijeme.
S ustavnopravnog aspekta nije relevantno hoće li se zakonodavac opredijeliti za
donošenje novog zakona ili će se odlučiti za izmjene i dopune ZKP­a.
Ustavnopravno je relevantna činjenica da ova odluka mora biti izvršena na način
određen u točki 240. najkasnije do 15. prosinca 2013.
Ustavni sud ima pridržano pravo ispitati suglasnost s Ustavom novih zakonskih rješenja
koja će biti donesena u postupku izvršenja ove odluke.
3) Točka III. izreke odluke12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 137/139244. Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona Ustavni sud odredio je
pozitivne ustavne obveze kojih je ispunjenje sastavni dio postupka izvršenja ove odluke
(točka 240.2.).
245. Pri njihovu je određivanju Ustavni sud pošao od činjenice da je prije stupanja na
snagu ZKP­a hrvatsko kazneno procesno pravo više od 130 godina tradicionalno
obilježavao tip mješovitog kaznenog postupka s elementom sudske istrage. Stoga je u
ovom ustavnosudskom postupku trebalo uvažiti činjenicu da je novi model kaznenog
procesa oblikovan prvi put u hrvatskoj kaznenopravnoj povijesti i da se u vrijeme
njegova prihvaćanja 2008. godine objektivno nisu mogli predvidjeti problemi koje
može rasvijetliti tek njegova primjena u praksi. Sam normativni okvir novog
kaznenoprocesnog modela još uvijek je u izgradnji, što pokazuju i dvije opsežne novele
ZKP­a iz 2009. i 2011. godine. Sudska i državnoodvjetnička praksa u primjeni ZKP­a
na konkretne (pojedinačne) slučajeve također je tek u početnom stadiju izgradnje.
Stoga je Ustavni sud posebnu pažnju u ovom ustavnosudskom postupku usmjerio na
unutarnju strukturu tog novog kaznenoprocesnog modela i u tim okvirima utvrdio
njegove temeljne strukturalne nedostatke i manjkavosti. Ustavna je obveza zakonodavca
da u postupku izvršenja ove odluke te deficite otkloni kako bi novi nacionalni
kaznenoprocesni model u cijelosti uskladio s Ustavom i Konvencijom te postigao
njegovu trajnu unutarnju pravnu konzistentnost i koherentnost.
246. Ustavne su obveze zakonodavca:
1) ukloniti strukturalne manjkavosti u normativnoj strukturi prethodnog postupka
(članak 2. stavak 5. i članak 217. stavci 1. i 2. ZKP­a), to jest:
– u strukturu prethodnog postupka ugraditi mehanizam djelotvorne sudske zaštite protiv
nezakonitog (arbitrarnog) kaznenog progona i istrage od trenutka kad je osoba
obaviještena da je u statusu osumnjičenika (točka 39.8. obrazloženja ove odluke),
– propisati zakonsku obvezu određivanja trenutka i obavještavanja osobe da je u statusu
osumnjičenika u slučajevima kad se ne provodi istraga (točka 39.8. obrazloženja ove
odluke),
– propisati rokove za rješavanje kaznene prijave (odbačaj, optuženje) u slučajevima kad
se ne provodi istraga (točka 122.a obrazloženja ove odluke);
2) ukloniti strukturalne manjkavosti u normativnom uređenju djelotvornosti prethodnog
postupka (članak 230. stavci 3. do 5. ZKP­a), to jest:
– u okviru državnog odvjetništva urediti instancijsko pravno sredstvo protiv
odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u radu državnih odvjetnika koje dovode
do nedjelotvornosti prethodnog postupka odnosno pojedinih predistražnih i istražnih
radnji i mjera tako da to sredstvo ispunjava zahtjeve djelotvornog domaćeg pravnog
sredstva iz članka 13. Konvencije (točka 122.b obrazloženja ove odluke);
– u okviru suda urediti odgovarajuće pravno sredstvo protiv odugovlačenja postupka i
drugih nepravilnosti u radu sudaca istrage koje dovode do nedjelotvornosti istražnog
postupka odnosno pojedinih istražnih radnji i mjera tako da to sredstvo ispunjava
zahtjeve djelotvornog domaćeg pravnog sredstva iz članka 13. Konvencije (točka 122.b
obrazloženja ove odluke);
3) uravnotežiti kaznenoprocesni poredak tako da dosljedno počiva na određenim,
preciznim i predvidljivim općim pravilima, pri čemu sva odstupanja od tih pravila
moraju činiti jasno naznačene iznimke iz kojih je razvidna njihova ustavnopravna
opravdanost, što se osobito tiče kaznenih djela koja prijete organiziranom životu u
zajednici i koja su povezana s važnim javnim interesom (točka 184.3. obrazloženja ove
odluke).12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 138/139247. Ustavni sud ima pridržano pravo ispitati jesu li novim zakonskim rješenjima koja
će biti donesena u postupku izvršenja ove odluke ispunjene prethodno utvrđene
pozitivne ustavne obveze.
4) Točka IV. izreke odluke
248. Na temelju članka 31. stavka 5. Ustavnog zakona Ustavni sud odredio je učinak
ove odluke na konkretne (pojedinačne) kaznene postupke.
Odredio je da ova odluka nema pravnih učinaka na kaznene postupke koji su bili
pokrenuti ili se pokreću ili će se pokrenuti te na radnje i mjere koje su bile poduzete ili
se poduzimaju ili će se poduzeti do »stupanja na snagu« ove odluke (v. točku 241.). Do
tog trenutka ova odluka ne proizvodi ustavnopravno obvezujuće pravne učinke.
U trenutku »stupanja na snagu« ove odluke (v. točku 241.) na sve kaznene postupke koji
budu u tijeku mora se primijeniti članak 58. stavak 5. Ustavnog zakona, koji glasi:
»Članak 58.
(...)
(5) U postupcima u kojima o pravnoj stvari, do dana stupanja na snagu odluke Ustavnog
suda kojom se ukida zakon ... ili pojedina njihova odredba, nije pravomoćno odlučeno,
a taj se zakon ... neposredno primjenjuje u toj pravnoj stvari, ukinuti zakon, odnosno ...
ukinuta ... odredba neće se primjenjivati od dana stupanja na snagu odluke Ustavnog
suda.
5) Točka V. izreke odluke
249. Na temelju članka 31. stavka 5. Ustavnog zakona Ustavni sud odredio je da se do
»stupanja na snagu« ove odluke (v. točku 241.) nitko ne može pozivati na nju kao na
pravnu osnovu za podnošenje zahtjeva iz članka 58. stavka 1. ili članka 59. Ustavnog
zakona.
Članak 58. stavak 1. i članak 59. Ustavnog zakona uređuju utjecaj odluke Ustavnog
suda koja je »stupila na snagu« na:
– pravomoćne presude za kaznena djela koje još nisu proizvele učinke (članak 58.
stavak 1. Ustavnog zakona),
– slučajeve kad su pravomoćni učinci kaznene presude već nastupili (članak 59.
Ustavnog zakona).
Te odredbe glase:
»Članak 58.
(1) Pravomoćna presuda za kazneno djelo utemeljena na odredbi zakona koja je ukinuta
zbog nesuglasnosti s Ustavom ne proizvodi pravne učinke od dana stupanja na snagu
odluke Ustavnog suda o ukidanju odredbe zakona na temelju koje je presuda donesena i
može se izmijeniti odgovarajućom primjenom odredaba o ponavljanju kaznenog
postupka.
(...)
Članak 59.
Ako su nastupili učinci pravomoćne sudske presude za kazneno djelo utemeljene na
zakonskoj odredbi koja je ukinuta ... stranka može u roku iz članka 58. stavka 4. ovoga12.09.2016. 91 06.08.2012 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U­I­448/2009 od 19. srpnja 2012.
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 139/139Ustavnog zakona podnijeti zahtjev nadležnom sudu da se te posljedice otklone
naknadom štete.«
Ustavni sud naglašava da se za primjenu članka 58. stavka 1. i članka 59. Ustavnog
zakona pravomoćna kaznena presuda mora isključivo (engl. only, sole; franc. unique) ili
odlučujuće (engl. decisive; franc. déterminante) temeljiti na odredbi iz točke I. izreke
ove odluke koju je Ustavni sud ukinuo i na razlozima zbog kojih je tu odredbu Ustavni
sud ukinuo. O postojanju tih pretpostavki ovlašteni su odlučivati nadležni kazneni
sudovi.
Zakonodavac je dužan članak 58. stavke 1. i 5. i članak 59. Ustavnog zakona razraditi u
prijelaznim odredbama novog zakona odnosno izmjena i dopuna ZKP­a. Ne učini li to
odnosno ne učini li to u roku (v. točku 241.), te će se odredbe Ustavnog zakona
primjenjivati neposredno počevši od 16. prosinca 2013.
6) Točka VI. izreke
250. Objava ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.
Broj: U­I­448/2009
U­I­602/2009
U­I­1710/2009
U­I­18153/2009
U­I­5813/2010
U­I­2871/2011
Zagreb, 19. srpnja 2012.
USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 1/23HRVATSKI SABOR
3031
Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, donosim
ODLUKU
O PROGLAŠENJU ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA
ZAKONA O KAZNENOM POSTUPKU
Proglašavam Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, koji je
Hrvatski sabor donio na sjednici 7. prosinca 2012. godine.
Klasa: 011­01/12­01/166
Urbroj: 71­05­03/1­12­2
Zagreb, 12. prosinca 2012.
Predsjednik
Republike Hrvatske
Ivo Josipović, v. r.
ZAKON
O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O KAZNENOM
POSTUPKU
Članak 1.
U Zakonu o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11. i 91/12.
– Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske) u članku 10. stavku 2. točki 1., na kraju,
briše se zarez i dodaju riječi: »te zabrane povrede prava na dostojanstvo,«.
U točki 2. riječ: »dostojanstvo,« briše se.
Članak 2.
U članku 19.b stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Za kaznena djela za koja je propisana kao glavna kazna novčana kazna ili kazna
zatvora do osam godina sudi sudac općinskog suda kao sudac pojedinac, osim za
kaznena djela:
a) čedomorstva (članak 93.), usmrćenja na zahtjev (članak 94.), prouzročenja smrti iz
nehaja (članak 95.), sudjelovanja u samoubojstvu (članak 96. stavak 2.), spolnog
odnošaja s nemoćnom osobom (članak 189. stavak 1.), prisile na spolni odnošaj (članak
190.), spolnog odnošaja zlouporabom položaja (članak 191. stavak 2.), iskorištavanja
djece ili maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196. stavak 1.), teškog kaznenog
djela protiv zdravlja ljudi (članak 249. stavak 4.) i izazivanja prometne nesreće (članak12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 2/23272. stavak 4.) iz Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00.,
129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i
77/11.),
b) usmrćenja (članak 112. stavak 2. i 3.), prouzročenja smrti iz nehaja (članak 113.),
sudjelovanja u samoubojstvu (članak 114. stavak 2.), spolnog odnošaja bez pristanka
(članak 152.), teških kaznenih djela protiv zdravlja ljudi (članak 192. stavak 6.),
izazivanja prometne nesreće u cestovnom prometu (članak 227. stavak 6.), teških
kaznenih djela protiv okoliša (članak 214. stavak 4.), teških kaznenih djela protiv opće
sigurnosti (članak 222. stavak 4.) iz Kaznenog zakona,
c) za kaznena djela za koja je sastav suda propisan posebnim zakonima.«.
U stavku 3., u prvoj rečenici, iza riječi: »propisan« dodaje se riječ: »posebnim«.
Članak 3.
U članku 19.c točki 1. podtočka c) mijenja se i glasi:
»c) za kaznena djela protiv Republike Hrvatske (Glava XII.), kaznena djela protiv
vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (Glava XIII.) osim kaznenog djela
zlouporabe opojnih droga iz članka 173. stavka 1., 4. – 6., ubojstvo na mah (članak 92.),
otmica (članak 125. stavak 2.), silovanje (članak 188. stavak 1.), spolni odnošaj s
djetetom (članak 192. stavak 1.), prijevare na štetu Europskih zajednica (članak 224.b),
razbojništvo (članak 218. stavak 2.), razbojnička krađa (članak 219. stavak 2.), pranje
novca (članak 279.), zlouporaba položaja i ovlasti (članak 337. stavak 4.) iz Kaznenog
zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03.,
190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.);«.
Iza podtočke c) dodaje se podtočka d) koja glasi:
»d) za kaznena djela protiv Republike Hrvatske (Glava XXXII.), genocid (članak 88.
stavak 3.), zločin agresije (članak 89. stavak 3.), odgovornost zapovjednika (članak 96.
stavak 1. i 4.), terorizam (članak 97. stavak 2.), financiranje terorizma (članak 98.),
javno poticanje na terorizam (članak 99.), novačenje za terorizam (članak 100.), obuka
za terorizam (članak 101.), terorističko udruženje (članak 102. stavak 2.), usmrćenje
(članak 112. stavak 1.), silovanje (članak 153.), podvođenje djeteta (članak 162. stavak
1.,2. i 4.), razbojništvo (članak 230. stavak 2.), razbojnička krađa (članak 231. stavak
2.), zlouporaba povjerenja u gospodarskom poslovanju (članak 246. stavak 2.),
subvencijska prijevara (članak 258. stavak 3.), zlouporaba položaja i ovlasti (članak
291. stavak 2.), otmica osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 353. stavak 1.),
napad na osobu pod međunarodnom zaštitom (članak 354. stavak 1.), prijetnja osobi
pod međunarodnom zaštitom (članak 355.) iz Kaznenog zakona;«.
Članak 4.
U članku 32. stavku 1. točki 2. riječi: »uspravnoj liniji« zamjenjuju se riječima: »ravnoj
lozi«, a riječi: »pobočnoj liniji« zamjenjuju se riječima: »pobočnoj lozi«.
Članak 5.
U članku 34. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Stranke podnose zahtjev za izuzeće odmah nakon saznanja za razlog izuzeća.«.
Članak 6.
U članku 35. stavku 5. riječi: »nakon početka rasprave ili ako je postupljeno« brišu se.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 3/23Članak 7.
U članku 38. stavku 2. točki 8. riječ: »sankciji« zamjenjuje se riječima: »kazni i drugim
mjerama iz članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona,«.
U stavku 4. iza riječi: »zločinačke organizacije« dodaju se riječi: «, odnosno
zločinačkog udruženja«.
Članak 8.
U članku 44. stavku 1. zarez iza riječi: »Dijete« briše se, a riječi: »ili maloljetnik«
zamjenjuju se riječju: »kao«.
U stavku 2. riječi: »ili mlađem maloljetniku,« zamjenjuju se riječju: »kao«, a riječi: »ili
mlađeg maloljetnika« brišu se.
Članak 9.
U članku 48. stavku 5. riječi: »Maloljetnik koji je navršio« zamjenjuju se riječima:
»Dijete koje je navršilo«, a riječ: »sam« zamjenjuje se riječju: »samo«.
Članak 10.
U članku 53. stavku 1. riječ: »maloljetnik« zamjenjuje se riječju: »dijete«.
Članak 11.
U članku 62. stavku 1. riječ: »maloljetnike« zamjenjuje se riječju: »djecu«.
U stavku 2. riječi: »Maloljetnik koji je navršio« zamjenjuju se riječima: »Dijete koje je
navršilo«, a riječ: »sam« zamjenjuje se riječju: »samo«.
Članak 12.
U članku 64. stavku 1. točki 15. riječ: »sankciji« zamjenjuje se riječima: »kazni i
drugim mjerama iz članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona,«.
Članak 13.
U članku 65. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Branitelja okrivljeniku, osim ako se on tome izričito protivi, mogu uzeti i njegov
zakonski zastupnik, bračni ili izvanbračni drug, srodnik u ravnoj lozi, brat, sestra,
posvojitelj, posvojenik, uzdržavatelj, uzdržavani, smještena osoba ili udomitelj.«.
Članak 14.
U članku 66. stavku 2. točki 6. riječ: »sankciji« zamjenjuje se riječima: »kazni i drugim
mjerama iz članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona«.
Točka 9. mijenja se i glasi:
»9) od donošenja naloga o provođenju istrage u postupku prema okrivljeniku s
duševnim smetnjama (članak 550. stavak 2.),«.
Članak 15.
U članku 70. stavku 1. riječi: »uspravnoj liniji« zamjenjuju se riječima: »ravnoj lozi«, a
riječi: »pobočnoj liniji« zamjenjuju se riječima: »pobočnoj lozi«.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 4/23U stavku 5. riječi: »članka 279. Kaznenog zakona« zamjenjuju se riječima: »kaznenih
zakona«.
Članak 16.
U članku 75. stavku 2. točka 2. mijenja se i glasi:
»2) je usmjeren na počinjenje kaznenih djela prikrivanja (članak 236.) ili pomoći
počinitelju nakon počinjenja kaznenog djela (članak 301.) iz Kaznenog zakona
(»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03.,
105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.), odnosno kaznenih djela
prikrivanja (članak 244.) ili pomoći počinitelju nakon počinjenja kaznenog djela (članak
303.) iz Kaznenog zakona.«.
Članak 17.
U članku 76. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Ako drukčije nije određeno ovim Zakonom, na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika sudac istrage može, do podizanja optužnice, odlučiti da se pisma, poruke i
razgovori okrivljenika i branitelja nadziru, ako postoji vjerojatnost da bi razgovor
okrivljenika s braniteljem doveo do prikrivanja kaznenih djela, pomoći počinitelju
nakon kaznenog djela ili ako u pogledu okrivljenika postoje okolnosti koje upućuju na
opasnost da će ponoviti kazneno djelo, dovršiti pokušano kazneno djelo ili počiniti teže
kazneno djelo kojim prijeti, u postupku za sljedeća kaznena djela:
a) ubojstva (članak 90.), teškog ubojstva (članak 91.), otmice (članak 125.), ubojstva
najviših državnih dužnosnika (članak 138.), otmice najviših državnih dužnosnika
(članak 139.), kaznenih djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom
(Glava XIII.) iz Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00.,
129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i
77/11.),
b) genocida (članak 88.), zločina agresije (članak 89.), zločina protiv čovječnosti
(članak 90.), ratnog zločina (članak 91.), odgovornosti zapovjednika (članak 96.),
terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), javnog poticanja na
terorizam (članak 99.), novačenja za terorizam (članak 100.), obuke za terorizam
(članak 101.), terorističkog udruženja (članak 102.), trgovanja ljudima (članak 106.),
ubojstva (članak 110.), teškog ubojstva (članak 111.), protupravnog oduzimanja slobode
(članak 136.), otmice (članak 137.), neovlaštene proizvodnje i prometa drogama (članak
190. stavak 5.), neovlaštene proizvodnje i prometa tvarima zabranjenim u sportu (članak
191.a stavak 4.), zločinačkog udruženja (članak 328.), počinjenja kaznenog djela u
sastavu zločinačkog udruženja (članak 329.), ubojstva osobe pod međunarodnom
zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 353.),
napada na osobu pod međunarodnom zaštitom (članak 354.) iz Kaznenog zakona,
c) u postupku za kaznena djela za koja postoje osnove sumnje da ih je počinila grupa
ljudi ili zločinačka organizacija, odnosno zločinačko udruženje ili koja su počinjena u
sastavu zločinačkog udruženja.«.
Članak 18.
U članku 79. stavku 1. riječi u zagradama i zagrade brišu se.
Stavak 5. mijenja se i glasi:
»(5) Ministar nadležan za pravosuđe donijet će poseban propis o primjeni stavaka 1. –
4. ovog članka.«.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 5/23Članak 19.
U članku 97. stavak 7. briše se.
Članak 20.
U članku 102. stavku 1. riječi: »točki 1. do 3.« zamjenjuju se riječima: »točki 1. do 4.«.
Članak 21.
U članku 104. stavku 2. druga rečenica briše se.
Članak 22.
U članku 105. iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Ako postoji ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima
rješenja o jamstvu, na prijedlog državnog odvjetnika, može se odrediti istražni zatvor
protiv okrivljenika, a jamstvo će se ukinuti te će se iznos jamstva vratiti osobi koja ga je
dala.«.
Dosadašnji stavci 3. i 4. postaju stavci 4. i 5.
Članak 23.
U članku 106. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Svatko smije spriječiti bijeg osobe zatečene u kaznenom djelu koje se progoni po
službenoj dužnosti i o tome mora odmah obavijestiti policiju. Osoba spriječena u bijegu
može se zadržati do dolaska policije kojoj će biti predana.«.
Stavak 3. briše se.
Članak 24.
U članku 112. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Pritvor iz stavka 1. ovog članka može trajati najdulje četrdeset i osam sati od
trenutka uhićenja. Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može obrazloženim
rješenjem produljiti pritvor za daljnjih trideset šest sati ako je to nužno radi prikupljanja
dokaza o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora dulja od dvanaest godina.
Protiv rješenja suca istrage o produljenju pritvora pritvorenik se može žaliti u roku od
šest sati. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati. Žalba ne zadržava izvršenje
rješenja. Pritvorenik može žalbu izjaviti na zapisnik.«.
Stavci 4. i 5. mijenjaju se i glase:
»(4) Državni odvjetnik nakon što je ispitao uhićenika može pisanim nalogom naložiti
policiji da u roku od četrdeset i osam sati od trenutka uhićenja dovede uhićenika sucu
istrage radi postupanja prema članku 118. ovog Zakona. U tom slučaju državni
odvjetnik ne donosi rješenje o pritvoru.
(5) Ako u roku od četrdeset i osam sati od trenutka uhićenja protiv uhićenika nije
određen pritvor ili uhićenik nije doveden sucu istrage prema stavcima 2. i 4. ovog
članka, ima se pustiti na slobodu.«.
Članak 25.
U članku 119. stavak 1. mijenja se i glasi:12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 6/23»(1) Kad postoje okolnosti iz članka 123. stavka 1. točke 1. do 4. ovog Zakona, sud
može odrediti istražni zatvor u domu protiv trudne žene, osobe s tjelesnim nedostacima
koje joj onemogućuju ili bitno otežavaju kretanje, osobe koja je navršila 70 godina
života te u onim slučajevima kada to sud ocijeni iznimno opravdanim, ako je za
ostvarenje svrhe istražnog zatvora dovoljna zabrana okrivljeniku da se udaljuje iz
doma.«.
Članak 26.
U članku 121. stavku 1. riječi: »ministarstvo nadležno za pravosuđe u skladu s
posebnim zakonom« zamjenjuju se riječima: »policija na čijem se području izvršava«.
U stavku 2., u prvoj rečenici, riječi: »ministarstvo nadležno za pravosuđe« zamjenjuju
se riječju: »policija«, a druga rečenica briše se.
U stavku 3. riječ: »pravosuđe« zamjenjuje se riječima: »unutarnje poslove«.
Članak 27.
U članku 123. stavku 1. točka 4. mijenja se i glasi:
»4) je istražni zatvor nužan radi neometanog odvijanja postupka za kazneno djelo za
koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora i kod kojeg su okolnosti počinjenja
kaznenog djela posebno teške,«.
Članak 28.
U članku 125. stavku 1. točki 6. iza riječi: »novčana kazna,« dodaju se riječi: »rad za
opće dobro na slobodi,«.
Članak 29.
U članku 129. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Na ročište iz stavka 1. ovog članka pozivaju se državni odvjetnik, okrivljenik i
branitelj okrivljenika. Državni odvjetnik, okrivljenik i branitelj moraju o ročištu biti
obaviješteni u primjerenom roku. Okrivljenik koji je lišen slobode, a želi prisustvovati
ročištu, bit će na ročište doveden. Vlastoručno potpisana izjava okrivljenika da ne želi
prisustvovati ročištu bit će dostavljena sudu do održavanja sjednice. Okrivljenik lišen
slobode koji je raspravno nesposoban ili zbog teško narušenog zdravstvenog stanja nije
u mogućnosti sudjelovati na ročištu, neće biti doveden. Sud može odlučiti da
okrivljenik, koji na to pristane, sudjeluje na ročištu iz stavka 1. ovog članka putem
zatvorenog tehničkog uređaja za vezu na daljinu (audio­video uređaj). Ako drukčije nije
propisano ovim Zakonom (članak 118. stavak 1.), sjednica vijeća održat će se i ako
uredno pozvani državni odvjetnik, okrivljenik i branitelj ne dođu na sjednicu, ili ako
okrivljenik ili branitelj nije uredno primio poziv zbog toga jer je promijenio boravište
ne obavijestivši o tome sud, ili zbog toga jer mu dostava nije bila moguća zbog njegove
nedostupnosti.«.
Članak 30.
U članku 164. stavku 4. riječi: »nije dužan glasovati o sankciji« zamjenjuju se riječima:
»može se suzdržati od daljnjeg glasovanja«.
Članak 31.
U članku 165. stavku 2. iza riječi: »kazni« briše se zarez, a riječi: »drugim kaznenim
sankcijama« zamjenjuju se riječima: »i drugim mjerama propisanim kaznenim
zakonom,«.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 7/23Članak 32.
U članku 169. stavak 4. mijenja se i glasi:
»(4) Ministar nadležan za pravosuđe propisuje uvjete koje mora ispunjavati organizacija
za obavljanje dostave iz stavka 1. ovog članka i nadzire njihovu primjenu.«.
Članak 33.
U članku 173. stavku 3. riječi: »maloljetnika koji nije navršio« zamjenjuju se riječima:
»djeteta koje nije navršilo«.
Članak 34.
U članku 181. stavku 7. riječi: »Ako je u presudi izrečena sigurnosna mjera oduzimanja
predmeta« zamjenjuju se riječjima: »Ako su presudom oduzeti predmeti«.
Članak 35.
U članku 183. stavku 2. u trećoj rečenici riječi: »maloljetniku koji« zamjenjuju se
riječima: »osobi s nenavršenih osamnaest godina, koja«.
Članak 36.
U članku 187. stavku 2. točki 1. riječi: »isteka roka kušnje u uvjetnoj osudi« zamjenjuju
se riječima: »roka provjeravanja određenog uvjetnom osudom,«.
Stavak 5. mijenja se i glasi:
»(5) Osobni podaci koji služe za utvrđivanje istovjetnosti okrivljenika, prikupljeni od
strane sigurnosno­obavještajnih službi mogu se iznimno upotrijebiti kao dokaz u
predmetima za sljedeća kaznena djela:
a) ubojstva najviših državnih dužnosnika (članak 138.), kažnjavanja za najteže oblike
kaznenih djela protiv Republike Hrvatske (članak 155.) i terorizma (članak 169.) iz
Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.),
b) terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), terorističkog udruženja
(članak 102.), kažnjavanja za najteže oblike kaznenih djela protiv Republike Hrvatske
(članak 351.) iz Kaznenog zakona.«.
Članak 37.
U članku 194. stavak 3. briše se.
Članak 38.
U članku 197. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Kad je ovlašteni tužitelj državni odvjetnik on ne može naložiti provođenje istrage
niti podignuti optužnicu ako ne podnese dokaz da je dano odobrenje za kazneni progon.
Ako je za kazneni progon potrebno odobrenje nadležnog državnog tijela, a ovlašteni
tužitelj je oštećenik kao tužitelj, on ne može preuzeti progon prije nego što dobije
odobrenje nadležnog državnog tijela. Ako je za kazneni progon potrebno odobrenje
nadležnog državnog tijela, a ovlašteni tužitelj je privatni tužitelj, dokaz da je odobrenje
za kazneni progon dano dužan je priložiti uz privatnu tužbu.«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 8/23»(3) Oštećenik kao tužitelj mora, u roku od osam dana od dana primitka obavijesti
državnog odvjetnika iz članka 55. stavka 1. ovog Zakona, podnijeti zahtjev nadležnom
državnom tijelu za davanjem odobrenja za kazneni progon, a privatni tužitelj u roku od
tri mjeseca od dana kada je saznao za kazneno djelo i počinitelja. Nakon što je oštećenik
kao tužitelj zaprimio dokaz da je odobrenje dano, počinje mu teći rok iz članka 55.
stavka 2. ovog Zakona, a privatnom tužitelju rok iz članka 61. stavka 1. ovog Zakona«.
U dosadašnjem stavku 3., koji postaje stavak 4., riječi: »državno odvjetništvo«
zamjenjuju se riječima: »ovlašteni tužitelj«.
Dosadašnji stavak 4. postaje stavak 5.
Članak 39.
U članku 202. stavak 27. mijenja se i glasi:
»(27) Isprava je svaki predmet koji sadrži zapis, znak ili sliku koji je podoban ili
određen da služi kao dokaz neke činjenice koja ima vrijednost za pravne odnose.«.
Iza stavka 35. dodaje se stavak 36. koji glasi:
»(36) Dijete je osoba koja nije navršila osamnaest godina života.«.
Članak 40.
U članku 212. stavku 1. iza riječi: »zločinačke organizacije« dodaju se riječi: «,odnosno
zločinačkog udruženja«.
Članak 41.
U članku 216. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»(2) Istraga se mora provesti ako postoje osnove sumnje da je osumnjičenik počinio
protupravno djelo u stanju neubrojivosti.«.
Dosadašnji stavci 2. i. 3. postaju stavci 3. i 4.
Članak 42.
U članku 223. stavku 1., u prvoj rečenici, iza riječi: »smetnji« dodaje se riječ:
»raspravno«, a riječi: »sudjelovati u postupovnim radnjama« brišu se.
U stavku 2. riječi: »ili položaj uslijed kojega nije sposoban sudjelovati u postupovnim
radnjama« zamjenjuju se riječima: »raspravne nesposobnosti«.
Stavak 3. briše se.
Dosadašnji stavci 4. – 8. postaju stavci 3. – 7.
Članak 43.
U članku 225. stavku 4. u trećoj rečenici riječ: »postupak« zamjenjuje se riječju:
»istragu«.
Članak 44.
U članku 236. iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:
»(3) Dokazno ročište se neće provesti ako:12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 9/231) djelo koje se stavlja na teret okrivljeniku nije kazneno djelo za koje se progoni po
službenoj dužnosti,
2) ako postoje okolnosti koje isključuju krivnju okrivljenika,
3) ako je nastupila zastara kaznenog progona ili je djelo obuhvaćeno amnestijom ili
pomilovanjem ili ako postoje druge okolnosti koje isključuju kazneni progon.«.
Članak 45.
U članku 244. točki 2. iza riječi: »zločinačka organizacija« dodaju se riječi: «,odnosno
zločinačko udruženje ili koja su počinjena u sastavu zločinačkog udruženja«.
Članak 46.
U članku 245. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Iznimno, ako pretragu treba poduzeti odmah jer bi odgađanje ugrozilo postizanje
ciljeva pretrage, državni odvjetnik može sam naložiti pretragu osobe i sredstva
prijevoza pisanim obrazloženim nalogom ako se radi o sumnji da su počinjena sljedeća
kaznena djela:
a) ubojstva (članak 90.), teškog ubojstva (članak 91.), otmice (članak 125. stavak 2. i
3.), ubojstva najviših državnih dužnosnika (članak 138.), otmice najviših državnih
dužnosnika (članak 139.), odavanja državne tajne, (članak 144. stavak 1. i 3.), špijunaže
(članak 146. stavak 4.), udruživanja radi činjenja kaznenih djela protiv Republike
Hrvatske (članak 152.), protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (Glava
XIII.) za koje je propisana kazna zatvora više od pet godina, krivotvorenja novca
(članak 274.) i pranja novca (članak 279.), udruživanja za počinjenje kaznenih djela
(članak 333.), primanja mita (članak 347.) te davanja mita (članak 348.), kao i kaznena
djela koja je počinila grupa ili zločinačka organizacija u stjecaju iz Kaznenog zakona
(»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03.,
105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.),
b) protiv čovječnosti i ljudskog dostojanstva (Glava IX.) za koje je propisana kazna
zatvora više od pet godina, ubojstva (članak 110.), teškog ubojstva (članak 111.), otmice
(članak 137. stavak 2. i 3.), protupravnog oduzimanja slobode (članak 136. stavak 3. i
4.), neovlaštene proizvodnje i prometa drogama (članak 190. stavak 2., 3., 4. i 5.),
neovlaštene proizvodnje i prometa tvarima zabranjenim u sportu (članak 191.a stavak
2., 3. i 4.), pranja novca (članak 265.), krivotvorenja novca (članak 274.), primanja mita
(članak 293.), davanja mita (članak 294.), primanja mita u gospodarskom poslovanju
(članak 252.), davanja mita u gospodarskom poslovanju (članak 253.), davanja mita za
trgovanje utjecajem (članak 296.), primanja i davanja mita u postupku stečaja (članak
251.), zločinačkog udruženja (članak 328.), počinjenja kaznenog djela u sastavu
zločinačkog udruženja (članak 329.), odavanja tajnih podataka (članak 347. stavak 1. i
4.), špijunaže (članak 348. stavak 3., 4. i 5.), ubojstva osobe pod međunarodnom
zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 353.), kao i
kaznena djela koje je počinilo zločinačko udruženje, odnosno kaznena djela počinjena u
sastavu zločinačkog udruženja u stjecaju iz Kaznenog zakona.«.
Članak 47.
U članku 262. stavku 2. točka 2. mijenja se i glasi:
»2) u pogledu novinara i urednika u sredstvima javnog priopćavanja ako postoji
vjerojatnost da su okrivljeniku pomogli u počinjenju kaznenog djela, pružili mu pomoć
nakon počinjenja kaznenog djela ili postupali kao prikrivatelji kaznenog djela, te za
kaznena djela iz članka 305. i 305.a Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97.,
27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07.,12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 10/23152/08., 57/11. i 77/11.) odnosno za kaznena djela iz članka 307. i 308. Kaznenog
zakona,«.
U stavku 4. brojka: »117.« zamjenjuje se brojkom: »113.«, a riječi: »i maloljetnika«
brišu se.
Članak 48.
U članku 263. stavku 4. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) ako nisu uključeni u počinjenje sljedećih kaznenih djela: povrede tajnosti,
cjelovitosti i dostupnosti računalnih podataka, programa ili sustava (članak 223.),
računalnog krivotvorenja (članak 223.a) i računalne prijevare (članak 224.a) iz
Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.) odnosno ako
nisu uključeni u počinjenje kaznenih djela protiv računalnih sustava, programa i
podataka (Glava XXV.) iz Kaznenog zakona,«.
Članak 49.
U članku 272. stavku 1. riječi: »koje je narodnosti i« brišu se.
Članak 50.
U članku 285. stavku 1. točki 2. riječ: »rođaci« zamjenjuje se riječju: »srodnici«, a riječ:
»uspravnoj« zamjenjuje se riječju: »ravnoj«.
U stavku 4. riječi: »Maloljetnik koji« zamjenjuju se riječima: »Dijete koje«, a riječ:
»sposoban« zamjenjuje se riječju: »sposobno«.
Članak 51.
U članku 286. stavcima 1. i 2. riječ: »rođaka« zamjenjuje se riječju: »srodnika«.
Članak 52.
U članku 292. stavku 1., u prvoj rečenici, iza riječi: »djeteta« dodaju se riječi: »koje nije
navršilo četrnaest godina«.
U stavku 2., u prvoj rečenici, riječ: »maloljetnika« zamjenjuje se riječima: »djeteta s
navršenih četrnaest, a nenavršenih osamnaest godina«, a u drugoj i trećoj rečenici,na tri
mjesta riječ: »maloljetnika« zamjenjuje se riječju: »djeteta«, a riječ: »oštećen«
zamjenjuje se riječju: »oštećeno«.
Članak 53.
U članku 300. stavku 1. točki 4. riječi: »ispitan maloljetnik koji« zamjenjuju se
riječima: »ispitano dijete koje«.
Članak 54.
U članku 325. stavku 2. riječi: »na zadržavanju« zamjenjuju se riječju: »zadržan«.
U stavku 4. na kraju stavka briše se točka i dodaju riječi: »(članak 75. stavak 1.
Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.)), odnosno da
bi okrivljenik zbog duševnih smetnji zbog kojih je nastupila njegova bitno smanjena
ubrojivost mogao u budućnosti počiniti teže kazneno djelo (članak 68. stavak 1.
Kaznenog zakona).«.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 11/23Članak 55.
Članak 334. mijenja se i glasi:
»(1) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti za
sljedeća kaznena djela:
1) iz Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.);
a) protiv Republike Hrvatske (Glava XII.), protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim
pravom (Glava XIII.), protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa (Glava XIV.) i protiv
oružanih snaga Republike Hrvatske (Glava XXVI.), a za koja je propisana kazna
zatvora od pet ili više godina,
b) ubojstva (članak 90.), otmice (članak 125.), podvođenja (članak 195.), dječje
pornografije na računalnom sustavu ili mreži (članak 197.a), razbojništva (članak 218.
stavak 2.), povrede tajnosti, cjelovitosti i dostupnosti računalnih podataka, programa ili
sustava (članak 223.), računalnog krivotvorenja (članak 223.a), računalne prijevare
(članak 224.a), prijevare na štetu Europskih zajednica (članak 224.b), iznude (članak
234.), ucjene (članak 235.), teških kaznenih djela protiv opće sigurnosti (članak 271.),
krivotvorenja novca (članak 274.), pranja novca (članak 279.), primanja mita u
gospodarskom poslovanju (članak 294.a), davanja mita u gospodarskom poslovanju
(članak 294.b), izbjegavanja carinskog nadzora (članak 298.), sprječavanja dokazivanja
(članak 304.), prisile prema pravosudnom dužnosniku (članak 309.), udruživanja za
počinjenje kaznenog djela (članak 333.) kao i za kaznena djela koja je počinila ta grupa
ili zločinačka organizacija u stjecaju, nedozvoljenog posjedovanja oružja i eksplozivnih
tvari (članak 335.), zlouporabe položaja i ovlasti (članak 337.), zlouporabe obavljanja
dužnosti državne vlasti (članak 338.), protuzakonitog posredovanja (članak 343.),
primanja mita (članak 347.) i davanja mita (članak 348.),
c) iskorištavanja djece ili maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196.), upoznavanja
djece s pornografijom (članak 197.), povrede prava autora ili umjetnika izvođača
(članak 229.), nedozvoljene uporabe autorskog djela ili izvedbe umjetnika izvođača
(članak 230.), povrede prava proizvoditelja zvučne ili slikovne snimke i prava u svezi s
radiodifuzijskim emisijama (članak 231.), povrede prava iz prijavljenog ili zaštićenog
izuma (članak 232.), povrede prava industrijskog vlasništva i neovlaštene uporabe tuđe
tvrtke (članak 285.), ako su ta djela počinjena uporabom računalnih sustava ili mreža,
2) iz Kaznenog zakona:
a) spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta (Glava XVII.), protiv računalnih
sustava, programa i podataka (Glava XXV.), protiv Republike Hrvatske (Glava
XXXII.), protiv oružanih snaga Republike Hrvatske (Glava XXXIV.), a za koja je
propisana kazna zatvora od pet ili više godina,
b) protiv intelektualnog vlasništva (Glava XXVII.) ako su počinjena uporabom
računalnih sustava ili mreža, genocida (članak 88. stavak 3.), zločina agresije (članak
89. stavak 2. i 3.), ratnog zločina (članak 91. stavak 2.), odgovornosti zapovjednika
(članak 96.), terorizma (članak 97. stavak 1., 2. i 3.), financiranja terorizma (članak 98.),
javnog poticanja na terorizam (članak 99.), novačenja za terorizam (članak 100.), obuke
za terorizam (članak 101.), terorističkog udruženja (članak 102.), pripremanja kaznenih
djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (članak 103.), ropstva (članak
105.), trgovanja ljudima (članak 106.), trgovanja dijelovima ljudskog tijela i ljudskim
zamecima (članak 107.), ubojstva (članak 110.), protupravnog oduzimanja slobode
(članak 136.), otmice (članak 137.), prostitucije (članak 157.), neovlaštene proizvodnje i
prometa drogama (članak 190.), neovlaštene proizvodnje i prometa tvarima zabranjenim
u sportu (članak 191.a), teških kaznenih djela protiv opće sigurnosti (članak 222.),
napada na zračni i plovidbeni promet (članak 223.), razbojništva (članak 230. stavak 2.),12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 12/23iznude (članak 243.), primanja i davanja mita u postupku stečaja (članak 251.), primanja
mita u gospodarskom poslovanju (članak 252.), davanja mita u gospodarskom
poslovanju (članak 253.), zlouporabe u postupku javne nabave (članak 254.),
izbjegavanja carinskog nadzora (članak 257.), subvencijske prijevare (članak 258.),
pranja novca (članak 265.), krivotvorenja novca (članak 274.), zlouporabe položaja i
ovlasti (članak 291.), nezakonitog pogodovanja (članak 292.), primanja mita (članak
293.), davanja mita (članak 294.), trgovanja utjecajem (članak 295.), davanja mita za
trgovanje utjecajem (članak 296.), sprečavanja dokazivanja (članak 306.), otkrivanja
identiteta ugrožene osobe ili zaštićenog svjedoka (članak 308.), prisile prema
pravosudnom dužnosniku (članak 312.), protuzakonitog ulaženja, kretanja i boravka u
Republici Hrvatskoj (članak 326.), zločinačkog udruženja (članak 328.), počinjenja
kaznenog djela u sastavu zločinačkog udruženja (članak 329.), nedozvoljenog
posjedovanja, izrade i nabavljanja oružja i eksplozivnih tvari (članak 331.), ubojstva
osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod međunarodnom
zaštitom (članak 353.), napada na osobu pod međunarodnom zaštitom (članak 354.),
prijetnje osobi pod međunarodnom zaštitom (članak 355.).
(2) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti i za
kaznena djela počinjena na štetu djece (članak 113. Zakona o sudovima za mladež) ili
za koja je propisana kazna dugotrajnog zatvora.«.
Članak 56.
U članku 339. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Radnja iz stavka 1. ovog članka može biti naložena za sljedeća kaznena djela:
1) iz Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.);
a) protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (glava XIII.) za koja je propisana
kazna zatvora više od pet godina, ubojstva (članak 90.), teškog ubojstva (članak 91.),
otmice (članak 125. stavak 2. i 3.), veleizdaje (članak 135.), priznavanja okupacije i
kapitulacije (članak 136.), ugrožavanja državne neovisnosti (članak 137.), ubojstva
najviših državnih dužnosnika (članak 138.), otmice najviših državnih dužnosnika
(članak 139.), protudržavnog terorizma (članak 141.), odavanja državne tajne (članak
144. stavak 1. i 3.), udruživanja radi činjenja kaznenih djela protiv Republike Hrvatske
(članak 152.), pripremanja kaznenih djela protiv Republike Hrvatske (članak 153.),
pranja novca (članak 279.),
b) iskorištavanja djece ili maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196.), upoznavanja
djece s pornografijom (članak 197.), povrede prava autora ili umjetnika izvođača
(članak 229.), nedozvoljene uporabe autorskog djela ili izvedbe umjetnika izvođača
(članak 230.), povrede prava proizvoditelja zvučne ili slikovne snimke i prava u svezi s
radiodifuzijskim emisijama (članak 231.), povrede prava iz prijavljenog ili zaštićenog
izuma (članak 232.), povrede prava industrijskog vlasništva i neovlaštene uporabe tuđe
tvrtke (članak 285.), ako su ta djela počinjena uporabom računalnih sustava, privremeno
oduzimanje može trajati najdulje godinu dana,
c) udruživanje za počinjenje kaznenih djela (članak 333.), kao i za kaznena djela koja je
u stjecaju počinila grupa ljudi ili zločinačka organizacija,
2) iz Kaznenog zakona:
a) spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta (Glava XVII.) i protiv intelektualnog
vlasništva (Glava XXVII.), ako su počinjena uporabom računalnih sustava ili mreža s
time da privremeno oduzimanje može trajati najdulje godinu dana,12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 13/23b) genocida (članak 88.), zločina agresije (članak 89.), zločina protiv čovječnosti
(članak 90.), ratnog zločina (članak 91.), odgovornosti zapovjednika (članak 96.),
terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), novačenja za terorizam
(članak 100.), obuke za terorizam (članak 101.), terorističkog udruženja (članak 102.),
ubojstva (članak 110.), teškog ubojstva (članak 111.), otmice (članak 137.), pranja
novca (članak 265.), zločinačkog udruženja (članak 328.), počinjenja kaznenog djela u
sastavu zločinačkog udruženja (članak 329.), veleizdaje (članak 340.), priznavanja
okupacije i kapitulacije (članak 341.), odavanja tajnih podataka (članak 347.), špijunaže
(članak 348.), pripremanja kaznenih djela protiv Republike Hrvatske (članak 350.),
ubojstva osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 352.) i otmice osobe pod
međunarodnom zaštitom (članak 353.).«.
U stavku 6. riječ: »rođaka« zamjenjuje se riječju: »srodnika«.
Članak 57.
U članku 342. stavku 2. iza riječi: »sudom« zarez i riječi: »ako ukazuju na nedužnost i
na manji stupanj krivnje okrivljenika ili predstavljaju olakotne okolnosti« brišu se.
Članak 58.
U članku 344. stavku 1. točki 5., na kraju, umjesto točke, stavlja se zarez i dodaje točka
6. koja glasi:
»6) postoje razlozi iz članka 355. stavka 1. točke 1. – 3. ovog Zakona.«.
U stavku 2. iza riječi: »ovog Zakona« dodaju se riječi: »ili ako su ispunjeni razlozi iz
članka 355. stavka 1. točke 1.­3. ovog Zakona«.
Članak 59.
U članku 352. riječ: »obavještava« zamjenjuje se riječima: »može obavijestiti«.
Članak 60.
Naslov iznad članka 359. mijenja se i glasi: »5. Očitovanje okrivljenika o krivnji i
sporazumijevanje o kazni i drugim mjerama«.
U članku 359. riječ: »sankciji« zamjenjuje se riječima: »kazni i drugim mjerama iz
članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona,«, a riječi: »obustavu postupka« zamjenjuju
se riječima: »odbacivanje optužnice«.
Članak 61.
U članku 360. stavku 1., u prvoj rečenici riječi: »o sankciji« zamjenjuju se riječima: »o
kazni i drugim mjerama iz članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona.«, a u drugoj
rečenici riječi: »o uvjetima priznanja krivnje i sporazumijevanja o sankciji« brišu se.
Stavak 4. mijenja se i glasi:
»(4) Izjava iz stavka 3. ovog članka sadrži:
1) opis kaznenog djela koje je predmet optužbe,
2) izjavu okrivljenika o priznanju krivnje za to kazneno djelo,
3) sporazum o vrsti i mjeri kazne, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi, djelomičnoj
uvjetnoj osudi, posebnim obvezama, zaštitnom nadzoru, oduzimanju predmeta te o
troškovima postupka,12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 14/234) očitovanje okrivljenika o podnesenom imovinskopravnom zahtjevu,
5) izjavu okrivljenika o prihvaćanju prijedloga državnog odvjetnika za izricanje
sigurnosne mjere i oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom,
6) potpis stranaka i branitelja.«.
Članak 62.
U članku 361. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Vijeće će nakon toga odlučiti o prihvaćanju sporazuma. Ako prihvati sporazum,
potvrdit će optužnicu te će okrivljeniku presudom izreći kaznu ili drugu mjeru iz članka
360. stavka 4. ovog Zakona.«.
Članak 63.
U članku 362. stavku 2. iza riječi: »članka« dodaju se riječi: »i iz članka 361. stavka 3.
ovog Zakona«.
Članak 64.
U članku 363. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Presuda iz stavka 1. ovog članka mora odgovarati sadržaju izjave iz članka 360.
stavka 4. ovog Zakona.«.
Članak 65.
U članku 364. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Presuda iz članka 361. stavka 2. ovog Zakona ne može se pobijati zbog žalbenih
osnova navedenih u članku 471. ovoga Zakona.«.
Članak 66.
U članku 375. stavku 2. riječi: »vrste i mjere kaznenopravne sankcije« zamjenjuju se
riječima: »kazne i drugih mjera propisanim kaznenim zakonom«.
Članak 67.
U članku 378. stavku 1. riječi: »kaznenim sankcijama« zamjenjuju se riječima: »kazni i
drugim mjerama propisanim kaznenim zakonom«.
Članak 68.
U članku 388. stavku 1. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) radi zaštite osobe mlađe od osamnaest godina,«.
Članak 69.
Članak 399. mijenja se i glasi:
»(1) Ako tijekom rasprave u zasjedanju optuženik ili druga osoba počini kazneno djelo
ili ako postoje osnove sumnje da je svjedok ili vještak na raspravi dao lažni iskaz,
suđenje za to djelo će se provesti pred drugim vijećem.
(2) Ako postoje osnove sumnje da je svjedok ili vještak na raspravi dao lažni iskaz, sud
može narediti da se o iskazu svjedoka, odnosno vještaka sastavi poseban zapisnik, koji12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 15/23će se dostaviti državnom odvjetniku.
(3) O okolnosti iz stavka 1. ovog članka izvijestit će se nadležni državni odvjetnik radi
daljnjeg postupanja.«.
Članak 70.
U članku 417.a stavku 4. riječi: »i drugoj sankciji« zamjenjuju se riječima: »i drugim
mjerama propisanim kaznenim zakonom te troškovima kaznenog postupka«.
Članak 71.
U članku 419. stavku 1. riječi: »kaznenopravnim sankcijama« zamjenjuju se riječima:
»kazni, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi, djelomičnoj uvjetnoj osudi, zamjeni radom za
opće dobro na slobodi, posebnim obvezama, zaštitnom nadzoru, sigurnosnoj mjeri,
oduzimanju imovinske koristi, oduzimanju predmeta te troškovima kaznenog
postupka.«.
U stavku 3. točki 5. briše se zarez i stavlja točka, a točka 6. briše se.
Članak 72.
U članku 423. stavku 3. riječi: »i maloljetnik ispitat će se« zamjenjuju se riječima: »će
se ispitati«.
Članak 73.
U članku 442. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Ako se u tijeku rasprave otkrije prije počinjeno optuženikovo kazneno djelo, vijeće
će u pravilu prema optužbi ovlaštenog tužitelja, koja može biti i usmeno iznesena,
proširiti raspravu i na to djelo.«.
Članak 74.
U članku 444. u zadnjoj rečenici, iza riječi: »kazne« stavlja se zarez, a riječi: »te
izricanje sudske opomene ili uvjetne osude i drugih kaznenopravnih sankcija«
zamjenjuju se riječima: »sudsku opomenu, uvjetnu osudu, djelomičnu uvjetnu osudu,
zamjenu radom za opće dobro na slobodi, posebne obveze, zaštitni nadzor, sigurnosnu
mjeru, oduzimanje imovinske koristi te oduzimanje predmeta.«.
Članak 75.
U članku 455. stavku 2. točki 3. riječ: »zatvora« briše se.
U točki 4. iza riječi: »osudi« dodaju se riječi: »djelomičnoj uvjetnoj osudi i sudskoj
opomeni,«.
Iza točke 4. dodaje se nova točka 5. koja glasi:
»5) odluku o posebnim obvezama i zaštitnom nadzoru,«.
Dosadašnja točka 5., koja postaje točka 6., mijenja se i glasi:
»6) odluku o sigurnosnim mjerama, oduzimanju imovinske koristi i o oduzimanju
predmeta,«.
Dosadašnje točke 6. i 7. postaju točke 7. i 8.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 16/23U stavku 3. riječi: »i ukupan broj dnevnih dohodaka« zamjenjuju se riječima: «,odnosno
dnevnog iznosa, njihov ukupan broj«.
Članak 76.
U članku 457. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Nakon objave presude predsjednik vijeća iznijet će ukratko razloge presude. Ako je
optuženiku izrečena uvjetna osuda, djelomična uvjetna osuda ili druga obveza iz
kaznenih zakona, predsjednik vijeća će ga upozoriti na značenje uvjetne osude,
djelomične uvjetne osude i drugih obveza kojih se mora držati.«.
Članak 77.
U članku 459. stavci 5. i 6. mijenjaju se i glase:
»(5) Sud će samo navesti činjenice koje stranke nisu osporile, a izložit će zbog kojih je
razloga sporne činjenice našao dokazanima ili nedokazanima, dajući pri tome ocjenu
vjerodostojnosti proturječnih dokaza, zbog kojih razloga nije prihvatio pojedine
prijedloge stranaka, zbog kojih je razloga odlučio ne ispitati neposredno svjedoka ili
vještaka čiji je iskaz ili pisani nalaz pročitan, kojim se razlozima vodio pri rješavanju
pravnih pitanja, a osobito pri utvrđivanju postoji li kazneno djelo i krivnja optuženika i
pri primjeni određenih odredaba kaznenog zakona na optuženika i njegovo djelo.
(6) Ako je optuženik osuđen na kaznu, u obrazloženju će se navesti koje je okolnosti
sud uzeo u obzir pri odmjeravanju kazne, kojim se razlozima vodio kad je ustanovio da
kaznu treba ublažiti ili optuženika osloboditi od kazne ili izreći uvjetnu osudu, odnosno
djelomičnu uvjetnu osudu, zamijeniti kaznu radom za opće dobro na slobodi, izreći
posebne obveze, zaštitni nadzor, sigurnosnu mjeru ili oduzimanje imovinske koristi,
oduzimanje predmeta ili javno objavljivanje presude. Ako je sud izrekao novčanu kaznu
u dnevnim dohocima odnosno dnevnim iznosima, u obrazloženju će posebno iznijeti
dokaze i okolnosti važne za odluku o visini i broju dnevnih dohodaka, odnosno dnevnih
iznosa te svoju ocjenu optuženikovih osobnih i imovinskih prilika.«.
Članak 78.
U članku 460. iza riječi: »novčana kazna« dodaju se riječi: »rad za opće dobro na
slobodi,«.
Članak 79.
U članku 464. stavku 2. riječ: »rođak« zamjenjuje se riječju: »srodnik«, a riječi:
»uspravnoj liniji« zamjenjuju se riječima: »ravnoj lozi«.
Stavak 7. mijenja se i glasi:
»(7) Žalbu zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja (članak 470.) ne
može podnijeti optuženik u odnosu na točku optužbe za koju se izjasnio da se smatra
krivim, osim ako je optuženik za dokaze o isključenju protupravnosti ili krivnje saznao
nakon donošenja presude ili se radi o činjenicama odlučnim za izbor vrste i mjere
kazne, sudske opomene, uvjetne osude, djelomične uvjetne osude, zamjene radom za
opće dobro na slobodi, posebnih obveza, zaštitnog nadzora, sigurnosne mjere,
oduzimanja imovinske koristi, oduzimanja predmeta te troškova kaznenog postupka.«.
Članak 80.
U članku 467. točka 4. mijenja se i glasi:12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 17/23»4) odluke o kazni, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi, djelomičnoj uvjetnoj osudi,
zamjeni radom za opće dobro na slobodi, posebnim obvezama, zaštitnom nadzoru,
sigurnosnoj mjeri, oduzimanju imovinske koristi, oduzimanju predmeta, troškovima
kaznenog postupka, imovinskopravnom zahtjevu te javnom objavljivanju presude.«.
Članak 81.
U članku 469. točka 5. mijenja se i glasi:
»5) je li odlukom o kazni, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi, djelomičnoj uvjetnoj osudi,
zamjeni radom za opće dobro na slobodi, posebnim obvezama, zaštitnom nadzoru,
sigurnosnoj mjeri, oduzimanju imovinske koristi ili oduzimanju predmeta prekoračena
ovlast koju sud ima po zakonu,«.
Članak 82.
U članku 471. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Presuda se može pobijati zbog odluke o kazni, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi,
djelomičnoj uvjetnoj osudi, zamjeni radom za opće dobro na slobodi, posebnim
obvezama ili zaštitnom nadzoru kad tom odlukom nije prekoračena zakonska ovlast
(članak 469. točka 5.), ali sud nije pravilno odmjerio kaznu s obzirom na okolnosti koje
utječu na to da kazna bude veća ili manja i zbog toga što je sud primijenio ili nije
primijenio odredbe o ublažavanju kazne, o oslobođenju od kazne, o djelomičnoj
uvjetnoj osudi, o uvjetnoj osudi ili sudskoj opomeni, zamjeni radom za opće dobro na
slobodi, posebnim obvezama ili zaštitnom nadzoru, iako su za to postojali zakonski
uvjeti.«.
U stavku 2. iza riječi: »koristi«, na oba mjesta, dodaju se riječi: »ili predmeta«.
Članak 83.
U članku 473. u prvoj rečenici, iza riječi: »žalbu« dodaju se riječi: »u roku od 8 dana.«,
a u drugoj rečenici riječi: »koji će razmotriti odgovor na žalbu zaprimljen do sjednice
vijeća« brišu se.
Članak 84.
U članku 475. stavku 8. iza riječi: »članka« dodaju se riječi: »199. i članka«.
Članak 85.
U članku 478. riječi: »kaznenoj sankciji i oduzimanju imovinske koristi« zamjenjuju se
riječima: »kazni, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi, djelomičnoj uvjetnoj osudi, zamjeni
radom za opće dobro na slobodi, posebnim obvezama, zaštitnom nadzoru, sigurnosnoj
mjeri, oduzimanju imovinske koristi ili oduzimanju predmeta.«.
Članak 86.
U članku 494. stavku 2. riječi: »ili suca pojedinca« brišu se.
Članak 87.
U članku 497. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»(2) Pravomoćna presuda može se preinačiti glede odluke o kazni u korist osuđenika i u
slučajevima i pod uvjetima propisanima posebnim zakonom.«.
Dosadašnji stavci 2. i 3. postaju stavci 3. i 4.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 18/23U dosadašnjem stavku 4., koji postaje stavak 5., brojka: »2.« zamjenjuje se brojkom:
»3.«.
Članak 88.
U članku 508. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Za novi postupak koji se vodi na temelju rješenja kojim je dopuštena obnova
kaznenog postupka važe iste materijalnopravne odredbe kao i za prvi postupak, osim
odredaba o zastari. Iznimno, odredbe o zastari se u novom postupku primjenjuju ako je
obnova dopuštena iz osnove članka 503. stavka 1. ovoga Zakona osim ako je
pravomoćna odbijajuća presuda bila donesena zbog odustanka tužitelja od optužbe na
raspravi, ako je do odustajanja došlo zbog kaznenog djela prisile prema pravosudnom
dužnosniku počinjenog od strane ili uz sudjelovanje osuđenika. U novom postupku sud
nije vezan za rješenja donesena u prijašnjem postupku.«.
Članak 89.
U članku 515. stavku 1. riječ: »Okrivljenik« zamjenjuje se riječju: »Osuđenik«, a iza
riječi: »ovim Zakonom« dodaju se riječi: »ili ako je pravomoćno osuđen u postupku na
način koji predstavlja kršenje temeljnih ljudskih prava i sloboda zajamčenih Ustavom,
međunarodnim pravom ili zakonom.«.
U stavku 2. riječ: »Okrivljenik« zamjenjuje se riječju: »Osuđenik«, iza riječi:
»oslobođenja od kazne,« dodaju se riječi: »rada za opće dobro na slobodi,«, a iza riječi:
»kazna zatvora« dodaju se riječi: »ili djelomična uvjetna osuda«.
Članak 90.
U članku 517. stavku 1. točki 1. riječi: »sigurnosnu mjeru ili oduzimanje imovinske
koristi« zamjenjuju se riječima: »djelomičnoj uvjetnoj osudi, posebnim obvezama,
zaštitnom nadzoru, sigurnosnoj mjeri, oduzimanju imovinske koristi ili predmeta,«.
Članak 91.
U članku 521. stavku 1. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) s obzirom na okolnosti vjerojatno da će u kaznenom postupku okrivljenik biti
oslobođen od kazne,«.
U točki 2. riječi: »ili sigurnosne mjere« brišu se, a riječi: »kaznenopravna sankcija«
zamjenjuju se riječima: »kazna ili druga mjera«.
U točki 4. riječ: »sankcija« zamjenjuje se riječima: »mjera prema«.
Članak 92.
U članku 522. stavku 1. riječi: »odbaciti kaznenu prijavu«, zamjenjuju se riječima:
»uvjetno odgoditi«.
Iza stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:
»(4) Ako okrivljenik ispuni obvezu u roku iz stavka 2. ovoga članka, državni odvjetnik
će rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od optužbe i o tome obavijestiti sud.«.
Članak 93.
Članak 523. mijenja se i glasi:12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 19/23»Sudac pojedinac će rješenjem prekinuti kazneni postupak ako u slučaju iz članka 522.
ovog Zakona državni odvjetnik izjavi da uvjetno odustaje od optužbe.«.
Članak 94.
U članku 524. stavku 2. prva rečenica mijenja se i glasi:
»Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom, optužnica mora imati sadržaj iz članka
342. ovog Zakona, a uz to sadrži prijedlog vrste i mjere kazne, sudske opomene, uvjetne
osude, djelomične uvjetne osude, zamjene radom za opće dobro na slobodi, posebnih
obveza, zaštitnog nadzora, sigurnosne mjere te mjere oduzimanja predmeta, odnosno
druge mjere propisane kaznenim zakonom čije se izricanje traži.«.
Članak 95.
Članak 525. mijenja se i glasi:
»(1) Kad sudac pojedinac ili predsjednik vijeća primi optužnicu:
a) postupit će u smislu članka 344. stavka 1.­3. ovog Zakona,
b) ispitat će sadrži li optužnica prijedlog iz članka 524. stavka 2. ovog Zakona.
(2) Kad sudac pojedinac primi privatnu tužbu, prethodno će je ispitati:
a) prema stavku 1. točki a. ovog članka,
b) prema članku 355. stavku 1. točki 4. ovog Zakona,
c) ima li privatna tužba sadržaj iz članka 524. stavka 3. ovog Zakona.
(3) Ako sudac pojedinac ili predsjednik vijeća ustanovi da postoje razlozi iz članka 344.
stavka 1. točke 1., 2. i 5. te članka 355. stavka 1. točke 1.­4. ovog Zakona, donijet će
rješenje o odbacivanju optužnice ili privatne tužbe. Rješenje se dostavlja državnom
odvjetniku, oštećeniku kao tužitelju ili privatnom tužitelju te okrivljeniku.
(4) Ako ne donese rješenje iz stavka 3. ovog članka, sudac pojedinac ili predsjednik
vijeća će s optužnicom postupiti prema članku 345. do 347. ovog Zakona, a s privatnom
tužbom prema članku 527. ovog Zakona.«.
Članak 96.
U članku 526. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Ako se optužnica odnosi na kazneno djelo za koje je propisana novčana kazna ili
kazna zatvora do osam godina, optužno vijeće ispituje optužnicu u sjednici vijeća bez
sudjelovanja stranaka, osim ako prije početka sjednice zaprimi izjavu o sporazumu,
kada će postupiti prema članku 361.­363. ovog Zakona.«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Ako sud ocijeni optužnicu osnovanom, donijet će rješenje kojim potvrđuje
optužnicu i sastaviti raspravni spis.«.
Dosadašnji stavci 3. i. 4. postaju stavci 4. i 5.
Članak 97.
U članku 527. stavku 1. riječ: »podignuta« zamjenjuje se riječju: »podnesena«, a brojka:
»1« zamjenjuje se brojkom: »3«.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 20/23Članak 98.
U članku 530. stavku 1. riječi: »Tijekom rasprave« zamjenjuju se riječima: »Do
izlaganja optužbe«.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) U pozivu će se optuženik upozoriti da će se rasprava održati i u njegovoj odsutnosti
ako za to postoje zakonski uvjeti (članak 404. stavak 1. do 3. i članak 531. stavak 2.).
Optuženik će se u pozivu upozoriti da se, u slučaju kad obrana nije obvezna, rasprava
može održati i u slučaju neopravdanog nedolaska uredno pozvanog branitelja na
raspravu ili uzimanja branitelja tek na raspravi.«.
Članak 99.
U članku 531. stavku 2. riječi: »bez opravdanih razloga« zamjenjuju se riječima: »ili mu
se poziv nije mogao uručiti jer je promijenio adresu, a o tome nije obavijestio sud«.
Članak 100.
U članku 532. stavak 2. briše se.
Članak 101.
U članku 535. stavku 3. riječi: »pred sucem pojedincem« zamjenjuju se riječima: »za
kazneno djelo za koje je prema odredbama ovog Zakona nadležan sudac pojedinac«.
Stavci 4., 5. i 6. mijenjaju se i glase:
»(4) Ako se optuženik očitovao krivim u odnosu na sve točke optužbe, na kraju svog
iskaza očitovat će se je li suglasan s predloženom vrstom i mjerom kazne, sudske
opomene, uvjetne osude, djelomične uvjetne osude, posebnih obveza, zaštitnog nadzora,
sigurnosne mjere, te mjere oduzimanja predmeta, odnosno druge mjere propisane
kaznenim zakonom čije se izricanje traži. Do ovog očitovanja optuženika, državni
odvjetnik može izmijeniti vrstu i mjeru kazne ili druge mjere propisane kaznenim
zakonom predložene u optužnici.
(5) Ako se optuženik očitovao krivim u odnosu na sve točke optužbe, a sud nakon
ispitivanja optuženika njegovo priznanje ocijeni sukladnim s do tada prikupljenim
dokazima, u nastavku dokaznog postupka izvest će samo dokaze koji se odnose na
odluku o kazni, sudskoj opomeni, uvjetnoj osudi, djelomičnoj uvjetnoj osudi, posebnim
obvezama, zaštitnom nadzoru, sigurnosnoj mjeri, mjeri oduzimanja imovinske koristi i
predmeta, odnosno drugoj mjeri propisanoj kaznenim zakonom te troškovima kaznenog
postupka.
(6) Ako se optuženik u slučaju iz stavka 4. ovog članka suglasi i s vrstom i mjerom
predložene kazne i druge mjere propisane kaznenim zakonom, sud u presudi ne smije
izreći drugu vrstu kazne ili druge mjere propisane kaznenim zakonom, niti veću mjeru
kazne od predložene. Navedeno ograničenje se ne odnosi na mjeru oduzimanja
imovinske koristi.«.
Članak 102.
Članak 536. mijenja se i glasi:
»Ako se rasprava vodi za kazneno djelo za koje je prema odredbama ovog Zakona
nadležno vijeće, postupat će se prema članku 413. do 447. ovog Zakona.«.
Članak 103.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 21/23U članku 537. stavku 1., u prvoj rečenici iza riječi: »zatvora« dodaju se riječi: »ili
djelomična uvjetna osuda«, a u drugoj rečenici, riječ: »zatvora«, zamjenjuje se riječima:
»lišenja slobode«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Ako stranke odmah nakon objave presude ne zahtijevaju pisani otpravak presude
kratko obrazloženje unosi se u zapisnik o raspravi koji se uručuje prisutnim strankama.
Prijepis presude neće sadržavati obrazloženje, a mora se otpremiti najkasnije u roku od
tri radna dana. Stranki koja nije bila prisutna objavi presude, bit će dostavljen i zapisnik
o raspravi.«.
Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:
»(3) Ako se optuženik očitovao krivim i prihvatio predloženu kaznu i drugu mjeru
propisanu kaznenim zakonom prijepis presude neće sadržavati obrazloženje.«.
Članak 104.
U članku 538. stavku 1. u drugoj rečenici iza riječi: »zatvora« dodaju se riječi: »ili
djelomična uvjetna osuda«.
Članak 105.
U članku 540. stavku 2. točki 1. riječi: »(članak 51. stavak 4. Kaznenog zakona)«
zamjenjuju se riječima: «, odnosno trideset do sto dnevnih iznosa u Republici
Hrvatskoj,«.
U stavku 3. riječ: »sankcije« zamjenjuje se riječima: »kazne ili druge mjere«.
Članak 106.
U članku 541. stavku 2. riječ: »optuženiku« zamjenjuje se riječju: »okrivljeniku«.
Članak 107.
U članku 547. riječi: »predsjednik vijeća upozorit će« zamjenjuju se riječima: »sud će
upozoriti«.
Članak 108.
U članku 550. stavku 2. riječ: »optuženika« zamjenjuje se riječju: »okrivljenika«, a
riječ: »optuženik« zamjenjuje se riječima: »okrivljenik zbog raspravne nesposobnosti«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Istragu zbog počinjenja protupravnog djela iz nadležnosti općinskog suda provodi
općinski državni odvjetnik, a optužnicu podnosi predsjedniku vijeća nadležnog
općinskog suda koji će prethodno ispitati postoje li uvjeti za odbacivanje optužnice
(članak 344.) i ako postoje, donijet će rješenje o njezinom odbacivanju. Rješenje se
dostavlja državnom odvjetniku, okrivljeniku i branitelju. Ako ne donese rješenje o
odbacivanju optužnice, predsjednik vijeća postupit će prema članku 345. do 347. ovog
Zakona, a optužno vijeće postupit će prema članku 348. do 357. te članku 365. do 367.
ovoga Zakona.«.
Dosadašnji stavak 3., koji postaje stavak 4., mijenja se i glasi:
»(4) Nakon donošenja naloga o provođenju istrage iz članka 216. stavka 2. ovog
Zakona okrivljenik mora imati branitelja.«.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 22/23Dosadašnji stavak 4. postaje stavak 5.
Članak 109.
U članku 551. iza stavka 2. dodaju se stavci 3., 4. i 5. koji glase:
»(3) Istražni zatvor iz stavka 1. može se zamijeniti mjerom opreza liječenja na slobodi
ako sud, nakon provedenog vještačenja, utvrdi da je za otklanjanje okrivljenikove
opasnosti iz stavka 1. ovog članka dostatno njegovo liječenje na slobodi. U rješenju
kojim nalaže liječenje na slobodi, sud će odrediti psihijatrijsku ustanovu koja će
provoditi liječenje i obvezu obavještavanja suda o tijeku liječenja okrivljenika u roku
koji ne može biti dulji od dva mjeseca.
(4) Mjera opreza iz stavka 3. može trajati dok za to postoje zakonski uvjeti, a najdulje
do pravomoćnosti presude, s time da njezino trajanje nije ograničeno rokovima trajanja
istražnog zatvora. Svaka dva mjeseca sud će ispitati po službenoj dužnosti postoji li još
potreba za mjerom opreza te je rješenjem produljiti ili ukinuti ako za njezinu primjenu
više nema zakonskih uvjeta.
(5) Protiv rješenja suda kojim se određuje, produljuje ili ukida mjera opreza liječenja na
slobodi stranke mogu izjaviti žalbu koja ne zadržava izvršenje mjere.«.
Članak 110.
U članku 552. stavku 1. u prvoj rečenici iza riječi: »rasprave« stavlja se zarez i dodaju
riječi: »koja se vodi prema odredbama redovitog postupka (Glava XXI.).«.
Članak 111.
U članku 557. stavak 1. briše se.
Dosadašnji stavci 2. i 3. postaju stavci 1. i 2.
Članak 112.
U članku 558. stavku 1. riječ: »predstavnik« zamjenjuje se riječju: »zastupnik«, a riječ:
»raspravi« zamjenjuje se riječju: »raspravu«.
U stavku 2. riječ: »Predstavnik« zamjenjuje se riječju: »Zastupnik«.
U stavku 3. riječ: »predstavnik« zamjenjuje se riječju: »zastupnik«.
Iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:
»(4) Državni odvjetnik i sud upoznat će zastupnika pravne osobe i osobu na koju je
imovinska korist prenesena o njezinim pravima iz stavka 3. ovog članka, kao i o pravu
na opunomoćenika.«.
U dosadašnjem stavku 4., koji postaje stavak 5., riječ: »predstavnika« zamjenjuje se
riječju: »zastupnika«.
Članak 113.
U članku 563. riječi: »za primjenu sigurnosnih mjera ili« brišu se, iza riječi: »koristi«
dodaju se riječi: »ili oduzimanja predmeta«, a iza riječi: »Zakona« dodaju se riječi: »i
posebnih zakona.«.
Članak 114.12.09.2016. 143 20.12.2012 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 23/23U članku 564. stavku 1. iza riječi: »uvjetnoj« dodaju se riječi: «, odnosno djelomičnoj
uvjetnoj«, a iza riječi: »uvjetne« dodaju se riječi: «, odnosno djelomične uvjetne«.
U stavku 4. iza riječi: »osudu« dodaju se riječi: «, odnosno djelomičnu uvjetnu osudu«,
a iza riječi: »izrečene kazne« dodaju se riječi: »kod uvjetne osude, odnosno uvjetovanog
dijela kazne kod djelomične uvjetne osude«. U posljednjoj rečenici iza riječi: »uvjetne«
dodaju se riječi: «, odnosno djelomične uvjetne«.
Stavak 5. mijenja se i glasi:
»(5) Ako se naknadno utvrdi da je osuđenik u vrijeme provjeravanja počinio kazneno
djelo za koje je osuđen na kaznu zbog koje je, prema odredbama Kaznenog zakona,
trebalo ili bilo moguće opozvati uvjetnu, odnosno djelomičnu uvjetnu osudu, a sud koji
ga je osudio na kaznu je propustio o tome odlučiti, prvostupanjski sud koji je izrekao
uvjetnu, odnosno djelomičnu uvjetnu osudu donijet će presudu kojom će opozvati
uvjetnu, odnosno djelomičnu uvjetnu osudu i odrediti izvršenje izrečene kazne kod
uvjetne osude, odnosno uvjetovanog dijela kazne kod djelomične uvjetne osude. Ako
sud ustanovi da nema osnove za opoziv uvjetne, odnosno djelomične uvjetne osude,
rješenjem će obustaviti taj postupak.«.
Članak 115.
U članku 566. stavku 1. riječ: »kazneni« briše se.
Članak 116.
U članku 569. stavku 1. riječ: »kazneni« briše se.
Članak 117.
Ovlašćuje se Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora da izradi pročišćeni tekst
Zakona o kaznenom postupku.
Članak 118.
Ovaj Zakon objavit će se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu 1. siječnja 2013.
Klasa: 740­02/12­01/03
Zagreb, 7. prosinca 2012.
HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvatskoga sabora
Josip Leko, v. r.30.08.2016. 56 10.05.2013 Zakon o izmjeni i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 1/3HRVATSKI SABOR
1142
Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, donosim
ODLUKU
O PROGLAŠENJU ZAKONA O IZMJENI I DOPUNAMA ZAKONA
O KAZNENOM POSTUPKU
Proglašavam Zakon o izmjeni i dopunama Zakona o kaznenom postupku, koji je
Hrvatski sabor donio na sjednici 26. travnja 2013. godine.
Klasa: 011­01/13­01/101
Urbroj: 71­05­03/1­13­2
Zagreb, 2. svibnja 2013.
Predsjednik
Republike Hrvatske
Ivo Josipović, v. r.
ZAKON
O IZMJENI I DOPUNAMA ZAKONA O KAZNENOM POSTUPKU
Članak 1.
U Zakonu o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11., 121/11.
– pročišćeni tekst, 91/12. i 143/12.) iza članka 1. dodaje se članak 1.a koji glasi:
»Članak 1.a
Ovim se Zakonom u pravni poredak Republike Hrvatske prenose:
– Direktiva 2010/64/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu
na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima (SL L 280, 26. 10. 2010.),
– Direktiva 2011/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o prevenciji
i borbi protiv trgovanja ljudima i zaštiti žrtava trgovanja ljudima (SL L 101, 15. 4.
2011.),
– Direktiva 2011/93/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o borbi
protiv seksualne zlouporabe i seksualnog iskorištavanja djece i dječje pornografije (SL
L 335, 17. 12. 2011.).« .
Članak 2.
Članak 8. mijenja se i glasi:30.08.2016. 56 10.05.2013 Zakon o izmjeni i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 2/3»(1) U kaznenom postupku u uporabi je hrvatski jezik i latinično pismo, ako za uporabu
u pojedinim područjima nije zakonom uveden i drugi jezik ili pismo.
(2) Odluke, pozive i druga pismena upućuje tijelo koje vodi postupak na hrvatskom
jeziku i latiničnom pismu. Na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu dostavljaju se sudu
tužbe, žalbe i drugi podnesci. Ako je na pojedinom sudskom području u službenu
uporabu zakonom uveden i drugi jezik ili pismo, podnesci se mogu tijelu koje vodi
postupak dostavljati i na tom jeziku ili pismu.
(3) Stranke i ostali sudionici u postupku imaju pravo služiti se svojim jezikom. Ako se
radnja u postupku ne vodi na jeziku koji osoba govori i razumije, osigurat će se usmeno
prevođenje onoga što ona odnosno drugi iznosi te isprava i drugog pisanog dokaznog
materijala koji se izvodi. U zapisniku će se zabilježiti da je dana pouka i izjava
sudionika. O pravu na usmeno prevođenje osoba će se poučiti prije prvog ispitivanja.
(4) Pravo na prevođenje ima okrivljenik u smislu članka 202. stavka 3. ovog Zakona
koji ne govori i ne razumije jezik na kojem se vodi postupak ili je gluh ili nijem ili
gluhoslijep.
(5) Okrivljeniku iz stavka 4. ovog članka pisano će se prevesti pouka o pravima, odluka
o oduzimanju slobode, nalog o provođenju istrage i dokaznih radnji, optužnica, privatna
tužba, poziv, sudska odluka nakon optuženja do pravomoćnog okončanja postupka te u
postupku o izvanrednim pravnim lijekovima.
(6) Tijelo koje vodi postupak može samo ili na obrazloženi pisani zahtjev okrivljenika
naložiti da se pisano prevede dokaz ili njegov dio ako je to potrebno za korištenje
procesnih prava obrane. Iznimno, umjesto pisanog prevođenja, može se osigurati
usmeno prevođenje ili usmeni sažetak dokaza, ako se time ne krše procesna prava
obrane, a okrivljenik ima branitelja.
(7) Okrivljenik iz stavka 4. ovog članka se može odreći prava na pisano prevođenje
nakon što ga je tijelo koje vodi postupak poučilo o posljedicama odricanja. Izjava o
odricanju mora biti slobodna i nedvosmislena te potpisana od strane okrivljenika.
(8) Okrivljenik iz stavka 4. ovog članka ima pravo i na prevođenje razgovora i
dopisivanja s braniteljem potrebnih radi pripreme obrane, podnošenja pravnog sredstva
ili lijeka ili poduzimanja drugih radnji u postupku ako je to potrebno za korištenje
procesnih prava obrane. Prevođenje će se osigurati na zahtjev okrivljenika.
(9) Na dokazima pribavljenim kršenjem prava na prevođenje ne može se temeljiti
sudska odluka.
(10) Okrivljenik iz stavka 4. ovog članka ima pravo pritužbe na kvalitetu prevođenja
tijelu koje vodi postupak. Ako je pritužba osnovana odredit će se drugi tumač.
(11) Prevođenje i tumačenje obavlja tumač. Ako se time ne krše procesna prava obrane
prevođenje i tumačenje moguće je provesti putem telefonske veze ili audio – video
uređaja.
(12) Okrivljenik iz stavka 4. ovog članka kojem je oduzeta sloboda može dostavljati
tijelu koje vodi postupak podneske na svom jeziku.«.
Članak 3.
U članku 44. stavku 2., na kraju, dodaje se rečenica koja glasi: »Pri postupanju prema
djetetu žrtvi nadležna tijela prvenstveno će se rukovoditi najboljim interesom djeteta.«.
Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:30.08.2016. 56 10.05.2013 Zakon o izmjeni i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 3/3»(3) Smatra se da je žrtva dijete ako postoji sumnja u njezinu dob, a postoje razlozi za
zaključak da žrtva nije navršila 18 godina života.«.
Članak 4.
U članku 45. stavku 1., u uvodnoj rečenici, iza riječi: »ćudoređa« dodaju se riječi: »te
kaznenog djela trgovanja ljudima«, a u točki 3. iza riječi: »odgovor na« dodaje se riječ:
»nepotrebna«.
Članak 5.
U članku 145. stavku 5. iza riječi: »na uporabu svog jezika« dodaju se riječi: »te
troškovi usmenog i pisanog prevođenja okrivljeniku u smislu članka 202. stavka 3. ovog
Zakona«.
Članak 6.
U članku 239. stavku 1. iza točke 3. dodaje se nova točka 4. koja glasi:
»4) da ima pravo služiti se svojim jezikom, odnosno jezikom koji govori i razumije te
pravo na besplatno usmeno i pisano prevođenje u skladu s odredbom članka 8. ovog
Zakona,«.
Dosadašnja točka 4. postaje točka 5.
Članak 7.
U članku 292. stavku 4. iza riječi: »ćudoređa,« dodaju se riječi: »kaznenog djela
trgovanja ljudima«, a na kraju stavka dodaje se rečenica: »Takav svjedok može se samo
iznimno ponovno ispitati, ako to sud ocijeni potrebnim.«.
Članak 8.
U članku 330. stavku 3., na kraju, dodaje se rečenica koja glasi: »Ako je na snimci
dijete, snimka će se reproducirati izmjenom lika i glasa djeteta, ako je to potrebno radi
zaštite interesa djeteta, vodeći pritom računa o interesima postupka u cjelini.«.
Članak 9.
Ovaj Zakon objavit će se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu danom pristupanja
Republike Hrvatske Europskoj uniji.
Klasa: 022­03/13­01/90
Zagreb, 26. travnja 2013.
HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvatskoga sabora
Josip Leko, v. r.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 1/77HRVATSKI SABOR
3090
Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, donosim
ODLUKU
O PROGLAŠENJU ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA
ZAKONA O KAZNENOM POSTUPKU
Proglašavam Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, koji je
Hrvatski sabor donio na sjednici 29. studenoga 2013. godine.
Klasa: 011­01/13­01/269
Urbroj: 71­05­03/1­13­2
Zagreb, 4. prosinca 2013.
Predsjednik
Republike Hrvatske
Ivo Josipović, v. r.
ZAKON
O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O KAZNENOM
POSTUPKU
Članak 1.
U Zakonu o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11., 91/12.,
143/12. i 56/13.) naziv glave I. mijenja se i glasi:
»Glava I.
NAČELA KAZNENOG POSTUPKA«.
Članak 2.
U članku 1. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Kazneni progon i postupak može se voditi i završiti samo prema pravilima i pod
uvjetima propisanim zakonom.«.
Stavak 3. briše se.
Članak 3.
Članak 1.a mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 2/77»Ovim se Zakonom u pravni poredak Republike Hrvatske prenose:
1) Direktiva 2010/64/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu
na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima (SL L 280, 26. 10. 2010.),
2) Direktiva 2011/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o prevenciji
i borbi protiv trgovanja ljudima i zaštiti žrtava trgovanja ljudima (SL L 101, 15. 4.
2011.),
3) Direktiva 2011/93/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o borbi
protiv seksualne zlouporabe i seksualnog iskorištavanja djece i dječje pornografije (SL
L 335, 17. 12. 2011.),
4) Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu
na informaciju u kaznenom postupku (SL L 142, 1. 6. 2012.),
5) Okvirna odluka Vijeća 2008/977/PUP od 27. studenoga 2008. o zaštiti osobnih
podataka obrađenih u okviru policijske i pravosudne suradnje u kaznenim predmetima
(SL L 350, 30. 12. 2008.).«.
Članak 4.
U članku 2. stavci 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(2) Za djela za koja se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti ovlašteni
tužitelj je državni odvjetnik, a za djela za koja se kazneni postupak pokreće po privatnoj
tužbi ovlašteni tužitelj je privatni tužitelj. Za kaznena djela za koja je to propisano
zakonom državni odvjetnik pokreće kazneni postupak samo na prijedlog oštećenika.
(3) Ako zakonom nije drukčije propisano, državni odvjetnik je dužan pokrenuti kazneni
postupak ako postoji osnovana sumnja da je određena osoba počinila kazneno djelo za
koje se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti, a nema zakonskih smetnji za
progon te osobe.«.
Stavci 4. i. 5. brišu se.
Dosadašnji stavak 6. postaje stavak 4.
Članak 5.
Članak 4. mijenja se i glasi:
»(1) Svaka radnja ili mjera ograničenja slobode ili prava utemeljena na ovom Zakonu
mora biti razmjerna naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.
(2) Sud i druga državna tijela pri odlučivanju o radnjama i mjerama ograničenja slobode
ili prava po službenoj dužnosti paze da se ne primjenjuje teža mjera ako se ista svrha
može postići blažom mjerom. Njihovo trajanje mora biti ograničeno na najkraće nužno
vrijeme.«.
Članak 6.
Članak 7. mijenja se i glasi:
»(1) Sa svakim uhićenikom i okrivljenikom mora se postupati čovječno i poštivati
njegovo dostojanstvo.
(2) Uhićenik mora biti odmah:
1) na njemu razumljiv način obaviješten o razlozima uhićenja,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 3/772) poučen da nije dužan iskazivati,
3) poučen da ima pravo na stručnu pomoć branitelja kojega može sam izabrati,
4) poučen da će nadležno tijelo, na njegov zahtjev, o uhićenju izvijestiti njegovu obitelj
ili drugu osobu koju on odredi,
5) poučen o drugim pravima propisanim ovim Zakonom.«.
Članak 7.
U članku 8. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Stranke i ostali sudionici u postupku imaju pravo služiti se svojim jezikom,
uključujući i znakovni jezik gluhih i gluhoslijepih. Ako se radnja u postupku ne vodi na
jeziku koji osoba govori i razumije, osigurat će se usmeno prevođenje odnosno
prevođenje ili tumačenje znakovnim jezikom gluhih i gluhoslijepih onoga što ona
odnosno drugi iznosi te isprava i drugog pisanog dokaznog materijala koji se izvodi. U
zapisniku će se zabilježiti da je dana pouka i izjava sudionika. O pravu na usmeno
prevođenje odnosno prevođenje ili tumačenje znakovnim jezikom gluhih i gluhoslijepih
osoba će se poučiti prije prvog ispitivanja.«.
Stavak 5. mijenja se i glasi:
»(5) Okrivljeniku iz stavka 4. ovog članka pisano će se prevesti pouka o pravima,
odluka o oduzimanju slobode, rješenje o provođenju istrage i nalog o provođenju
dokaznih radnji, optužnica, privatna tužba, poziv, sudska odluka nakon optuženja do
pravomoćnog okončanja postupka te u postupku o izvanrednim pravnim lijekovima.
Ako navedena pismena nisu dostupna na jeziku koji okrivljenik govori i razumije, bit će
mu prevedena usmeno, a u pisanom obliku bit će mu uručena u najkraćem mogućem
roku na jeziku koji govori i razumije. Ako okrivljenik iz stavka 4. ovog članka ne može
pročitati navedena pismena bit će mu izložena na njemu razumljiv način.«.
Članak 8.
U članku 9. dodaju se novi stavci 1. i 2. koji glase:
»(1) Sud i državna tijela koja sudjeluju u kaznenom postupku s jednakom pažnjom
ispituju i utvrđuju činjenice koje terete okrivljenika i koje mu idu u korist.
(2) Državno odvjetništvo, istražitelj i policija neovisno i nepristrano razjašnjavaju
sumnju o kaznenom djelu za koje se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti.
Ta tijela su dužna s jednakom pažnjom prikupljati podatke o krivnji i nedužnosti
okrivljenika.«.
Dosadašnji stavci 1. i 2. postaju stavci 3. i. 4.
Članak 9.
U članku 10. stavku 2. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) koji su pribavljeni kršenjem Ustavom, zakonom ili međunarodnim pravom
propisane zabrane mučenja, nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja,«.
U točki 2., na kraju, dodaju se riječi: »osim u slučaju iz stavka 3. ovog članka,«.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Ne smatraju se nezakonitima dokazi pribavljeni povredom prava i sloboda iz
stavka 2. točke 2. ovog članka u postupku za teške oblike kaznenih djela iz nadležnosti30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 4/77županijskog suda, kod kojih interes kaznenog progona i kažnjavanja počinitelja preteže
nad povredom prava.«.
U stavku 4. riječi: »točke 2.« brišu se.
Članak 10.
Članak 11. mijenja se i glasi:
»(1) Okrivljenik ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično,
javno i u razumnom roku odluči o optužbi u skladu sa zakonom.
(2) Postupak se mora provesti bez odugovlačenja, a u postupcima u kojima je
okrivljeniku privremeno oduzeta sloboda, sud i državna tijela postupat će osobito žurno.
(3) Sud i druga državna tijela dužni su onemogućiti svaku zlouporabu prava koja
pripadaju sudionicima u postupku.
(4) Stranci, branitelju, oštećeniku, opunomoćeniku ili zakonskom zastupniku koji u
kaznenom postupku svojom radnjom očigledno zloupotrebljava pravo iz ovog Zakona,
sud će rješenjem uskratiti pravo na tu radnju. Žalba ne odgađa izvršenje rješenja.
(5) Ako je u slučaju iz stavka 4. ovog članka okrivljenik ostao bez branitelja,
predsjednik suda će na zahtjev tijela koje vodi postupak postaviti branitelja po službenoj
dužnosti.«.
Članak 11.
U članku 12. stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Obnova pravomoćno okončanog kaznenog postupka može se provesti samo u
postupku i pod uvjetima propisanim zakonom. Ne može se obnoviti kazneni postupak
protiv osobe koja je pravomoćno oslobođena od optužbe.«.
Članak 12.
U članku 16. stavci 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(2) Policija, istražitelj, državno odvjetništvo i sud postupaju s posebnim obzirom
prema žrtvi kaznenog djela.
(3) Tijela iz stavka 2. ovog članka dužna su žrtvu i oštećenika upoznati s njihovim
pravima u postupku sukladno ovom Zakonu i pri poduzimanju radnji na primjeren način
skrbiti o njihovim pravima.«.
Stavci 4., 5. i 6. brišu se.
Članak 13.
U članku 17. stavku 1. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) pravomoćnošću rješenja o provođenju istrage,«.
Iza točke 1. dodaje se nova točka 2. koja glasi:
»2) potvrđivanjem optužnice ako istraga nije provedena,«.
Dosadašnje točke 2. i 3. postaju točke 3. i 4.
Članak 14.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 5/77U članku 18. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Ako sud koji vodi postupak smatra da je za rješenje pitanja iz stavka 1. ovog
članka potrebna odluka Suda Europske unije o tumačenju prava Unije ili o valjanosti
akta kojega je donijelo njezino tijelo može podnijeti zahtjev Sudu Europske unije da
donese odluku, o čemu će obavijestiti stranke.«.
Iza stavka 3. dodaju se stavci 4. i 5. koji glase:
»(4) Ako se postupak vodi pred sudom protiv čije odluke nije dopuštena žalba, a taj sud
smatra da je za rješenje pitanja iz stavka 1. ovog članka potrebna odluka Suda Europske
unije o tumačenju prava Unije ili o valjanosti akta kojega je donijelo njezino tijelo
podnijet će zahtjev Sudu Europske unije da donese odluku, o čemu će obavijestiti
stranke.
(5) U slučaju iz stavka 3. i 4. ovog članka sud će prekinuti postupak do donošenja
odluke Suda Europske unije. Za vrijeme trajanja prekida postupka sud može provoditi
samo one radnje za koje postoji opasnost od odgode.«.
Članak 15.
U članku 19.b stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Za kaznena djela za koja je propisana kao glavna kazna novčana kazna ili kazna
zatvora do pet godina sudi sudac općinskog suda kao sudac pojedinac.«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora do deset godina stranke se
mogu do početka rasprave suglasiti da raspravu provede predsjednik vijeća kao sudac
pojedinac, osim za sljedeća kaznena djela:
a) čedomorstvo (članak 93.), usmrćenje na zahtjev (članak 94.), prouzročenje smrti iz
nehaja (članak 95.), sudjelovanje u samoubojstvu (članak 96. stavak 2.), spolni odnošaj
s nemoćnom osobom (članak 189. stavak 1.), prisila na spolni odnošaj (članak 190.),
spolni odnošaj zlouporabom položaja (članak 191. stavak 2.), iskorištavanje djece ili
maloljetnih osoba za pornografiju (članak 196. stavak 1.), teška kaznena djela protiv
zdravlja ljudi (članak 249. stavak 4.) i izazivanje prometne nesreće (članak 272. stavak
4.) iz Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.),
b) usmrćenje (članak 112. stavak 2. i 3.), prouzročenje smrti iz nehaja (članak 113.),
sudjelovanje u samoubojstvu (članak 114. stavak 2.), spolni odnošaj bez pristanka
(članak 152.), teška kaznena djela protiv zdravlja ljudi (članak 192. stavak 6.),
izazivanje prometne nesreće u cestovnom prometu (članak 227. stavak 6.), teška
kaznena djela protiv okoliša (članak 214. stavak 4.), teška kaznena djela protiv opće
sigurnosti (članak 222. stavak 4.) iz Kaznenog zakona.«.
U dosadašnjem stavku 3., koji postaje stavak 4., u prvoj rečenici, iza riječi: »osim«
dodaju se riječi: »za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora teža od deset
godina ili«.
Dosadašnji stavci 4. i 5. postaju stavci 5. i 6.
Članak 16.
U članku 19.c točki 1. podtočki d) riječi: »silovanje (članak 153.)« zamjenjuju se
riječima: »silovanje (članak 153. stavak 1.)«, riječi: »podvođenje djeteta (članak 162.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 6/77stavak 1., 2. i 4.)« zamjenjuju se riječima: »podvođenje djeteta (članak 162. stavak 1.)«,
a zarez i riječi: »prijetnja osobi pod međunarodnom zaštitom (članak 355.)« brišu se.
U točki 3. riječ: »kazneni« briše se.
Članak 17.
U članku 25. iza stavka 4. dodaje se stavak 5. koji glasi:
»(5) Do podizanja optužnice o spajanju i razdvajanju postupka odlučuje državno
odvjetništvo koje je nadležno za provođenje jedinstvenog postupka.«.
Članak 18.
U članku 32. stavku 1. točki 4. riječi: »obavljao dokazne radnje« zamjenjuju se
riječima: »provodio dokazno ročište ili dokazne radnje ili je odlučivao o prigovoru za
zaštitu postupovnih prava obrane ili o žalbi protiv rješenja o provođenju istrage«.
Članak 19.
U članku 37. stavku 2. brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »5.«.
U stavku 4. zadnja rečenica briše se.
Iza stavka 4. dodaje se stavak 5. koji glasi:
»(5) Kad osoba iz stavka 3. ovog članka sazna da postoji razlog za njezino izuzeće,
dužna je odmah obustaviti svaki rad na predmetu, a ako je riječ o otklonu iz članka 32.
stavka 2. ovog Zakona, može do donošenja odluke državnog odvjetnika poduzimati
samo one radnje za koje postoji opasnost od odgode.«.
Članak 20.
Članak 38. mijenja se i glasi:
»(1) Temeljna ovlast i glavna dužnost državnog odvjetnika je progon počinitelja
kaznenih djela za koja se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti.
(2) U predmetima kaznenih djela za koja se kazneni postupak pokreće po službenoj
dužnosti državni odvjetnik ima ovlast i dužnost:
1) poduzimanja potrebnih radnji radi otkrivanja kaznenih djela i pronalaženja
počinitelja,
2) poduzimanja izvida kaznenih djela, nalaganja i nadzora provođenja pojedinih izvida
radi prikupljanja podataka važnih za pokretanje istrage,
3) odlučivanja o odbacivanju kaznene prijave, odgodi i odustajanju od kaznenog
progona,
4) pokretanja i vođenja istrage,
5) provođenja i nadzora provođenja dokaznih radnji,
6) podizanja i zastupanja optužnice, te predlaganja izdavanja kaznenog naloga pred
nadležnim sudom,
7) sporazumijevanja s okrivljenikom o priznanju krivnje i kazni i drugim mjerama iz
članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 7/778) predlaganja i izvođenja dokaza na raspravi,
9) davanja izjava da neće poduzeti kazneni progon u slučaju iz članka 286. stavka 2.
ovog Zakona,
10) podnošenja žalbi protiv nepravomoćnih sudskih odluka i izvanrednih pravnih
lijekova protiv pravomoćnih sudskih odluka,
11) poduzimanja potrebnih radnji, te nalaganja i nadzora izvida radi utvrđivanja i
pronalaženja imovine stečene kaznenim djelom, predlaganja mjera osiguranja i
predlaganja oduzimanja imovinske koristi,
12) sudjelovanja u postupku povodom zahtjeva za sudsku zaštitu protiv odluke ili radnje
tijela uprave nadležnog za izvršenje kazne ili mjere oduzimanja slobode izrečene
pravomoćnom presudom u kaznenom postupku,
13) donošenja odluka i poduzimanja drugih mjera predviđenih zakonom.
(3) Državni odvjetnik pokreće posebne postupke i sudjeluje u posebnim postupcima kad
je to predviđeno zakonom.
(4) Glavni državni odvjetnik odlučuje o pokretanju postupka za davanje postupovnog
imuniteta pripadniku zločinačke organizacije, odnosno zločinačkog udruženja u skladu
sa zakonom.«.
Članak 21.
Članak 43. mijenja se i glasi:
»(1) Žrtva kaznenog djela ima sukladno ovom Zakonu:
1) pravo na djelotvornu psihološku i drugu stručnu pomoć i potporu tijela, organizacije
ili ustanove za pomoć žrtvama kaznenih djela u skladu sa zakonom,
2) pravo sudjelovati u kaznenom postupku kao oštećenik,
3) pravo na obavijest od državnog odvjetnika o poduzetim radnjama povodom njezine
prijave (članak 206.a) i podnošenje pritužbe višem državnom odvjetniku (članak 206.b),
4) druga prava propisana zakonom.
(2) U skladu s posebnim propisima, žrtva kaznenog djela za koje je propisana kazna
zatvora od pet ili više godina, ako trpi teža psihofizička oštećenja ili teže posljedice
kaznenog djela, ima pravo na stručnu pomoć savjetnika na teret proračunskih sredstava
prije davanja iskaza u kaznenom postupku te pri podnošenju imovinskopravnog
zahtjeva.
(3) Žrtva kaznenog djela nasilja počinjenog s namjerom ima pravo na novčanu naknadu
iz sredstava državnog proračuna u skladu s posebnim zakonom. Ako je žrtva prethodno
ostvarila imovinskopravni zahtjev uzet će se u obzir njegova visina pri odmjeravanju
novčane naknade, a tako će postupiti i sud pri dosuđivanju imovinskopravnog zahtjeva
ako je žrtva prethodno ostvarila novčanu naknadu iz sredstava državnog proračuna.
(4) Sud, državno odvjetništvo, istražitelj i policija dužni su pri poduzimanju prve radnje
u kojoj sudjeluje obavijestiti žrtvu:
1) o pravima iz stavka 1., 2. i 3. ovog članka te članka 44. i 45. ovog Zakona,
2) o pravima koja ima kao oštećenik.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 8/77(5) U zapisnik će se unijeti dana obavijest i izjava žrtve želi li sudjelovati u postupku u
svojstvu oštećenika.«.
Članak 22.
U članku 44. stavku 1. iza točke 1. dodaje se nova točka 2. koja glasi:
»2) pratnju osobe od povjerenja prilikom sudjelovanja u radnjama,«.
Dosadašnje točke 2. i 3. postaju točke 3. i 4.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Ako nije poznata dob žrtve, pretpostavit će se da se radi o djetetu ako postoji
vjerojatnost da žrtva nije navršila osamnaest godina života.«.
Članak 23.
U članku 45. stavku 1. u uvodnoj rečenici riječi: »i spolnog ćudoređa« brišu se.
Iza točke 2. dodaje se nova točka 3. koja glasi:
»3) da se ispita uz prisutnost osobe od povjerenja,«.
Dosadašnje točke 3., 4., 5. i 6. postaju točke 4., 5., 6. i 7.
Članak 24.
Članak 47. mijenja se i glasi:
»(1) U kaznenom postupku oštećenik ima, u skladu s ovim Zakonom, pravo:
1) služiti se vlastitim jezikom uključujući i znakovni jezik gluhih i gluhoslijepih i na
pomoć tumača ako ne razumije ili se ne služi hrvatskim jezikom odnosno prevoditelja
ili tumača znakovnog jezika ako se radi o gluhom ili gluhoslijepom oštećeniku,
2) podnijeti prijedlog za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva te privremenih mjera
osiguranja,
3) na opunomoćenika,
4) upozoravati na činjenice i predlagati dokaze,
5) prisustvovati dokaznom ročištu,
6) prisustvovati raspravi i sudjelovati u dokaznom postupku, te iznijeti završni govor,
7) izvršiti uvid u spis predmeta sukladno članku 184. stavku 2. ovog Zakona,
8) zatražiti obavijest od državnog odvjetnika o poduzetim radnjama povodom njegove
prijave (članak 206.a) i podnijeti pritužbu višem državnom odvjetniku (članak 206.b),
9) podnijeti žalbu,
10) podnijeti prijedlog za progon i privatnu tužbu sukladno odredbama Kaznenog
zakona,
11) biti obaviješten o odbacivanju kaznene prijave ili odustajanju državnog odvjetnika
od kaznenog progona,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 9/7712) preuzeti kazneni progon umjesto državnog odvjetnika,
13) zatražiti povrat u prijašnje stanje,
14) biti obaviješten o ishodu kaznenog postupka.
(2) Državno odvjetništvo i sud dužni su prije i tijekom kaznenog postupka u svakom
stadiju postupka ispitati postoji li mogućnost da okrivljenik oštećeniku popravi štetu
uzrokovanu kaznenim djelom.
(3) Državni odvjetnik i sud dužni su posebno upozoriti oštećenika na prava iz stavka 1.
točke 1., 2., 4., 6., 7. i 8. ovog članka. Zakonom se propisuju upozorenja oštećeniku u
odnosu na prava iz stavka 1. točke 3., 5., 9., 11. i 12. ovog članka.«.
Članak 25.
Članak 52. briše se.
Članak 26.
Članak 53. mijenja se i glasi:
»(1) Ako je oštećenik dijete, a interesi djeteta su u suprotnosti s interesima roditelja,
tijelo koje vodi postupak pozvat će nadležno tijelo socijalne skrbi da djetetu imenuje
posebnog skrbnika ako je to potrebno radi zaštite njegovih interesa.
(2) Ako je oštećenik dijete ili osoba lišena poslovne sposobnosti, njegov zakonski
zastupnik ili poseban skrbnik ovlašten je davati sve izjave i poduzimati sve radnje na
koje je prema ovom Zakonu ovlašten oštećenik.
(3) Iznimno od odredbe stavka 2. ovog članka, oštećenik koji je navršio šesnaest godina
života može sam davati izjave i poduzimati radnje u postupku.«.
Članak 27.
U članku 55. stavku 1. riječi: »iz članka 212., 521. i 522.« zamjenjuju se riječima: »iz
članka 206.c, 206.d i 206.e«, a riječ: »progoni« zamjenjuje se riječima: »kazneni
postupak pokreće«.
U stavku 5. riječi: »razgledavanje i prepisivanje spisa te presnimavanje snimki«
zamjenjuju se riječima: »uvid u spis«.
Članak 28.
U članku 62. stavku 1. riječi: »njihov zakonski zastupnik« zamjenjuju se riječima:
»osoba iz članka 53. stavka 2. ovog Zakona«.
Članak 29.
Članak 64. mijenja se i glasi:
»(1) Okrivljenik ima, u skladu s ovim Zakonom, pravo:
1) u najkraćem mogućem roku, na njemu razumljiv način, biti upoznat s osnovama
sumnje da je počinio kazneno djelo i razlozima optužbe,
2) služiti se u postupku svojim jezikom, odnosno jezikom koji govori i razumije
uključujući i znakovni jezik gluhih i gluhoslijepih te ako ne razumije hrvatski jezik na
tumača odnosno prevoditelja ili tumača znakovnog jezika ako se radi o gluhom ili
gluhoslijepom okrivljeniku,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 10/773) braniti se sam, uz branitelja po vlastitom izboru ili uz branitelja po službenoj
dužnosti,
4) na branitelja na teret proračunskih sredstava ako prema svom imovinskom stanju ne
može podmiriti troškove obrane,
5) slobodno i nesmetano komunicirati s braniteljem,
6) na vrijeme primjereno za pripremu obrane,
7) iznijeti odnosno ne iznijeti svoju obranu i odbiti odgovoriti na postavljeno pitanje ili
braniti se šutnjom,
8) na uvid u spis,
9) predlagati dokaze i sudjelovati u dokaznim i drugim postupovnim radnjama, te na
raspravi,
10) ispitati suokrivljenike, svjedoke i vještake,
11) sporazumijevati se o kazni i drugim mjerama iz članka 360. stavka 4. točke 3. ovog
Zakona,
12) podnositi pravne lijekove i druga pravna sredstva.
(2) Zakonom se posebno propisuje kada se okrivljenik mora obavijestiti o pravima iz
stavka 1. ovog članka. U slučaju propuštanja upoznavanja s pravima, nastupit će
posljedice propisane ovim Zakonom.«.
Članak 30.
U članku 65. stavku 2. riječi: »prije prvog ispitivanja ili« zamjenjuju se riječima:
»odmah po uhićenju ili poduzimanju«.
U stavku 4., u prvoj rečenici, iza riječi: »sudom« dodaju se riječi: »za kaznena djela za
koja je propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina«.
Članak 31.
Članak 66. mijenja se i glasi:
»(1) Okrivljenik mora imati branitelja:
1) ako je nijem, gluh, slijep, gluhoslijep ili nesposoban da se sam brani, od prvog
ispitivanja do pravomoćnog dovršetka kaznenog postupka,
2) ako se postupak vodi zbog kaznenog djela za koje je propisana kazna zatvora teža od
dvanaest godina, od prvog ispitivanja ili dostave rješenja o provođenju istrage do
pravomoćnog dovršetka kaznenog postupka, a za kaznena djela za koja je izrečena
kazna dugotrajnog zatvora i za postupak po izvanrednim pravnim lijekovima,
3) od donošenja odluke kojom je protiv njega određen pritvor ili istražni zatvor,
4) za vrijeme trajanja postupka za kazneno djelo za koje se postupak pokreće po
službenoj dužnosti ako mu je oduzeta sloboda ili se nalazi na izdržavanju kazne zatvora
u drugom predmetu,
5) u vrijeme dostave optužnice zbog kaznenog djela za koje je propisana kazna zatvora
od deset godina ili teža, do pravomoćnog okončanja postupka,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 11/776) od donošenja rješenja o suđenju u odsutnosti (članak 402. stavci 3. i 4.), za vrijeme
dok je odsutan,
7) tijekom rasprave koja se održava u odsutnosti okrivljenika (članak 404. stavci 2. i 3.),
8) ako je ostao bez branitelja jer je rješenjem uskraćeno pravo branitelja na radnju ili
zastupanje,
9) od donošenja rješenja o provođenju istrage u postupku prema okrivljeniku s
duševnim smetnjama,
10) tijekom pregovora o uvjetima priznavanja krivnje, sporazumijevanja o kazni i
drugim mjerama iz članka 360. stavka 4. točke 3. ovog Zakona i potpisivanja izjave za
donošenje presude na temelju sporazuma,
11) u drugim slučajevima koje propisuje ovaj Zakon.
(2) Ako sud ocijeni da se postupcima okrivljenika ili branitelja odugovlači kazneni
postupak, postavit će se i branitelj po službenoj dužnosti za daljnji tijek postupka do
pravomoćnosti presude.
(3) Ako u slučaju obvezne obrane okrivljenik nije sam uzeo ili je ostao bez branitelja u
tijeku postupka, a sam ne uzme drugog branitelja, postavit će mu se branitelj po
službenoj dužnosti. Branitelja postavlja na prijedlog suda ili državnog odvjetnika
predsjednik suda. Protiv rješenja o postavljanju branitelja žalba nije dopuštena.«.
Članak 32.
U članku 67. stavku 3. druga rečenica mijenja se i glasi: »Branitelj u pozivu ne smije
upozoriti na posljedice za slučaj neodazivanja.«.
Iza stavka 4. dodaje se stavak 5. koji glasi:
»(5) Bilješke obrane sastavljene prilikom ispitivanja građana služe za obrazlaganje
dokaznih prijedloga obrane i prilažu se spisu predmeta.«.
Članak 33.
U članku 68. stavku 2. iza riječi: »prestaju« dodaju se riječi: »pravomoćnim dovršetkom
kaznenog postupka, osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom te«.
U stavku 5. brojka: »4.« zamjenjuje se brojkom: »5.«.
Članak 34.
U članku 69. stavku 4. brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »4.«.
Članak 35.
U članku 70. stavci 4. i 5. mijenjaju se i glase:
»(4) Branitelj ne može biti odvjetnik protiv kojeg je započeo kazneni postupak zbog
osnovane sumnje da je primanjem novca ili imovine od okrivljenika počinio ili bio
sudionik u kaznenom djelu pranja novca.
(5) Ako podaci iz spisa ukazuju na ozbiljnu vjerojatnost da je branitelj primanjem novca
ili imovine od okrivljenika počinio ili bio sudionik u kaznenom djelu pranja novca iz
članka 265. stavka 1. do 4. Kaznenog zakona, na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika, sud mu može rješenjem uskratiti pravo na zastupanje u tom predmetu. Do
podizanja optužnice o prijedlogu državnog odvjetnika odlučuje sudac istrage, a nakon30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 12/77podizanja optužnice sud pred kojim se vodi postupak. Žalba protiv rješenja ne odgađa
njegovo izvršenje.«.
Članak 36.
Članak 72. mijenja se i glasi:
»(1) Kad obrana nije obvezna, okrivljeniku se može, na njegov zahtjev, nakon primitka
rješenja o provođenju istrage odnosno podizanja optužnice za kaznena djela za koja se
istraga ne provodi ili kada istraga nije provedena, do pravomoćnog dovršetka kaznenog
postupka imenovati branitelj na teret proračunskih sredstava, ako prema svom
imovinskom stanju ne može podmiriti troškove obrane bez ugrožavanja vlastitog
uzdržavanja i uzdržavanja svoje obitelji ili osoba koje je po zakonu dužan uzdržavati, a
složenost, težina ili posebne okolnosti predmeta to opravdavaju.
(2) Obrazloženi zahtjev za imenovanje branitelja na teret proračunskih sredstva
okrivljenik podnosi državnom odvjetniku do podizanja optužnice odnosno sudu nakon
podizanja optužnice. Uz zahtjev, okrivljenik je dužan priložiti dokaze o svom
imovinskom stanju, stanju svoje obitelji ili osoba koje je po zakonu dužan uzdržavati
odnosno osoba koje su po zakonu dužne uzdržavati njega. Iz dokaza o imovinskom
stanju moraju biti vidljivi ukupni prihodi unutar godine dana, podaci i stanje o računima
u bankarskim i drugim financijskim institucijama, vlasništvo nad nekretninama,
pokretninama i pravima, na kojima temelji osnovanost zahtjeva.
(3) Ako zahtjevu nisu priloženi dokazi o imovinskom stanju okrivljenika, njegove
obitelji i osoba iz stavka 2. ovog članka državni odvjetnik odnosno sud pozvat će
okrivljenika na dopunu. Ako okrivljenik ne priloži dokaze u dodijeljenom mu
primjerenom roku, državni odvjetnik odnosno sud rješenjem će odbaciti zahtjev
okrivljenika za postavljanjem branitelja na teret proračunskih sredstava.
(4) O osnovanosti zahtjeva za imenovanje branitelja na teret proračunskih sredstava
odlučuje obrazloženim rješenjem državni odvjetnik odnosno predsjednik vijeća ili sudac
pojedinac, koji može, ako to ocijeni potrebnim, prethodno provjeriti ili pribaviti dodatne
podatke o imovinskom stanju okrivljenika, njegove obitelji i osoba iz stavka 2. ovog
članka. O žalbi protiv rješenja državnog odvjetnika odlučuje sudac istrage, dok o žalbi
protiv rješenja predsjednika vijeća ili suca pojedinca odlučuje vijeće.
(5) Ako je okrivljenik postavio zahtjev za imenovanje branitelja na teret proračunskih
sredstava tijelo koje vodi postupak nije ovlašteno poduzeti radnju u kojoj okrivljenik
ima pravo sudjelovati niti odlučiti o podnesenom pravnom lijeku ili sredstvu, prije nego
odluči o osnovanosti zahtjeva okrivljenika za imenovanje branitelja na teret
proračunskih sredstava odnosno prije imenovanja branitelja na teret proračunskih
sredstava, osim ako se ne radi o radnjama koje ne trpe odgodu. Tijelo koje vodi
postupak dužno je imenovanom branitelju na teret proračunskih sredstava osigurati
primjereno vrijeme za pripremu obrane.
(6) Branitelja imenuje rješenjem predsjednik suda. Žalba protiv tog rješenja nije
dopuštena.
(7) Ako je zahtjev za imenovanje branitelja na teret proračunskih sredstava odbijen
okrivljenik može ponoviti zahtjev ako se njegovo imovinsko stanje odnosno imovinsko
stanje njegove obitelji ili osoba iz stavka 2. ovog članka izmijeni u mjeri da okrivljenik
ne može podmiriti troškove obrane bez ugrožavanja vlastitog uzdržavanja i uzdržavanja
svoje obitelji ili osoba koje je po zakonu dužan uzdržavati.«.
Članak 37.
U članku 73. stavku 2. brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »4.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 13/77U stavku 5. zarez i riječ: »odlučuje« brišu se, a iza riječi: »istrage« stavlja se zarez.
Članak 38.
Članak 74. mijenja se i glasi:
»Branitelj ima pravo uvida u spis u skladu s ovim Zakonom (članak 184. stavci 4. i
5.).«.
Članak 39.
Članak 75. mijenja se i glasi:
»(1) Uhićenik ima pravo slobodnog i neometanog razgovora s braniteljem čim je
imenovao branitelja, odnosno čim je donesena odluka o imenovanju branitelja.
(2) Ako postoje razlozi iz članka 123. stavka 1. točke 2. ovog Zakona ili bojazan
počinjenja kaznenih djela prikrivanja iz članka 244. Kaznenog zakona ili pomoći
počinitelju nakon počinjenja kaznenog djela iz članka 303. Kaznenog zakona, državni
odvjetnik može, u postupku za kaznena djela protiv Republike Hrvatske (Glava
XXXII.) i protiv Oružanih snaga Republike Hrvatske (Glava XXXIV.) te u postupku za
kaznena djela terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), terorističkog
udruženja (članak 102. stavak 1.), zločinačkog udruženja (članak 328.) i počinjenja
kaznenog djela u sastavu zločinačkog udruženja (članak 329. stavak 1. točke 3. do 6.) iz
Kaznenog zakona, rješenjem odrediti da se razgovor između uhićenika i branitelja
nadzire. U rješenju će se odrediti rok trajanja nadzora.
(3) Rješenje iz stavka 2. ovog članka prije početka razgovora dostavlja se uhićeniku i
branitelju.
(4) Protiv rješenja državnog odvjetnika iz stavka 2. ovog članka uhićenik i branitelj
mogu u roku od dva sata podnijeti žalbu sucu istrage. Sudac istrage o žalbi odlučuje u
roku od šest sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja. Ako sud ne donese odluku u
propisanom roku, razgovor između branitelja i uhićenika će se nastaviti bez nadzora.«.
Članak 40.
U članku 76. stavku 2. točka a) briše se.
Dosadašnje točke b) i c) postaju točke a) i b).
Stavak 4. mijenja se i glasi:
»(4) Sud će rješenjem odrediti rok trajanja nadzora iz stavka 2. ovog članka koji ukupno
može trajati najdulje dva mjeseca od određivanja pritvora ili istražnog zatvora.«.
Članak 41.
U članku 82. stavku 2. riječ: »stana« zamjenjuje se riječju: »doma«.
U stavku 3. zarez i riječi: »osim kad zapisnik prema ovom Zakonu može sastaviti sudski
savjetnik ili sudački vježbenik« brišu se.
Članak 42.
Članak 86. mijenja se i glasi:
»(1) Sudac istrage će do završetka istrage, odnosno predsjednik optužnog vijeća nakon
primitka optužnice na potvrđivanje, a prije njezina ispitivanja (članak 344. stavak 4.) na
prijedlog stranaka ili po službenoj dužnosti rješenjem odlučiti o izdvajanju nezakonitog30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 14/77dokaza iz spisa. Sudac istrage je dužan odlučiti o izdvajanju nezakonitog dokaza
odmah, a najkasnije u roku od tri dana od saznanja. Protiv rješenja kojim je odlučeno o
prijedlogu stranaka ili o izdvajanju dopuštena je posebna žalba. O žalbi odlučuje viši
sud.
(2) Nakon pravomoćnosti rješenja izdvojeni se dokazi zatvaraju u poseban omot i
čuvaju kod suca istrage odvojeno od ostalih spisa i ne mogu se razgledati niti se njima
može služiti u postupku.
(3) Državni odvjetnik uz optužnicu za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora
teža od pet godina ne dostavlja obavijesti koje su u skladu s člankom 208. ovog Zakona
dali građani, zapisnike iz članka 206.g stavka 4. ovog Zakona te izjave iz članka 205.
stavka 6. ovog Zakona.
(4) Ako je državni odvjetnik dostavio obavijesti i zapisnike protivno stavku 3. ovog
članka, predsjednik optužnog vijeća dužan ih je izdvojiti nakon primitka optužnice te
vratiti državnom odvjetniku.«.
Članak 43.
U članku 87. stavku 2. riječ: »Izvan« zamjenjuje se riječju: »Osim«, a riječi: »izvođenje
dokazne radnje« zamjenjuju se riječju: »radnja«.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Tijelo koje provodi radnju će prije početka provođenja radnje upozoriti osobe koje
u njoj sudjeluju da se radnja snima određenim tehničkim uređajem i da snimka može
biti upotrijebljena kao dokaz u postupku.«.
U stavku 5. riječ: »spisima« zamjenjuje se riječju: »spisu«.
Stavak 6. mijenja se i glasi:
»(6) U slučajevima iz stavka 1. i 2. ovog članka, sud ili državni odvjetnik može odrediti
da se snimka u cijelosti ili djelomično prepiše. Prijepis će se pregledati i ovjeriti
potpisom osobe koja je odredila i koja je sačinila prijepis. Prijepis će se priključiti spisu
predmeta i ne predstavlja dokaz u postupku.«.
Članak 44.
U članku 95. stavak 3. briše se.
Članak 45.
U članku 97. stavci 3. i 4. mijenjaju se i glase:
»(3) Dovedbeni nalog izdaje se u pisanom obliku i sadrži: ime i prezime okrivljenika
kojeg treba dovesti te druge potrebne podatke koji su poznati, naziv kaznenog djela koje
mu se stavlja na teret uz navođenje odredaba Kaznenog zakona, razlog zbog kojeg se
nalaže dovođenje, službeni pečat tijela i potpis osobe koja izdaje nalog.
(4) Dovedbeni nalog iznimno, pod uvjetima iz članka 208. stavka 3. ovog Zakona, može
izdati policija. Dovedbeni nalog mora imati sadržaj iz stavka 3. ovog članka.«.
Članak 46.
U članku 98. stavku 2. iza točke 8. umjesto točke stavlja se zarez i dodaju točke 9. i 10.
koje glase:
»9) zabrana uhođenja ili uznemiravanja žrtve ili druge osobe,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 15/7710) udaljenje iz doma.«.
U stavku 3. riječ: »stan« zamjenjuje se riječju: »dom«.
U stavku 4. riječ: »općenje« zamjenjuje se riječju: »komuniciranje«.
U stavku 5. u drugoj rečenici iza riječi: »odvjetnik« umjesto točke stavlja se zarez i
dodaju riječi: »a sudac istrage kad odlučuje o istražnom zatvoru.« Iza druge rečenice
dodaje se rečenica koja glasi: »Državni odvjetnik ili sudac istrage koji je mjeru odredio
nadležan je za njezino produljenje ili ukidanje.«.
Stavak 6. mijenja se i glasi:
»(6) Mjere opreza mogu trajati dok za to postoji potreba, a najdulje do pravomoćnosti
presude. Trajanje mjera opreza nije ograničeno rokovima trajanja istražnog zatvora.
Svaka dva mjeseca, računajući od dana pravomoćnosti prethodnog rješenja o mjeri
opreza, tijelo koje je odredilo mjeru opreza prije podizanja optužnice odnosno sud koji
vodi postupak, ispitat će po službenoj dužnosti postoji li još potreba za mjerom opreza
te je rješenjem produljiti ili ukinuti ako više nije potrebna. Ako je mjera opreza
određena kao uvjet jamstva, kontrola produljenja mjere neće se provoditi.«.
U stavku 7. u drugoj rečenici iza riječi: »sudac istrage« dodaju se riječi: »odnosno
izvanraspravno vijeće«.
Članak 47.
U članku 99. stavku 8. iza riječi: »dozvoli« zagrade i riječi: »(osobni podaci, tijelo koje
je izdalo dozvolu, broj, datum, vrsta vozila i drugo)« brišu se.
Iza stavka 8. dodaju se stavci 9. i 10 koji glase:
»(9) U rješenju kojim se nalaže mjera opreza zabrane uznemiravanja ili uhođenja žrtve
ili druge osobe nadležno tijelo zabranit će uznemiravanje ili uhođenje određene osobe.
(10) U rješenju kojim se nalaže mjera opreza udaljenje iz doma nadležno tijelo odredit
će adresu doma iz kojeg se okrivljenik udaljuje.«.
Članak 48.
U članku 100. stavku 2. iza riječi: »granice,« dodaju se riječi: »zabrane uznemiravanja
ili uhođenja žrtve ili druge osobe, udaljenja iz doma«.
Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi:
»(5) Rješenje kojim se nalaže mjera opreza kod kaznenih djela kaznenopravne zaštite
djece dostavlja se i nadležnom tijelu socijalne skrbi prema mjestu boravišta djeteta.«.
Dosadašnji stavak 5. postaje stavak 6.
Članak 49.
Članak 103. mijenja se i glasi:
»(1) Sud će rješenjem odrediti visinu jamstva i oblik polaganja jamčevine, a koja se
može sastojati u polaganju gotovog novca, vrijednosnih papira, dragocjenosti ili drugih
pokretnina veće vrijednosti koje se lako mogu unovčiti i čuvati ili u stavljanju hipoteke
za iznos jamstva na nekretnine osobe koja daje jamstvo.
(2) Protiv odluke o visini jamstva i obliku polaganja jamčevine stranke imaju pravo
žalbe u roku od tri dana. Nakon što rješenje o jamstvu postane pravomoćno te30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 16/77okrivljenik dade obećanje iz članka 102. stavka 1. ovog Zakona, a jamčevina bude
položena, sud će donijeti rješenje o ukidanju istražnog zatvora u kojem će navesti
osnovu zbog koje je protiv okrivljenika bio određen istražni zatvor i uvjete kojih se
okrivljenik mora pridržavati.
(3) Nakon što rješenje o ukidanju istražnog zatvora postane pravomoćno sud će
pravomoćno rješenje o jamstvu dostaviti policiji radi postupanja u smislu članka 104.
stavka 1. ovog Zakona. Tako će sud postupiti i kada okrivljeniku odobri napuštanje
boravišta.«.
Članak 50.
U članku 104. stavku 1. u drugoj rečenici, iza riječi: »obavještava« dodaju se riječi:
»nadležnog državnog odvjetnika i« .
U stavku 2. riječi: »određivanju jamstva« zamjenjuju se riječju: »jamstvu«.
Članak 51.
U članku 105. stavci 1., 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(1) Visina jamstva i oblik polaganja jamčevine mogu se izmijeniti rješenjem ako to
opravdavaju naknadno utvrđene okolnosti.
(2) Ako se utvrdi da je okrivljenik prikrio prave okolnosti odlučne za odmjeravanje
visine jamstva ili oblika polaganja jamčevine, ili ako se utvrdi postojanje razloga za
istražni zatvor različitih od onih zbog kojih je bio određen istražni zatvor koji je
zamijenjen jamstvom, a dano jamstvo nije primjereno novim okolnostima, protiv
okrivljenika će se odrediti istražni zatvor, a nakon zatvaranja okrivljenika, jamstvo će se
ukinuti, položena jamčevina vratiti, a hipoteka obrisati. Tim rješenjem može se odrediti
nova visina jamstva i oblik polaganja jamčevine koje bi zamijenilo istražni zatvor.
(3) Ako postoji ozbiljna vjerojatnost da će okrivljenik postupiti protivno uvjetima
rješenja o jamstvu, na prijedlog državnog odvjetnika, može se odrediti istražni zatvor
protiv okrivljenika, a jamstvo će se ukinuti te će se jamčevina vratiti osobi koja ju je
dala.«.
Članak 52.
Članak 108. mijenja se i glasi:
»(1) Prilikom uhićenja uhićeniku se mora odmah predati pisana pouka o pravima iz
članka 108.a stavka 1. ovog Zakona. Ako se pisana pouka nije mogla predati, policija
mora uhićenika odmah upoznati na njemu razumljiv način s pravima iz članka 7. stavka
2. točke 1. do 4. ovog Zakona osim ako pouku nije sposoban shvatiti ili postoji opasnost
za život ili tijelo.
(2) Ako pisana pouka iz članka 108.a stavka 1. ovog Zakona nije predana uhićeniku
prilikom uhićenja, uručit će mu se odmah po dolasku u službene prostorije policije. Ako
uhićenik ne može pročitati pouku postupit će se na način propisan u članku 8. stavku 5.
ovog Zakona.
(3) Ako se uhićenje provodi na temelju dovedbenog naloga, nalog mora biti pročitan i
uručen uhićeniku prilikom oduzimanja slobode, osim ako to s obzirom na okolnosti
uhićenja nije moguće.
(4) Prilikom uhićenja smije se upotrijebiti samo ona sila na koju policiju ovlašćuje
posebni zakon.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 17/77(5) O uhićenju će policija odmah obavijestiti:
1) državnog odvjetnika,
2) osobe iz članka 108.a stavka 1. točke 3., 5. i 6. na zahtjev uhićenika,
3) nadležno tijelo socijalne skrbi ako je potrebno poduzeti mjere za zbrinjavanje djece i
drugih članova obitelji uhićenika o kojima se on brine,
4) skrbnika ako je uhićenik lišen poslovne sposobnosti.
(6) Nakon predaje pouke policija će pitati uhićenika je li razumio pouku o pravima te ga
poučiti o njegovim pravima ako je to potrebno.
(7) Uhićenik iz članka 107. točke 2. i 3. ovog Zakona ima pravo slobodno, neometano i
bez nadzora razgovarati s braniteljem u trajanju do trideset minuta, osim u slučaju iz
članka 75. stavka 2. ovog Zakona. Ako uhićenik nema izabranog branitelja ili on ne
može doći, mora mu se omogućiti da uzme branitelja s liste dežurnih odvjetnika
Hrvatske odvjetničke komore.«.
Članak 53.
Iza članka 108. dodaju se članci 108.a i 108.b koji glase:
»Članak 108.a
(1) Pouka o pravima uhićenika sadrži obavijest o:
1) razlozima uhićenja,
2) pravu da nije dužan iskazivati,
3) pravu na branitelja po vlastitom izboru ili na branitelja postavljenog s liste dežurnih
odvjetnika,
4) pravu na tumačenje i prevođenje sukladno članku 8. ovog Zakona,
5) pravu da se na njegov zahtjev o uhićenju izvijesti obitelj ili druga osoba koju on
odredi,
6) pravu stranog državljanina da će na njegov zahtjev o uhićenju biti obaviješteno
nadležno konzularno tijelo ili veleposlanstvo te će mu se s njima omogućiti kontakt
(članak 116. ovog Zakona),
7) pravu na uvid u spis predmeta sukladno odredbama ovog Zakona,
8) pravu na hitnu medicinsku pomoć,
9) tome da lišenje slobode od trenutka uhićenja do dovođenja sucu istrage može trajati
najdulje 48 sati, a za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora do jedne godine
najdulje 36 sati.
(2) Uhićenik ima pravo zadržati pouku o pravima za vrijeme lišenja slobode.
Članak 108.b
(1) Ako postoji opasnost za život ili imovinu većeg opsega, opasnost počinjenja novog
kaznenog djela za koje je propisana kazna zatvora teža od pet godina, ili opasnost da će
se sakriti ili uništiti dokazi državni odvjetnik može naložiti policiji odgodu30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 18/77obavještavanja osoba iz članka 108.a stavka 1. točke 3. i 5. dok postoje razlozi, a
najduže 12 sati od trenutka uhićenja.
(2) Za to vrijeme od uhićenika se ne mogu prikupljati obavijesti niti prema njemu
poduzimati druge radnje, osim radnje utvrđivanja istovjetnosti iz članka 211. stavka 1. i
3. ovog Zakona te pretrage osobe u slučaju iz članka 246. stavka 4. ovog Zakona.
(3) U slučaju iz stavka 1. ovog članka u izvješću o uhićenju i dovođenju priložit će se
nalog državnog odvjetnika u kojem će se navesti konkretni razlozi odgode davanja
obavijesti.«.
Članak 54.
U članku 109. stavku 2. iza riječi: »sata« umjesto točke stavlja se zarez i dodaju riječi:
»a za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora do jedne godine dvanaest sati.«.
U stavku 3. posljednje dvije rečenice brišu se.
Iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:
»(4) Pritvorski nadzornik obavještava državnog odvjetnika odmah po prijemu
uhićenika. Obavijest se unosi u pritvorski zapisnik uhićenika.«.
Dosadašnji stavak 4. postaje stavak 5.
U dosadašnjem stavku 5. koji postaje stavak 6. iza riječi: »nadzorniku« umjesto točke
stavlja se zarez i dodaju riječi: »a uhićenika za kaznena djela za koja je propisana kazna
zatvora do jedne godine najkasnije dvanaest sati nakon predaje pritvorskom
nadzorniku.«.
U dosadašnjem stavku 6. koji postaje stavak 7. u točki 2. brojka: »5.« zamjenjuje se
brojkom: »6.«.
U dosadašnjem stavku 7. koji postaje stavak 8. brojka: »6.« zamjenjuje se brojkom:
»7.«.
Članak 55.
U članku 111. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Pritvorski nadzornik će provjeriti da li je dovedeni uhićenik primio i razumio
pouku o pravima iz članka 108.a stavka 1. ovog Zakona.«.
Članak 56.
Članak 112. mijenja se i glasi:
»(1) Državni odvjetnik pisanim i obrazloženim rješenjem određuje pritvor protiv
uhićenika ako utvrdi da postoje osnove sumnje da je uhićenik počinio kazneno djelo za
koje se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti, a postoje neki od razloga za
istražni zatvor iz članka 123. stavka 1. točke 1. – 4. ovog Zakona, a pritvor je potreban
radi utvrđivanja istovjetnosti, provjere alibija te prikupljanja podataka o dokazima.
(2) Ako se za vrijeme uhićenja ustanovi postojanje osnova sumnje da je uhićenik
počinio drugo kazneno djelo za koje se kazneni postupak pokreće po službenoj
dužnosti, ne može biti ponovno uhićen već državni odvjetnik može protiv njega odrediti
pritvor.
(3) Državni odvjetnik je dužan odmah po primitku obavijesti iz članka 109. stavka 4.
ovog Zakona naložiti pritvorskom nadzorniku da zadrži uhićenika ili mu naložiti da ga30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 19/77pusti na slobodu.
(4) Protiv rješenja o pritvoru pritvorenik se može žaliti u roku od šest sati. O žalbi
odlučuje sudac istrage u roku od osam sati. Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.
(5) Pritvor iz stavka 1. i 2. ovog članka može trajati najdulje četrdeset i osam sati od
trenutka uhićenja, osim za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora do jedne
godine, kada pritvor iz stavka 1. i 2. ovog članka može trajati najdulje trideset i šest sati
od trenutka uhićenja. Na prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može
obrazloženim rješenjem produljiti pritvor za daljnjih trideset šest sati ako je to nužno
radi prikupljanja dokaza o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora od pet
godina ili teža. Protiv rješenja suca istrage o produljenju pritvora pritvorenik se može
žaliti u roku od šest sati. O žalbi odlučuje vijeće u roku od dvanaest sati. Žalba ne
zadržava izvršenje rješenja. Pritvorenik može žalbu izjaviti na zapisnik.
(6) Pritvor će se odmah ukinuti ako su prestali razlozi zbog kojih je određen.
(7) Državni odvjetnik nakon što je ispitao uhićenika može pisanim nalogom naložiti
policiji da najkasnije u roku od četrdeset i osam sati od trenutka uhićenja, odnosno
trideset i šest sati od trenutka uhićenja za kaznena djela za koja je propisana kazna
zatvora do jedne godine, dovede uhićenika sucu istrage radi postupanja prema članku
118. ovog Zakona. U tom slučaju državni odvjetnik ne donosi rješenje o pritvoru.
(8) Ako u rokovima iz stavka 5. ovog članka protiv uhićenika nije određen pritvor ili
uhićenik nije doveden sucu istrage prema stavcima 5. i 7. ovog članka, ima se pustiti na
slobodu.«.
Članak 57.
U članku 118. stavku 1. brojka: »2.« zamjenjuje se brojkom: »5.«, a brojka: »4.«
zamjenjuje se brojkom: »7.«.
Članak 58.
U članku 123. stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavci 3., 4. i 5. postaju stavci 2., 3. i 4.
Članak 59.
U članku 124. stavku 2. točki 1. riječ: »naloga« zamjenjuje se riječju: »rješenja«.
Točka 5. mijenja se i glasi:
»5) visinu jamstva i oblik polaganja jamčevine koji mogu zamijeniti istražni zatvor.«.
Članak 60.
U članku 130. stavku 2. riječi: »za koja se vodi redoviti kazneni postupak« zamjenjuju
se riječima: »iz nadležnosti županijskog suda«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Za kaznena djela iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i
organiziranog kriminaliteta, ako je istraga produljena, sudac istrage može produljiti
istražni zatvor za još tri mjeseca i još jednom za najviše tri mjeseca. Sveukupni rok
trajanja istražnog zatvora do podizanja optužnice može iznositi dvanaest mjeseci.«.
U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 4. iza riječi: »stavka 2.« dodaju se riječi: »i
3.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 20/77Članak 61.
U članku 133. stavku 1. dodaje se nova točka 1. koja glasi:
»1) dva mjeseca ako se za kazneno djelo može izreći kazna zatvora do jedne godine,«.
Dosadašnje točke 1. do 5. postaju točke 2. do 6.
U stavku 2. riječi: »točke 1. do 3.« zamjenjuju se riječima: »točke 1. do 4.«, a riječi:
»točke 4. i 5.« zamjenjuju se riječima: »točke 5. i 6.«, a na kraju dodaje se rečenica koja
glasi: »U predmetima za kaznena djela iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje
korupcije i organiziranog kriminaliteta u kojima je istraga produljena, sveukupno
trajanje istražnog zatvora iz ovog stavka produljuje se za vrijeme za koje je bila
produljena istraga.«.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Kad je presuda ukinuta, a nakon što isteknu rokovi iz stavka 2. ovog članka, u
postupku za kaznena djela iz stavka 1. točke 1. i 2. ovog članka ukupno trajanje
istražnog zatvora iz stavka 1. i 2. ovog članka produljuje se za daljnjih tri mjeseca, za
kaznena djela iz stavka 1. točke 3. i 4. ovog članka za daljnjih šest mjeseci, a za
kaznena djela iz stavka 1. točke 5. i 6. ovog članka za još jednu godinu.«.
Članak 62.
U članku 145. stavak 4. mijenja se i glasi:
»(4) Troškovi iz stavka 2. ovog članka, osim onih koji su nastali u tijelima koja se
financiraju iz državnog proračuna, isplaćuju se iz sredstava tijela koje vodi postupak, a
naplaćuju kasnije od osoba koje su ih dužne naknaditi prema odredbama ovog
Zakona.«.
Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi:
»(5) Troškovi kopiranja ili snimanja spisa ili dijela spisa naplaćuju se od osobe na čiji se
zahtjev obavlja kopiranje ili snimanje, osim kada se ono obavlja na zahtjev branitelja po
službenoj dužnosti, u kojem slučaju se isplaćuju iz sredstava tijela koje vodi postupak, a
o njima se konačno odlučuje sukladno odredbama ovog Zakona.«.
Iza dosadašnjeg stavka 5. koji postaje stavak 6. dodaje se stavak 7. koji glasi:
»(7) Opunomoćenik koji nije odvjetnik nema pravo na nagradu, već samo na nužne
izdatke.«.
Članak 63.
Članak 148. mijenja se i glasi:
»(1) Kad sud okrivljenika proglasi krivim, u presudi će mu naložiti da podmiri troškove
kaznenog postupka.
(2) Osoba koja je okrivljena za više kaznenih djela neće se osuditi na naknadu troškova
u svezi s djelima za koja je oslobođena optužbe ako se ti troškovi mogu izdvojiti iz
ukupnih troškova.
(3) U presudi kojom je više okrivljenika proglašeno krivima sud će odrediti koliki će
dio troškova podmiriti svaki od njih, a ako to nije moguće, odlučit će da svi okrivljenici
solidarno podmire troškove. Plaćanje paušalne svote odredit će se za svakog
okrivljenika pojedinačno.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 21/77(4) Ako nedostaju podaci o visini troškova, posebno rješenje o visini troškova donijet će
sudac istrage, sudac pojedinac ili predsjednik vijeća kad se ti podaci pribave. Zahtjev s
podacima o visini troškova može se podnijeti najkasnije u roku od tri mjeseca od dana
dostave pravomoćne presude ili rješenja osobi koja ima pravo postaviti takav zahtjev.
(5) Kada je o troškovima kaznenog postupka odlučeno posebnim rješenjem, o žalbi
protiv tog rješenja odlučuje vijeće iz članka 19.b stavka 5., odnosno članka 19.d stavka
3. ovog Zakona.
(6) Ako je imovinsko stanje osuđenika u vrijeme izvršenja odluke o troškovima
kaznenog postupka takvo da bi plaćanjem tih troškova bilo dovedeno u pitanje
uzdržavanje osuđenika ili osoba koje je on po zakonu dužan uzdržavati, predsjednik
vijeća može, na obrazloženi zahtjev osuđenika, posebnim rješenjem osloboditi ga
dužnosti naknade tih troškova. Osuđenik uz zahtjev mora priložiti dokaze o svom
imovinskom stanju, stanju svoje obitelji ili osoba koje je po zakonu dužan uzdržavati
odnosno osoba koje su po zakonu dužne uzdržavati njega iz kojih moraju biti vidljivi
ukupni prihodi unutar godine dana, podaci i stanje o računima u bankarskim i drugim
financijskim institucijama, vlasništvo nad nekretninama, pokretninama i pravima, na
kojima temelji osnovanost zahtjeva. Zahtjev osuđenika odgađa prisilnu naplatu troškova
kaznenog postupka.«.
Članak 64.
Iza članka 148. dodaje se članak 148.a koji glasi:
»Članak 148.a
»Ako se deset godina od pravomoćnosti odluke o troškovima kaznenog postupka sazna
da je imovinsko stanje osuđenika takvo da je u mogućnosti u cijelosti ili djelomično
naknaditi troškove kaznenog postupka, uključujući i troškove postavljenog branitelja,
predsjednik vijeća, na prijedlog državnog odvjetnika, a nakon očitovanja osuđenika o
prijedlogu, posebnim će rješenjem obvezati osuđenika na naknadu tih troškova u
cijelosti ili djelomično. O žalbi protiv tog rješenja odlučuje vijeće iz članka 19.b stavka
5., odnosno članka 19.d stavka 3. ovog Zakona.«.
Članak 65.
U članku 150. stavku 1. druga rečenica mijenja se i glasi: »Ako je oštećeniku kao
tužitelju bio postavljen opunomoćenik, nagrada i nužni izdaci postavljenog
opunomoćenika isplatit će se iz proračunskih sredstava.«, a treća rečenica briše se.«.
Stavak 2. briše se.
Članak 66.
Naziv glave XII. mijenja se i glasi:
»Glava XII.
ODLUKE, DOSTAVA, UVID U SPIS, KAZNENA EVIDENCIJA, OSOBNI
PODACI, PRONAĐENE I ODUZETE STVARI«.
Članak 67.
U članku 170. stavku 4. riječi: »i 169. stavka 4. točke 2.« brišu se.
Članak 68.
U članku 173. stavci 1. i 2. mijenjaju se i glase:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 22/77»(1) Poziv svjedoku ili vještaku za provođenje dokazne radnje dostavlja državni
odvjetnik ili istražitelj ako mu je državni odvjetnik povjerio obavljanje te radnje. Poziv
svjedoku ili vještaku za dokazno ročište ili raspravu dostavlja sud. Tijelo koje ima
provesti radnju prethodno određuje vrijeme i mjesto provođenja radnje. Pozvana osoba
bit će upozorena na posljedice nedolaska.
(2) Sud može, nakon što mu državni odvjetnik predoči dokaze o sadržaju i uručenju
poziva svjedoku i vještaku koji se nisu odazvali na njegov uredan poziv ili dokaze o
nemogućnosti uručenja, naložiti da se svjedok ili vještak prisilno dovedu radi
provođenja dokazne radnje.«.
Članak 69.
U članku 175. stavku 2. iza riječi: »obavlja« dodaje se riječ: »neposrednom«.
U stavku 3., u zagradama, iza riječi: »članak 239.« dodaju se riječi »stavak 1.«.
U stavku 4. riječi: »izdaje tajnik suda i šalje okrivljeniku, na temelju naloga suda«
zamjenjuju se riječima: »upućuje sud.«.
Stavak 5. briše se.
U dosadašnjem stavku 6. koji postaje stavak 5. brojka: »7.« zamjenjuje se brojkom:
»6.«, a na kraju dodaje se rečenica koja glasi: »Tako će sud postupiti i kad dostavlja
optužnicu.«.
Dosadašnji stavci 7. i 8. postaju stavci 6. i 7.
Članak 70.
U članku 176. stavku 2. druga rečenica briše se.
Članak 71.
Članak 177. briše se.
Članak 72.
U članku 179. stavci 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(2) Ako je zaposlenik tijela koje je korisnik državnog proračuna pravomoćno osuđen,
prvostupanjski sud će prijepis pravomoćne osuđujuće presude dostaviti čelniku tog
tijela, a ako je osuđen čelnik tijela pravomoćnu osuđujuću presudu će dostaviti tijelu
kojem čelnik odgovara za svoj rad.
(3) Ako je pričuvni časnik ili dočasnik pravomoćno osuđen, prvostupanjski sud će
prijepis pravomoćne osuđujuće presude dostaviti tijelu nadležnom za poslove obrane u
kojemu se osuđenik vodi u vojnoj evidenciji.«.
Članak 73.
U članku 181. stavku 1. riječi: »tajnik suda« zamjenjuju se riječima: »sud koji je izrekao
prvostupanjsku presudu«.
U stavku 5. prva rečenica mijenja se i glasi: »Ako osoba iz stavka 1. ovog članka ne
ispuni obvezu u roku, sud će presudu s potvrdom ovršnosti dostaviti nadležnom
državnom odvjetniku.«.
U stavku 6. riječi: »tajnik suda naložit će« zamjenjuju se riječima: »sud će naložiti«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 23/77U stavku 7. riječi: »sud koji je izrekao prvostupanjsku presudu odlučit će« zamjenjuju
se riječima: »sud će odlučiti«.
Članak 74.
Članak 182. mijenja se i glasi:
»Kad novčana kazna izrečena prema odredbama ovog Zakona nije uplaćena u cijelosti
ili djelomično u određenom roku, na odgovarajući način primijenit će se odredbe
Kaznenog zakona o prisilnoj naplati novčane kazne i zamjeni nenaplaćene novčane
kazne.«.
Članak 75.
Naslov iznad članka 183. mijenja se i glasi: »4. Uvid u spis«.
Članak 183. mijenja se i glasi:
»(1) Pravo na uvid u spis obuhvaća pravo razgledavanja, prepisivanja, preslikavanja i
snimanja spisa predmeta u skladu s ovim Zakonom i državnoodvjetničkog spisa u
skladu s posebnim zakonom. Pravo na uvid u spis obuhvaća i razgledavanje predmeta
koji služe za utvrđivanje činjenica u postupku.
(2) Pravo uvida u spis u kojem je postupanje tajno, nejavno ili je isključena javnost
dopušteno je u skladu s ovim Zakonom samo osobama koje mogu sudjelovati u tom
postupku.
(3) Podaci o djetetu koje sudjeluje u postupku predstavljaju tajnu, kao i podaci koji su
takvima proglašeni prema posebnom zakonu.
(4) Uvid u podatke koji su tajni odobrava se u skladu s odredbama ovog i posebnog
zakona.
(5) Ako postoji bojazan iz članka 294. stavka 1. ovog Zakona sudac istrage će na
prijedlog državnog odvjetnika ili po službenoj dužnosti na odgovarajući način
(prijepisom zapisnika ili službene zabilješke bez podataka o istovjetnosti osobe,
njihovim izdvajanjem u posebni omot i slično) zaštititi tajnost podataka tih osoba koji
su u spisu.
(6) Osoba kojoj je dopušten uvid u spis tijekom izvida, istraživanja te istrage i rasprave
koje su određene tajnom upozorit će se da je dužna čuvati kao tajnu podatke koje je
saznala kao i podatke iz stavka 3. ovog članka, te da je odavanje tajne kazneno djelo. To
će se zabilježiti u spisu koji se razgledava, uz potpis osobe koja je upozorena.
(7) Uvid u spis dopušta i omogućuje tijelo koje vodi postupak, ako ovim Zakonom nije
drugačije određeno, a kad je postupak završen, uvid u spis dopušta predsjednik suda ili
službena osoba koju on odredi.
(8) Svakome, u čijemu je to opravdanom interesu, može se dopustiti uvid u spis u
skladu sa zakonom.«.
Članak 76.
Članak 184. mijenja se i glasi:
»(1) Stranke imaju pravo uvida u spis.
(2) Žrtva, oštećenik i njihov opunomoćenik imaju pravo na uvid u spis. Ako bi raniji
uvid u spis utjecao na iskaz žrtve i oštećenika, pravo na uvid u spis stječu nakon što su
ispitani.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 24/77(3) Oštećenik kao tužitelj ima pravo na uvid u spis od primitka obavijesti iz članka 55.
stavka 1. ovog Zakona.
(4) Okrivljenik i branitelj imaju pravo uvida u spis:
1) nakon što je okrivljenik ispitan, ako je ispitivanje obavljeno prije donošenja rješenja
o provođenju istrage, odnosno prije dostave obavijesti iz članka 213. stavka 2. ovog
Zakona,
2) od dostave rješenja o provođenju istrage,
3) od dostave obavijesti iz članka 213. stavka 2. ovog Zakona,
4) od dostave privatne tužbe.
(5) Ako je provedena hitna dokazna radnja prema poznatom okrivljeniku (članak 212.
ovog Zakona), a nisu ispunjeni uvjeti iz stavka 4. ovog članka, okrivljenik i branitelj
imaju pravo uvida u zapisnik o provođenju te radnje najkasnije u roku od 30 dana od
dana njezina provođenja.«.
Članak 77.
Iza članka 184. dodaje se članak 184.a koji glasi:
»Članak 184.a
(1) Ako postoji opasnost da će se uvidom u dio ili cijeli spis ugroziti svrha istrage
onemogućavanjem ili otežavanjem prikupljanja važnog dokaza ili bi se time ugrozio
život, tijelo ili imovina velikih razmjera okrivljeniku se može uskratiti pravo na uvid u
dio ili cijeli spis najdulje trideset dana od dana dostave rješenja o provođenju istrage.
Kada se ne provodi istraga, uskrata uvida u dio ili cijeli spis može se odrediti zbog
ugrožavanja života, tijela ili imovine velikih razmjera najdulje trideset dana od dostave
obavijesti iz članka 213. stavka 2. ovog Zakona.
(2) O uskrati prava na uvid u spis iz stavka 1. ovog članka do optuženja odlučuje
državni odvjetnik rješenjem koje ne mora biti obrazloženo. Okrivljenik ima pravo na
žalbu protiv rješenja u roku od tri dana. Žalba se podnosi državnom odvjetniku koji će
ju odmah uz navođenje razloga uskrate uvida u spis, dostaviti sucu istrage. Okrivljenik
nema pravo uvida u obrazloženje državnog odvjetnika. O žalbi okrivljenika odlučuje
sudac istrage u roku od 48 sati. Odluka suca istrage kojom odbija žalbu okrivljenika
dostavit će se okrivljeniku bez obrazloženja, a državnom odvjetniku s obrazloženjem.
(3) Ako bi se otkrivanjem dokaza u postupku za posebno teške oblike kaznenih djela iz
članka 334. točke 1. i 2. ovog Zakona mogla nanijeti šteta istrazi u istom ili drugom
postupku koji se vodi protiv istog ili drugih okrivljenika ili ako bi se njihovim
otkrivanjem ugrozio život drugih osoba, na zahtjev državnog odvjetnika sudac istrage
može rješenjem, a najdulje do kraja istrage okrivljeniku uskratiti uvid u pojedine
dijelove spisa koji sadrže podatke o tim dokazima.
(4) Okrivljeniku koji se nalazi u istražnom zatvoru ne može se uskratiti uvid u dio spisa
koji je od značaja za ocjenu postojanja osnovane sumnje da je počinio kazneno djelo i
postojanja okolnosti na kojima se temelji odluka o određivanju ili produljenju istražnog
zatvora.«.
Članak 78.
Članak 186. mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 25/77»(1) Osobne podatke nadležna tijela mogu prikupljati samo u zakonom određene svrhe
u okviru svojih poslova propisanim ovim Zakonom.
(2) Obrada osobnih podataka može se vršiti samo kad je to zakonom ili drugim
propisom određeno i mora biti ograničena na svrhu zbog koje su podaci prikupljeni.
Daljnja obrada tih podataka dopuštena je ako nije u suprotnosti sa svrhom u koju su
podaci prikupljeni te ako su nadležna tijela ovlaštena obrađivati takve podatke u drugu
svrhu propisanu zakonom, a obrada je potrebna i razmjerna toj drugoj svrsi.
(3) Obrada osobnih podataka koji se odnose na zdravlje ili seksualni život dopuštena je
samo iznimno ako se otkrivanje i dokazivanje kaznenog djela za koje je propisana
kazna zatvora od pet godina ili teža ne bi moglo provesti na drugi način ili bi bilo
skopčano s nerazmjernim teškoćama.
(4) Obrada osobnih podataka koji se odnose na rasno ili etničko podrijetlo, politička
uvjerenja, vjerska ili filozofska uvjerenja ili članstvo u sindikatima nije dopuštena.
(5) Osobni podaci prikupljeni za potrebe kaznenog postupka mogu se dostavljati
tijelima državne uprave sukladno posebnom zakonu, a drugim pravnim osobama samo
ako državno odvjetništvo ili sud utvrdi da su im ti podaci potrebni u skladu sa zakonom
propisanom svrhom. Prilikom dostave, te će se pravne osobe upozoriti da su dužne
primijeniti mjere zaštite podataka osoba na koju se podaci odnose.
(6) Osobni podaci iz stavka 1. ovog članka mogu se, u skladu s propisima, upotrijebiti u
drugim kaznenim postupcima, u drugim postupcima za kažnjive radnje u Republici
Hrvatskoj, u postupcima međunarodne kaznenopravne pomoći i međunarodne
policijske suradnje.
(7) Ministar nadležan za pravosuđe donosi pravilnik o automatiziranim zbirkama
osobnih podataka za potrebe državnog odvjetništva i sudova.«.
Članak 79.
Članak 187. mijenja se i glasi:
»(1) Potreba za pohranjivanjem podataka te točnost podataka prikupljenih u
evidencijama automatiziranih sustava obrade ili drugim evidencijama provjerava se
svakih pet godina. Netočni podaci ili podaci prikupljeni suprotno odredbama članka
186. i 188. ovog Zakona moraju se bez odgode ispraviti ili izbrisati.
(2) Ako posebnim zakonom nije drukčije propisano, pristup podacima o istovjetnosti
nije dopušten:
1) ako je postupak završio osuđujućom presudom, najkasnije po proteku deset godina
od trenutka kada je kazna izvršena, a ako kazna nije bila izrečena ili je izrečena uvjetna
osuda od trenutka pravomoćnosti osuđujuće presude,
2) ako je kaznena prijava odbačena ili je postupak završio oslobađajućom presudom,
odbijajućom presudom ili obustavom postupka, najkasnije po proteku tri godine od
pravomoćnosti odluke,
3) ako je postupak prema maloljetniku završio pravomoćnom osuđujućom presudom,
najkasnije po proteku dvije godine od pravomoćnosti,
4) ako je kaznena prijava protiv maloljetnika odbačena ili je postupak završio
oslobađajućom presudom, odbijajućom presudom ili obustavom postupka, odmah po
pravomoćnosti te odluke.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 26/77(3) Istekom trideset godina od isteka rokova iz stavka 2. podaci koji su izravno dostupni
brišu se.
(4) Osobni podaci prikupljeni isključivo na temelju utvrđivanja istovjetnosti ili tjelesnog
pregleda mogu se nakon kaznenog postupka, sukladno propisima, koristiti samo radi
otkrivanja ili sprječavanja kaznenog djela.
(5) Osobni podaci koji služe za utvrđivanje istovjetnosti okrivljenika, prikupljeni od
strane sigurnosno­obavještajnih službi, mogu se iznimno upotrijebiti kao dokaz u
predmetima za sljedeća kaznena djela:
1) ubojstva najviših državnih dužnosnika (članak 138.), kažnjavanja za najteže oblike
kaznenih djela protiv Republike Hrvatske (članak 155.) i terorizma (članak 169.) iz
Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 77/11.),
2) terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), terorističkog udruženja
(članak 102.), kažnjavanja za najteže oblike kaznenih djela protiv Republike Hrvatske
(članak 351.) iz Kaznenog zakona.«.
Članak 80.
U članku 188. stavku 1. riječ: »naloga« zamjenjuje se riječju: »rješenja«, a u drugoj
rečenici, na kraju, briše se točka i dodaju riječi: »ili dostave obavijesti iz članka 213.
stavka 2. ovog Zakona.«.
Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:
»(3) Odredbe članka 186. do 188. ovog Zakona ne primjenjuju se na uzimanje bioloških
uzoraka i podatke prikupljene molekularno­genetskom analizom, osim ako člancima
327. i 327.a ovog Zakona nije drukčije propisano.«.
Članak 81.
Iza članka 188. dodaju se članci 188.a, 188.b, 188.c, 188.d, 188.e, 188.f i 188.g koji
glase:
»Članak 188.a
(1) Osobni podaci prikupljeni za potrebe kaznenog postupka mogu se sukladno
odredbama ovog Zakona i posebnih propisa kojima se uređuje zaštita osobnih podataka
dostaviti ili staviti na raspolaganje nadležnim tijelima država članica Europske unije.
(2) Pod uvjetima propisanim ovim Zakonom i posebnim propisima kojima se uređuje
zaštita osobnih podataka osobni podaci iz stavka 1. ovog članka mogu se dostaviti ili
staviti na raspolaganje drugim državama i međunarodnim tijelima.
(3) Svaki prijenos osobnih podataka se evidentira u svrhu provjeravanja zakonitosti
obrade podataka, unutarnjeg nadzora i osiguravanja nepovredivosti i sigurnosti
podataka.
(4) Evidencija iz stavka 3. ovog članka dostavit će se nadzornom tijelu nadležnom za
kontrolu zaštite podataka, na njegov zahtjev.
Članak 188.b
(1) Nadležna tijela dužna su poduzeti mjere kojima se osigurava da se osobni podaci
koji nisu točni, potpuni ili ažurni ne prenose niti stavljaju na raspolaganje državama
članicama. U tu svrhu, prije prijenosa ili stavljanja na raspolaganje osobnih podataka, u30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 27/77mjeri u kojoj je to moguće, provjerit će kvalitetu tih podataka. Ako je to moguće,
prilikom prijenosa, osobnim će se podacima pridodati i dostupne informacije koje
državi članici koja te podatke prima omogućuju ocjenu stupnja njihove točnosti,
potpunosti, ažurnosti i pouzdanosti. Ako su osobni podaci preneseni bez zahtjeva za
njihov prijenos, tijelo koje je te osobne podatke primilo bez odgode će provjeriti jesu li
podaci potrebni u svrhu u koju su preneseni.
(2) Ako se naknadno utvrdi da su osobni podaci koji su preneseni odnosno stavljeni na
raspolaganje državama članicama netočni ili da su preneseni protivno odredbama ovog
Zakona ili posebnih propisa, nadležno tijelo o tome će bez odgode obavijestiti
primatelja, a takve će podatke bez odgode ispraviti ili izbrisati.
Članak 188.c
(1) Nadležno tijelo prilikom prijenosa osobnih podataka sukladno članku 188.a stavku
1. ovog Zakona može navesti rokove za čuvanje prenesenih podataka, nakon čijeg
isteka ih je primatelj dužan izbrisati ili onemogućiti pristup tim podacima, odnosno
provjeriti da li i dalje postoji potreba za njihovim korištenjem. Iznimno, ova se obveza
ne primjenjuje ako su dostavljeni podaci u trenutku isteka naznačenih rokova čuvanja
potrebni za progon kaznenih djela ili izvršavanje kaznenopravnih sankcija.
(2) Ako nadležno tijelo prilikom prijenosa osobnih podataka nije navelo rok za čuvanje
podataka sukladno odredbi stavka 1. ovog članka, primjenit će se rokovi čuvanja
propisani odredbama nacionalnog prava države članice koja je osobne podatke primila.
Članak 188.d
(1) Nadležna tijela mogu osobne podatke primljene ili dobivene na raspolaganje od
nadležnih tijela država članica Europske unije obrađivati samo kada je to ovim
Zakonom ili posebnim propisima kojima se uređuje zaštita osobnih podataka određeno i
samo u svrhu zbog koje su podaci prikupljeni.
(2) Daljnja obrada osobnih podataka iz stavka 1. ovog članka, uz uvjete propisane
člankom 186. stavkom 2. ovog Zakona, dopuštena je samo ako je potrebna u sljedeće
svrhe:
1) radi sprečavanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenopravnih
sankcija,
2) za sudske i druge postupke koji su izravno povezani sa sprečavanjem, otkrivanjem ili
progonom kaznenih djela ili izvršavanjem kaznenopravnih sankcija,
3) radi sprečavanja neposredne i ozbiljne prijetnje javnoj sigurnosti, ili
4) u bilo koju drugu svrhu, ali samo uz prethodno odobrenje države članice koja ih
prenosi ili uz pristanak osobe čiji se podaci obrađuju.
(3) Nadležna tijela mogu osobne podatke iz stavka 1. ovog članka obrađivati i u
povijesne, statističke ili znanstvene svrhe, pod uvjetom da osiguraju primjerene mjere
zaštite tih podataka.
(4) Nadležno tijelo države članice koje je zaprimilo osobne podatke obavijestit će o
njihovoj obradi tijelo koje mu je te podatke prenijelo, na zahtjev tog tijela.
Članak 188.e
Ako su za razmjenu osobnih podataka između nadležnih tijela unutar države članice
propisana posebna ograničenja obrade tih podataka, nadležno tijelo će o tim
ograničenjima obavijestiti nadležno tijelo druge države članice kojem prenosi takve30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 28/77osobne podatke. Nadležno tijelo države članice koje je zaprimilo osobne podatke dužno
je osigurati da se prilikom obrade dostavljenih podataka poštuju ograničenja obrade
koja se na te podatke odnose.
Članak 188.f
(1) Osobni podaci koje su prenijela ili stavila na raspolaganje nadležna tijela druge
države članice mogu se prenositi državama koje nisu članice Europske unije ili
međunarodnim tijelima samo ako:
1) je to potrebno za sprečavanje, otkrivanje ili progon kaznenih djela ili izvršavanje
kaznenopravnih sankcija,
2) je tijelo koje je primatelj osobnih podataka u trećoj zemlji ili međunarodno tijelo koje
je primatelj osobnih podataka odgovorno za sprečavanje, otkrivanje ili progon kaznenih
djela ili izvršavanje kaznenopravnih sankcija,
3) je država članica iz koje su podaci dobiveni dala odobrenje za prijenos osobnih
podataka u skladu sa svojim nacionalnim pravom i
4) ako država koja nije članica Europske unije ili međunarodno tijelo osiguravaju
odgovarajuću razinu zaštite za namjeravanu obradu podataka.
(2) Iznimno, ako država članica iz koje su osobni podaci dobiveni nije dala odobrenje
za njihov prijenos (stavak 1. točka 3) ovog članka), podaci iz stavka 1. ovog članka
mogu se prenijeti državama koje nisu članice Europske unije ili međunarodnim tijelima
samo ako je njihovo prenošenje nužno za sprečavanje neposredne i ozbiljne prijetnje
javnoj sigurnosti države članice ili države koja nije članica Europske unije, ili bitnim
interesima države članice, pod uvjetom da se prethodno odobrenje nije moglo pribaviti
na vrijeme. O prijenosu bez prethodnog odobrenja odmah će se obavijestiti nadležno
tijelo države članice iz koje su podaci dobiveni.
(3) Iznimno, osobni podaci iz stavka 1. ovog članka mogu se prenositi državama koje
nisu članice Europske unije ili međunarodnim tijelima koje ne osiguravaju
odgovarajuću razinu zaštite za namjeravanu obradu podataka (stavak 1. točka 4) ovog
članka), ako pravo države članice koja prenosi podatke to predvidi zbog zakonitih
posebnih interesa osobe čiji se podaci obrađuju ili zakonitih prevladavajućih interesa, a
posebice važnih javnih interesa, ili ako država ili međunarodno tijelo koje prima
podatke osigura zaštitu koja se prema pravu države članice iz koje podaci potječu
smatra odgovarajućom.
(4) Odgovarajuća razina zaštite u smislu stavka 1. točke 4) ovog članka ocjenjuje se
uzimajući u obzir sve okolnosti povezane s postupcima prenošenja osobnih podataka.
Pri ocjeni će se osobito imati u vidu vrsta podataka, svrha i trajanje obrade, država
podrijetla i država ili međunarodno tijelo koje je krajnje odredište podataka, pravni
propisi, kako opći tako i posebni, koji su na snazi u državi ili međunarodnom tijelu koje
je primatelj podataka, te važeća pravila struke i mjere sigurnosti.
(5) Primatelj osobnih podataka iz stavka 1. ovog članka o njihovoj će obradi, na zahtjev
tijela koje mu je osobne podatke prenijelo, obavijestiti to tijelo.
Članak 188.g
(1) Osobni podaci koje su prenijela ili stavila na raspolaganje nadležna tijela druge
države članice mogu se prenositi privatnim osobama samo ako:
1) je nadležno tijelo države članice od koje su podaci dobiveni odobrilo to prenošenje u
skladu sa svojim nacionalnim pravom,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 29/772) ne postoje zakoniti posebni interesi osobe čiji se podaci obrađuju koji bi sprečavali
prenošenje, i
3) je prijenos nužan radi obavljanja zadataka koji su nadležnom tijelu dodijeljeni
zakonom, ili radi sprečavanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja
kaznenopravnih sankcija, sprečavanja neposredne i ozbiljne prijetnje javnoj sigurnosti
ili sprečavanja ozbiljne štete pravima pojedinaca.
(2) Nadležno tijelo koje prenosi podatke dužno je privatnu osobu kojoj te podatke
prenosi upozoriti u koju se svrhu dostavljeni podaci mogu koristiti.
(3) Primatelj osobnih podataka iz stavka 1. ovog članka o njihovoj će obradi, na zahtjev
tijela koje mu je osobne podatke prenijelo, obavijestiti to tijelo.«.
Članak 82.
U članku 191. stavku 1. riječi: »kaznenog« brišu se.
U stavku 4. iza riječi: »sud« dodaju se riječi: »odnosno državni odvjetnik«.
Članak 83.
Članak 197. mijenja se i glasi:
»(1) Kad progon za kazneno djelo ovisi o oštećenikovu prijedlogu za progon, državni
odvjetnik ne može poduzeti kazneni progon dok oštećenik ne stavi prijedlog.
(2) Kad je ovlašteni tužitelj državni odvjetnik on ne može donijeti rješenje o provođenju
istrage niti podignuti optužnicu ako ne podnese dokaz da je dano odobrenje za vođenje
kaznenog postupka. Ako je za vođenje kaznenog postupka potrebno odobrenje
nadležnog državnog tijela, a ovlašteni tužitelj je oštećenik kao tužitelj, on ne može
preuzeti progon prije nego što dobije odobrenje nadležnog državnog tijela. Ako je za
provođenje kaznenog postupka potrebno odobrenje nadležnog državnog tijela, a
ovlašteni tužitelj je privatni tužitelj, dokaz da je odobrenje za provođenje kaznenog
postupka dano dužan je priložiti uz privatnu tužbu.
(3) Oštećenik kao tužitelj mora, u roku od osam dana od dana primitka obavijesti
državnog odvjetnika iz članka 55. stavka 1. ovog Zakona, podnijeti zahtjev nadležnom
državnom tijelu za davanjem odobrenja za vođenje kaznenog postupka, a privatni
tužitelj u roku od tri mjeseca od dana kada je saznao za kazneno djelo i počinitelja.
Nakon što je oštećenik kao tužitelj zaprimio odluku nadležnog državnog tijela o svom
zahtjevu, počinje mu teći rok iz članka 55. stavka 2. ovog Zakona, a privatnom tužitelju
rok iz članka 61. stavka 1. ovog Zakona.
(4) Kad je zakonom određeno da ovlašteni tužitelj poduzima kazneni progon na temelju
pisanog zahtjeva ili suglasnosti određenih osoba, pisani se zahtjev može podnijeti ili
suglasnost dati u roku iz članka 48. stavka 1. ovog Zakona.
(5) Odredbom stavka 1. ovog članka ne ograničava se pravo i dužnost državnog
odvjetnika i policije da provodi izvide kaznenih djela prema odredbama posebnog
zakona.«.
Članak 84.
U članku 198. stavku 4. riječ: »nalog« zamjenjuje se riječju: »rješenje«.
Članak 85.
U članku 199. riječ: »nalogom« zamjenjuje se riječju: »rješenjem«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 30/77Članak 86.
U članku 202. stavku 2. točke 1. i 2. mijenjaju se i glase:
»1) osumnjičenik je osoba protiv koje je podnesena kaznena prijava ili se provode izvidi
ili je provedena hitna dokazna radnja,
2) okrivljenik je osoba protiv koje je doneseno rješenje o provođenju istrage ili osoba
koja je obaviještena na temelju članka 213. stavka 2. ovog Zakona, osoba protiv koje je
podnesena privatna tužba i osoba protiv koje je presudom izdan kazneni nalog,«.
Iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:
»(4) Izraz okrivljenik upotrebljava se u ovom Zakonu i kao opći naziv za osobu iz točke
2., 3. i 4. stavka 2. ovog članka.«.
Dosadašnji stavci 4. do 10. postaju stavci 5. do 11.
U dosadašnjem stavku 11. koji postaje stavak 12. riječi: »osim žrtve« zamjenjuje se
riječju: »žrtva«.
Dosadašnji stavak 12. postaje stavak 13.
Dosadašnji stavci 13., 14. i 15. koji postaju stavci 14., 15. i 16. mijenjaju se i glase:
»(14) Tužitelj je državni odvjetnik, oštećenik kao tužitelj i privatni tužitelj.
(15) Oštećenik kao tužitelj je tužitelj koji je preuzeo progon od državnog odvjetnika
koji nije pokrenuo ili je odustao od kaznenog progona.
(16) Privatni tužitelj je tužitelj koji je podnio privatnu tužbu radi progona kaznenih djela
za koja se progoni po privatnoj tužbi.«.
Dosadašnji stavci 16. do 21. postaju stavci 17. do 22.
U dosadašnjem stavku 22. koji postaje stavak 23. iza riječi: »Istražitelj« dodaju se riječi:
»i financijski istražitelj«.
Dosadašnji stavci 23. do 33. postaju stavci 24. do 34.
Dosadašnji stavak 34. koji postaje stavak 35. mijenja se i glasi:
»(35) Tijelo koje vodi postupak u prethodnom postupku je državni odvjetnik, koji
postupa prije podizanja optužnice, te sud kada provodi istragu i dokazno ročište. Nakon
podizanja optužnice ili privatne tužbe, tijelo koje vodi postupak je sud.«.
Dosadašnji stavak 35. postaje stavak 36.
Iza dosadašnjeg stavka 36. koji postaje stavak 37. dodaju se stavci 38., 39. i 40. koji
glase:
»(38) Osoba od povjerenja je zakonski zastupnik ili druga odrasla osoba po izboru
ovlaštenika prava na pratnju, osim ako je predložena ili pozvana u svojstvu svjedoka.
(39) Spis predmeta je spis koji sastavlja državni odvjetnik prije donošenja rješenja o
provođenju istrage i prije poduzimanja prve dokazne radnje po članku 213. stavku 1.
ovog Zakona.
(40) Dojava žrtve je početna obavijest o mogućem počinjenju kaznenog djela iz koje,
bez dodatnih provjera, ne proizlaze osnove sumnje da je počinjeno kazneno djelo.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 31/77Članak 87.
Iza članka 202. naziv drugog dijela mijenja se i glasi:
»Drugi dio
KAZNENI POSTUPAK«.
Članak 88.
Članak 203. briše se.
Članak 89.
Naziv glave XVI. mijenja se i glasi:
»Glava XVI.
IZVIDI I ISTRAŽIVANJE«.
Članak 90.
U članku 204. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Svatko je dužan prijaviti kazneno djelo za koje se postupak pokreće po službenoj
dužnosti, koje mu je dojavljeno ili za koje je saznao.«.
Stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 2.
Stavak 4. briše se.
Dosadašnji stavci 5. i 6. postaju stavci 3. i 4.
Članak 91.
U članku 205. stavku 4. riječi: »iz članka 206. stavka 7. i 8. ovog Zakona« zamjenjuju
se riječima: »iz stavka 5. i 6. ovog članka«.
Iza stavka 4. dodaju se novi stavak 5. i stavci 6. i 7. koji glase:
»(5) Ako je do državnog odvjetnika samo dopro glas da je počinjeno kazneno djelo ili je
primio dojavu žrtve, državni odvjetnik će o tome sastaviti službenu zabilješku koja se
upisuje u upisnik raznih kaznenih predmeta i postupiti na način propisan u članku 206.
stavku 4. ovog Zakona.
(6) Ako kaznena prijava ne sadrži podatke o kaznenom djelu, odnosno ako državni
odvjetnik iz same kaznene prijave ne može zaključiti za koje se kazneno djelo prijava
podnosi, upisat će je u upisnik raznih kaznenih predmeta te će pozvati podnositelja da u
roku od petnaest dana ispravi i dopuni kaznenu prijavu.
(7) Ako podnositelj ne postupi prema pozivu za ispravak ili dopunu, državni odvjetnik
sastavlja o tome bilješku. O tome se u roku od osam dana od isteka roka za ispravak ili
dopunu kaznene prijave obavještava viši državni odvjetnik koji može naložiti upisivanje
kaznene prijave u upisnik kaznenih prijava.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 32/77U dosadašnjem stavku 5. koji postaje stavak 8. iza riječi: »prijava« dodaju se riječi: »i
raznih kaznenih predmeta«.
Članak 92.
Iznad članka 206. dodaje se naslov koji glasi: »2. Odbačaj kaznene prijave«.
Članak 206. mijenja se i glasi:
»(1) Nakon ispitivanja prijave i provjere u Informacijskom sustavu Državnog
odvjetništva državni odvjetnik odbacit će prijavu obrazloženim rješenjem ako iz same
prijave proistječe:
1) da prijavljeno djelo nije kazneno djelo za koje se progoni po službenoj dužnosti,
2) da je nastupila zastara ili je djelo obuhvaćeno amnestijom, pomilovanjem, ili je već
pravomoćno presuđeno ili postoje druge okolnosti koje isključuju kazneni progon,
3) ako postoje okolnosti koje isključuju krivnju,
4) ako nema osnovane sumnje da je osumnjičenik počinio prijavljeno kazneno djelo,
5) ako podaci u prijavi upućuju na zaključak da prijava nije vjerodostojna.
(2) Protiv rješenja državnog odvjetnika o odbacivanju kaznene prijave žalba nije
dopuštena.
(3) Ako drukčije nije propisano ovim Zakonom (članak 206.c, 206.d i 206.e), državni
odvjetnik će o odbacivanju prijave te o razlozima za to izvijestiti uz pouku iz članka 55.
ovog Zakona oštećenika u roku od osam dana. O odbacivanju prijave izvijestit će
podnositelja te osobu protiv koje je prijava podnesena, ako to ona zahtijeva.
(4) Ako državni odvjetnik iz same prijave ne može ocijeniti jesu li vjerodostojni navodi
prijave ili ako podaci u prijavi ne daju dovoljno osnove da može odlučiti hoće li
provesti istragu ili poduzeti dokazne radnje, državni odvjetnik će sam provesti izvide ili
naložiti njihovo provođenje policiji.
(5) Ako i nakon poduzetih radnji iz stavka 4. ovoga članka postoje neke od okolnosti iz
stavka 1. ovoga članka državni će odvjetnik odbaciti prijavu.«.
Članak 93.
Iza članka 206. dodaju se naslovi i članci 206.a, 206.b, 206.c, 206.d, 206.e, 206.f, 206.g,
206.h i 206.i koji glase:
»Članak 206.a
(1) Žrtva i oštećenik imaju pravo po isteku dva mjeseca od podnošenja kaznene prijave
ili dojave o počinjenom djelu zatražiti od državnog odvjetnika obavijest o poduzetim
radnjama povodom kaznene prijave ili dojave o počinjenom djelu. Državni odvjetnik će
ih obavijestiti o poduzetim radnjama u primjerenom roku, a najkasnije trideset dana od
zaprimljenog zahtjeva, osim kada bi time ugrozio učinkovitost postupka. O uskrati
davanja obavijesti dužan je izvijestiti žrtvu i oštećenika koja je tu obavijest zahtijevala.
(2) Ako državni odvjetnik nije obavijestio žrtvu ili oštećenika ili oni nisu zadovoljni
danom obaviješću ili poduzetim radnjama, imaju pravo pritužbe višem državnom
odvjetniku.
(3) Viši državni odvjetnik provjerit će navode pritužbe te ako utvrdi da je pritužba
osnovana, naložit će nižem državnom odvjetniku da podnositelju pritužbe dostavi30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 33/77zatraženu obavijest o poduzetim radnjama odnosno da u primjerenom roku poduzme
radnje koje je trebalo poduzeti. Ako viši državni odvjetnik utvrdi da je postupanjem
nižeg državnog odvjetnika došlo do povrede prava podnositelja pritužbe, o tome će ga
obavijestiti uz točno navođenje prava koje je povrijeđeno.
(4) Obavijest o poduzetim radnjama iz stavka 1. ovog članka žrtva i oštećenik mogu
ponovo zatražiti po proteku šest mjeseci od prethodno zatražene obavijesti o poduzetim
radnjama, osim ako su se višem državnom odvjetniku obratili pritužbom iz članka 206.b
stavka 2. ovog Zakona.
Članak 206.b
(1) Državni odvjetnik je dužan donijeti odluku o kaznenoj prijavi u roku od šest mjeseci
od dana upisa prijave u upisnik kaznenih prijava i o tome obavijestiti podnositelja
prijave uz navođenje kratkih razloga te odluke.
(2) Po isteku roka iz stavka 1. ovog članka ili po isteku šest mjeseci nakon što je državni
odvjetnik postupio po članku 205. stavku 5. ovog Zakona podnositelj prijave, oštećenik
i žrtva mogu podnijeti pritužbu višem državnom odvjetniku zbog nepoduzimanja radnji
državnog odvjetnika koje dovode do odugovlačenja postupka.
(3) Viši državni odvjetnik će, nakon što primi pritužbu iz stavka 2. ovog članka, bez
odgode zatražiti očitovanje o navodima pritužbe.
(4) Viši državni odvjetnik će, ako ocijeni da je pritužba osnovana, odrediti primjereni
rok u kojem se mora donijeti odluka o prijavi.
(5) Viši državni odvjetnik dužan je o poduzetom obavijestiti podnositelja pritužbe u
roku od petnaest dana od dana primitka pritužbe.
(6) Podnositelj pritužbe može ponoviti pritužbu ako prijava nije riješena u roku
određenom u stavku 4. ovog članka.
3. Odbačaj kaznene prijave prema načelu svrhovitosti
Članak 206.c
(1) Osim kad mu je to dopušteno prema posebnom zakonu, državni odvjetnik može
rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od kaznenog progona iako postoji
osnovana sumnja da je počinjeno kazneno djelo za koje se progoni po službenoj
dužnosti i za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina ako je:
1) s obzirom na okolnosti vjerojatno da će u kaznenom postupku okrivljenik biti
oslobođen od kazne,
2) protiv okrivljenika u tijeku izvršenje kazne, a pokretanje kaznenog postupka za drugo
kazneno djelo nema svrhe s obzirom na težinu, narav djela i pobude iz kojih je ono
počinjeno, te na rezultate koje je kazna ili druga mjera ostvarila na počinitelja da
ubuduće ne čini kaznena djela,
3) okrivljenik izručen ili predan stranoj državi ili međunarodnom kaznenom sudu radi
provođenja postupka za drugo kazneno djelo,
4) okrivljenik prijavljen za više kaznenih djela kojima je ostvario bića dvaju ili više
kaznenih djela, ali je svrhovito da se počinitelj osudi samo za jedno, jer pokretanje
kaznenog postupka za druga kaznena djela ne bi imalo bitnog utjecaja na izricanje
kazne ili drugih mjera prema počinitelju.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 34/77(2) Rješenje iz stavka 1. ovog članka državni odvjetnik će osim okrivljeniku, dostaviti
oštećeniku i podnositelju kaznene prijave. Uz rješenje, oštećeniku će se dostaviti i
pouka da u roku od osam dana od dana primitka rješenja može podnijeti pritužbu višem
državnom odvjetniku ako smatra da rješenje nije osnovano. Oštećenika će se upozoriti i
da, ako ne podnese pritužbu, svoj imovinskopravni zahtjev može ostvariti u parnici.
(3) Viši državni odvjetnik dužan je postupiti po pritužbi u roku od trideset dana od
njezina primitka. Ako viši državni odvjetnik utvrdi da je rješenje osnovano, o tome će
izvijestiti oštećenika i uputiti ga da svoj imovinskopravni zahtjev može ostvarivati u
parnici. Ako viši državni odvjetnik utvrdi da rješenje nije osnovano, naložit će nižem
državnom odvjetniku da odmah nastavi rad na predmetu, o čemu će izvijestiti
oštećenika, okrivljenika i podnositelja prijave.
Članak 206.d
(1) Državni odvjetnik može, nakon prethodno pribavljene suglasnosti žrtve ili
oštećenika, rješenjem uvjetno odgoditi ili odustati od kaznenog progona, iako postoji
osnovana sumnja da je počinjeno kazneno djelo za koje se progoni po službenoj
dužnosti i za koje je predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina ako
osumnjičenik odnosno okrivljenik preuzme obvezu:
1) izvršenja kakve činidbe u svrhu popravljanja ili naknade štete prouzročene kaznenim
djelom,
2) uplate određene svote u korist javne ustanove, u humanitarne ili karitativne svrhe,
3) isplate dospjelog zakonskog uzdržavanja i urednog plaćanja dospjelih obveza,
4) obavljanja rada za opće dobro na slobodi,
5) podvrgavanja liječenju ili odvikavanju od droge ili drugih ovisnosti sukladno
posebnim propisima,
6) podvrgavanja psihosocijalnoj terapiji radi otklanjanja nasilničkog ponašanja bez
napuštanja obiteljske zajednice ili uz pristanak osumnjičenika na napuštanje obiteljske
zajednice za vrijeme trajanja terapije.
(2) Državni odvjetnik će u rješenju odrediti rok u kojem osumnjičenik odnosno
okrivljenik mora ispuniti preuzete obveze prema stavku 1. ovog članka, koji ne smije
prelaziti godinu dana.
(3) Rješenje iz stavka 1. ovog članka državni odvjetnik će dostaviti osumnjičeniku
odnosno okrivljeniku, oštećeniku i podnositelju kaznene prijave, uz pouku oštećeniku
da svoj imovinskopravni zahtjev može ostvarivati u parnici. Protiv rješenja državnog
odvjetnika žalba nije dopuštena.
(4) Ako osumnjičenik odnosno okrivljenik ispuni obvezu u roku iz stavka 2. ovoga
članka, državni odvjetnik će rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od optužbe i
o tome obavijestiti sud.
(5) Sudac pojedinac će rješenjem prekinuti kazneni postupak ako državni odvjetnik
izjavi da uvjetno odustaje od optužbe.
Članak 206.e
(1) Glavni državni odvjetnik može pod uvjetima i na način propisan posebnim zakonom
rješenjem odbaciti kaznenu prijavu ili odustati od kaznenog progona tijekom kaznenog
postupka ako je to razmjerno težini počinjenih kaznenih djela i značenju iskaza te30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 35/77osobe, važno za otkrivanje i dokazivanje kaznenih djela i članova zločinačke
organizacije, odnosno zločinačkog udruženja.
(2) Protiv rješenja Glavnog državnog odvjetnika iz stavka 1. ovog članka žalba nije
dopuštena.
4. Izvidi kaznenih djela
Članak 206.f
(1) Postupanje tijekom izvida je tajno.
(2) Tijelo koje poduzima radnju upozorit će osobe koje u njoj sudjeluju da je odavanje
tajne kazneno djelo. Primitak upozorenja pisano će se zabilježiti, a upozorena osoba to
će potvrditi svojim potpisom.
(3) Tijelo koje provodi izvide može, kada to nalaže interes javnosti, o tijeku izvida
izvijestiti javnost na način propisan posebnim zakonom.
Članak 206.g
(1) Državni odvjetnik može, u svrhu prikupljanja potrebnih obavijesti, pozivati osobe. U
pozivu se mora naznačiti razlog pozivanja. Ako se podnositelj prijave ili žrtva koja je
dojavila o počinjenom kaznenom djelu ne odazove pozivu postupit će se prema članku
205. stavku 6. i 7. ovog Zakona.
(2) Policija, ministarstvo nadležno za financije, Državni ured za reviziju i druga državna
tijela, organizacije, banke i druge pravne osobe dostavit će podatke koje je od njih
zatražio državni odvjetnik, osim onih koji predstavljaju zakonom zaštićenu tajnu.
Državni odvjetnik može od navedenih tijela zahtijevati kontrolu poslovanja pravne i
fizičke osobe i u skladu s odgovarajućim propisima privremeno oduzimanje do
donošenja presude, novca, vrijednosnih papira, predmeta i dokumentacije koji mogu
poslužiti kao dokaz, obavljanje nadzora i dostavu podataka koji mogu poslužiti kao
dokaz o počinjenom kaznenom djelu ili imovini ostvarenoj kaznenim djelom, te
zatražiti obavijesti o prikupljenim, obrađenim i pohranjenim podacima u vezi neobičnih
i sumnjivih novčanih transakcija. U svom zahtjevu državni odvjetnik može pobliže
označiti sadržaj tražene mjere ili radnje te zahtijevati da ga se o njoj izvijesti, kako bi
mogao biti prisutan njenom provođenju.
(3) Za nepostupanje po zahtjevu državnog odvjetnika, sudac istrage može na
obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika odgovornu osobu kazniti novčanom kaznom
u iznosu do 50.000,00 kuna, a pravnu osobu do 5.000.000,00 kuna, a ako i nakon toga
ne postupi po zahtjevu može se kazniti zatvorom do izvršenja, a najdulje mjesec dana.
Sud koji je donio rješenje o određivanju zatvora može opozvati to rješenje ako nakon
njegovog donošenja odgovorna osoba postupi po zahtjevu.
(4) O pribavljenoj obavijesti iz stavka 1. ovog članka državni odvjetnik sastavlja
zapisnik, koji se kao i izjava dana državnom odvjetniku iz članka 205. stavka 6. ovog
Zakona prema članku 86. stavku 3. ovog Zakona neće dostaviti uz optužnicu odnosno
koja se prema članku 351. stavku 5. ovog Zakona izdvaja iz spisa.
Članak 206.h
(1) Državni odvjetnik može naložiti policiji da prikupi potrebne obavijesti provođenjem
izvida i poduzimanjem drugih mjera radi prikupljanja podataka potrebnih za
odlučivanje o kaznenoj prijavi. U nalogu državni odvjetnik može pobliže odrediti
sadržaj izvida ili mjere te naložiti da ga policija odmah obavijesti o poduzetom izvidu ili
mjeri. Ako državni odvjetnik naloži prisustvovanje izvidu ili mjeri, policija će ih
provesti na način kojim mu se to omogućuje. Policija je dužna postupiti prema nalogu30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 36/77državnoga odvjetnika, a ako državni odvjetnik nije naložio drukčije, o poduzetim
izvidima ili mjerama dužna je izvijestiti državnog odvjetnika najkasnije u roku od
trideset dana od primitka naloga.
(2) Državni odvjetnik ima pravo i dužnost stalnog nadzora nad provođenjem izvida koji
su naloženi policiji. Policija je dužna izvršiti nalog ili zahtjev državnog odvjetnika u
provođenju nadzora nad izvidima i za taj rad odgovaraju državnom odvjetniku.
Članak 206.i
(1) Ako postoje osnove sumnje da je počinjeno kazneno djelo za koje se kazneni
postupak pokreće po službenoj dužnosti te da je tim djelom stečena imovinska korist,
državni odvjetnik je dužan odmah poduzimati ili nalagati poduzimanje izvida kako bi se
utvrdila vrijednost te koristi te kako bi se utvrdilo gdje se tako stečena imovina nalazi.
Ako je imovinsku korist stečenu kaznenim djelom počinitelj prikrio ili ako postoji
osnov sumnje na pranje novca, državni odvjetnik će poduzeti sve što je potrebno da bi
se ta imovina pronašla i osiguralo njezino oduzimanje.
(2) Za kaznena djela iz nadležnosti županijskog suda u kojima postoje osnove sumnje
da je stečena znatna imovinska korist, u provođenju izvida i hitne dokazne radnje
privremenog oduzimanja predmeta sudjeluju financijski istražitelji, državnoodvjetnički
savjetnici i stručni suradnici iz posebnog odjela za istraživanje imovinske koristi
stečene kaznenim djelom u sastavu državnog odvjetništva. Odjel provodi izvide u
dogovoru i po nalogu državnog odvjetnika s ciljem utvrđivanja vrijednosti imovine i
osiguranja oduzimanja, odnosno pronalaženja imovine stečene kaznenim djelom.
(3) Ako postoje osnove sumnje da je stečena imovinska korist velike vrijednosti državni
odvjetnik će zatražiti od čelnika policije i nadležnih upravnih tijela Ministarstva
financija da mu stave na raspolaganje službenike koji će pod njegovim nadzorom
sudjelovati u zajedničkim izvidima iz stavka 2. ovog članka. Za vrijeme dok sudjeluju u
zajedničkom radu službenici postupaju po nalogu državnog odvjetnika i njemu su
odgovorni za svoj rad. O potrebi upućivanja službenika državni odvjetnik se savjetuje s
Ravnateljstvom policije i Ministarstvom financija.
(4) Sva tijela državne vlasti i sve pravne osobe koje u svojem djelokrugu ili u
obavljanju svoje djelatnosti saznaju za okolnosti i podatke koji upućuju da je u pravnom
prometu imovina stečena kaznenim djelom, posebno ako postupanje s ostvarenim
financijskim sredstvima ili imovinom ukazuje na pranje novca ili na prikrivanje te
imovine, dužne su bez odgode o tim okolnostima i podacima obavijestiti državnog
odvjetnika.
(5) Kada se provedenim izvidima iz stavka 1., 2. i 3. ovog članka prikupe potrebne
činjenice i podaci o visini stečene imovinske koristi, odnosno kada se utvrdi gdje se
imovina nalazi, državni odvjetnik je dužan bez odgode predložiti određivanje
privremene mjere osiguranja kako se ta imovina ne bi sakrila ili uništila, a također je
dužan u optužnici ili najkasnije na pripremnom ročištu predložiti da se ta imovina
oduzme.«.
Članak 94.
Naslov iznad članka 207. koji glasi: »2. Izvidi kaznenih djela« briše se.
Članak 95.
Članak 207. mijenja se i glasi:
»(1) Ako postoje osnove sumnje da je počinjeno kazneno djelo za koje se kazneni
postupak pokreće po službenoj dužnosti, policija ima pravo i dužnost poduzeti potrebne
mjere:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 37/771) da se pronađe počinitelj kaznenog djela, da se počinitelj ili sudionik ne sakrije ili ne
pobjegne,
2) da se otkriju i osiguraju tragovi kaznenog djela i predmeti koji mogu poslužiti pri
utvrđivanju činjenica te
3) da se prikupe sve obavijesti koje bi mogle biti od koristi za uspješno vođenje
kaznenog postupka.
(2) O poduzimanju izvida kaznenih djela policija će obavijestiti državnog odvjetnika
odmah, a najkasnije u roku od dvadeset četiri sata nakon poduzimanja radnje. Ako
državni odvjetnik obavijesti policiju da namjerava prisustvovati pojedinim izvidima ili
mjerama, policija će ih provesti na način kojim mu se to omogućuje.
(3) O činjenicama i okolnostima koje su utvrđene prilikom poduzimanja radnji iz stavka
1. i 2. ovog članka, a mogu biti od interesa za kazneni postupak, policija sastavlja
službenu zabilješku.
(4) Na temelju provedenih izvida policija, u skladu s posebnim propisom, sastavlja
kaznenu prijavu ili izvješće o provedenim izvidima u kojemu navodi dokaze za koje je
saznala. U kaznenu prijavu ili izvješće se ne unosi sadržaj izjava koje su pojedini
građani dali u prikupljanju obavijesti. Uz kaznenu prijavu ili izvješće dostavljaju se i
predmeti, skice, slike, spisi o poduzetim mjerama i radnjama, službene zabilješke,
izjave i drugi materijal koji može biti koristan za uspješno vođenje postupka.
(5) Ako policija naknadno sazna za nove činjenice, dokaze ili otkrije tragove kaznenog
djela, dužna je prikupiti potrebne obavijesti i izvješće o tome odmah dostaviti državnom
odvjetniku.
(6) Kad poduzima izvide kaznenih djela policija postupa i prema odredbama posebnog
zakona i pravilima donesenima na temelju tog zakona.«.
Članak 96.
Članak 208. mijenja se i glasi:
»(1) Policija može prikupljati obavijesti od građana. U prikupljanju obavijesti građani
se ne mogu ispitivati u svojstvu okrivljenika, svjedoka ili vještaka.
(2) Ako je to potrebno radi otkrivanja drugih kaznenih djela iste osobe, njezinih
sudionika ili kaznenih djela drugih osoba, obavijesti se mogu prikupljati od osoba koje
su u pritvoru. Odobrenje za njihovo prikupljanje daje državni odvjetnik, a ako je pritvor
produljen, odobrenje daje sudac istrage. Te se obavijesti prikupljaju u prisutnosti
branitelja.
(3) Prikupljanje obavijesti iz stavka 2. ovog članka od osoba koje su u istražnom
zatvoru ili u drugoj ustanovi za osobe lišene slobode moguće je samo ako je to, na
temelju pisanog prijedloga državnog odvjetnika, odobrio sudac istrage ili predsjednik
vijeća, u prisutnosti suca istrage ili branitelja.
(4) Radi prikupljanja obavijesti iz stavka 1. ovog članka policija može pozivati građane.
Prisilno se može dovesti osumnjičenik koji se nije odazvao pozivu samo ako je u pozivu
bio na to upozoren ili iz okolnosti očito proizlazi da odbija primitak poziva. Osoba koja
se odazvala pozivu ili osumnjičenik koji je prisilno doveden, a odbije dati obavijesti, ne
može se ponovno pozivati zbog istog razloga.
(5) Osumnjičenik, koji je prisilno doveden prema stavku 4. ovog članka, bit će poučen:
1) o razlozima pozivanja i koje su osnove sumnje protiv njega,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 38/772) o pravu na tumačenje i prevođenje sukladno članku 8. ovog Zakona,
3) o pravu da nije dužan iskazivati niti odgovarati na pitanja,
4) da po završetku prikupljanja obavijesti ili po isteku šest sati od trenutka dolaska u
policijske prostorije iste može odmah napustiti.
(6) Kad postoji vjerojatnost da osoba koja je zatečena na mjestu počinjenja kaznenog
djela s elementima nasilja ili kaznenog djela koje predstavlja prijetnju javnoj sigurnosti
ima saznanja o okolnostima počinjenja djela ili počinitelju, a njihovo prikupljanje nije
moguće ili je bitno otežano na mjestu gdje je osoba zatečena i razumno je vjerovati da
će odgoda prikupljanja obavijesti štetiti probicima kaznenog progona, može se od te
osobe zahtijevati da u pratnji policijskih službenika dođe u policijske prostorije radi
davanja obavijesti. Ako ona to bez opravdanog razloga odbije, može se prisilno dovesti.
Prisilno dovedena osoba bit će obaviještena da ima pravo na tumačenje i prevođenje, da
nije dužna dati obavijest i da po završetku prikupljanja obavijesti ili po isteku šest sati
od trenutka dolaska u policijske prostorije iste može odmah napustiti. Ako se prisilno
dovedena osoba uhiti, vrijeme uhićenja teče od trenutka dovođenja u policijske
prostorije.
(7) Policija će od osoba iz stavaka 4. i 6. ovog članka uzeti obavijesti odmah, a
najkasnije u roku od šest sati od dolaska u službene prostorije. Prikupljanje obavijesti
od osoba iz stavaka 4. i 6. ovog članka može trajati dulje od šest sati samo uz njihov
pisani pristanak. Policija je odmah dužna pustiti osobe iz stavaka 4. i 6. ovog članka
koje odbiju dati obavijest.«.
Članak 97.
U članku 211. stavku 5. riječi: »članka 327. stavka 7.« zamjenjuju se riječima: »članka
327.a stavka 6.«.
Članak 98.
Naslov iznad članka 212. mijenja se i glasi: »5. Hitne dokazne radnje«.
Članak 212. mijenja se i glasi:
»(1) Policija može, ako postoji opasnost od odgode, i prije započinjanja kaznenog
postupka za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora do pet godina obaviti
pretragu (članak 246.), privremeno oduzimanje predmeta (članak 261.), očevid (članak
304.), uzimanje otisaka prstiju i drugih dijelova tijela (članak 211. i 307.).
(2) U slučaju iz stavka 1. ovog članka, policija će prije provođenja dokazne radnje
pretrage ili očevida za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora teža od pet
godina iz nadležnosti općinskog suda obavijestiti državnog odvjetnika. Državni
odvjetnik koji stigne na mjesto očevida ili pretrage u tijeku njegova provođenja može
preuzeti provođenje radnje, odnosno njezino provođenje prepustiti policiji. Za
provođenje dokazne radnje privremenog oduzimanja predmeta i uzimanja otisaka
prstiju i drugih dijelova tijela takva prethodna obavijest nije potrebna.
(3) Ako je potrebno provesti radnje iz stavka 1. i 2. ovog članka prema službenoj osobi
koja je ovlaštena i dužna otkrivati i prijavljivati kaznena djela za koja se progoni po
službenoj dužnosti policija će odmah obavijestiti državnog odvjetnika koji će odlučiti o
tome da li će sam provesti tu radnju ili će dati nalog istražitelju.
(4) Za kaznena djela koja su u nadležnosti županijskog suda o postojanju opasnosti od
odgode i potrebi provođenja dokaznih radnji policija odmah obavještava državnog
odvjetnika, osim za provođenje dokazne radnje privremenog oduzimanja predmeta.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 39/77Državni odvjetnik može sam provesti dokazne radnje za koje postoji opasnost od
odgode ili njihovo provođenje naložiti policiji ili istražitelju.
(5) O rezultatima radnji koje je policija provela prema stavku 1., 2. i 4. ovog članka, bez
odgode obavještava državnog odvjetnika.«.
Članak 99.
Naslov iznad članka 213. mijenja se i glasi: »6. Istraživanje«.
Članak 213. mijenja se i glasi:
»(1) Kada postoji osnovana sumnja da je okrivljenik počinio kazneno djelo za koje je
propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina, a ne postoje zakonske smetnje
za kazneni progon te osobe, državni odvjetnik može provesti ili naložiti istražitelju
provođenje dokaznih radnji koje su svrhovite za odlučivanje o podizanju optužnice.
(2) Obavijest o provođenju dokaznih radnji državni odvjetnik dostavlja okrivljeniku u
roku od tri dana od kada je proveo prvu dokaznu radnju iz stavka 1. ovog članka.
(3) Postupanje nakon dostave obavijesti iz stavka 2. ovog članka je nejavno. Tijelo koje
provodi istraživanje može odrediti tajnost istraživanja ili nekog njegovog dijela iz
razloga navedenih u članku 388. ovog Zakona, ako bi javno objavljivanje podataka
štetilo probicima istraživanja. Tijelo koje poduzima radnju upozorit će osobe koje
sudjeluju u dokaznoj radnji u odnosu na koju je određena tajnost da je odavanje tajne
kazneno djelo. Sve osobe koje saznaju sadržaj postupovne radnje koja je provedena
tijekom tajnog istraživanja ili dijela istraživanja dužne su kao tajnu čuvati činjenice ili
podatke koje su tom prilikom saznale.
(4) Okrivljenik ima pravo nakon primitka obavijesti iz stavka 2. ovog članka predložiti
poduzimanje dokaznih radnji, a sucu istrage provođenje dokaznog ročišta (članak 236.
stavak 2. ovog Zakona). Ako se državni odvjetnik ne složi s prijedlogom okrivljenika
postupit će prema članku 234. stavku 2. ovog Zakona. Ispitivanje svjedoka po
prijedlogu obrane provodi se uz prisutnost okrivljenika i branitelja ako ga ima.
(5) Državni odvjetnik ili sudac istrage završava istraživanje kad su provedene radnje
propisane u ovom Zakonu, a stanje stvari je dovoljno razjašnjeno da se može podignuti
optužnica ili odbaciti kaznena prijava. Završetak istraživanja upisuje se u upisnik
kaznenih prijava te se o tome obavještava okrivljenik i oštećenik.«.
Članak 100.
Iza članka 213. dodaju se članci 213.a, 213.b i 213.c koji glase:
»Članak 213.a
(1) Ako državni odvjetnik okrivljeniku nije dostavio obavijest iz članka 213. stavka 2.
ovog Zakona, a proveo je dokaznu radnju ispitivanja svjedoka, okrivljenik ima pravo
zahtijevati od državnog odvjetnika ponovno provođenje tih dokaznih radnji. Ako se
državni odvjetnik ne složi s prijedlogom okrivljenika postupit će prema članku 234.
stavku 2. ovog Zakona.
(2) Ako sudac istrage utvrdi da je zahtjev okrivljenika osnovan naložit će državnom
odvjetniku da ponovno provede ispitivanje svjedoka.
(3) Ponovno ispitivanje svjedoka provodi se uz prisutnost okrivljenika i branitelja ako
ga ima. Osobe prisutne ispitivanju mogu staviti primjedbu u svezi sa zapisnikom, koje
će se zabilježiti u nastavku završenog zapisnika.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 40/77(4) Zapisnik o ranijem ispitivanju svjedoka izdvojit će se iz spisa i ne može se koristiti
kao dokaz u postupku.
Članak 213.b
(1) Ako po proteku šest mjeseci od upisa kaznene prijave u upisnik kaznenih prijava ili
od uhićenja državni odvjetnik nije donio odluku o prijavi, okrivljenik ima pravo
podnijeti prigovor sucu istrage zbog odugovlačenja postupka.
(2) Ako sudac istrage utvrdi da je prigovor zbog odugovlačenja postupka osnovan
rješenjem će odrediti rok u kojem državni odvjetnik mora odlučiti o kaznenoj prijavi. O
svojoj odluci državni odvjetnik je dužan obavijestiti suca istrage. Ako sudac istrage
utvrdi da je prigovor neosnovan obavijestiti će o tome okrivljenika.
(3) Ako je rok za rješavanje prijave odredio viši državni odvjetnik (članak 206.b stavak
4. ovog Zakona) i sudac istrage, državni odvjetnik je dužan riješiti prijavu u roku koji je
odredio sudac istrage.
Članak 213.c
(1) Ako je državni odvjetnik odbacio kaznenu prijavu za kazneno djelo za koje je
propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina, oštećenik koji je preuzeo
kazneni progon može sucu istrage predložiti provođenje dokaznih radnji. Prijedlog za
provođenje dokaznih radnji mora sadržavati podatke iz članka 225. stavka 1. ovog
Zakona, a o prijedlogu oštećenika kao tužitelja sudac istrage odlučuje rješenjem.
(2) Ako prihvati prijedlog oštećenika kao tužitelja iz stavka 1. ovog članka, sudac
istrage će naložiti istražitelju provođenje dokaznih radnji koje su svrhovite za
odlučivanje o podizanju optužnice. Pri provođenju dokaznih radnji postupa se sukladno
članku 225. stavku 5. ovog Zakona.
(3) Ako ne prihvati prijedlog iz stavka 1. ovog članka, sudac istrage ga rješenjem
odbija.
(4) Kada dokazne radnje budu provedene, sudac istrage postupit će sukladno članku
225. stavku 6. ovog Zakona. Ako oštećenik kao tužitelj u roku od osam dana od dostave
rješenja o odbačaju kaznene prijave ne podigne optužnicu smatrat će se da je odustao od
kaznenog progona, o čemu će sudac istrage obavijestiti državnog odvjetnika.«.
Članak 101.
Iznad članka 214. dodaje se naslov koji glasi: »7. Dokazne radnje kada je počinitelj
nepoznat«.
Članak 214. mijenja se i glasi:
»(1) Ako je počinitelj kaznenog djela nepoznat, državni odvjetnik može provesti ili
naložiti istražitelju provođenje dokaznih radnji ako je to svrhovito za otkrivanje
počinitelja ili ako postoji opasnost od odgode.
(2) O svemu što je poduzeto istražitelj mora prije, a ako to nije moguće, odmah nakon
provođenja radnje, obavijestiti državnog odvjetnika.«.
Članak 102.
Članak 215. briše se.
Članak 103.
Članak 216. mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 41/77»(1) Istraga se provodi za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora teža od pet
godina, osim u slučaju iz članka 341. stavka 3. ovog Zakona.
(2) Istraga se mora provesti ako postoji osnovana sumnja da je okrivljenik počinio
kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora teža od petnaest godina ili kazna
dugotrajnog zatvora, te ako postoji osnovana sumnja da je okrivljenik počinio
protupravno djelo u stanju neubrojivosti.
(3) U istrazi će se prikupiti dokazi i podaci potrebni da bi se moglo odlučiti hoće li se
podignuti optužnica ili obustaviti postupak, te dokazi za koje postoji opasnost da se
neće moći ponoviti na raspravi ili bi njihovo izvođenje bilo otežano.
(4) Ako je prije donošenja rješenja o provođenju istrage državni odvjetnik ispitao
okrivljenika dužan je u roku od 48 sati od ispitivanja odlučiti o pokretanju istrage.«.
Članak 104.
Članak 217. mijenja se i glasi:
»(1) Državni odvjetnik donosi rješenje o provođenju istrage protiv određene osobe kad
postoji osnovana sumnja da je počinila kazneno djelo za koje se provodi istraga, a ne
postoje zakonske smetnje za kazneni progon te osobe.
(2) Rješenje o provođenju istrage, osim podataka iz članka 168. ovog Zakona, mora
sadržavati opis djela iz kojeg proizlaze zakonska obilježja kaznenog djela, zakonski
naziv kaznenog djela te kratko obrazloženje okolnosti iz kojih proizlazi osnovana
sumnja da je okrivljenik počinio kazneno djelo.
(3) U rješenju o provođenju istrage državni odvjetnik će navesti koje su hitne dokazne
radnje provedene prije donošenja rješenja, koje okolnosti namjerava istražiti te koje će
dokazne radnje provesti.
(4) Kad je donio rješenje o provođenju istrage državni odvjetnik može podnijeti sucu
istrage obrazloženi prijedlog da se protiv okrivljenika odredi istražni zatvor ili da se
poduzmu druge mjere nužne za djelotvorno vođenje kaznenog postupka i zaštitu
osoba.«.
Članak 105.
Članak 218. mijenja se i glasi:
»(1) Rješenje o provođenju istrage dostavlja se okrivljeniku najkasnije u roku od osam
dana od dana donošenja rješenja, zajedno s poukom o pravima iz članka 239. stavka 1.
ovog Zakona.
(2) Protiv rješenja o provođenju istrage okrivljenik ima pravo žalbe sucu istrage u roku
od osam dana od dana primitka rješenja. Žalba se podnosi državnom odvjetniku koji ju
je dužan odmah, zajedno sa spisom predmeta, dostaviti sucu istrage.
(3) Sudac istrage može rješenjem:
1) odbaciti žalbu kao nepravovremenu ili nedopuštenu,
2) odbiti žalbu kao neosnovanu,
3) prihvatiti žalbu i ukinuti rješenje o provođenju istrage u odnosu na sve ili pojedine
točke rješenja ako utvrdi postojanje razloga iz članka 224. stavka 1. točke 1. do 3. ovog
Zakona odnosno da nema osnovane sumnje da je okrivljenik počinio kazneno djelo koje
mu se stavlja na teret,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 42/774) naložiti državnom odvjetniku da u određenom roku provede dokazne radnje potrebne
za odlučivanje o osnovanosti rješenja o provođenju istrage.
(4) Sudac istrage dužan je odlučiti o žalbi okrivljenika u roku od osam dana od dana
primitka žalbe i spisa predmeta. Ako sudac istrage u tom roku ne odluči o žalbi
okrivljenika, državni odvjetnik ovlašten je nastaviti s provođenjem istrage.
(5) Ako je sudac istrage naložio državnom odvjetniku provođenje dokaznih radnji iz
stavka 3. točke 4. ovog članka, državni odvjetnik će nakon provođenja tih radnji
dostaviti spis sucu istrage radi donošenja odluke o žalbi.
(6) Ako je sudac istrage ukinuo rješenje o provođenju istrage, državni odvjetnik ima
pravo žalbe.
(7) Rješenje o provođenju istrage državni odvjetnik dostavlja oštećeniku s poukom o
pravima iz članka 47. stavka 1. točke 1. do 4. i 7. ovog Zakona.
(8) Državni odvjetnik će o pravomoćnosti rješenja o provođenju istrage obavijestiti
ministarstvo nadležno za pravosuđe koje o tome vodi evidenciju.
(9) Ministar nadležan za pravosuđe donosi pravilnik o vođenju evidencije iz stavka 8.
ovog članka.«.
Članak 106.
Iza članka 218. dodaje se članak 218.a koji glasi:
»Članak 218.a
(1) Ako bi se dostavom rješenja o provođenju istrage ugrozio život ili tijelo osobe ili
imovina velikih razmjera državni odvjetnik može odgoditi dostavu tog rješenja najviše
za trideset dana ako se istraga provodi za sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona:
1) protiv Republike Hrvatske (Glava XXXII.) i protiv oružanih snaga Republike
Hrvatske (Glava XXXIV.) za koja je propisana kazna zatvora teža od pet godina,
2) terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), novačenja za terorizam
(članak 100.), obuke za terorizam (članak 101.), terorističkog udruženja (članak 102.) te
pripremanja kaznenih djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (članak
103.),
3) zločinačkog udruženja (članak 328. ) koje je organizirano radi počinjenja kaznenog
djela iz članka 329. stavka 1. točke 3. do 6., počinjenja kaznenog djela u sastavu
zločinačkog udruženja iz članka 329. stavka 1. točke 3. do 6.
(2) Državni odvjetnik će razloge za odgodu dostave rješenja iz stavka 1. ovog članka
navesti u službenoj bilješci koja je sastavni dio spisa predmeta.«.
Članak 107.
U članku 219. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Za kaznena djela iz nadležnosti županijskog suda okrivljenika ispituje državni
odvjetnik.«.
Stavci 4. i 5. brišu se.
Članak 108.
Članak 220. mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 43/77»(1) Ako postoji opasnost od odgode, istražitelj koji provodi dokaznu radnju provest će
prema potrebi i druge dokazne radnje koje su s njom povezane ili iz nje proistječu.
(2) Prije provođenja radnje iz stavka 1. ovog članka, istražitelj je dužan izvijestiti
državnog odvjetnika o provođenju radnji. Ako to nije mogao učiniti prije provođenja
radnje, dužan ga je izvijestiti odmah nakon njezina provođenja.«.
Članak 109.
U članku 221. riječi: »članka 52.« zamjenjuju se riječima: »članka 47. stavka 1.«.
Članak 110.
U članku 223. stavku 1. riječ: »nalogom« zamjenjuje se riječju: »rješenjem«.
U stavku 3. riječ: »nepoznat« i zarez brišu se.
U stavku 5. riječ: »nalog« zamjenjuje se riječju: »rješenje«, a brojka: »1.« zamjenjuje se
brojkom: »2.«.
U stavku 6. riječ: »nalog« zamjenjuje se riječju: »rješenje«.
Članak 111.
U članku 224. stavku 1. u uvodnoj rečenici riječ: »nalogom« zamjenjuje se riječju:
»rješenjem«.
Točka 2) mijenja se i glasi:
»2) ako postoje okolnosti koje isključuju krivnju okrivljenika, osim ako je počinio
protupravno djelo u stanju neubrojivosti,«.
U stavku 2. riječ: »Nalog« zamjenjuje se riječju: »Rješenje«, a druga rečenica mijenja
se i glasi: »Oštećeniku će se uz rješenje dati pouka u smislu članka 55. ovog Zakona.«.
Članak 112.
U članku 225. stavci 1. i 2. mijenjaju se i glase:
»(1) Ako je državni odvjetnik odbacio kaznenu prijavu ili je obustavio istragu,
oštećenik koji je preuzeo kazneni progon može sucu istrage predložiti provođenje
istrage za kaznena djela za koja se istraga provodi. Prijedlog za provođenje istrage mora
sadržavati naziv državnog odvjetništva koje je donijelo rješenje o odbačaju kaznene
prijave i oznaku tog rješenja odnosno oznaku rješenja o obustavi istrage, opis djela iz
kojeg proizlaze zakonska obilježja kaznenog djela, zakonski naziv kaznenog djela,
kratko obrazloženje okolnosti iz kojih proizlazi osnovana sumnja da je okrivljenik
počinio kazneno djelo, te dokazne radnje koje se predlaže provesti.
(2) Sudac istrage odlučuje o prijedlogu oštećenika kao tužitelja rješenjem. U rješenju
kojim određuje provođenje istrage navode se podaci iz članka 217. stavka 2. ovog
Zakona, te dokazne radnje koje je sudac istrage ocijenio svrhovitim provesti.«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Ako ne prihvati prijedlog iz stavka 1. ovog članka, sudac istrage rješenjem odbija
prijedlog oštećenika kao tužitelja za provođenjem istrage.«.
Dosadašnji stavci 3. i 4. postaju stavci 4. i 5.
Članak 113.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 44/77U članku 226. stavku 1. riječi: »članka 224. stavka 1. točke 1.­3.« zamjenjuju se
riječima: »članka 224. stavka 1. ovog Zakona«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Protiv rješenja iz stavka 1. ovog članka oštećenik kao tužitelj nema pravo žalbe.«.
U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 4. iza riječi: »oštećenika« dodaju se riječi:
»kao tužitelja«.
Članak 114.
U članku 228. stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavak 3. koji postaje stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Završetak istrage upisuje se u upisnik kaznenih prijava te se o tome obavještava
okrivljenik i oštećenik.«.
Članak 115.
Članak 229. mijenja se i glasi:
»(1) Državni odvjetnik dužan je završiti istragu u roku od šest mjeseci. Ako se istraga
ne završi u roku od šest mjeseci, državni odvjetnik je dužan izvijestiti višeg državnog
odvjetnika o razlozima zbog kojih istraga nije završena.
(2) Viši državni odvjetnik dužan je poduzeti mjere da se istraga završi. U složenim
predmetima viši državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog odvjetnika
rok iz stavka 1. ovog članka produljiti za najviše šest mjeseci. U posebno složenim i
teškim predmetima, Glavni državni odvjetnik može na obrazloženi prijedlog državnog
odvjetnika rok završetka istrage iz stavka 1. ovog članka produljiti za najviše dvanaest
mjeseci.
(3) Okrivljenik i oštećenik mogu se tijekom istrage obratiti pritužbom višem državnom
odvjetniku zbog odugovlačenja postupka i drugih nepravilnosti u tijeku istrage.
Okrivljenik se može obratiti pritužbom višem državnom odvjetniku i ako u slučaju iz
članka 216. stavka 4. ovog zakona državni odvjetnik nije donio rješenje o provođenju
istrage niti podigao optužnicu iz članka 341. stavka 3. ovog Zakona.
(4) Viši državni odvjetnik ispitat će navode u pritužbi, a ako je podnositelj zahtijevao,
obavijestit će ga o tome što je poduzeto.«.
Članak 116.
Članak 230. mijenja se i glasi:
»(1) Nakon završene istrage ili istraživanja državni odvjetnik je dužan u roku od
petnaest dana od dana upisa završetka istrage ili istraživanja u upisnik kaznenih prijava
podignuti optužnicu ili obustaviti istragu odnosno odbaciti kaznenu prijavu. U složenim
predmetima taj rok iznosi trideset dana. Viši državni odvjetnik može rok za podizanje
optužnice produljiti na prijedlog državnog odvjetnika za najviše petnaest dana, a u
složenim predmetima za najviše trideset dana.
(2) Iznimno, ako su postojali nepredvidivi ili neotklonjivi razlozi, viši državni odvjetnik
može na prijedlog državnog odvjetnika produljiti rokove iz stavka 1. ovog članka za
najviše petnaest dana.
(3) Državni odvjetnik će u roku iz stavka 1. ovog članka obavijestiti oštećenika o
podizanju optužnice ili o obustavi istrage odnosno odbacivanju kaznene prijave uz30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 45/77pouku iz članka 55. stavka 5. ovog Zakona.
(4) Ako državni odvjetnik ne postupi prema stavku 1. i 2. ovog članka, dužan je o
razlozima izvijestiti višeg državnog odvjetnika.
(5) Ako državni odvjetnik u rokovima iz stavaka 1. i 2. ovog članka ne podigne
optužnicu, smatrat će se da je odustao od kaznenog progona.«.
Članak 117.
Članak 231. mijenja se i glasi:
»(1) Istraga je nejavna.
(2) Tijelo koje vodi istragu može rješenjem odrediti tajnost cijele ili dijela istrage iz
razloga navedenih u članku 388. ovog Zakona ako bi javno objavljivanje podataka iz
istrage štetilo probicima postupka. Tijelo koje poduzima radnju upozorit će osobe koje
sudjeluju u takvoj istrazi da je odavanje tajne kazneno djelo. Sve osobe koje saznaju
sadržaj postupovne radnje koja je provedena tijekom takve istrage dužne su kao tajnu
čuvati činjenice ili podatke koje su tom prilikom saznale.«.
Članak 118.
Članak 234. mijenja se i glasi:
»(1) Okrivljenik nakon primitka rješenja o provođenju istrage može državnom
odvjetniku predložiti provođenje dokaznih radnji. Ako državni odvjetnik prihvati
prijedlog okrivljenika, provest će odgovarajuću dokaznu radnju. Prijedlog za
provođenje dokazne radnje ne može se podnijeti nakon što je okrivljenik primio
obavijest da je istraga završena (članak 228. stavak 2.).
(2) Ako državni odvjetnik ne prihvati prijedlog okrivljenika dostavlja ga u roku od
osam dana sucu istrage i o tome pisano obavještava okrivljenika. Ako sudac istrage
prihvati prijedlog za provođenje dokazne radnje, naložit će njezino provođenje
državnom odvjetniku, a ako prijedlog ne prihvati, obavijestit će o tome okrivljenika.
(3) O mjestu i vremenu provođenja dokazne radnje iz stavka 1. i 2. ovog članka, prije
njezina provođenja, obavještava se okrivljenik i branitelj koji je predložio provođenje
radnje. Ako je okrivljenik lišen slobode, a želi prisustvovati ročištu, na ročište će biti
doveden, osim ako je raspravno nesposoban ili zbog teško narušenog zdravstvenog
stanja nije u mogućnosti sudjelovati na ročištu. Ako okrivljenik na to pristane, a za to
postoje tehnički uvjeti, omogućit će mu se sudjelovanje na ročištu putem zatvorenog
tehničkog uređaja za vezu na daljinu (audio­video uređaj).
(4) Obavijest o provođenju dokazne radnje iz stavka 1. i 2. ovog članka okrivljeniku i
branitelju se u primjerenom roku može priopćiti putem uređaja za telekomunikacije, o
čemu se sastavlja službena zabilješka.
(5) Ako se provodi dokazna radnja ispitivanja svjedoka ili vještaka sukladno stavcima
1. i 2. ovog članka, nakon nesmetanog iskazivanja, pitanja prvi postavlja državni
odvjetnik, a zatim okrivljenik i branitelj. Državni odvjetnik će zabraniti postavljanje
pitanja iz članka 420. stavka 3. ovog Zakona i unijeti u zapisnik pitanje i svoju
odluku.«.
Članak 119.
U članku 236. stavku 1. iza točke 1. dodaje se nova točka 2. koja glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 46/77»2) je potrebno ispitati svjedoka iz članka 285. stavka 1. točke 1. do 3. ovog Zakona,
ako postoji bojazan da na raspravi neće iskazivati,«.
Dosadašnje točke 2. do 4. postaju točke 3. do 5.
U stavku 3. točke 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»2) postoje okolnosti koje isključuju krivnju okrivljenika, osim ako je počinio
protupravno djelo u stanju neubrojivosti,
3) je nastupila zastara kaznenog progona ili je djelo obuhvaćeno amnestijom ili
pomilovanjem ili ako postoje druge okolnosti koje isključuju kazneni progon.«.
Članak 120.
U članku 237. iza stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:
»(4) Ako bi javno objavljivanje podataka štetilo probicima postupka, sudac istrage
može odrediti tajnost dokaznog ročišta iz razloga navedenih u članku 388. ovog
Zakona. Sudac istrage će, ako dokazno ročište odredi tajnim, postupiti sukladno članku
213. stavku 3. i članku 231. stavku 2. ovog Zakona.«.
Članak 121.
U članku 238., u cijelom članku, riječ: »osumnjičenik« zamjenjuje se riječju:
»okrivljenik« u odgovarajućem padežu.
U stavku 2. iza prve rečenice dodaje se druga rečenica koja glasi: »Osobe koje su
prisutne dokaznom ročištu mogu u svezi sa zapisnikom staviti primjedbe koje će se
zabilježiti u nastavku završenog zapisnika.«.
U stavku 5. brojka: »4.« zamjenjuje se brojkom: »3.«.
Članak 122.
Članak 239. mijenja se i glasi:
»(1) Pouka o pravima okrivljenika mora sadržavati obavijest o tome:
1) zašto se okrivljuje i okolnosti iz kojih proizlazi osnovana sumnja protiv njega, ako
prethodno nije primio rješenje o provođenju istrage,
2) da nije dužan iznijeti svoju obranu niti odgovarati na pitanja,
3) da u skladu s odredbom članka 184. stavka 4. i 5. ovog Zakona ima pravo uvida u
spis,
4) da ima pravo služiti se svojim jezikom, odnosno jezikom koji govori i razumije te
pravo na tumača u skladu s odredbom članka 8. ovog Zakona,
5) da ima pravo uzeti branitelja po vlastitom izboru ili da će mu se kad to predviđa ovaj
Zakon, postaviti branitelj po službenoj dužnosti ili na teret proračunskih sredstava ako
prema svom imovinskom stanju ne može podmiriti troškove obrane.
(2) Pouka o pravima se mora dostaviti okrivljeniku uz:
1) nalog o pretrazi,
2) poziv za prvo ispitivanje,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 47/773) rješenje o provođenju istrage,
4) poziv za dokazno ročište,
5) obavijest iz članka 213. stavka 2. ovog Zakona,
6) rješenje o istražnom zatvoru,
7) nalog o prepoznavanju,
8) nalog o vještačenju prema osobi okrivljenika.
(3) Kad je to propisano ovim Zakonom, tijelo koje provodi radnju po službenoj dužnosti
provjerava je li okrivljenik primio pouku o pravima prije otpočinjanja radnje i ako
ustanovi da pouka o pravima nije uručena, zastat će s postupanjem, najprije naložiti
uručenje pouke, a tek nakon toga nastaviti s postupkom.
(4) Ako državni odvjetnik ili tijelo koje provodi radnju ustanovi da je pouku o pravima
okrivljenik ranije primio utvrdit će to službenom zabilješkom u spisu i neće ponovno
dostavljati pouku.«.
Članak 123.
Iza članka 239. dodaje se naslov i članak 239.a koji glase:
»4. Zaštita postupovnih prava obrane
Članak 239.a
(1) Nakon dostave rješenja o provođenju istrage okrivljenik koji smatra da mu je
protivno zakonu uskraćeno ili povrijeđeno određeno pravo, može podnijeti pisani
prigovor državnom odvjetniku. Prigovor se ne može podnijeti iz razloga zbog kojih se
može podnijeti žalba protiv rješenja o provođenju istrage.
(2) Nakon dostave obavijesti iz članka 213. stavka 2. ovog Zakona okrivljenik može
podnijeti pisani prigovor državnom odvjetniku iz razloga navedenih u stavku 1. ovog
članka te ako smatra da nisu ispunjene zakonske pretpostavke za provođenje
istraživanja.
(3) Prigovor sadrži oznaku predmeta, odluke ili radnje na koju se odnosi, razloge
prigovora i prijedlog načina ostvarivanja uskraćenog prava.
(4) Državni odvjetnik će odmah, a najkasnije u roku od osam dana od dana primitka
prigovora donijeti odluku. Ako državni odvjetnik ne prihvati prigovor u tom roku,
dostavit će ga sucu istrage koji će odmah, a najkasnije u roku od osam dana od primitka
odlučiti o prigovoru.
(5) Ako sudac istrage prihvati prigovor iz stavka 1. ovog članka, a moguće je ostvarenje
određenog prava ili provođenje odnosno ponavljanje radnje, naložit će državnom
odvjetniku ostvarenje tog prava ili provođenje odnosno ponavljanje radnje u određenom
roku.
(6) Ako sudac istrage istrage prihvati prigovor iz stavka 2. ovog članka i utvrdi da nisu
ispunjene zakonske pretpostavke za provođenje istraživanja, to će utvrditi u rješenju i
spis vratiti državnom odvjetniku na daljnje postupanje. Protiv tog rješenja državni
odvjetnik ima pravo žalbe. Ako sudac istrage prihvati prigovor iz stavka 2. ovog članka
i utvrdi povredu ili uskratu određenog prava čije je ostvarenje ili provođenje odnosno
ponavljanje radnje moguće, naložit će državnom odvjetniku ostvarenje tog prava ili
provođenje odnosno ponavljanje radnje u određenom roku.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 48/77Članak 124.
U članku 245. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Iznimno, ako pretragu treba poduzeti odmah jer bi odgađanje ugrozilo postizanje
ciljeva pretrage, državni odvjetnik može sam naložiti pretragu osobe i sredstva
prijevoza pisanim obrazloženim nalogom ako se radi o sumnji da su počinjena sljedeća
kaznena djela iz Kaznenog zakona: protiv čovječnosti i ljudskog dostojanstva (Glava
IX.) za koje je propisana kazna zatvora teža od pet godina, ubojstva (članak 110.),
teškog ubojstva (članak 111.), otmice (članak 137. stavak 2. i 3.), protupravnog
oduzimanja slobode (članak 136. stavak 3. i 4.), neovlaštene proizvodnje i prometa
drogama (članak 190. stavak 2., 3., 4. i 5.), neovlaštene proizvodnje i prometa tvarima
zabranjenim u sportu (članak 191.a stavak 2., 3. i 4.), pranja novca (članak 265.),
krivotvorenja novca (članak 274.), primanja mita (članak 293.), davanja mita (članak
294.), primanja mita u gospodarskom poslovanju (članak 252.), davanja mita u
gospodarskom poslovanju (članak 253.), davanja mita za trgovanje utjecajem (članak
296.), primanja i davanja mita u postupku stečaja (članak 251.), zločinačkog udruženja
(članak 328.), počinjenja kaznenog djela u sastavu zločinačkog udruženja (članak 329.),
odavanja tajnih podataka (članak 347. stavak 1. i 4.), špijunaže (članak 348. stavak 3., 4.
i 5.), ubojstva osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod
međunarodnom zaštitom (članak 353.), kao i kaznena djela koje je počinilo zločinačko
udruženje, odnosno kaznena djela počinjena u sastavu zločinačkog udruženja u
stjecaju.«.
U stavku 2. iza riječi: »članku 244.« dodaju se riječi: »ovog Zakona«.
Članak 125.
U članku 246. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Pretragu može odmah, a najkasnije osam sati nakon što je kazneno djelo otkriveno,
provesti bez naloga državni odvjetnik, istražitelj ili policija kad provodi očevid mjesta
počinjenja kaznenog djela za koje se progoni po službenoj dužnosti, ako je to prijeko
potrebno radi otklanjanja opasnosti po život i zdravlje ljudi ili imovinu većeg opsega ili
radi osiguranja tragova i dokaza koji su u neposrednoj vezi s kaznenim djelom zbog
kojeg se obavlja očevid, osim ako se radi o pretrazi doma ili prostora iz članka 256.
ovog Zakona.«.
U stavku 2. riječ: »obaviti« zamjenjuje se riječju: »provesti«.
U stavku 3. riječ: »poduzima« zamjenjuje se riječju: »provodi« .
U stavku 4. riječ: »obaviti« zamjenjuje se riječju: »provesti«.
U stavku 5. riječ: »obavi« zamjenjuje se riječju: »provede«.
Članak 126.
Članak 247. mijenja se i glasi:
»(1) Pretraga se provodi danju, od šest do dvadeset jedan sat.
(2) Pretraga se može provesti noću samo ako postoji opasnost od odgode, ako:
1) je danju započeta, a nije dovršena,
2) se radi o pretrazi prema članku 245. stavku 1. i članku 246. ovog Zakona.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 49/77(3) Pretraga se može provesti noću ako osoba kod koje se pretraga provodi ili koja se
pretražuje, to sama zatraži što se odmah upisuje u zapisnik o pretrazi uz potpis te osobe.
(4) Sudac istrage može na pisani obrazloženi zahtjev državnog odvjetnika odobriti
pretragu izvan vremena iz stavka 1. ovog članka i kad postoji vjerojatnost da će:
1) se traženi predmeti ili tragovi uništiti ili sakriti,
2) se tražena osoba sakriti ili pobjeći,
3) tražena osoba počiniti kazneno djelo,
4) biti ugrožena sigurnost osoba, ako se pretraga ne provede izvan vremena iz stavka 1.
ovog članka.«.
Članak 127.
U članku 250. stavku 1. točki 3. brojka: »2.« zamjenjuje se brojkom: »3.«.
U točki 4. brojka: »3« zamjenjuje se brojkom: »4.«.
Članak 128.
U članku 251. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Pretraga osobe obuhvaća pretraživanje odjeće, obuće, površine tijela, pokretnih
stvari koje osoba nosi ili su u njezinu posjedu, sredstva prijevoza kojim se koristi u
vrijeme pretrage te prostora u kojem je osoba zatečena u vrijeme provođenja pretrage,
osim doma.«.
U stavku 2. riječ: »obavlja« zamjenjuje se riječju: »provodi«, a riječ: »obavila«
zamjenjuje se riječju: »provela«.
U stavku 4. riječi: »članku 326. stavku 2.« zamjenjuje se riječima: »članku 326. stavku
3. i 4.«.
Članak 129.
U članku 262. stavku 4. riječi: »počinjenih na štetu djece iz članka 113. Zakona o
sudovima za mladež« zamjenjuju se riječima: »kaznenopravne zaštite djece«.
Članak 130.
U članku 263. stavku 4. točka 1. mijenja se i glasi:
»1) ako su uključeni u počinjenje kaznenih djela protiv računalnih sustava, programa i
podataka (Glava XXV.) iz Kaznenog zakona,«.
U točki 2. riječ: »nisu« zamjenjuje se riječju: »su«.
Članak 131.
U članku 273. stavku 4. riječi: »za koje se provodi redoviti postupak« zamjenjuju se
riječima: »iz nadležnosti županijskog suda«.
Članak 132.
U članku 275. stavku 2. riječi: »Prvo ispitivanje« zamjenjuju se riječju: »Ispitivanje«, a
treća rečenica briše se.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 50/77Članak 133.
U članku 278. stavku 1. iza riječi: »činjenicama« stavlja se zarez i dodaju riječi: »osim
u slučaju kad je svjedok dijete«.
Članak 134.
U članku 285. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Tijelo koje vodi postupak dužno je osobe spomenute u stavku 1. ovog članka, prije
njihova ispitivanja ili čim sazna za njihov odnos prema okrivljeniku, upozoriti da ne
moraju svjedočiti. Osobe navedene u stavku 1. točki 1. do 3. ovog članka će se upozoriti
da će se njihov iskaz, ako odluče svjedočiti, bez obzira na njihovu kasniju odluku, moći
koristiti kao dokaz. Upozorenja i odgovori unose se u zapisnik.«.
U stavku 6. riječi: »i maloljetnika iz članka 117. Zakona o sudovima za mladež« brišu
se.
Članak 135.
Članak 286. mijenja se i glasi:
»(1) Svjedok nije obvezan odgovarati na pojedina pitanja ako je vjerojatno da bi time
izložio sebe ili bliskog srodnika kaznenom progonu, teškoj sramoti ili znatnoj
materijalnoj šteti. O tome će tijelo koje vodi postupak poučiti svjedoka.
(2) Ako je svjedok uskratio odgovor na pitanja iz stavka 1. ovog članka jer bi time
izložio sebe ili svoga bliskog srodnika kaznenom progonu, državni odvjetnik može
izjaviti da neće poduzeti kazneni progon ako je odgovor na pitanje i iskaz svjedoka
važan za dokazivanje kaznenog djela druge osobe, i to sljedećih kaznenih djela iz
Kaznenog zakona:
1) ratnog zločina (članak 91. stavak 2.), terorizma (članak 97. stavak 1., 2. i 3.),
financiranja terorizma (članak 98.), obuke za terorizam (članak 101.), terorističkog
udruženja (članak 102.), ropstva (članak 105.), trgovanja ljudima (članak 106.),
trgovanja dijelovima ljudskog tijela i ljudskim zamecima (članak 107.), protupravnog
oduzimanja slobode (članak 136. stavak 4.), otmice (članak 137. stavak 3.), spolne
zlouporabe djeteta mlađeg od petnaest godina (članak 158.), podvođenja djeteta (članak
162. stavak 1. i 3.), iskorištavanja djece za pornografiju (članak 163.), teških kaznenih
djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta (članak 166.), pranja novca (članak
265. stavak 4.), zlouporabe položaja i ovlasti (članak 291. stavak 2.) ako je to djelo
počinila službena osoba, primanja mita (članak 293.) ako je to djelo počinila službena
osoba, trgovanja utjecajem (članak 295.) ako je to djelo počinila službena osoba),
zločinačkog udruženja (članak 328. stavak 1.), počinjenja kaznenog djela u sastavu
zločinačkog udruženja (članak 329. stavak 1. točke 3. do 6.), ubojstva osobe pod
međunarodnom zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod međunarodnom zaštitom
(članak 353.),
2) protiv Republike Hrvatske (Glava XXXII.) i protiv Oružanih snaga Republike
Hrvatske (Glava XXXIV.) za koja djela je propisana kazna zatvora od najmanje pet
godina,
3) za koja je propisana kazna dugotrajnog zatvora.
(3) Odgovor i iskaz svjedoka mora biti okolnosan i vjerodostojan, u kojem slučaju će
državni odvjetnik predložiti prekid radnje radi davanja izjave u smislu stavka 4. ovog
članka. Državni odvjetnik će pribaviti od svjedoka pisanu izjavu da će kao svjedok u
kaznenom postupku iskazivati istinu i da neće prešutjeti ništa što mu je poznato o30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 51/77kaznenom djelu o kojem iskazuje i njegovom počinitelju. Svjedok mora već prilikom
davanja izjave imati savjetnika iz reda odvjetnika radi zaštite svojih prava i interesa.
(4) Izjavu iz stavka 5. ovog članka državni odvjetnik može dati ako je pribavio izjavu
svjedoka iz stavka 3. ovog članka i ako je dani odgovor na određena pitanja važan za
dokazivanje kaznenog djela druge osobe iz stavka 2. ovog članka, a vjerojatno je da bi
svjedok odgovorom na pitanje sebe ili svog bliskog srodnika izložio kaznenom progonu
za kazneno djelo s manjom propisanom kaznom od kazne koja je propisana za kazneno
djelo u odnosu na koje iskazuje. Ne može se dati izjava o nepoduzimanju kaznenog
progona za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju od deset godina
ili teža.
(5) Izjava državnog odvjetnika o nepoduzimanju kaznenog progona mora biti pisana i
ovjerena pečatom i potpisom višeg državnog odvjetnika. U izjavi mora biti naveden
činjenični i zakonski opis kaznenog djela te pravna oznaka kaznenog djela za koje se
progon neće poduzimati. Državni odvjetnik predaje izjavu svjedoku. Protiv svjedoka i
osobe iz stavka 2. ovog članka ne može se poduzeti kazneni progon za kazneno djelo na
koje se odnosi izjava, ali se može progoniti za kazneno djelo davanja lažnog iskaza.
(6) Ako odgovor na pitanje iz stavka 2. nije potpun, okolnosan i potkrijepljen drugim
dokazima, državni odvjetnik neće dati izjavu iz stavka 4., dok će se dani odgovor na
pitanje u odnosu na koje je svjedok prvotno uskratio odgovor iz razloga propisanih u
stavku 2. ovog članka izdvojiti iz zapisnika. Izdvojeni odgovor će se zapečatiti u
poseban omot koji se čuva izvan spisa predmeta.«.
Članak 136.
U članku 287. iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi:
»(2) Poziv djetetu svjedoku upućuje se preko njegovih roditelja ili skrbnika.«.
Članak 137.
U članku 288. stavku 3. brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »4.«.
Članak 138.
U članku 289. stavku 3. iza riječi: »odgovoriti« umjesto zareza stavlja se točka, a riječi:
»osim ako drukčije nije propisano ovim Zakonom (članak 420. stavak 3.).« brišu se.
Članak 139.
U članku 291. iza stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:
»(4) Ako je svjedok dijete, ne primjenjuju se odredbe stavka 1. i 2. ovog članka.«.
Članak 140.
U članku 292. stavku 3., u prvoj rečenici, iza riječi: »zdravstvenog stanja« briše se
zarez, a riječi: »teških tjelesnih mana ili duševnog stanja,« zamjenjuju se riječima: »ili
invaliditeta«.
Članak 141.
U članku 294. stavku 2. riječi: »(zaštićeni svjedok)« brišu se.
U stavku 3. riječ: »zaštićenog« zamjenjuje se riječju: »ugroženog«.
Članak 142.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 52/77U članku 295. riječi: »zaštićeni svjedok« zamjenjuju se riječima: »ugroženi svjedok« u
odgovarajućem broju i padežu.
Članak 143.
U članku 296. riječi: »zaštićeni svjedok« zamjenjuju se riječima: »ugroženi svjedok« u
odgovarajućem broju i padežu.
Članak 144.
U članku 297. riječi: »zaštićeni svjedok« zamjenjuju se riječima: »ugroženi svjedok« u
odgovarajućem broju i padežu.
Članak 145.
Članak 298. mijenja se i glasi:
»Osuđujuća presuda ne može biti utemeljena isključivo na iskazu svjedoka pribavljenog
prema članku 286. stavcima 2. do 4. ovog Zakona te na iskazu ugroženog svjedoka.«.
Članak 146.
U članku 299. stavku 1. riječi: »zaštićeni svjedok« zamjenjuju se riječima: »ugroženi
svjedok«.
Članak 147.
U članku 300. stavku 1. točki 6. brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »4.«.
U stavku 2. riječi: »zaštićenog svjedoka« zamjenjuju se riječima: »ugroženog
svjedoka«.
Članak 148.
U članku 301. stavku 7. iza riječi: »pokazanih« dodaje se riječ: »osoba,«.
Članak 149.
U članku 303. stavku 1. iza riječi: »tijek prepoznavanja,« dodaju se riječi: »ili ako
prepoznavanje obavlja dijete,«.
Članak 150.
U članku 304. stavak 2. briše se.
Članak 151.
U članku 325. stavku 4. iza riječi: »mogla počiniti teže kazneno djelo« dodaju se riječi:
»i je li za otklanjanje te opasnosti potrebno njezino liječenje u psihijatrijskoj ustanovi ili
psihijatrijsko liječenje na slobodi«.
Članak 152.
Članak 326. mijenja se i glasi:
»(1) Tjelesni pregled okrivljenika poduzet će se i bez njegova pristanka ako se može
poduzeti bez štete za njegovo zdravlje i ako se dokaz ne može pribaviti na drugi način.
(2) Tjelesni pregled drugih osoba može se bez njihova pristanka poduzeti samo ako se
mora utvrditi nalazi li se određeni trag ili posljedica kaznenog djela na njihovu tijelu, a30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 53/77to se ne može utvrditi na drugi način i ako se može poduzeti bez štete za njihovo
zdravlje.
(3) Tjelesni pregled okrivljenika tijekom kojeg se ulazi u tjelesne šupljine ili se od tijela
odvajaju nadomjesci ili pomagala organa pričvršćeni uz tijelo provodi se bez njegova
pristanka ako se dokaz ne može pribaviti na drugi način i ako se može poduzeti bez
štete za njegovo zdravlje, za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora od pet
godina ili teža kazna.
(4) Ako druga osoba ne pristane na pregled iz stavka 3. ovog članka, on se može
poduzeti po nalogu suca istrage za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora teža
od pet godina.
(5) Operativni zahvati na okrivljeniku mogu se na temelju sudskog naloga poduzeti
samo ako se u njegovom tijelu nalaze predmeti počinjenja kaznenog djela koje na drugi
način nije moguće izvaditi, a radi se o sljedećim kaznenim djelima iz Kaznenog zakona:
terorizam (članak 97.), financiranje terorizma (članak 98.), ropstvo (članak 105.),
trgovanje ljudima (članak 106.), trgovanje dijelovima ljudskog tijela i ljudskim
zamecima (članak 107.), teško ubojstvo (članak 111.), iskorištavanje djece za
pornografiju (članak 163.), neovlaštena proizvodnja i promet drogama (članak 190.
stavak 2. i 3.), teška kaznena djela protiv opće sigurnosti (članak 222.), krivotvorenje
novca (članak 274.), nedozvoljeno posjedovanje, izrada i nabavljanje oružja i
eksplozivnih tvari (članak 331. stavak 3.), odavanje tajnih podataka (članak 347. stavak
4.) te špijunaža (članak 348.). Odluku o operativnom zahvatu sud će donijeti vodeći
računa o nužnosti vađenja tih predmeta radi sprječavanja ugrožavanja života
okrivljenika i riziku operativnog zahvata.
(6) Uzimanje krvi i urina od okrivljenika i druge osobe poduzet će se i bez njihovog
pristanka ako se može poduzeti bez štete za njihovo zdravlje, a potrebno je radi
utvrđivanja činjenice važne za kazneni postupak. Tu radnju provodi osoba medicinske
struke.
(7) Tjelesni pregled iz stavka 1., 2. i 3. ovog članka poduzima liječnik.
(8) Vještačenja koja uključuju i tjelesni pregled u smislu odredbe stavka 2. i 3. ovoga
članka nalaže sud.
(9) Ministar nadležan za unutarnje poslove u suradnji s ministrima nadležnim za
pravosuđe i zdravlje pravilnikom će propisati uvjete i način uzimanja krivi i urina od
okrivljenika i drugih osoba (stavak 6. ovog članka), kao i uvjete koje ovlaštene ustanove
i tijela moraju ispunjavati da bi mogle obavljati poslove analize krvi i urina.«.
Članak 153.
Članak 327. mijenja se i glasi:
»(1) Nadležno tijelo može odrediti molekularno­genetsku analizu kako bi se biološki
tragovi uzeti s mjesta počinjenja djela ili drugog mjesta na kojemu se nalaze tragovi
kaznenog djela usporedili s biološkim uzorcima uzetim od osoba iz stavka 2. ovog
članka ili kako bi se utvrdila istovjetnost određene osobe ili kako bi se ti tragovi ili
uzorci sravnili s rezultatima molekularno­genetskih ispitivanja dobivenim prema ovom
Zakonu ili drugim zakonima.
(2) Za svrhu iz stavka 1. ovog članka, uzorci biološkog materijala uzet će se:
1) s mjesta počinjenja i drugog mjesta na kojemu su tragovi kaznenog djela,
2) od okrivljenika,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 54/773) od žrtve,
4) od druge osobe pod uvjetom da se ne radi o biološkom uzorku te osobe, osim ako
drukčije nije propisano ovim Zakonom.
(3) Nadležno tijelo je dužno osobu čiji se uzorci uzimaju upozoriti da će podaci biti
molekularno­genetski analizirani i pohranjeni.
(4) Tijelo koje prije početka postupka provodi pretragu, privremeno oduzimanje
predmeta, očevid ili drugu dokaznu radnju može samo provesti uzimanje uzoraka
biološkog materijala s mjesta počinjenja kaznenog djela i drugog mjesta na kojemu su
tragovi kaznenog djela.
(5) Uzimanje uzoraka biološkog materijala od okrivljenika te molekularno­genetsku
analizu tih uzoraka nalaže državno odvjetništvo.
(6) Uzimanje uzoraka biološkog materijala od osoba iz stavka 2. točke 3. i 4. ovog
članka te molekularno­genetsku analizu uz njihovu pisanu suglasnost nalaže državni
odvjetnik. Te osobe će se prije potpisivanja suglasnosti poučiti o svrsi uzimanja uzorka
te njegovom korištenju u svrhu molekularno­genetske analize. Ako suglasnost nije
dana, uzimanje biološkog materijala od tih osoba te molekularno­genetsku analizu tih
uzoraka na prijedlog državnog odvjetnika može naložiti sud.
(7) Molekularno­genetska analiza povjerava se vještaku. Njemu se predaje materijal za
ispitivanje u anonimiziranom obliku. Podaci iz molekularno­genetskih ispitivanja mogu
se pridružiti nekoj određenoj osobi samo u onoj mjeri u kojoj je to potrebno za
ispunjenje svrhe samog ispitivanja.«.
Članak 154.
Iza članka 327. dodaje se članak 327.a koji glasi:
»Članak 327.a
(1) Ispitivani materijal koji pripada osobama iz članka 327. stavka 2. ovog Zakona
može se koristiti i obrađivati samo tako dugo dok se pridruživanje tragu ili utvrđenje
istovjetnosti ili podrijetla ne isključi, a potom se uništava, osim ako nešto drugo nije
propisano zakonom.
(2) Podaci prikupljeni molekularno­genetskom analizom sukladno odredbama članka
327. ovog Zakona od okrivljenika koji je kasnije u kaznenom postupku pravomoćno
osuđen pohranjuju se i čuvaju dvadeset godina nakon završetka kaznenog postupka.
Iznimno, ako je riječ o kaznenom djelu za koje je propisana kazna zatvora od deset
godina ili teža, ili ako je riječ o kaznenom djelu protiv spolne slobode za koje je
propisana kazna zatvora teža od pet godina, navedeni podaci se mogu čuvati najdulje
četrdeset godina od završetka kaznenog postupka.
(3) Podaci prikupljeni molekularno­genetskom analizom uzoraka uzetih sukladno
odredbama članka 327. ovog Zakona od okrivljenika koji je kasnije u kaznenom
postupku pravomoćno oslobođen optužbe, ili je postupak obustavljen ili je optužba
odbijena, te podaci prikupljeni molekularno­genetskom analizom uzoraka uzetih od
osoba iz članka 327. stavka 2. točke 3. ovog Zakona čuvaju se deset godina od
završetka postupka. Ako se molekularno­genetskom analizom uzoraka uzetih od osoba
iz članka 327. stavka 2. točke 4. ovog Zakona utvrdi da ne pripadaju okrivljeniku,
uzorci i podaci će se uništiti odmah po završetku postupka.
(4) Po isteku rokova iz stavaka 2. i 3. ovog članka, nadležno tijelo će po službenoj
dužnosti brisati te podatke.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 55/77(5) Podaci prikupljeni molekularno­genetskom analizom uzoraka pronađenih na mjestu
događaja te drugih uzoraka koji nisu pridruženi određenoj osobi čuvaju se trajno.
(6) Ministar nadležan za pravosuđe u suradnji s ministrima nadležnima za zdravstvo,
unutarnje poslove i obranu, pravilnikom propisuje način uzimanja uzoraka biološkog
materijala iz članka 327. ovog Zakona, uvjete pohrane te nadzora nad pohranom,
obradom i čuvanjem.«.
Članak 155.
U članku 329. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Dokaz ispravom izvodi se njezinim čitanjem ili pregledavanjem.«.
Članak 156.
Članak 332. mijenja se i glasi:
»(1) Ako se izvidi kaznenih djela ne bi mogli provesti na drugi način ili bi to bilo
moguće samo uz nerazmjerne teškoće, na pisani obrazloženi zahtjev državnog
odvjetnika, sudac istrage može protiv osobe za koju postoje osnove sumnje da je sama
počinila ili zajedno s drugim osobama sudjelovala u kaznenom djelu iz članka 334.
ovog Zakona, pisanim, obrazloženim nalogom odrediti posebne dokazne radnje kojima
se privremeno ograničavaju određena ustavna prava građana, i to:
1) nadzor i tehničko snimanje telefonskih razgovora i drugih komunikacija na daljinu,
2) presretanje, prikupljanje i snimanje računalnih podataka,
3) ulazak u prostorije radi provođenja nadzora i tehničko snimanje prostorija,
4) tajno praćenje i tehničko snimanje osoba i predmeta,
5) uporabu prikrivenih istražitelja i pouzdanika,
6) simuliranu prodaju i otkup predmeta te simulirano davanje potkupnine i simulirano
primanje potkupnine,
7) pružanje simuliranih poslovnih usluga ili sklapanje simuliranih pravnih poslova,
8) nadzirani prijevoz i isporuku predmeta kaznenog djela.
(2) Iznimno, ako postoji opasnost od odgode i ako državni odvjetnik ima razloga
vjerovati da na vrijeme neće moći pribaviti nalog suca istrage, nalog iz stavka 1. ovog
članka, može na vrijeme od dvadeset četiri sata izdati državni odvjetnik.
(3) Nalog iz stavka 2. ovog članka državni odvjetnik ne može izdati za posebne dokazne
radnje iz:
– stavka 1. točke 2) ovog članka, ako način izvršenja te radnje zahtijeva ulazak u dom,
ili udaljeni ulazak u računalo osumnjičenika koje se nalazi u njegovom domu,
– stavka 1. točke 3) ovog članka, ako je radi provođenja nadzora i tehničkog snimanja
potrebno ući u dom.
(4) Nalog s oznakom vremena izdavanja i dopis u kojem će obrazložiti razloge za
njegovo izdavanje državni odvjetnik mora u roku od osam sati od izdavanja dostaviti
sucu istrage. Ujedno će ako smatra da treba nastaviti s provođenjem posebne dokazne
radnje podnijeti sucu istrage pisani obrazloženi zahtjev za njezino daljnje provođenje.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 56/77Sudac istrage odmah po primitku naloga i dopisa ispituje jesu li postojali uvjeti za
izdavanje naloga te je li postojala opasnost od odgode iz stavka 2. ovog članka.
(5) Sudac istrage odlučuje rješenjem o zakonitosti naloga državnog odvjetnika. Ako
sudac istrage odobri nalog državnog odvjetnika, a državni odvjetnik je podnio zahtjev
za daljnje provođenje dokazne radnje, postupit će prema stavku 1. ovog članka. Ako se
sudac istrage ne složi s nalogom državnog odvjetnika, zatražit će da o tome odluku
donese vijeće. Ako je zahtijevano daljnje provođenje dokazne radnje određene prema
stavku 2. ovog članka ono se nastavlja do odluke vijeća. Vijeće o zahtjevu suca istrage
odlučuje u roku od dvanaest sati od primitka zahtjeva. Ako je vijeće potvrdilo nalog
državnog odvjetnika, a državni odvjetnik je zahtijevao daljnje provođenje dokazne
radnje, vijeće će izdati nalog iz stavka 1. ovog članka. Ako vijeće ne odobri nalog, u
rješenju će naložiti da se odmah obustave radnje, a podaci prikupljeni na temelju naloga
državnog odvjetnika će se predati sucu istrage koji će ih uništiti. O uništenju podataka
sudac istrage sastavlja zapisnik.
(6) Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. točke 3. ovog Zakona kada je radi
njezinog provođenja potrebno ući u dom određuju se isključivo po nalogu suda koji je
dužan voditi računa o razmjernom ograničenju prava na nepovredivost osobnog i
obiteljskog života.
(7) Radnje iz točke 1. stavka 1. ovog članka mogu se odrediti i prema osobama za koje
postoje osnove sumnje da počinitelju ili od počinitelja kaznenih djela iz članka 334.
ovog Zakona prenose priopćenja i poruke u svezi s djelom, odnosno da se počinitelj
služi njihovim priključcima na telefon ili drugim telekomunikacijskim uređajem, koje
kriju počinitelja kaznenog djela ili mu prikrivanjem sredstava kojima je kazneno djelo
počinjeno, tragova kaznenog djela ili predmeta nastalih ili pribavljenih kaznenim
djelom ili na drugi način pomažu da ne bude otkriven.
(8) Pod uvjetima iz stavka 1. ovog članka, radnje iz stavka 1. točke 1., 2., 3., 4., 6., 7. i
8. ovog članka, mogu se uz pisani pristanak osobe, primijeniti na sredstva, prostorije i
predmete te osobe.
(9) U slučaju kad se ne raspolaže saznanjima o identitetu sudionika kaznenog djela,
radnja iz stavka 1. točke 8. ovog članka može se odrediti prema predmetu kaznenog
djela.
(10) Izvršenje radnji iz stavka 1. točke 5. i 6. ovog članka ne smije predstavljati
poticanje na počinjenje kaznenog djela.«.
Članak 157.
Članak 334. mijenja se i glasi:
»Posebne dokazne radnje iz članka 332. stavka 1. ovog Zakona mogu se odrediti za
sljedeća kaznena djela iz Kaznenog zakona:
1) ratnog zločina (članak 91. stavak 2.), terorizma (članak 97. stavak 1., 2. i 3.),
financiranja terorizma (članak 98.), obuke za terorizam (članak 101.), terorističkog
udruženja (članak 102.), ropstva (članak 105.), trgovanja ljudima (članak 106.),
trgovanja dijelovima ljudskog tijela i ljudskim zamecima (članak 107.), protupravnog
oduzimanja slobode (članak 136. stavak 4.), otmice (članak 137. stavak 3.), spolne
zlouporabe djeteta mlađeg od petnaest godina (članak 158.), podvođenja djeteta (članak
162. stavak 1. i 3.), iskorištavanja djece za pornografiju (članak 163. stavak 2. i 3.),
teških kaznenih djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta (članak 166.), pranja
novca (članak 265. stavak 4.), zlouporabe položaja i ovlasti (članak 291. stavak 2.) ako
je to djelo počinila službena osoba, primanja mita (članak 293.) ako je to djelo počinila
službena osoba, trgovanja utjecajem (članak 295.) ako je to djelo počinila službena
osoba, zločinačkog udruženja (članak 328.), počinjenja kaznenog djela u sastavu30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 57/77zločinačkog udruženja (članak 329. stavak 1. točke 3. do 6.), ubojstva osobe pod
međunarodnom zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod međunarodnom zaštitom
(članak 353.), za kaznena djela protiv Republike Hrvatske (Glava XXXII.) i protiv
Oružanih snaga Republike Hrvatske (Glava XXXIV.) za koja je propisana kazna zatvora
od najmanje pet godina te za sva kaznena djela za koja je propisana kazna dugotrajnog
zatvora,
2) genocida (članak 88. stavak 3.), zločina agresije (članak 89. stavak 2. i 3.),
odgovornosti zapovjednika (članak 96.), novačenja za terorizam (članak 100.),
pripremanja kaznenih djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom (članak
103.), mučenja i drugog okrutnog, neljudskog ili ponižavajućeg postupanja ili
kažnjavanja (članak 104.) ako je počinjeno na štetu djeteta, ubojstva (članak 110.),
protupravnog oduzimanja slobode (članak 136. stavak 3.), otmice (članak 137.),
prostitucije (članak 157. stavak 2.), spolne zlouporabe djeteta starijeg od petnaest
godina (članak 159.), mamljenja djece za zadovoljenje spolnih potreba (članak 161.),
podvođenja djeteta (članak 162.), iskorištavanja djece za pornografiju (članak 163.),
iskorištavanja djece za pornografske predstave (članak 164.), oduzimanja djeteta
(članak 174. stavak 3.), neovlaštene proizvodnje i prometa drogama (članak 190. stavak
2., 3. i 4.), teških kaznenih djela protiv opće sigurnosti (članak 222.), napada na
zrakoplov, brod ili nepokretnu platformu (članak 223.), razbojništva (članak 230. stavak
2.), iznude (članak 243. stavak 4., 5. i 6.), primanja mita u gospodarskom poslovanju
(članak 252.), zlouporabe u postupku javne nabave (članak 254.), izbjegavanja
carinskog nadzora (članak 257.), subvencijske prijevare (članak 258.), pranja novca
(članak 265.), krivotvorenja novca (članak 274.), zlouporabe položaja i ovlasti (članak
291.), nezakonitog pogodovanja (članak 292.), primanja mita (članak 293.), davanja
mita (članak 294. stavak 1.), trgovanja utjecajem (članak 295.), protuzakonitog
ulaženja, kretanja i boravka u Republici Hrvatskoj (članak 326. stavak 2) te počinjenja
kaznenog djela u sastavu zločinačkog udruženja (članak 329.),
3) javnog poticanja na terorizam (članak 99.), protupravnog oduzimanja slobode (članak
136.), spolnog odnošaja bez pristanka (članak 152.), silovanja (članak 153.), teška
kaznena djela protiv spolne slobode (članak 154.), prostitucije (članak 157.),
oduzimanja djeteta (članak 174.), povrede djetetovih prava (članak 177.), neovlaštene
proizvodnje i prometa drogama (članak 190.), omogućavanja trošenja droga (članak
191. stavak 2. i 3.), neovlaštene proizvodnje i prometa tvarima zabranjenim u sportu
(članak 191.a), iznude (članak 243.), primanja i davanja mita u postupku stečaja (članak
251.), davanja mita u gospodarskom poslovanju (članak 253.), davanja mita (članak
294.), davanja mita za trgovanje utjecajem (članak 296.), odavanja službene tajne
(članak 300.) ako je tim djelom povrijeđena tajnost izvida i istraživanja, sprečavanja
dokazivanja (članak 306.), povrede tajnosti postupka (članak 307.) ako je tim djelom
povrijeđena tajnost u kaznenom postupku, otkrivanja identiteta ugrožene osobe ili
zaštićenog svjedoka (članak 308.), prisile prema pravosudnom dužnosniku (članak
312.), protuzakonitog ulaženja, kretanja i boravka u Republici Hrvatskoj (članak 326.),
nedozvoljenog posjedovanja, izrade i nabavljanja oružja i eksplozivnih tvari (članak
331.), ubojstva osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 352.), otmice osobe pod
međunarodnom zaštitom (članak 353.), napada na osobu pod međunarodnom zaštitom
(članak 354.), prijetnje osobi pod međunarodnom zaštitom (članak 355.) te za kaznena
djela protiv računalnih sustava, programa i podataka (Glava XXV.) i protiv
intelektualnog vlasništva (Glava XXVII.) ako su počinjena uporabom računalnih
sustava ili mreža.«.
Članak 158.
U članku 335. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Posebne dokazne radnje iz članka 334. ovog Zakona određuju se na vrijeme do tri
mjeseca. Na prijedlog državnog odvjetnika, sudac istrage može te radnje produljiti za
još tri mjeseca ako one daju rezultate, a postoji razlog da se nastavi s njihovim30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 58/77provođenjem radi prikupljanja dokaza. Nakon proteka šest mjeseci za kaznena djela iz
članka 334. točke 1. i 2. ovog Zakona, te radnje mogu se produljiti za još šest mjeseci.
Iznimno, za kaznena djela iz članka 334. točke 1. ovog Zakona, te radnje mogu se
produljiti za daljnjih šest mjeseci, ako je njihovo produljenje nužno radi ostvarenja
svrhe radi koje su bile odobrene. Protiv rješenja suca istrage kojim se odbija prijedlog
državnog odvjetnika za produljenje radnje državni odvjetnik može podnijeti žalbu u
roku od osam sati o kojoj odlučuje vijeće istog suda u roku od dvanaest sati.«.
Članak 159.
U članku 337. stavci 1. i 2. mijenjaju se i glase:
»(1) Radnje iz članka 332. ovog Zakona izvršava policija. O tijeku izvršenja radnji
policija sastavlja dnevna izvješća i dokumentaciju tehničkog zapisa koju dostavlja
državnom odvjetniku, na njegov zahtjev. Sudac istrage može u svako doba tijekom
provođenja posebnih dokaznih radnji od državnog odvjetnika zahtijevati da mu dostavi
izvješće o tijeku tih radnji i potrebi njihova daljnjeg provođenja. Sudac istrage može
tijekom provođenja posebnih dokaznih radnji po potrebi od policije zatražiti dostavu
dnevnih izvješća i dokumentacije tehničkog zapisa radi ocjene osnovanosti njihova
daljnjeg provođenja, u opsegu i mjeri koju sam odredi. Ako su radnje produljene za šest
mjeseci sukladno članku 335. stavku 3. ovog Zakona, sudac istrage mora nakon tri
mjeseca od državnog odvjetnika zahtijevati dostavu izvješća o daljnjoj potrebi
provođenja tih radnji.
(2) Po isteku radnji policija sastavlja posebno izvješće za državno odvjetništvo i suca
istrage u kojem navodi:
1. vremenski početak i završetak radnje,
2. broj i identitet osoba obuhvaćenih radnjom.«.
Članak 160.
U članku 339. stavci 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(2) Radnja iz stavka 1. ovog članka može biti naložena za sljedeća kaznena djela iz
Kaznenog zakona:
1) spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta (Glava XVII.) i protiv intelektualnog
vlasništva (Glava XXVII.),
2) genocida (članak 88.), zločina agresije (članak 89.), zločina protiv čovječnosti
(članak 90.), ratnog zločina (članak 91.), odgovornosti zapovjednika (članak 96.),
terorizma (članak 97.), financiranja terorizma (članak 98.), novačenja za terorizam
(članak 100.), obuke za terorizam (članak 101.), terorističkog udruženja (članak 102.),
ubojstva (članak 110.), teškog ubojstva (članak 111.), otmice (članak 137.), pranja
novca (članak 265.), zločinačkog udruženja (članak 328.), počinjenja kaznenog djela u
sastavu zločinačkog udruženja (članak 329.), veleizdaje (članak 340.), priznavanja
okupacije i kapitulacije (članak 341.), odavanja tajnih podataka (članak 347.), špijunaže
(članak 348.), pripremanja kaznenih djela protiv Republike Hrvatske (članak 350.),
ubojstva osobe pod međunarodnom zaštitom (članak 352.) i otmice osobe pod
međunarodnom zaštitom (članak 353.).
(3) Privremeno oduzimanje može trajati najdulje četiri mjeseca, a na obrazloženi
prijedlog državnog odvjetnika sudac istrage može produljiti trajanje za daljnja dva
mjeseca. Ako su kaznena djela iz stavka 2. točke 1. ovog članka počinjena uporabom
računalnih sustava ili mreža privremeno oduzimanje može trajati najdulje godinu
dana.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 59/77Članak 161.
Iza članka 339. dodaje se naslov i članak 339.a koji glase:
»13. Provjera uspostavljanja telekomunikacijskog kontakta
Članak 339.a
(1) Ako postoji sumnja da je registrirani vlasnik ili korisnik telekomunikacijskog
sredstva počinio kazneno djelo za koja se kazneni postupak pokreće po službenoj
dužnosti policija će, na temelju naloga suca istrage, a radi prikupljanja dokaza, od
operatora javnih komunikacijskih usluga zatražiti provjeru istovjetnosti, trajanja i
učestalosti komunikacije s određenim elektroničkim komunikacijskim adresama,
utvrđivanje položaja komunikacijskog uređaja, kao i utvrđivanje mjesta na kojima se
nalaze osobe koje uspostavljaju elektroničku komunikaciju, te identifikacijske oznake
uređaja.
(2) Za registriranog vlasnika ili korisnika telekomunikacijskog sredstva koji je povezan
s osobom za koju postoji sumnja da je počinila kazneno djelo za koje se kazneni
postupak pokreće po službenoj dužnosti policija može, na temelju naloga suca istrage,
zatražiti od operatora javnih komunikacijskih usluga provjeru iz stavka 1. ovog članka.
(3) Odluku o zahtjevu državnog odvjetnika sudac istrage dužan je donijeti u roku od
četiri sata. Nalog za provjeru iz stavka 1. i 2. ovog članka sudac istrage izdaje na
temelju obrazloženog prijedloga nadležnog državnog odvjetnika.
(4) Iznimno, ako postoji opasnost od odgode i ako državni odvjetnik ima razloga
vjerovati da na vrijeme neće moći pribaviti nalog suca, nalog iz stavka 1. i 2. ovog
članka može izdati nadležni državni odvjetnik.
(5) Nalog iz stavka 4. ovog članka i dopis u kojem će obrazložiti razloge za njegovo
izdavanje državni odvjetnik mora odmah, a najkasnije u roku od 24 sata od izdavanja,
dostaviti sucu istrage.
(6) Sudac istrage odlučuje rješenjem o zakonitosti naloga državnog odvjetnika u roku
od 48 sati od primitka naloga i dopisa. Protiv rješenja suca istrage državni odvjetnik
nema prava žalbe.
(7) U nalogu iz stavka 1., 2. i 4. ovog članka, uz podatke iz članka 168. stavka 2. ovog
Zakona, navode se osobni podaci osobe koja je registrirani vlasnik ili korisnik
komunikacijskog sredstva te svrha radi koje se nalog izdaje.
(8) Nalog za provjeru uspostavljanja telekomunikacijskih kontakata nije potreban ako je
registrirani vlasnik ili korisnik komunikacijskog sredstva dao pisani pristanak.
(9) Ako su podaci iz stavka 1. i 2. ovog članka pribavljeni bez naloga suca istrage
odnosno ako državni odvjetnik nije u roku iz stavka 5. ovog članka dostavio sucu
istrage nalog ili ako je odbijen zahtjev državnog odvjetnika za ovjeru naloga za provjeru
uspostavljanja telekomunikacijskih kontakata, tako prikupljeni podaci ne mogu se
upotrijebiti kao dokaz u postupku.«.
Članak 162.
U članku 341. stavak 2 mijenja se i glasi:
»(2) Državni odvjetnik podiže optužnicu za kaznena djela za koja se ne provodi istraga
ako prikupljeni podaci koji se odnose na kazneno djelo i počinitelja daju dovoljno
osnova za podizanje optužnice.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 60/77Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Državni odvjetnik može za kaznena djela iz članka 216. stavka 1. ovog Zakona
podignuti optužnicu i bez provođenja istrage ako rezultati provedenih radnji koji se
odnose na kazneno djelo i počinitelja daju dovoljno osnova za podizanje optužnice.«.
U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 4. riječ: »osumnjičenik« zamjenjuje se
riječju: »okrivljenik«, a druga rečenica briše se.
Članak 163.
U članku 342. stavci 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(2) Državni odvjetnik dostavlja sudu uz optužnicu i spis predmeta.
(3) Optužnica za kaznena djela za koja je propisana novčana kazna ili kazna zatvora do
pet godina, uz sadržaj iz stavka 1. točke 1. do 4. ovog članka, sadrži samo kratke
razloge te prijedlog vrste i mjere kazne, sudske opomene, uvjetne osude, djelomične
uvjetne osude, zamjene radom za opće dobro na slobodi, posebnih obveza, zaštitnog
nadzora, sigurnosne mjere te mjere oduzimanja predmeta, odnosno druge mjere
propisane kaznenim zakonom čije se izricanje traži.«.
Članak 164.
U članku 343. riječi: »sucu istrage« zamjenjuju se riječima: »optužnom vijeću«, a druga
rečenica briše se.
Članak 165.
U članku 344. stavku 1. točki 4. iza riječi: »spisu« dodaje se riječ: »predmeta«.
U točki 5. riječi: »članka 229. stavka 2.« zamjenjuju se riječima: »članka 230. stavka 1.
i 2.«.
U stavku 2. prvoj rečenici iza riječi: »rješenjem« dodaju se riječi: »obustaviti kazneni
postupak ili«, a riječi: »članka 229. stavka 2.« zamjenjuju se riječima »članka 230.
stavka 1. i 2.«.
U stavku 4. iza riječi: »spisu« dodaje se riječ: »predmeta«.
U cijelom članku 344. riječi: »sudac istrage« zamjenjuju se riječima: »predsjednik
optužnog vijeća« u odgovarajućem padežu.
Članak 166.
U članku 345. stavku 1. riječi: »sudac istrage« zamjenjuju se riječima: »predsjednik
optužnog vijeća«.
U stavku 2. brojka: »2.« zamjenjuje se brojkom: »1.«.
U stavku 3. riječ: »osumnjičenika« zamjenjuje se riječju: »okrivljenika«.
Članak 167.
Iznad članka 347. dodaje se naslov koji glasi: »2.a Pritužba zbog nepostupanja suda u
zakonskim rokovima u prethodnom postupku«.
Članak 168.
Članak 347. mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 61/77»(1) Tijekom prethodnog postupka stranke i oštećenik mogu zbog nepostupanja suda u
rokovima propisanima zakonom podnijeti pritužbu predsjedniku suda, koji će odrediti
novi rok za poduzimanje radnje koji ne može biti duži od zakonskog.
(2) Stranke i oštećenik mogu podnijeti pritužbu predsjedniku suda i zbog
nepoduzimanja radnji suca istrage koje dovodi do odugovlačenja postupka.
(3) Ako istragu provodi sudac istrage okrivljenik i oštećenik kao tužitelj mogu se
obratiti pritužbom predsjedniku suda zbog drugih nepravilnosti u tijeku sudske istrage.
(4) Predsjednik suda će, nakon što primi pritužbu iz stavka 2. i 3. ovog članka, bez
odgode zatražiti od suca očitovanje o navodima pritužbe.
(5) Predsjednik suda će pregledati spis te će, vodeći računa o očitovanju suca, trajanju
postupka i složenosti predmeta ocijeniti osnovanost pritužbe. Ako je pritužba osnovana,
predsjednik suda će odrediti primjereni rok u kojem sudac istrage mora donijeti odluku
odnosno odrediti provođenje radnje.
(6) Predsjednik suda će u roku od petnaest dana od dana primitka pritužbe obavijestiti
podnositelja o odlukama iz stavka 1. i 5. ovog članka.
(7) Ako predsjednik suda ne postupi sukladno odredbama ovog članka, podnositelj se
može obratiti predsjedniku neposredno višeg suda.«.
Članak 169.
U članku 348. stavku 1. riječi: »Po primitku optužnice« zamjenjuju se riječima: »Po
isteku roka za odgovor na optužnicu«.
Stavak 4. mijenja se i glasi:
»(4) Ako se optužnica odnosi na kaznena djela za koja je propisana novčana kazna ili
kazna zatvora do pet godina, optužno vijeće ispituje optužnicu u sjednici vijeća bez
pozivanja stranaka, osim ako prije početka sjednice zaprimi izjavu za donošenje presude
na temelju sporazuma stranaka, kada će postupiti prema članku 361. do 363. ovog
Zakona.«.
Članak 170.
U članku 350. stavku 2., u prvoj rečenici, riječi: »prethodnih istraživanja« zamjenjuju se
riječima: »istrage odnosno istraživanja«, a u drugoj rečenici riječ: »optuženika«
zamjenjuje se riječju: »okrivljenika«.
U stavku 3. u prvoj rečenici, iza riječi: »istrazi« dodaju se riječi: »i tijekom
istraživanja«.
Članak 171.
U članku 351. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Ako vijeće ustanovi da u spisu postoje dokazi koji se prema članku 86. ovog
Zakona imaju izdvojiti iz spisa, donijet će rješenje o njihovu izdvajanju iz spisa, osim u
slučaju iz stavka 5. ovog članka.«.
Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:
»(3) Protiv rješenja suda o zakonitosti dokaza dopuštena je posebna žalba. O toj žalbi
odlučuje viši sud.«.
Iza dosadašnjeg stavka 3. koji postaje stavak 4. dodaje se stavak 5. koji glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 62/77»(5) Za kaznena djela za koja je propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet
godina, obavijesti, zapisnike i izjave iz članka 86. stavka 3. ovog Zakona izdvojit će
optužno vijeće nakon potvrđivanja optužnice.«.
Članak 172.
Članak 352. briše se.
Članak 173.
Članak 353. briše se.
Članak 174.
U članku 354. stavku 1. iza prve rečenice dodaje se rečenica koja glasi: »Ako je državni
odvjetnik predložio suđenje u odsutnosti, optužno će vijeće odlučiti o osnovanosti
optužnice i o prijedlogu za suđenje u odsutnosti.«.
U stavku 3., u prvoj rečenici, iza riječi: »optužnice« stavlja se zarez i dodaju riječi:
»kada istraga nije provedena,«.
Članak 175.
U članku 355. stavku 1. riječi: »odbaciti optužnicu« zamjenjuju se riječima: »obustaviti
kazneni postupak«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»(2) Ako nije vođena istraga, vijeće će rješenjem odbaciti optužnicu ako utvrdi
postojanje razloga iz stavka 1. ovog članka.«.
Članak 176.
U članku 356. stavku 1. iza riječi: »ustanovi da« dodaju se riječi: »optužnica nije
propisno sastavljena (članak 342.) ili da«, a riječi: »s navođenjem razloga iz kojih nije
potvrđena« zamjenjuju se riječima: »s obrazloženjem razloga zbog kojih nije potvrđena
te radnjama koje je propustio poduzeti«.
U stavku 3. prva rečenica mijenja se i glasi: »Ako vijeće nije potvrdilo optužnicu u
cijelosti ili dijelu, državni odvjetnik je dužan u roku od osam dana od dostave rješenja
donijeti rješenje o dopuni istrage ili poduzeti dokaznu radnju odnosno odustati od
kaznenog progona.«.
U stavku 5. riječ: »istrage« briše se.
U stavku 6. riječ: »će« briše se, a iza riječi: »optužnicu« dodaje se riječ: »može«.
Članak 177.
U članku 359. riječi: »za odbacivanje optužnice iz članka 355.« zamjenjuju se riječima:
»iz članka 355. i 356.«.
Članak 178.
U članku 360. iza stavka 5. dodaje se stavak 6. koji glasi:
»(6) Ako se radi o kaznenim djelima protiv života i tijela i protiv spolne slobode za koja
je propisana kazna zatvora teža od pet godina, državni odvjetnik mora pribaviti
suglasnost žrtve za sporazumijevanje. Ako je žrtva umrla ili je nesposobna dati
suglasnost, suglasnost će se zatražiti od osoba iz članka 55. stavka 6. ovog Zakona.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 63/77Članak 179.
Članak 361. mijenja se i glasi:
»(1) Nakon što primi pisanu izjavu za donošenje presude na temelju sporazuma stranaka
iz članka 360. stavka 3. ovog Zakona, vijeće će utvrditi da li su stranke suglasne u
odnosu na sadržaj izjave i to unijeti u zapisnik, te potom odlučiti o potvrđivanju
optužnice (članak 354. stavak 1., članak 355. i članak 356.).
(2) Ako potvrdi optužnicu, vijeće će odlučiti o prihvaćanju izjave za donošenje presude
na temelju sporazuma stranaka iz članka 360. stavka 3. ovog Zakona, te će optuženiku
presudom izreći kaznu ili drugu mjeru iz članka 360. stavka 4. ovog Zakona.
(3) Vijeće neće prihvatiti izjavu za donošenje presude na temelju sporazuma stranaka iz
članka 360. stavka 3. ovog Zakona ako s obzirom na okolnosti, njezino prihvaćanje nije
u skladu s odmjeravanjem kazne propisanim zakonom ili sporazum inače nije zakonit.
Vijeće rješenjem protiv kojeg žalba nije dopuštena, odbija izjavu za donošenje presude
na temelju sporazuma stranaka.
(4) Nakon donošenja rješenja iz stavka 3. ovog članka, optužnica sa spisom predmeta
dostavit će se predsjedniku vijeća radi određivanja rasprave.«.
Članak 180.
Članak 362. mijenja se i glasi:
»(1) Stranke mogu odustati od izjave za donošenje presude na temelju sporazuma
stranaka iz članka 360. stavka 3. ovog Zakon do donošenja presude.
(2) U slučaju iz stavka 1. ovog članka izjava za donošenje presude na temelju
sporazuma stranaka iz članka 360. stavka 3. ovog Zakona i svi ostali podaci koji se na
nju odnose izdvajaju se rješenjem iz spisa i predaju sucu istrage i ne mogu se razgledati
ni upotrijebiti kao dokaz u kaznenom postupku.«.
Članak 181.
U članku 363. stavku 2. riječ: »sporazum« zamjenjuje se riječju: »izjava«.
Članak 182.
U članku 365. stavku 2. u drugoj rečenici, riječi: »za koje se vodi redoviti postupak«
zamjenjuju se riječima: »iz nadležnosti županijskog suda«, a riječi: »za koje se vodi
skraćeni postupak« zamjenjuju se riječima: »iz nadležnosti općinskog suda«.
Članak 183.
Članak 366. briše se.
Članak 184.
Članak 367. mijenja se i glasi:
»Rješenje vijeća o potvrđivanju optužnice se s optužnicom i spisom predmeta bez
odgode dostavlja predsjedniku vijeća radi određivanja rasprave.«.
Članak 185.
U članku 368. stavku 1. riječi: »raspravnog spisa« zamjenjuju se riječima: »spisa
predmeta«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 64/77Iza stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:
»(4) Sudac pojedinac ima ovlasti predsjednika vijeća, ako drukčije nije propisano ovim
Zakonom.«.
Članak 186.
U članku 369. stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 2.
Članak 187.
U članku 371. stavku 2. zadnja rečenica mijenja se i glasi: »Ako predsjednik vijeća
zaprimi izjavu za donošenje presude na temelju sporazuma stranaka iz članka 360.
stavka 3. ovog Zakona, postupit će na način propisan člancima 361. do 363. ovog
Zakona.«.
U stavku 3. riječi: »a to nije učinio sudac istrage (članak 344. stavak 4.) ni optužno
vijeće (članak 351.)« brišu se, a riječi: »tajniku suda« zamjenjuju se riječima: »sucu
istrage«.
Članak 188.
U članku 372. stavku 2. iza riječi: »činjenica« briše se zarez, a riječi: »ako su za te
dokaze saznale nakon potvrđivanja optužnice« brišu se.
Članak 189.
U članku 374. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Prije izlaganja optužbe stranke će izvijestiti predsjednika vijeća o sadržaju izjave iz
članka 360. stavka 3. ovog Zakona za sve ili pojedine točke optužbe.«.
U stavku 2. riječ: »sporazum« zamjenjuje se riječju: »izjavu«.
Članak 190.
U članku 376. stavku 1. druga rečenica briše se.
Članak 191.
U članku 377. stavku 1. druga rečenica briše se.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Stranke određuju redoslijed dokaza koje namjeravaju izvesti. Predsjednik vijeća
može iz opravdanih razloga odrediti drukčiji redoslijed izvođenja dokaza.«.
Članak 192.
U članku 381. iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:
»(3) Ako pripremno ročište nije održano (članak 371. stavak 2.), a optuženik se nalazi u
istražnom zatvoru rasprava će se odrediti najkasnije u roku od mjesec dana, osim za
kaznena djela za koja je propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina, za
koja će se rasprava odrediti u roku od petnaest dana, računajući od dana zaprimanja
potvrđene optužnice.«.
Članak 193.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 65/77U članku 383. stavku 2. prva rečenica mijenja se i glasi: »Svjedoke i vještake koje su
stranke predložile poziva sud.«. U drugoj rečenici riječi: »do 177.« zamjenjuju se
riječima: »i 176.«.
U stavku 5. riječi: »izjava o imovinskopravnom zahtjevu« zamjenjuju se riječima:
»prijedlog o postavljanju imovinskopravnog zahtjeva«.
Iza stavka 7. dodaje se stavak 8. koji glasi:
»(8) Optuženika protiv kojeg se vodi postupak za kazneno djelo za koje je propisana
novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina će se u pozivu upozoriti da se, u slučaju
kad obrana nije obvezna, rasprava može održati i u slučaju neopravdanog nedolaska
uredno pozvanog branitelja na raspravu ili uzimanja branitelja tek na raspravi.«.
Članak 194.
U članku 389. stavku 2. iza riječi: »radnici,« dodaju se riječi: »osoba od povjerenja,«.
Članak 195.
U članku 395. stavku 3. druga rečenica mijenja se i glasi: »Iznimno, kada je to značajno
zbog javnog interesa, predsjednik višeg suda može odobriti filmsko ili televizijsko, a
predsjednik suda fotografsko snimanje.«.
Članak 196.
U članku 402. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Optuženiku se može suditi u odsutnosti samo ako postoje osobito važni razlozi da
mu se sudi, a nije moguće suđenje u stranoj državi ili nije moguće izručenje ili je
optuženik u bijegu ili nije dostižan državnim tijelima.«.
Članak 197.
U članku 404. iza stavka 4. dodaje se stavak 5. koji glasi:
»(5) Ako se postupak vodi za kazneno djelo za koje je propisana novčana kazna ili
kazna zatvora do pet godina, rasprava se može održati bez prisutnosti optuženika koji je
bio uredno pozvan, ali nije pristupio ili mu se poziv nije mogao uručiti jer je promijenio
adresu, a o tome nije obavijestio sud ili je očito da izbjegava poziv, uz uvjet da njegova
prisutnost nije nužna i da je prije toga bio ispitan ili se očitovao o optužbi.«.
Članak 198.
U članku 405. stavku 1. prva rečenica briše se, a u drugoj rečenici riječi: »pozvan od
suda« brišu se.
Članak 199.
U članku 411. stavak 3. mijenja se i glasi:
»(3) Iskazi optuženika, svjedoka i vještaka unose se u zapisnik tako da se prikaže njihov
bitni sadržaj. Ako je optuženik ranije ispitan, u zapisnik se unose odstupanja ili dopune
takvog njegovog ranijeg iskaza. Ako je svjedok ili vještak ranije ispitan pred sudom ili
državnim odvjetnikom u smislu članka 234. i 235. ovog Zakona, u zapisnik se unose
samo odstupanja ili dopune takvog njegovog ranijeg iskaza i vještačenja. Prema potrebi,
pročitat će se njegov prijašnji iskaz ili dio iskaza danog pred sudom ili državnim
odvjetnikom u smislu članka 234. i 235. ovog Zakona.«.
Iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 66/77»(4) Ako svjedok ili vještak nije ispitan na način propisan člankom 234. i 235. ovog
Zakona u zapisnik se unosi iskaz tako da se prikaže njegov bitan sadržaj. Na raspravi se
može pročitati raniji iskaz ili dio iskaza tako ispitanog svjedoka ili vještaka u dijelu koji
sadrži odstupanja odnosno reproducirat će se snimka takvog iskaza. Na takvom iskazu
ne može se isključivo ili u odlučujućoj mjeri temeljiti osuđujuća presuda.«.
Dosadašnji stavci 4. i 5. postaju stavci 5. i 6.
Članak 200.
U članku 417.a iza stavka 5. dodaju se stavci 6. i 7. koji glase:
»(6) Ako se kazneni postupak vodi za kazneno djelo za koje je propisana novčana kazna
ili kazna zatvora do pet godina, a optuženik se očitovao krivim u odnosu na sve točke
optužbe, na kraju svog iskaza očitovat će se je li suglasan s predloženom vrstom i
mjerom kazne, sudske opomene, uvjetne osude, djelomične uvjetne osude, posebnih
obveza, zaštitnog nadzora, sigurnosne mjere te mjere oduzimanja predmeta, odnosno
druge mjere propisane kaznenim zakonom čije se izricanje traži. Do ovog očitovanja
optuženika, državni odvjetnik može izmijeniti vrstu i mjeru kazne ili druge mjere
propisane kaznenim zakonom predložene u optužnici.
(7) Ako se optuženik u slučaju iz stavka 6. ovog članka suglasi i s vrstom i mjerom
predložene kazne i druge mjere propisane kaznenim zakonom, sud u presudi ne smije
izreći drugu vrstu kazne ili druge mjere propisane kaznenim zakonom, niti veću mjeru
kazne od predložene. Navedeno ograničenje se ne odnosi na mjeru oduzimanja
imovinske koristi.«.
Članak 201.
U članku 418. stavku 3. riječi: »416. stavak 5.« zamjenjuju se riječima: »417.a stavak
5., riječi: »na raspravi« brišu se, te se dodaju druga i treća rečenica koje glase: »U tom
slučaju, sud će upozoriti okrivljenika da će se sve što kaže prilikom izvođenja dokaza
smatrati njegovom obranom. Dano upozorenje i odgovor okrivljenika unijet će se u
zapisnik.«.
Članak 202.
Članak 419. mijenja se i glasi:
»(1) Stranke imaju pravo predlagati svjedoke i vještake te izvoditi dokaze. Stranke
predlažu redoslijed dokaza koje namjeravaju izvesti. Predsjednik vijeća može iz
opravdanih razloga odrediti drukčiji redoslijed izvođenja dokaza.
(2) Ako pripremno ročište nije održano, predsjednik vijeća pozvat će stranke i
oštećenika da obrazlože dokazne prijedloge koje namjeravaju izvesti na raspravi. Svaka
stranka očitovat će se o prijedlozima suprotne stranke i oštećenika.
(3) Vijeće može odlučiti da se izvedu dokazi koji nisu predloženi ili od kojih je
predlagatelj odustao.
(4) Općepoznate činjenice ne treba utvrđivati. Ne može se predlagati da se utvrđuju
činjenice čije postojanje zakon pretpostavlja u korist optuženika, ali se može dokazivati
njihovo nepostojanje.
(5) Dokazi se na raspravi izvode sljedećim redom:
1) dokazi optužbe,
2) dokazi obrane,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 67/773) dokazi optužbe kojima se pobijaju navodi obrane,
4) dokazi obrane kao odgovor na pobijanje,
5) dokazi suda.«.
Članak 203.
U članku 420. stavci 2., 3. i 4. mijenjaju se i glase:
»(2) Tijekom iznošenja iskaza svjedoka ili izlaganja nalaza i mišljenja vještaka,
svjedoku ili vještaku neposredno postavljaju pitanja stranke te predsjednik i članovi
sudskog vijeća. Ako se drukčije ne dogovore, najprije postavlja pitanje stranka koja je
predložila izvođenje tog dokaza, a zatim protustranka. Nakon toga pitanja postavlja
predsjednik i članovi sudskog vijeća. Ako je sud odredio izvođenje dokaza i bez
prijedloga stranaka, pitanja prvi postavlja predsjednik vijeća, zatim članovi vijeća, te
naposlijetku tužitelj, okrivljenik i branitelj. Oštećenik, zakonski zastupnik, punomoćnik
i vještaci mogu neposredno postavljati pitanja uz odobrenje predsjednika vijeća.
(3) Predsjednik vijeća će zabraniti pitanje ili odgovor na već postavljeno pitanje ako je
ono nedopušteno (članak 277. i članak 289. stavak 3. ovog Zakona) ili se pitanje ne
odnosi na predmet. Ako predsjednik vijeća zabrani postavljanje određenog pitanja ili
davanje odgovora, stranke mogu zahtijevati da o tome odluči vijeće.
(4) Stranke i branitelj mogu staviti prigovor na pitanja iz stavka 3. ovog članka, o kojem
će odlučiti predsjednik vijeća.«.
Dosadašnji stavci 5. do 10. brišu se.
Članak 204.
U članku 421. stavak 1. briše se.
U dosadašnjem stavku 2. koji postaje stavak 1. točka 1. briše se.
Dosadašnje točke 2. do 5. postaju točke 1. do 4.
Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 2.
Članak 205.
U članku 428. riječi: »pozvala svjedoka ili vještaka« zamjenjuju se riječima: »svjedoka
ili vještaka predložila«.
Članak 206.
Članak 431. mijenja se i glasi:
»(1) Zapisnici o iskazima svjedoka, suokrivljenika ili već osuđenih sudionika u
kaznenom djelu te zapisnici ili drugi dopisi o nalazu ili mišljenju vještaka pribavljeni
tijekom dokazne radnje ili ranije rasprave mogu se prema odluci vijeća pročitati
odnosno reproducirati samo:
1) ako se odnose na činjenicu koju stranka nije osporavala,
2) ako su ispitane osobe umrle, duševno oboljele ili se ne mogu pronaći, ili je njihov
dolazak pred sud nemoguć ili znatno otežan zbog starosti, bolesti ili drugih važnih
uzroka,
3) ako svjedoci ili vještaci bez zakonskih razloga neće iskazivati na raspravi,30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 68/774) ako se osoba koja je prethodno upozorena da nije dužna svjedočiti (članak 285.
stavak 1. točka 1. do 3.) odrekla tog prava i iskazivala na dokaznom ročištu ili raspravi,
a kasnije tijekom postupka je odlučila uskratiti svoj iskaz,
5) ako je svjedok ili vještak ispitan prema članku 402. stavku 2. ovog Zakona,
6) ako su stranke suglasne da se umjesto neposrednog ispitivanja svjedoka, odnosno
vještaka koji nije prisutan, bez obzira je li bio pozvan ili ne, pročita zapisnik o njegovu
prijašnjem ispitivanju,
7) ako je svjedok ili vještak ispitan na raspravi pred istim predsjednikom vijeća.
(2) Ako dokazna radnja ispitivanja svjedoka ili vještaka nije provedena na način
propisan člankom 234. i 235. ovog Zakona, ti se zapisnici mogu pročitati, ali se samo na
tim zapisnicima ne može isključivo ili u odlučujućoj mjeri temeljiti osuđujuća presuda.
(3) Vijeće će izdvojiti dokaze na kojima se ne može temeljiti sudska odluka, ako nisu
prije toga izdvojeni. Protiv rješenja kojim se odlučuje o izdvajanju dopuštena je
posebna žalba, osim ako sud ne odluči odmah nastaviti s raspravom, u kojem slučaju se
izdvojeni dijelovi spisa zatvaraju u poseban omot koji se prilaže spisu, a može ih
razgledati samo viši sud, ako je to potrebno radi odluke o žalbi protiv presude, što će se
zabilježiti na omotu.
(4) Nakon pravomoćnosti rješenja izdvojeni zapisnici i obavijesti zatvaraju se u poseban
omot i predaju sucu istrage radi čuvanja odvojeno od ostalih spisa i ne mogu se
razgledati niti koristiti u postupku. Izdvajanje zapisnika iz stavka 2. ovog članka mora
se obaviti prije završetka dokaznog postupka.
(5) Razlozi zbog kojih se čita zapisnik navest će se u zapisniku o raspravi, a pri čitanju
priopćit će se je li svjedok ili vještak dao obećanje da će iskazivati istinito ili je ranije
već bio prisegnut.«.
Članak 207.
U članku 434. stavku 1. brojka: »416.« zamjenjuje se brojkom: »417.a«, a riječi:
»dokazima za koje su saznali naknadno« brišu se.
Članak 208.
U članku 435. stavku 1. riječi: »pročitat će se njegov prijašnji iskaz ili dio tog iskaza«
zamjenjuju se riječima: »reproducirat će se snimka njegovog iskaza ili dijela tog iskaza
odnosno taj dio njegovog iskaza će se pročitati«.
U stavku 2. riječi: »pročitat će se njegovi prijašnji iskazi ili njihov dio« zamjenjuju se
riječima: »reproducirat će se snimka njegovog iskaza ili dijela tog iskaza odnosno taj
dio njegovog iskaza će se pročitati«.
Članak 209.
U članku 440. stavku 1. iza riječi: »dokaznog postupka« zarez i riječi: »ako za
postojanje tih dokaza, do ispitivanja optuženika, nisu znale« brišu se.
U stavku 2. riječi: »419. stavka 1.« zamjenjuju se riječima: »419. stavka 3.«.
Članak 210.
Naslov iznad članka 441. mijenja se i glasi: »8. Izmjena optužbe«.
Članak 211.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 69/77Članak 442. briše se.
Članak 212.
U članku 459. iza stavka 7. dodaje se novi stavak 8. koji glasi:
»(8) Za kazneno djelo za koje je propisana novčana kazna ili kazna zatvora do pet
godina, a presudom nije izrečena kazna zatvora ili djelomična uvjetna osuda, sud je
dužan pitati stranke zahtijevaju li pisani otpravak presude s obrazloženjem. Ako stranke
odmah nakon objave presude ne zahtijevaju takav pisani otpravak, sud može kratko
obrazloženje unijeti u zapisnik o raspravi koji se uručuje prisutnim strankama. Ako je
kratko obrazloženje uneseno u zapisnik, prijepis te presude neće sadržavati
obrazloženje, a mora se otpremiti najkasnije u roku od tri radna dana. Stranci koja nije
bila prisutna objavi presude, bit će dostavljen i zapisnik o raspravi.«.
Dosadašnji stavci 8. i 9. postaju stavci 9. i 10.
Članak 213.
Članak 462. mijenja se i glasi:
»(1) Pogreške u imenima i brojevima te druge očite pogreške ili propusti u pisanju i
računanju, nedostatke u obliku i nesuglasnosti napisane presude s izvornikom ispravit
će, posebnim rješenjem, predsjednik vijeća na zahtjev stranaka ili po službenoj
dužnosti.
(2) Ako postoji nesuglasje između napisane presude i njezina izvornika, rješenje o
ispravku dostavit će se osobama navedenim u članku 458. ovog Zakona.
(3) Nakon donošenja rješenja iz stavka 1. i 2. ovog članka predsjednik vijeća će izraditi
novi prijepis presude s ispravcima, koji će strankama dostaviti zajedno s rješenjem o
ispravku.
(4) Protiv rješenja o ispravku nepravomoćne presude nije dopuštena posebna žalba, dok
je protiv rješenja o ispravku pravomoćne presude žalba dopuštena, osim u slučaju iz
članka 491. stavka 4. ovog Zakona.
(5) U slučajevima iz prethodnih stavaka, rok za žalbu protiv nepravomoćne presude teče
od dana dostave novog prijepisa presude s ispravcima.«.
Članak 214.
U članku 468. stavku 1. točki 8. brojka: »416.« zamjenjuje se brojkom: »417.a«.
U stavku 2. iza riječi: »(članak 10.)« stavlja se zarez i dodaju riječi: »te ako je teško
povrijeđeno pravo na pravično suđenje zajamčeno Ustavom i Konvencijom za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda«.
Članak 215.
U članku 474. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Kada drugostupanjski sud zaprimi spis povodom žalbe na presudu za kazneno djelo
za koje se kazeni postupak pokreće po službenoj dužnosti, prije dostave sucu
izvjestitelju, spis će dostaviti državnom odvjetniku. Državni odvjetnik vratit će spis u
roku od osam dana. Predsjednik vijeća ne može biti sudac izvjestitelj.«.
Stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavci 3. i 4. postaju stavci 2. i 3.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 70/77Članak 216.
U članku 475. stavci 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(2) O sjednici vijeća izvijestit će se stranke ako je neka od stranaka u roku
predviđenom za žalbu ili u odgovoru na žalbu zahtijevala da bude izviještena o sjednici.
Predsjednik vijeća ili vijeće može odlučiti da se o sjednici vijeća izvijeste stranke i kad
nisu to zahtijevale, ako bi njihova prisutnost bila korisna za razjašnjenje stvari.
(3) Iznimno od stavka 2. ovog članka, kad drugostupanjski sud rješava o žalbi protiv
presude prvostupanjskog suda donesene zbog kaznenog djela za koje je propisana
novčana kazna ili kazna zatvora do pet godina, stranke će se obavijestiti o sjednici
vijeća drugostupanjskog suda ako je u prvostupanjskoj presudi izrečena kazna zatvora i
ako je neka od stranaka zahtijevala da bude obaviještena o sjednici, ili ako predsjednik
vijeća ili vijeće drugostupanjskog suda smatra da bi prisutnost stranaka bila korisna za
razjašnjenje stvari.«.
Članak 217.
U članku 476. stavku 1. točki 1. riječi: »stavka 2. ovog članka« zamjenjuju se riječima:
»iz članka 468. stavka 2.«.
Članak 218.
U članku 484. stavku 3. iza riječi: »zatvoru,« dodaju se riječi: »a prvostupanjska
presuda je ukinuta u cijelosti ili djelomično,«.
Članak 219.
U članku 494. stavak 4. mijenja se i glasi:
»(4) Ispitujući žalbu, sud će po službenoj dužnosti paziti je li rješenje donijelo ovlašteno
tijelo, postoji li povreda odredaba kaznenog postupka iz članka 468. stavka 1. točke 11.
ovog Zakona te je li povrijeđen kazneni zakon na štetu okrivljenika.«.
Članak 220.
U članku 495. iza brojke: »474.« riječi: »stavka 1., 3. i 4.« brišu se.
Članak 221.
U članku 498. stavku 1. iza točke 3. umjesto točke stavlja se zarez i dodaje točka 4. koja
glasi:
»4) se nakon pravomoćnosti presude pojave okolnosti kojih nije bilo kad se izricala
presuda ili sud za njih nije znao iako su postojale, a one bi očito dovele do blaže
osude.«.
Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi:
»(5) U slučaju iz stavka 1. točke 4. ovog članka, ako prvostupanjski sud prihvati
zahtjev, presudom će preinačiti pravomoćnu presudu glede odluke o kazni. U suprotnom
rješenjem će odbiti zahtjev za obnovu.«.
Dosadašnji stavak 5. koji postaje stavak 6. mijenja se i glasi:
»(6) Novu presudu ili rješenje iz stavka 5. ovog članka donosi sud u sjednici vijeća na
prijedlog državnog odvjetnika, ako je postupak vođen na njegov zahtjev ili na zahtjev
osuđenika, a nakon ispitivanja protivne stranke.«.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 71/77Dosadašnji stavak 6. postaje stavak 7.
Članak 222.
U članku 500. iza stavka 1. dodaju se novi stavci 2. i 3. koji glase:
»(2) U slučajevima iz članka 230. stavka 5. ovog Zakona, ako je do propuštanja roka
došlo zbog više sile ili drugih neskrivljenih okolnosti, ovlašteni tužitelj može u roku od
tri dana od prestanka tih okolnosti podnijeti zahtjev za obnovu postupka. Nakon isteka
mjesec dana od dana propuštanja zahtjev za obnovu postupka ne može se podnijeti.
(3) U slučajevima iz članka 230. stavka 5. ovog Zakona, ako je do propuštanja roka
došlo zbog stegovnog djela državnog odvjetnika koje je utvrđeno odlukom
Državnoodvjetničkog vijeća ovlašteni tužitelj može u roku od mjesec dana od dana
donošenja odluke Državnoodvjetničkog vijeća, a najkasnije u roku od šest mjeseci od
propuštanja roka podnijeti zahtjev za obnovu postupka.«.
Dosadašnji stavci 2. i 3. postaju stavci 4. i 5.
Članak 223.
U članku 502. stavku 2. riječi: »u odnosu na okrivljenika« brišu se.
Članak 224.
U članku 517. stavku 1. točka 2. mijenja se i glasi:
»2) povrede odredaba kaznenog postupka predviđenih u članku 468. stavku 1. točki 1.,
5., 9. i 10., odnosno u članku 468. stavku 2. ovog Zakona, ili zbog sudjelovanja u
odlučivanju u drugom, odnosno trećem stupnju suca ili suca porotnika koji se morao
izuzeti (članak 32. stavak 1.), ili zbog toga što je okrivljeniku, protivno njegovu
zahtjevu, uskraćeno da na raspravi upotrebljava svoj jezik (članak 8.),«.
Članak 225.
U članku 519. iza riječi: »509. stavka« riječi: »2. i« brišu se.
Članak 226.
Naziv trećeg dijela mijenja se i glasi:
»Treći dio
POSEBNI POSTUPCI«.
Članak 227.
Naziv glave XXV. mijenja se i glasi:
»Glava XXV.
POSEBNOSTI KAZNENOG POSTUPKA PO PRIVATNOJ TUŽBI«.
Članak 228.
Članak 520. mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 72/77»U postupku po privatnoj tužbi primjenjuju se odredbe Glave XXV. ovog Zakona, a ako
njima nije drukčije propisano, primjenjuju se ostale odredbe ovog Zakona.«.
Članak 229.
Članak 521. briše se.
Članak 230.
Članak 522. briše se.
Članak 231.
Članak 523. briše se.
Članak 232.
Članak 524. mijenja se i glasi:
»(1) Privatna tužba podnosi se nadležnom sudu u dovoljnom broju primjeraka za sud i
okrivljenika.
(2) Privatna tužba mora imati sadržaj iz članka 342. stavka 1. točke 1. do 4. ovog
Zakona i podatke o dokazima koje se predlaže izvesti na raspravi.«.
Članak 233.
Članak 525. mijenja se i glasi:
»(1) Kad sudac pojedinac primi privatnu tužbu, prethodno će ispitati:
1) da li je nadležan,
2) da li je podnesena od ovlaštenog tužitelja,
3) da li je propisno sastavljena (članak 524.),
4) postoje li razlozi iz članka 355. stavka 1. točki 1. do 4. ovog Zakona.
(2) Ako sudac pojedinac ustanovi da privatna tužba nije propisno sastavljena (članak
524.), vratit će je privatnom tužitelju da u roku od osam dana ispravi nedostatke. Pritom
će se privatni tužitelj upozoriti prema članku 78. stavku 3. ovog Zakona. Ako privatni
tužitelj propusti određeni rok, privatna tužba će se odbaciti. Protiv ovog rješenja
dopuštena je žalba. O žalbi odlučuje viši sud.
(3) Ako privatna tužba nije podnesena u dovoljnom broju primjeraka, privatni tužitelj će
se pozvati da dostavi privatnu tužbu u dovoljnom broju primjeraka za sud i okrivljenika.
Pri tome će se upozoriti prema članku 78. stavku 5. ovog Zakona.
(4) Ako ne donese rješenje iz stavka 2. ili 3. ovog članka, sudac pojedinac će postupiti
prema članku 527. ovog Zakona.«.
Članak 234.
Članak 526. briše se.
Članak 235.
Članak 527. mijenja se i glasi:30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 73/77»(1) Ako sudac pojedinac ne donese rješenje iz članka 525. stavka 2. i 3. ovog Zakona,
a na području suda djeluju mirovna vijeća i obje stranke imaju prebivalište na tom
području, sud može stranke uputiti tim vijećima radi pokušaja mirenja. U tom slučaju
sud će odrediti rok u kojem će se pokušati mirenje i zastat će sa postupkom, a nakon
isteka tog roka ili ako mirenje ne uspije, postupak će se nastaviti.
(2) Po isteku roka iz stavka 1. ovog članka sudac pojedinac može u roku od mjesec dana
zakazati ročište radi prethodnog razjašnjenja stvari na koje će pozvati privatnog tužitelja
i okrivljenika. Okrivljeniku se uz poziv dostavlja i privatna tužba.
(3) Na ročištu privatni tužitelj može:
1) izjaviti da odustaje od progona,
2) izmiriti se s okrivljenikom,
3) prihvatiti ispriku okrivljenika.
(4) U slučajevima propisanim u stavku 3. ovog članka sud će odbaciti privatnu tužbu.
(5) Ako ne dođe do odbacivanja privatne tužbe, sudac pojedinac može odmah otvoriti
raspravu na što će se posebno upozoriti privatni tužitelj i okrivljenik pri dostavi poziva.
(6) Ako sudac pojedinac ne otvori raspravu donijet će odluku o tome koje dokaze će
izvesti na raspravi i zakazat će raspravu.
(7) U postupku po privatnoj tužbi pripremno ročište se ne provodi.«.
Članak 236.
Članak 529. briše se.
Članak 237.
Članak 530. briše se.
Članak 238.
Članak 531. briše se.
Članak 239.
Članak 532. briše se.
Članak 240.
Članak 533. briše se.
Članak 241.
Članak 534. mijenja se i glasi:
»Rasprava se može održati ako i ne dođe privatni tužitelj koji ima prebivalište izvan
područja suda kojem je podnesena privatna tužba ako je sudu stavio prijedlog da se
rasprava održi u njegovoj odsutnosti.«.
Članak 242.
Članak 535. briše se.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 74/77Članak 243.
Članak 536. mijenja se i glasi:
»Privatni tužitelj može se odreći prava na žalbu ili odustati od podnesene žalbe
sukladno članku 465. ovog Zakona.«.
Članak 244.
Članak 537. briše se.
Članak 245.
Članak 538. briše se.
Članak 246.
Članak 539. briše se.
Članak 247.
U članku 542. stavku 4. riječi: »526. stavak 2.« zamjenjuju se riječima: »348. stavak
4.«.
Članak 248.
U članku 547. riječi: »537. stavka 2.« zamjenjuju se riječima: »459. stavka 8.«.
Članak 249.
Naziv četvrtog dijela koji glasi: »Četvrti dio POSEBNI POSTUPCI« briše se.
Članak 250.
U članku 549. stavku 1. riječi: »Trećeg dijela,« brišu se.
U stavku 3. iza riječi: »smještaja okrivljenika« dodaju se riječi: »ili njegovog
psihijatrijskog liječenja na slobodi«.
Članak 251.
U članku 550. stavku 1. iza riječi: »smještaj« dodaju se riječi: »ili psihijatrijsko liječenje
na slobodi«.
U stavku 3. riječi: »345. do 347. ovog Zakona« zamjenjuju se riječima: »345. i 346.
ovog Zakona«.
U stavku 4. riječ: »naloga« zamjenjuje se riječju: »rješenja«.
Članak 252.
U članku 551. stavku 1., u prvoj rečenici, riječi: »odredit će se« zamjenjuju se riječima:
»može se odrediti«, a riječi: »protiv kojeg je državni odvjetnik podnio optužnicu iz
članka 550. stavka 1. ovog Zakona« zamjenjuju se riječima: »koji je u vrijeme
počinjenja protupravnog djela bio neubrojiv«.
Članak 253.
U članku 552. stavku 1. zarez i riječi: »koja se vodi prema odredbama redovitog
postupka (Glava XXI.)« brišu se.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 75/77U stavku 5. iza riječi: »smještaja« dodaju se riječi: »ili psihijatrijskog liječenja na
slobodi«.
Članak 254.
U članku 553. stavku 1. iza riječi: »smještaja« dodaju se riječi: »ili psihijatrijskog
liječenja na slobodi«.
Članak 255.
U članku 554. stavci 1., 2. i 3. mijenjaju se i glase:
»(1) Ako je državni odvjetnik postavio zahtjev iz članka 550. stavka 1. ovog Zakona, a
sud nakon provedene rasprave utvrdi da je optuženik u stanju neubrojivosti počinio
protupravno djelo te da postoje uvjeti za određivanje prisilnog smještaja optuženika u
psihijatrijsku ustanovu ili za njegovo psihijatrijsko liječenje na slobodi prema
odredbama Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama, donijet će presudu kojom se
utvrđuje da je optuženik počinio protupravno djelo, da ga je počinio u stanju
neubrojivosti, te odrediti prisilni smještaj u psihijatrijsku ustanovu ili psihijatrijsko
liječenje na slobodi u trajanju šest mjeseci. Presuda sadrži i upozorenje optuženiku da
će psihijatrijsko liječenje na slobodi biti zamijenjeno prisilnim smještajem u
psihijatrijsku ustanovu ako do dana određenog rješenjem o upućivanju u psihijatrijsku
ustanovu ne započne liječenje na slobodi.
(2) Sud će, pri donošenju presude iz stavka 1. ovog članka kojom je određen prisilni
smještaj u psihijatrijsku ustanovu odrediti, odnosno produljiti istražni zatvor iz razloga
navedenog u članku 551. stavku 1. ovog Zakona.
(3) Ako je državni odvjetnik u optužnici postavio zahtjev iz članka 550. stavka 1. ovog
Zakona, a sud nakon provedene rasprave utvrdi da je optuženik u stanju neubrojivosti
počinio protupravno djelo, ali da ne postoje uvjeti za određivanje prisilnog smještaja
optuženika u psihijatrijsku ustanovu ili njegovog psihijatrijskog liječenja na slobodi
prema odredbama Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama, donijet će presudu
kojom se optuženik oslobađa od optužbe i kojom se odbija zahtjev za određivanje
prisilnog smještaja odnosno psihijatrijskog liječenja na slobodi.«.
Članak 256.
U članku 555. stavku 5. iza riječi: »smještaja« stavlja se zarez i dodaju riječi: »odnosno
psihijatrijskog liječenja na slobodi«.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 257.
(1) Sve radnje i mjere koje su provedene ili se provode sukladno Zakonu o kaznenom
postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11., 121/11., 91/12., 143/12. i
56/13.) do stupanja na snagu ovog Zakona su valjane u skladu s točkom IV. izreke
Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U­I­448/2009, U­I­602/2009, U­I­
1710/2009, U­I­18153/2009, U­I­5813/2010 i U­I­2871/2011, od 19. srpnja 2012.
(»Narodne novine«, br. 91/12.).
(2) Ako je na dan stupanja na snagu ovoga Zakona bio u tijeku kakav rok, taj rok će se
računati prema odredbama ovog Zakona, osim ako je dosadašnji rok bio dulji ili je
prijelaznim i završnim odredbama ovog Zakona drukčije propisano.
(3) Ako nakon stupanja na snagu ovog Zakona povodom žalbe ili izvanrednog pravnog
lijeka postupak treba ponoviti, novi postupak provest će se po odredbama ovog Zakona.30.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 76/77(4) Ako je do stupanja na snagu ovog Zakona donesena kakva odluka protiv koje je po
odredbama zakona po kojem je postupak vođen dopušten pravni lijek ili još teče rok za
podnošenje pravnog lijeka, ili je pravni lijek podnesen, ali o njemu još nije odlučeno, u
tom postupku primijenit će se odredbe zakona po kojem je donesena odluka, osim ako
ovim Zakonom nije drukčije propisano.
(5) Provođenje dokaznih radnji te istrage i kazneni postupak koji su započeli prije
stupanja na snagu ovog Zakona nastavit će se po odredbama ovog Zakona, osim ako je
prijelaznim i završnim odredbama ovog Zakona drukčije propisano.
(6) U kaznenom postupku za kaznena djela iz članka 19.c točke 1. podtočke d) Zakona
o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11., 121/11., 91/12.,
143/12. i 56/13.), postupak će se dovršiti pred sudom koji je bio nadležan u trenutku
podizanja optužbe.
Članak 258.
(1) Protiv pravomoćne presude koja je donesena na temelju odredbi Zakona o
kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11., 121/11., 91/12.,
143/12. i 56/13.), a koja se isključivo ili u odlučujućem dijelu temelji na odredbama tog
Zakona koje je Ustavni sud Republike Hrvatske ukinuo svojom Odlukom, broj: U­I­
448/2009, U­I­602/2009, U­I­1710/2009, U­I­18153/2009, U­I­5813/2010 i U­I­
2871/2011, od 19. srpnja 2012. (»Narodne novine«, br. 91/12.) može se, u roku od
godine dana od stupanja na snagu ovog Zakona, odnosno od primitka pravomoćne
presude, podnijeti zahtjev za obnovu postupka sukladno odredbi članka 497. Zakona o
kaznenom postupku.
(2) Ako su nastupile posljedice pravomoćne presude iz stavka 1. ovog članka, stranka
može u roku od šest mjeseci od stupanja na snagu ovog Zakona podnijeti zahtjev
nadležnom kaznenom sudu da se te posljedice otklone naknadom štete.
Članak 259.
Nadležni ministri su dužni donijeti pravilnike iz članaka 78., 105., 152. i 154. ovog
Zakona u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovog Zakona.
Članak 260.
Mjere i radnje iz članka 75., članka 76., članka 218.a, članka 245., članka 263., članka
286., članka 326., članka 334. i članka 339. ovog Zakona, mogu se odrediti i za kaznena
djela propisana Osnovnim krivičnim zakonom Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
br. 31/93., 39/93., 108/95., 16/96. i 28/96.), Krivičnim zakonom Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, br. 32/93., 38/93., 16/96. i 28/96.), Zakonom o kaznenim djelima
podrivačke i terorističke djelatnosti protiv državnog suvereniteta i teritorijalne
cjelovitosti Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 74/92.) te Kaznenim zakonom
(»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98. – ispravak, 50/00., 129/00., 51/01., 111/03.,
190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08. i 57/11.), ako se činjenično stanje
može podvesti pod biće odgovarajućeg kaznenog djela iz Kaznenog zakona koje je
navedeno u tim člancima.
Članak 261.
Ovaj Zakon objavit će se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu 15. prosinca 2013.,
osim odredbi iz članka 151., 250., 251, 253., 254., 255. i 256. ovog Zakona u dijelu koji
se odnosi na psihijatrijsko liječenje na slobodi, a koje stupaju na snagu danom stupanja
na snagu posebnog zakona kojim će se urediti zaštita osoba s duševnim smetnjama.
Klasa: 022­03/13­01/22730.08.2016. 145 06.12.2013 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 77/77Zagreb, 29. studenoga 2013.
HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvatskoga sabora
Josip Leko, v. r.30.08.2016. 152 22.12.2014 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 1/3HRVATSKI SABOR
2859
Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, donosim
ODLUKU
O PROGLAŠENJU ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA
ZAKONA O KAZNENOM POSTUPKU
Proglašavam Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, koji je
Hrvatski sabor donio na sjednici 12. prosinca 2014. godine.
Klasa: 011­01/14­01/170
Urbroj: 71­05­03/1­14­2
Zagreb, 17. prosinca 2014.
Predsjednik
Republike Hrvatske
Ivo Josipović, v. r.
ZAKON
O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O KAZNENOM
POSTUPKU
Članak 1.
U Zakonu o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 152/08., 76/09., 80/11., 91/12.,
143/12., 56/13. i 145/13.) u članku 34. stavku 3. riječi: »u žalbi ili u odgovoru na žalbu,
ali« brišu se.
Članak 2.
U članku 66. stavku 1. točki 2) riječi: »za koje je propisana kazna zatvora teža od
dvanaest godina« zamjenjuju se riječima: »iz nadležnosti županijskog suda«, a riječ:
»dostave« zamjenjuje se riječju: »donošenja«.
Članak 3.
U članku 133. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»(2) U predmetima za kaznena djela iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje
korupcije i organiziranog kriminaliteta u kojima je istraga produljena, sveukupno
trajanje istražnog zatvora iz stavka 1. ovog članka produljuje se za vrijeme za koje je
bila produljena istraga.«.
U dosadašnjem stavku 2. koji postaje stavak 3. druga rečenica briše se.30.08.2016. 152 22.12.2014 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 2/3U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 4. riječi: »stavka 2.« zamjenjuju se
riječima: »stavka 3.«, a riječi: »stavka 1. i 2.« zamjenjuju se riječima: »stavka 1. i 3.«.
U dosadašnjem stavku 4. koji postaje stavak 5. brojka: »2.« zamjenjuje se brojkom:
»3.«.
Dosadašnji stavak 5. postaje stavak 6.
Članak 4.
U članku 179. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»(2) Ako je dužnosnik kojeg imenuje ili potvrđuje Hrvatski sabor, Vlada Republike
Hrvatske ili predsjednik Republike Hrvatske pravomoćno osuđen, prvostupanjski sud će
prijepis pravomoćne osuđujuće presude dostaviti tijelu koje je dužnosnika imenovalo ili
potvrdilo. Ako je dužnosnik u jedinici lokalne i područne (regionalne) samouprave
pravomoćno osuđen, prvostupanjski sud će prijepis pravomoćne osuđujuće presude
dostaviti nadležnom tijelu jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave. Ako je
javni bilježnik pravomoćno osuđen, prvostupanjski sud će prijepis pravomoćne
osuđujuće presude dostaviti ministarstvu nadležnom za pravosuđe i Hrvatskoj
javnobilježničkoj komori.«.
U dosadašnjem stavku 2. koji postaje stavak 3. iza riječi: »proračuna« dodaju se riječi:
»ili proračuna jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave«.
Dosadašnji stavci 3., 4. i 5. postaju stavci 4., 5. i 6.
Članak 5.
U članku 197. stavak 1. mijenja se i glasi:
»(1) Kad progon za kazneno djelo ovisi o prijedlogu za progon podnesenom od strane
oštećenika ili druge zainteresirane osobe sukladno odredbama Kaznenog zakona,
državni odvjetnik ne može poduzeti kazneni progon dok oštećenik ili druga
zainteresirana osoba ne podnesu prijedlog za progon.«.
Članak 6.
U članku 212. stavku 4., u drugoj rečenici, riječi: »za koje postoji opasnost od odgode«
zamjenjuju se riječima: »iz stavka 1. ovog članka«.
Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi:
»(5) Ako postoji opasnost od odgode, državni odvjetnik može odrediti potrebna
vještačenja, osim ekshumacije.«.
Dosadašnji stavak 5. postaje stavak 6.
Članak 7.
U članku 334. točki 3) iza riječi: »(članak 177.),« dodaju se riječi: »krivotvorenja
lijekova ili medicinskih proizvoda (članak 185.),«.
Članak 8.
U članku 339.a stavku 1. riječi: »za koja se kazneni postupak pokreće po službenoj
dužnosti policija će« zamjenjuju se riječima: »iz članka 334. ovog Zakona ili neko
drugo kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora teža od pet godina policija
može«, a iza riječi: »dokaza,« dodaju se riječi: »putem Operativno­tehničkog centra za
nadzor telekomunikacija«.30.08.2016. 152 22.12.2014 Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku
http://narodne­novine.nn.hr/default.aspx 3/3U stavku 2. riječi: »za koje se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti«
zamjenjuju se riječima: »iz članka 334. ovog Zakona ili neko drugo kazneno djelo za
koje je propisana kazna zatvora teža od pet godina«, a iza riječi: »istrage,« dodaju se
riječi: »putem Operativno­tehničkog centra za nadzor telekomunikacija«.
Članak 9.
U članku 475. iza stavka 8. dodaje se stavak 9. koji glasi:
»(9) Prisutnost stranaka na sjednici vijeća može se osigurati i uz pomoć zatvorenog
tehničkog uređaja za vezu na daljinu (audio­video uređaj) kojim rukuje stručna osoba.
Činjenica da su stranke bile prisutne sjednici vijeća uz pomoć audio­video uređaja, vrsta
uređaja te ime stručne osobe koja je njime rukovala unijet će se u zapisnik o sjednici
vijeća.«.
Članak 10.
U članku 498. stavku 5. prva rečenica mijenja se i glasi: »U slučaju iz stavka 1. točke 4.
ovog članka zahtjev je dopušten i u odnosu na presudu donesenu na temelju sporazuma
stranaka. Ako prvostupanjski sud prihvati zahtjev, presudom će preinačiti pravomoćnu
presudu glede odluke o kazni.«.
Članak 11.
U Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«,
br. 80/11.) u članku 51. podstavku 3. riječi: »1. siječnja 2015.« zamjenjuju se riječima:
»1. siječnja 2020.«.
Članak 12.
Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.
Klasa: 022­03/14­01/140
Zagreb, 12. prosinca 2014.
HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvatskoga sabora
Josip Leko, v. r.