1  
 
OIKEUDENKÄYMISKAARI  1.1.1734/4  
1 luku (25.8.2016/683)  
Yleiset säännökset  
1 § (25.8.2016/683)  
Tätä lakia sovelletaan oikeudenkäyntiin yleisissä tuomioistuimissa, jollei oikeudenkäynnistä 
rikosasioissa  annetusta laista (689/1997)  tai muusta laista toisin johdu.  
2 § (25.8.2016/683)  
Yleisiä tuomioistuimia ovat käräjäoikeudet, hovioikeudet ja korkein oikeus.  
2 luku (22.7.1991/1052)  
Päätösvaltaisuudesta  
1 § (25.4.2014/339)  
Käräjäoikeus on päätösvaltainen rikosasiassa, kun tuomioistuimessa on puheenjohtaja ja kaksi 
lautamiestä.  
Käräjäoikeus on päätösvaltainen rikosasiassa myös kolmen lainoppineen jäsenen  kokoonpanossa, 
jos sitä asian laadun tai muun erityisen syyn vuoksi on pidettävä perusteltuna.  
2 § (25.8.2016/683)  
2 § on kumottu L:lla 25.8.2016/683 . 
3 § (22.7.1991/1052)  
Muussa kuin 1 §:ssä tarkoitetussa asiassa käräjäoikeus on päätösvaltainen, kun siinä on kolme 
lainoppinutta jäsentä.  
3 a § (25.8.2016/683)  
3 a § on kumottu L:lla 25.8.2016/683 . 
4 § (5.12.2008/811)  
Riita -asian käsittelyä saadaan jatkaa 3 §:ssä tarkoitetussa kokoonpanossa, jossa asian käsittely on 
aloitettu, vaikka asia käsittelyn aikana muuttuu sellaiseksi, että se tulisi käsitellä 5 §:n 1 momentissa 
tarkoitetussa kokoonpanossa. Samoin voidaan menetellä, jos samaan oikeudenkäyntiin yhdistetään 
käsiteltäväksi myöhemmin vireille tullut 5 §:n 1 momentin mukaisessa kokoonpanossa käsiteltävä 
asia.  2 5 § (30.8.2002/768)  
Käräjäoikeudessa on vain puheenjohtaja:  
1) hakemusasiassa, jonka käsittelyä ei jatketa riita -asian käsitte lystä säädetyssä järjestyksessä;  
2) valmistelussa;  
3) riita -asian pääkäsittelyssä, jos tuomarina toimii valmistelusta vastannut tuomari eikä asian laatu 
tai laajuus edellytä asian käsittelyä täysilukuisessa kokoonpanossa;  
4) otettaessa vastaan todistelua p ääkäsittelyn ulkopuolella; sekä  
5) käsiteltäessä erikseen 7 luvun mukaista turvaamistointa koskevaa asiaa.  
Käräjäoikeuden on varattava asianosaisille tilaisuus lausua käsityksensä 1 momentin 3 kohdassa 
tarkoitetun täysilukuisen kokoonpanon tarpeellisuudest a. Jos asianosainen pitää täysilukuista 
kokoonpanoa tarpeellisena, asia voidaan ratkaista pääkäsittelyssä yhden tuomarin kokoonpanossa 
vain erityisestä syystä.  
3 momentti on kumottu L:lla 5.12.2008/811 .  
6 § (25.8.2016/683)  
Rikosasiassa käräjäoikeus on päätösvaltainen myös, kun siinä on yksin puheenjohtaja, jos mistään 
syytteessä tarkoitetusta yksittäisestä rikoksesta ei syytteessä mainittujen seikkojen vallitessa tehtynä 
ole säädetty ankarampaa rangaistusta kuin vankeutta en intään kaksi vuotta tai jos syytteessä 
tarkoitettu yksittäinen rikos on:  
1) virkamiehen väkivaltainen vastustaminen;  
2) törkeä varkaus;  
3) törkeä kavallus;  
4) törkeä moottorikulkuneuvon käyttövarkaus;  
5) törkeä kätkemisrikos;  
6) törkeä vahingonteko;  
7) tör keä petos;  
8) törkeä maksuvälinepetos;  
9) törkeä tietomurto;  
10) rekisterimerkintärikos;  
11) 1–10 kohdassa mainitun rikoksen rangaistava yritys.   3 Ratkaistaessa rikosasiaa oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 5 a luvussa tarkoitetussa 
kirjallisessa m enettelyssä käräjäoikeus on päätösvaltainen, kun siinä on yksin puheenjohtaja.  
6 a § (22.8.2014/671)  
Ratkaistaessa riko sasiaa oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 5 b luvussa tarkoitetussa 
tunnustamisoikeudenkäynnissä käräjäoikeuden puheenjohtajana toimii laamanni tai käräjätuomari. 
Käräjäoikeus on päätösvaltainen myös, kun siinä on yksin puheenjohtaja.  
7 § (5.12.2008/811)  
Jos käräjäoikeus käsitellessään asiaa 6 §:ssä tarkoitetussa kokoonpanossa katsoo, että asia on 
käsiteltävä käräjäoikeuden 1 §:ssä tarkoitetussa kokoonpanossa, asia on siirrettävä sanotussa 
kokoonpanossa käsiteltäväksi.  
Jos asia pääkäsittelyn aikana muuttuu sellaiseksi, että se pitäisi käsitellä 1 §:n 1 momentissa 
tarkoitetussa kokoonpanossa, saadaan asian käsit telyä kuitenkin jatkaa 6 §:ssä tarkoitetussa 
kokoonpanossa, jos laamanni tai käräjätuomari toimii oikeuden puheenjohtajana ja käsittelyn 
jatkamista voidaan pitää tarkoituksenmukaisena.  
8 § (22.7.1991/1052)  
Hovioikeus on päätösvaltainen kolmijäsenisenä.  
Yksi jäsen voi kuitenkin:  
1) päättää, että jatkokäsittelylupa myönnetään; (24.6.2010/650)  
2) ratkaista asian, jos valitus on peruutettu kokonaan;  
3) ratkaista rangaistukseen tuomitsemista koskevan asian, jos vastaaja on kuollut;  
4) ratkaista sakon muuntorangaistuksen määräämistä koskevan asian;  
5) ratkaista puolustajan, asianomistajan oikeudenkäyntiavustajan ja tukihenkilön määräämistä 
hovioikeudessa koskevan asian;  
6) ratkaista oikeusavun myöntämistä tai lakkaamista, oikeusavustajan määräämis tä, hänen 
määräyksensä peruuttamista tai toisen avustajan määräämistä hovioikeudessa koskevan asian;  
7) ratkaista turvaamistointa sekä täytäntöönpanon kieltämistä tai keskeyttämistä koskevan asian;  
8) määrätä yksityishenkilön velkajärjestelystä annetussa l aissa (57/1993)  ja yrityksen 
saneerauksesta annetussa laissa (47/1993)  tarkoit etuista väliaikaisista kielloista;  
9) ratkaista, onko liiketoimintakieltoon määräämistä tai sen pidentämistä koskevaa päätöstä sekä 
lähestymiskieltoon määräämistä koskevaa päätöstä noudatettava muutoksenhausta huolimatta;   4 10) muuttaa tai täsmentää lapsen t apaamisoikeutta koskevia ehtoja hovioikeuskäsittelyn ajaksi 
lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta koskevan päätöksen täytäntöönpanosta annetussa laissa 
(619/1996)  tarkoit etussa asiassa;  
11) ratkaista vasta hovioikeudessa esitetyn vangitsemis - tai matkustuskieltovaatimuksen;  
12) päättää todistelukustannusten maksamisesta silloin, kun toimitettavaksi määrättyä pääkäsittelyä 
ei pidetä.  
(23.5.2003/381)   
Yksi jäsen voi lisäksi päättää, että asiassa toimitetaan pääkäsittely, ja tehdä pääkäsittelyn 
toimittamiseen liittyvät ratkaisut sekä päättää myös muista asian valmisteluun liittyvistä 
toimenpiteistä ja asian valmistelussa vahvistaa sovinnon. Yhden jäsenen toimivaltaan kuuluvissa 
asioissa yksi jäsen voi päättää myös puolustajan, oikeudenkäyntiavustajan ja tukihenkilön 
palkkiosta ja kulujen korva amisesta sekä velvollisuudesta korvata oikeudenkäyntikulut ja 
todistelukustannukset. (23.5.2003/381)  
8 a § (25.8.2016/683)  
Jos hovioikeudessa asian ratkaisua istunnossa harkittaessa vallitseva mielipide poikkeaa 
korkeimman oikeuden tai hovioikeuden taikka toisen hovioikeuden omaksumasta 
oikeusperiaatteesta tai lain tulkinnasta, asia tai sen osa voidaan siirtää käsiteltäväksi vahvennetussa 
istunnossa tai täysistunnossa. Myös muutoin periaatteellisesti merkittävä tai laajankantoinen asia t ai 
sen osa voidaan siirtää täysistunnon tai vahvennetun istunnon käsiteltäväksi. Asiaa, jossa on 
toimitettu tai toimitettava suullinen käsittely, ei saa ilman erityistä syytä siirtää vahvennetun 
istunnon tai täysistunnon ratkaistavaksi.  
Asian siirtämisestä  täysistuntoon tai vahvennettuun istuntoon päättää presidentti.  
Hovioikeuden täysistuntoon osallistuvat presidentti, vakinaiset tuomarit ja vuotta pidemmäksi 
määräajaksi nimitetyt määräaikaiset hovioikeuden tuomarit ja muutkin jäsenet, jos he ovat 
osallist uneet asian käsittelyyn aikaisemmin. Täysistunto on päätösvaltainen, kun vähintään puolet 
virassa olevista jäsenistä on läsnä.  
Hovioikeuden vahvennetun istunnon kokoonpanoon kuuluu seitsemän jäsentä. Vahvennettuun 
istuntoon kuuluvat presidentti puheenjohta jana sekä jäseninä asiaa aikaisemmin käsitelleet vielä 
virantoimituksessa olevat jäsenet ja tarpeellinen määrä vakinaisista jäsenistä arvottuja lisäjäseniä.  
9 § (25.8.2016/683)  
Korkein oikeus on päätösvaltainen viisijäsenisenä, jollei laissa säädetä muuta kokoonpanoa. Asian 
siirtämisestä käsiteltäväksi täysistunnossa tai vahvennetussa jaostossa säädetään korkeimmasta 
oikeud esta annetussa laissa (665/2005) . 
Valitusluvan myöntämistä koskevat asiat käsitellään ja ratkaistaan jaostossa, jossa on kaksi tai 
kolme jäsentä. Jos asia käsitellään kaksijäsenisessä jaostossa, se on siirrettävä kolmijäsenisen 
jaoston ratkaistavaksi, jos jaoston jäsenet niin päättävät tai jolleivät he ole ratkaisusta yksimieliset. 
Jos valituslupahakemus tai sen osa on 30 luvun 3 §:n 4 momentin mukaisesti siirretty käsi teltäväksi 
valituksen yhteydessä, valitusluvasta päättää valituksen käsittelevä jaosto.   5 Jaostossa, jossa on yksi jäsen, voidaan käsitellä ja ratkaista asia, joka koskee turvaamistointa, 
täytäntöönpanon kieltämistä tai keskeyttämistä taikka muuta vastaavaa väliaikaista toimenpidettä.  
10 § (26.8.2005/666)  
Ylimääräistä muutoksenhakua koskeva asia voidaan korkeimmassa oikeudess a käsitellä ja ratkaista 
kolmijäsenisessä jaostossa, jos asiassa päätetään vain välitoimesta taikka hakemus yksimielisesti 
hylätään tai jätetään tutkimatta. Myös yhden jäsenen muodostama jaosto voi päättää välitoimesta 
ylimääräistä muutoksenhakua koskevass a asiassa. Jos korkein oikeus on jo aikaisemmin hylännyt 
tai jättänyt tutkimatta ylimääräistä muutoksenhakua koskevan hakemuksen, tällainen jaosto voi 
myös hylätä tai jättää tutkimatta asiassa tehdyn uuden hakemuksen, jossa ei esitetä asian 
ratkaisemisen k annalta merkityksellisiä uusia seikkoja tai todisteita.  
Muissa kuin 1 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa ylimääräistä muutoksenhakua koskeva asia on 
siirrettävä viisijäsenisen jaoston ratkaistavaksi.  
11 § (25.8.2016/683)  
Tuomioistuimen monijäsenistä kokoonpanoa voidaan vahventaa yhdellä lainoppineella jäsenellä, 
jos se asian laadun, laajuuden tai muun erityisen syyn vuok si on perusteltua. Samoin edellytyksin 
käräjäoikeudessa voi olla kolmas lautamies.  
12 § (25.8.2016/683)  
Käräjäoikeus ja hovioikeus on päätösvaltainen, vaikka sen monijäsenisen kokoonpanon jäsenistä 
yhdelle on tullut este pääkäsittelyn, suullisen käsittelyn, istunnon tai katselmuksen aloittamisen 
jälkeen. Kokoonpanossa on kuitenkin aina oltava vähintään yksi lainoppinut jäse n. Käräjäoikeus on 
lisäksi päätösvaltainen, kun lautamiehiä on vähintään yksi.  
13 § (25.8.2016/683)  
Tuomioistuimen moni jäseniseen ratkaisukokoonpanoon ei voi kuulua jäseniä, jotka ovat toisilleen 
13 luvun 3 §:ssä tarkoitettuja läheisiä.  
14 § (25.8.2016/683)  
Yleisten tuomioistuinten päätösvaltaisuudesta eräissä asioissa säädetään erikseen.  
3 luku (25.8.201 6/683)  
(25.8.2016/683)  
3 luku on kumottu L:lla 25.8.2016/683 . 
4 luku (6.6.2003/425)  
Oikeudenkäynnin kieli  
1 § (6.6.2003/425)   6 Tuomioistuimen on asian käsittelykielenä käytettävä joko suomea tai ruotsia sekä annettava 
ratkaisunsa suome ksi tai ruotsiksi sen mukaan kuin kielilaissa (423/2003)  säädetään.  
Saamelaisten kotiseutualueella voidaan tuomioistuimessa asian käsittelykielenä käyttää saamen 
kieltä sen mukaan kuin saamen kielen käyttämisestä viranomaisissa annetussa laissa (516/1991)  
säädetään.  
Ks. Suomen perustusL 731/1999 17 §  ja KieliL 423/2003 3 luku . L saamen kielen käyttämisestä 
viranomaisissa 516/1991  on kumottu Saamen kieliL:lla 1086/2003 . 
2 § (6.6.2003/425)  
Asianosaisella, jonka oma kieli on suomi tai ruotsi, on silloin, kun oikeudenkäynnissä on käytettävä 
muuta kuin hänen omaa kieltään, oikeus tulkkaukseen ja käännökseen s en mukaan kuin kielilaissa 
säädetään.  
Oikeudesta käyttää saamen kieltä oikeudenkäynnissä säädetään saamen kielen käyttämisestä 
viranomaisissa annetussa laissa.  
Muun kuin suomen -, ruotsin - tai saamenkielisen asianosaisen, joka haluaa tulkkausta tai 
käännöksen, on huolehdittava tästä itse ja omalla kustannuksellaan, jollei tuomioistuin asian laadun 
huomioon ottaen toisin määrää. Tuomioistuimen on kuitenkin huolehdittava siitä, että muiden 
pohjoismaiden kansalaiset saavat sen käsiteltävissä asioissa ta rvitsemansa tulkkaus - ja 
käännösavun.  
Oikeudesta tulkkaukseen ja käännökseen rikosasioissa säädetään oikeudenkäynnistä rikosasioissa 
annetussa laissa (689/1997) . 
Ks. K ieliL 423/2003 18 §  ja L oikeudenkäynnistä rikosasioissa 689/1997 6 a luku . L saamen kielen 
käyttämisestä viranomaisissa 516/1991  on kumottu L:lla 1086/ 2003 , ks. Saamen kieliL 1086/2003 4 
luku. 
5 luku (22.7.1991/1052)  
Riita -asian vireillepano ja valmistelu  
Haastehakemus  
1 § (22.7.1991/1052)  
Riita -asia pannaan vireille käräjäoikeuden kansliaan toimitettavalla kirjallisella haastehakemuksella.  
Kun haastehakemus saapuu kansliaan, asia tulee vireille ja sen valmistelu alkaa.  
2 § (22.7.1991/1052)  
Haastehakemuksessa on ilmoitettava:  
1) kantajan yksilöity vaatimus;  
2) seikat, joihin vaatimus perustuu;   7 3) mahdollisuuksien mukaan ne todisteet, jotka kantaja aikoo kanteensa tue ksi esittää, sekä mitä hän 
kullakin todisteella aikoo näyttää toteen;  
4) oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskeva vaatimus, jos kantaja pitää sitä aiheellisena; sekä  
5) millä perusteella tuomioistuin on toimivaltainen, jos toimivalta ei muutoin ilmene 
haastehakemuksesta tai siihen liitetyistä asiakirjoista.  
(30.8.2002/768)   
Haastehakemuksessa on ilmoitettava tuomioistuimen  nimi, asianosaisten nimet ja kotipaikat sekä 
heidän laillisen edustajansa tai asiamiehensä yhteystiedot sekä se postiosoite ja mahdollinen muu 
osoite, johon asiaa koskevat kutsut, kehotukset ja ilmoitukset voidaan lähettää ( prosessiosoite ). 
Asianosaisten sekä todistajan tai muun kuultavan puhelinnumero ja muut yhteystiedot on myös 
soveltuvalla tavalla ilmoitettava käräjäoikeudelle. Jos kantaja ei tiedä vastaajan yhteystietoja, hänen 
on ilmoitettava, mitä hän on tehnyt niiden selvittämiseksi. Jos jokin tiet o myöhemmin muuttuu, 
kantajan tulee viipymättä ilmoittaa siitä käräjäoikeudelle. (14.5.2010/362)  
Haastehakemus on asiano saisen tai, jollei hän itse ole sitä laatinut, sen laatijan allekirjoitettava. 
Laatijan on samalla ilmoitettava ammattinsa ja asuinpaikkansa.  
3 § (28.6.1993/595)  
Jos asia koskee  
1) tietyn määräistä saamista,  
2) hallinnan tai rikkoutuneen olosuhteen palauttamista taikk a 
3) häätöä  
ja kantaja ilmoittaa, ettei asia hänen käsityksensä mukaan ole riitainen, haastehakemuksessa on 
vaatimuksen perusteena tarpeen mainita ainoastaan ne seikat, joihin vaatimus välittömästi perustuu. 
Tällöin ei tarvitse ilmoittaa myöskään 2 §:n 1 momentin 3 kohdassa mainittuja todisteita. 
Haastehakemuksessa on kuitenkin täsmällisesti yksilöitävä se sopimus, sitoumus tai muu kirjallinen 
todiste, johon kantaja vetoaa.  
4 § (28.6.1993/595)  
Edellä 2 §:ssä tarkoitettuun haastehakemukseen on lisäksi liitettävä se sopimus, sitoumus tai muu 
kirjallinen todiste, johon kantaja vetoaa.  
Haastehakemuksen täydentäminen  
5 § (30.8.2002/768)  
Jos haastehakemus on puutteellinen, kantajaa on kehotettava määräajassa korjaamaan puute, jos 
korjaaminen on oi keudenkäynnin jatkamiseksi tai vastauksen antamista varten välttämätöntä. 
Kantajalle on samalla ilmoitettava, millä tavoin haastehakemus on puutteellinen ja että kanne 
voidaan jättää tutkimatta tai hylätä, jos kantaja ei noudata kehotusta.   8 Tuomioistuin voi  erityisestä syystä pidentää 1 momentissa tarkoitettua määräaikaa.  
Haastehakemuksen täydentämistä voidaan pyytää ja täydentämiselle asetettua määräaikaa pidentää 
myös puhelinta tai muuta soveltuvaa tiedonvälitystapaa käyttäen. Kannetta ei kuitenkaan saa jä ttää 
6 §:n 1 momentin nojalla tutkimatta, vaikka kantaja ei noudata hänelle näin annettua 
täydennyskehotusta.  
Kanteen tutkimatta jättäminen ja asian ratkaiseminen vastausta pyytämättä  
6 § (22.7.1991/1052)  
Tuomioistuimen on heti jätettävä kanne tutkimatta, jollei kantaja noudata hänelle annettua 5 §:ssä 
tarkoitettua kehotusta ja jos haastehakemus on niin puutteellinen, ette i se kelpaa oikeudenkäynnin 
perustaksi, taikka jos tuomioistuin ei muusta syystä voi ottaa asiaa tutkittavaksi.  
Tuomioistuimen on haastetta antamatta heti hylättävä kanne tuomiolla, jos kantajan vaatimus on 
selvästi perusteeton.  
Väliaikaismääräyksen antami nen 
7 § (22.7.1991/1052)  
Tuomioistuin voi käsitellessään hallinnan tai rikkoutuneen olosuhteen palauttamista koskevaa a siaa 
kantajan pyynnöstä, varaamatta vastapuolelle tilaisuutta tulla kuulluksi, väliaikaisesti määrätä, että 
hallinta tai rikkoutunut olosuhde tulee heti palauttaa tai että tulee tehdä jokin muu tilanteen korjaava 
toimenpide, kunnes toisin määrätään.  
Haaste  
8 § (22.7.1991/1052)  
Jollei kannetta ole 6 §:n mukaisesti jätetty tutkimatta tai hylätty, tuomioistuimen on viipymättä  
annettava haaste.  
9 § (22.7.1991/1052)  
Vastaajaa kehotetaan haasteessa vastaamaan kanteeseen kirjallisesti. Jos voidaa n olettaa, että 
vastauksen antaminen suullisesti nopeuttaa asian käsittelyä tai että vastaaja ei vastaa kirjallisesti, 
häntä voidaan kehottaa vastaamaan suullisen valmistelun istunnossa.  
Tuomioistuin voi vastaajan pyynnöstä erityisestä syystä sallia, että vastaus, joka on kehotettu 
toimittamaan kirjallisena, saadaan antaa suullisesti tuomioistuimen kansliassa tai istuntopaikalla.  
10 § (30.8.2002/768)  
Haasteessa vastaajaa kehotetaan vastauksessaan:  
1) ilmoittamaan, myöntääkö hän kanteen vai vastustaako hän sitä;  
2) vastustaessaan kannetta esittämään sellaiset perusteet vastustamiselle, joilla on merkitystä asian 
ratkaisemisen  kannalta;   9 3) ilmoittamaan mahdollisuuksien mukaan ne todisteet, jotka hän aikoo vastauksensa tueksi esittää, 
ja mitä hän kullakin todisteella aikoo näyttää toteen;  
4) esittämään vaatimuksensa oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta, jos hän pitää sitä aiheellisena;  
5) liittämään vastaukseen asiakirja, johon kanteen vastustaminen perustuu, alkuperäisenä tai 
jäljennöksenä ja ne kirjalliset todisteet, joihin vastauksessa vedotaan; sekä  
6) tekemään väitteensä siitä, ettei tuomioistuin voi ottaa asiaa tutkit tavaksi.  
Käräjäoikeus voi lisäksi kehottaa vastaajaa lausumaan vastauksessaan jostakin erityisestä 
kysymyksestä.  
Haasteessa vastaajaa on kehotettava ilmoittamaan laillisen edustajansa tai asiamiehensä 
yhteystiedot sekä myös se postiosoite ja mahdollinen mu u osoite, johon asiaa koskevat kutsut, 
kehotukset ja ilmoitukset voidaan lähettää ( prosessiosoite ). Haasteessa on ilmoitettava, että asiakirja 
voidaan antaa asianosaiselle tiedoksi lähettämällä se hänen vastauksessaan ilmoittamaansa 
prosessiosoitteeseen. V astaajan on myös ilmoitettava oma sekä todistajan tai muun kuultavan 
puhelinnumero ja muut yhteystiedot soveltuvalla tavalla käräjäoikeudelle. Jos jokin tieto 
myöhemmin muuttuu, vastaajan tulee viipymättä ilmoittaa siitä käräjäoikeudelle. (14.5.2010/362)  
Haasteessa on lisäksi ilmoitettava, että kirjallisena annettava vastaus on asianosaisen tai, jollei hän 
itse ole sitä laa tinut, sen laatijan allekirjoitettava ja että laatijan on ilmoitettava ammattinsa ja 
kotipaikkansa.  
11 § (22.7.1991/1052)  
Haasteessa on ilmoitettava, että kirjallinen vastaus on toimitettava tuomioistuimen kansliaan 
tuomioistuimen määräämässä ajassa haasteen tiedoksiannosta. Ennen määräajan umpeen kulumista 
tehdystä pyynnöstä asetettua määräaikaa voidaan erit yisestä syystä pitentää.  
Jos vastaajaa kehotetaan vastaamaan suullisesti, tuomioistuimen on kutsuttava kantaja sekä 
haastamisen yhteydessä vastaaja suullisen valmistelun istuntoon. Samalla on ilmoitettava, minä 
päivänä ja kellonaikana sekä missä istunto pi detään.  
Haasteessa tai kutsussa on mainittava, mikä seuraamus on siitä, että vastaaja ei anna kirjallista 
vastausta tai asianosainen ei saavu istuntoon.  
12 § (22.7.1991/1052)  
Haaste, haastehakemus ja siihen liitetyt asiakirjat on annettava vastaajalle tiedoksi siten kuin 11 
luvussa säädetään.  
Edellä 3 §:ssä tarkoitettuun haastehakemukseen liitettyjä asiakirjoja ei kuitenka an tarvitse antaa 
vastaajalle tiedoksi. Haasteessa on tällöin ilmoitettava, että asiakirjat ovat vastaajan nähtävissä 
tuomioistuimen kansliassa ja että ne vastaajan pyynnöstä lähetetään hänelle postitse. 
(28.6.1993/595)  
Asian ratkaiseminen valmistelua jatkamatta  
13 § (22.7.1991/1052)   10 Jos vastaaja, jota on kehotettu vastaamaan kirjallisesti asiassa, jossa sovinto on sallittu,  
1) ei ole antanut pyydettyä vastausta määräajassa tai  
2) ei ole esittänyt vastauksessaan kanteen vastustamiselle peru stetta tai vetoaa ainoastaan sellaiseen 
perusteeseen, jolla selvästi ei ole vaikutusta asian ratkaisemiseen,  
asia ratkaistaan valmistelua jatkamatta. Kanne hyväksytään tällöin yksipuolisella tuomiolla. Siltä 
osin kuin kantaja on luopunut kanteesta tai se o n selvästi perusteeton, kanne hylätään tuomiolla.  
(30.8.2002/768)   
Yksipuolinen tuomio saadaan tämän pykälän nojalla ant aa, vaikka kantaja ei ole vaatinut sitä.  
Juoksevaa sitoumusta koskeva säännös  
14 § (22.7.1991/1052)  
Jos kantajan vaatim us perustuu juoksevaan velkakirjaan, vekseliin tai shekkiin, vastaajaa on 
haasteessa kehotettava vastaamaan kirjallisesti, jollei kantaja ole pyytänyt, että vastaajaa 
kehotettaisiin vastaamaan suullisesti istunnossa.  
Jos 1 momentissa tarkoitetussa asiassa vastaaja  
1) ei ole antanut pyydettyä vastausta,  
2) ei ole esittänyt todennäköisiä syitä kanteen vastustamisen tueksi tai  
3) ei ole esittänyt lainvoimaista tuomiota, juoksevaa velkakirjaa, vekseliä tai shekkiä, jota voidaan 
käyttää kuittaukseen,  
asia ratkaistaan valmistelua jatkamatta. Kanne hyväksytään tällöin yksipuolisella tuomiolla. Siltä 
osin kuin kantaja on luopunut kanteesta tai se on selvästi perusteeton, kanne hylätään tuomiolla.  
(30.8.2002/768)   
Juokseva velkakirja, vekseli tai shekki, johon vaatimus perustuu, on liitettävä haastehakemukseen 
tai vastaukseen alkuperäisenä.  
Yksipuolinen tuomio saadaan tämän pykä län nojalla antaa, vaikka kantaja ei ole vaatinut sitä.  
Valmistelun jatkaminen  
15 § (30.8.2002/768)  
Jollei asiaa ole 13 tai 14 §:n nojalla ratkaistu, valmistelua on jatkettava kirjallisesti tai suullisesti 
istunnossa ( valmisteluistunto ) taikka asia on siirrettävä suoraan pääkäsittelyyn sen mukaan kuin 
jäljempänä säädetään.  
15 a § (30.8.2002/768)   11 Jatkaessaan valmistelua kirjallisesti tuomioistuin voi katsoessaan sen aiheelliseksi kehottaa 
asianosaista toimittamaan tuomioistuimeen kirjallisen lausuman. Tällöin tuomioistuimen on 
määrättävä, mistä kysymyksestä asianosaisen on lausuttava. Asianosaista ei kuitenkaan saa kehottaa 
toimittamaan kirjallista lausumaa useammin kuin kerran, ellei siihen ole erityistä syytä.  
15 b § (30.8.2002/768)  
Jos 19 §:ssä säädetyt valmistelun tavoitteet on asian kirjallisessa valmistelussa saavutettu niin, ettei 
valmistelua ole tarkoit uksenmukaista jatkaa valmisteluistunnossa, tuomioistuin voi siirtää asian 
suoraan pääkäsittelyyn varattuaan asianosaisille tilaisuuden lausua käsityksensä valmisteluistunnon 
tarpeettomuudesta.  
15 c § (30.8.2002/768)  
Valmisteluistunnossa, johon tuomioistuin kutsuu asianosaiset, asian käsittelyä jatketaan suullisesti 
siitä, mihin kirjallisessa valmistelussa on päädytty.  
Tuomioistuimen on istunnon alussa selostettava, mistä asiassa on kysymys ja mihin kirjallisessa 
valmistelussa on päädytty. Lisäksi tuomioistuimen on tehtävä 19 §:ssä säädettyjen valmistelun 
tavoitteiden saav uttamiseksi tarpeelliset kysymykset.  
Istunnossa asianosainen ei saa lukea eikä antaa tuomioistuimelle oikeudenkäyntikirjelmää tai muuta 
kirjallista lausumaa. Asianosainen saa suullisessa esityksessään tarkoituksenmukaisella tavalla 
hyödyntää kirjallisessa valmistelussa esitettyä oikeudenkäyntiaineistoa ja käyttää kirjallista 
muistiinpanoa muistinsa tueksi.  
Suullinen valmistelu on pyrittävä saattamaan loppuun viivytyksettä yhdessä istunnossa.  
15 d § (30.8.2002/768)  
Valmisteluistunto voidaan pitää myös puhelimitse tai käyttäen muuta soveltuvaa tiedonvälitystapaa, 
jossa istuntoon osallistuvilla on puheyhteys keskenään, jos se o n istunnossa käsiteltävien 
kysymysten laatu ja laajuus huomioon ottaen 19 §:ssä säädettyjen valmistelun tavoitteiden 
saavuttamiseksi tarkoituksenmukaista. Tällöin 12 luvun säännöksiä asian ratkaisemisesta 
asianosaisen poissaolon perusteella ei sovelleta.  
16 § (30.8.2002/768)  
Kutsun tai kehotuksen yhteydessä asianosaiselle on ilmoitettava, mikä seuraamus 12 luvun 
perusteella  voi aiheutua siitä, että asianosainen ei saavu istuntoon tai anna kirjallista lausumaa. Jos 
asianosaisen on saavuttava istuntoon, hänelle on samalla ilmoitettava, minä päivänä ja kellonaikana 
sekä missä istunto pidetään.  
Valmistelun tavoitteet ja sisältö (30.8.2002/768)  
17 § (22.7.1991/1052)  
Tuomioistuimen on toimitettava valmistelu siten, että asia voidaan käsitellä pääkäsittelyssä 
yhtäjaksoisesti.   12 Tuomioistuimen on tarvittaessa varattava asianosaisille tilaisuus lausua käsityksensä siitä , miten 
asian valmistelu tulisi järjestää. (30.8.2002/768)  
Valmistelu on saatettava loppuun viivytyksettä. Asianosaisen on perehdyttävä asiaan niin hyvin, 
ettei asian käsittely hänen laiminlyöntinsä vuoksi viivästy. (30.8.2002/768)  
18 § (30.8.2002/768)  
Tuomioistuimen on valmistelun kuluessa huolehd ittava siitä, että asianosaisille ilmoitetaan asian 
valmistelusta vastaava tuomari ja muut tarvittavat tiedot asian käsittelyn edistymisestä. 
Asianosaisille on aina ilmoitettava:  
1) kantajalle asian vireilletulosta, haasteen antamisesta ja vastaukselle ase tetusta määräajasta ja sen 
mahdollisesta pidennyksestä; sekä  
2) kirjallisen lausuman pyytämisestä vastapuolelta ja mahdollisesta määräajan pidennyksestä.  
Tuomioistuimen on viipymättä vastauksen saapumisen jälkeen annettava asianosaisille arvio 
käsittelyn t ulevasta aikataulusta.  
Huolehtiessaan 1 ja 2 momentissa säädetyistä velvollisuuksistaan tuomioistuin voi käyttää puhelinta 
tai muuta soveltuvaa tiedonvälitystapaa.  
Kirjallinen vastaus tai lausuma on annettava heti tiedoksi muille asianosaisille.  
Tässä pykä lässä tarkoitettuja ilmoituksia ja arviota ei tarvitse tehdä tämän luvun 3 §:ssä 
tarkoitetussa asiassa, joka ratkaistaan 13 tai 14 §:n nojalla valmistelua jatkamatta, eikä 
hakemusasiassa, ellei sen käsittelyä ole päätetty jatkaa riita -asian käsittelystä sä ädetyssä 
järjestyksessä.  
19 § (22.7.1991/1052)  
Valmistelussa on selvitettävä:  
1) asianosaisten vaatimukset ja niiden pe rusteet;  
2) mistä asianosaiset ovat erimielisiä;  
3) mitä todisteita tullaan esittämään ja mitä kullakin todisteella aiotaan näyttää toteen; sekä  
4) onko edellytyksiä sovinnolle.  
20 § (30.8.2002/768)  
Asianosaisen on valmistelussa viipymättä esitettävä vaatimuksensa ja niiden perusteet sekä 
lausuttava siitä, mitä vastapuoli on esittänyt. Lisäksi hänen on ilmoitettava kaikki t odisteet, jotka 
hän haluaa esittää, ja mitä hän aikoo kullakin todisteella näyttää toteen. Hänen on lisäksi esitettävä 
kaikki kirjalliset todisteet, joihin hän vetoaa.   13 Asianosaisen on lisäksi vastapuolen pyynnöstä ilmoitettava, onko hänen hallussaan sellai nen 
vastapuolen riittävästi yksilöimä kirjallinen todiste tai esine, jolla voi olla merkitystä asiassa.  
21 § (30.8.2002/ 768) 
Tuomioistuimen on valmistelussa huolehdittava 19 §:ssä säädettyjen tavoitteiden toteutumisesta ja 
siitä, että asianosaiset mainitsevat kaikki seikat, joihin he haluavat vedota.  
Jos asianosaisen kirjallinen tai suullinen lausuma on epäselvä tai puuttee llinen, tuomioistuimen on 
tehtävä hänelle asian selvittämistä varten tarpeelliset kysymykset.  
Tuomioistuimen tulee valvoa, ettei asiaan sekoiteta mitään siihen kuulumatonta ja ettei asiassa 
esitetä tarpeetonta todistelua.  
22 § (30.8.2002/768)  
Asiassa, jossa sovinto on sallittu, tuomioistuin voi tarvittaessa kehottaa asianosaista täyttämään 
määräajassa 20 §:n 1 momentissa ta rkoitetut velvollisuutensa uhalla, ettei hän määräajan jälkeen saa 
vedota uuteen vaatimukseen tai seikkaan taikka ilmoittaa uutta todistetta, ellei hän saata 
todennäköiseksi, että hänen menettelynsä johtuu pätevästä syystä.  
23 § (22.7.1991/1052)  
Tuomioistuin voi erikseen valmistella asian erillisen osan tai oikeudenkäyntiä koskevan 
kysymyksen.  
24 § (30.8.2002/768)  
Tuomioistuimen on valmistelun kuluessa tehtävä kirjallinen yhteenveto asianosaisten vaatimuksista, 
niiden perusteista sekä tarvittaessa todisteista ja siitä mitä kullakin todisteella aiotaan näyttää toteen.  
Jos asia ratkaistaan valmistelussa 13, 14 tai 27 §:n mukaisesti, yhteenvetoa ei laadita, ellei siihen ole 
erityistä syytä.  
Yhteenveto on tehtävä jo ennen valmisteluistuntoa, jos sen voidaan katsoa edistävän suullisen 
valmistelun toimittamista. Valmistelun edetessä yhteenvetoa tulee tarvittaessa täydentää.  
Yhteenveto voidaan tehdä suullisesti, jos asian laatu tai laajuus huomioon ottaen kirjallista 
yhteenvetoa voidaan pitää tarpeettomana. Lisäksi kirjallista yhteenvetoa voidaan täydentää 
suullisesti. Jos riitainen asia ratkaistaan 27 a §:n nojalla istuntoa toimittamatta tai asia kirjallisen 
valmistelun jälkeen siirretään suoraan pääkäsittelyyn, yhteenve to on laadittava kirjallisesti.  
Asianosaisille on varattava tilaisuus lausua käsityksensä yhteenvedosta.  
25 § (22.7.199 1/1052)  
Päätös asiantuntijan lausunnon hankkimisesta, kirjallisen todisteen esittämisestä, katselmuksen 
toimittamisesta ja muuhun valmistavaan toimenpiteeseen ryhtymisestä tehdään valmistelussa, jos 
sellainen toimenpide on tarpeen sen turvaamiseksi, että t odisteet ovat yhdellä kertaa saatavilla 
pääkäsittelyssä.   14 Valmistelussa voidaan päättää myös todisteen vastaanottamisesta pääkäsittelyn ulkopuolella.  
Asianosaisen, joka haluaa suoritettavaksi tässä pykälässä tarkoitetun toimenpiteen, on ilmoitettava 
siitä v älittömästi valmistelussa.  
Sovinnon aikaansaaminen  
26 § (28.6.1993/595)  
Asiassa, jossa sovinto on sallittu, tuomioistuim en on pyrittävä saamaan asianosaiset sopimaan asia.  
Katsoessaan sen sovinnon edistämiseksi aiheelliseksi tuomioistuin voi, huomioon ottaen 
asianosaisten tahdon, asian laadun ja muut seikat, myös tehdä asianosaisille ehdotuksensa asian 
sovinnolliseksi ratka isuksi.  
Asian ratkaiseminen valmistelussa  
27 § (22.7.1991/1052)  
Valmistelussa voidaan:  
1) asia, jossa sovinto on sallit tu, ratkaista yksipuolisella tuomiolla tai tuomiolla 12 luvussa 
mainituin edellytyksin taikka tuomiolla siltä osin kuin kanne on myönnetty tai kanteesta on 
luovuttu;  
2) vahvistaa sovinto; tai  
3) jättää kanne tutkimatta.  
Asian ratkaisemisesta yksipuolisella  tuomiolla tai tuomiolla taikka kanteen jättämisestä tutkimatta 
haastehakemuksen tai kirjallisen vastauksen perusteella on säädetty 6, 13 ja 14 §:ssä.  
27 a § (30.8.2002/768)  
Riitainen asia voidaan ratkaista yksin kirjallisen valmistelun perusteella, jos asia on laadultaan 
sellainen, ettei sen ratkaiseminen edellytä pääkäsittelyn toimittamista eikä kukaan asianosaisista 
vastusta asian ratkaisemista kirjallisessa menettelyssä.  
Asian siirtäminen pääkäsittelyyn  
28 § (22.7.1991/1052)  
Kun valmist elussa on selvitetty 19 §:ssä tarkoitetut seikat tai kun sitä ei muusta syystä ole enää 
tarkoituksenmukaista jatkaa, tuomioistuimen on todettava valmistelu päättyneeksi ja siirrettävä asia 
pääkäsittelyyn. Tuomioistuimen on määrättävä pääkäsittelyn ajankoht a ja kutsuttava asianosaiset 
pääkäsittelyyn siten kuin 11 luvussa säädetään. Asianosaisille on varattava tilaisuus lausua 
pääkäsittelyn ajankohdasta, jos se käy haitatta päinsä.  
Kutsun yhteydessä asianosaiselle on ilmoitettava, mikä seuraamus 12 luvun mukaan voi aiheutua 
siitä, että asianosainen ei saavu tuomioistuimeen. Samalla on ilmoitettava, minä päivänä ja 
kellonaikana sekä missä pääkäsittely pidetään.   15 Jos asianosaisen tai hänen laillisen edustajansa on saavuttava henkilökohtaisesti pääkäsittelyyn ja 
hänen käyttäytymisensä nojalla voidaan päätellä, ettei hän noudata kutsua, tuomioistuin voi määrätä 
hänet tuotavaksi pääkäsittelyyn.  
29 § (22.7.1991/1052)  
Jos asianosainen tahtoo pääkäsittelyssä esittää todisteen, jota hän ei ole valmistelussa ilmoittanut, 
hänen on viipymättä saatettava se tuomioistuimen tietoon ja samalla ilmoitettava, mitä hän aikoo 
todisteella näyttä ä toteen ja syy, minkä vuoksi hän ei ole ilmoittanut sitä valmistelussa.  
30 § (22.7.1991/1052)  
Sellaisen kysymyksen käs ittelyä varten, joka saadaan ratkaista erikseen, voidaan määrätä 
pääkäsittely, vaikka asian valmistelu ei ole muilta osin vielä päättynyt. Samoin voidaan menetellä 
myös oikeudenkäyntiä koskevan kysymyksen osalta.  
6 luku (22.7.1991/1052)  
Riita -asian pääkäsittely  
Pääkäsittely  
1 § (22.7.1991/1052)  
Asian valmistelua johtaneen tuomarin on oltava pääkäsittelyssä tuomioistuimen puheenjohtajana tai 
jäsenenä, jollei siihen ole estettä.  
Jos tuomioistuimeen joudutaan  kesken pääkäsittelyn ottamaan päätösvaltaisuuden puutteen vuoksi 
uusi jäsen, asiassa on toimitettava uusi pääkäsittely.  
Silloin kun asiaa käsitellään 2 luvun 3 §:ssä tarkoitetussa kokoonpanossa, uutta pääkäsittelyä ei 
kuitenkaan tarvitse toimittaa, jos tu omioistuimeen otettava uusi jäsen on ollut läsnä koko 
pääkäsittelyn ajan.  
2 § (12.6.2015/732)  
Pääkäsittelyssä asia käsit ellään, jollei tuomioistuin toisin päätä, seuraavassa järjestyksessä:  
1) istunnon alussa tuomioistuimen on lyhyesti yhteenvedon avulla selostettava, mihin asian 
valmistelussa on päädytty, sekä tiedusteltava, vastaavatko valmistelussa esitetyt vaatimukset 
edelleen asianosaisten kantaa;  
2) asianosaisten on vuorollaan perusteltava kantaansa ja lausuttava vastapuolen perustelujen 
johdosta;  
3) tuomioistuimen on otettava vastaan todistelu; sekä  
4) asianosaisten on esitettävä loppulausuntonsa.  
2 a § (28.6.1993/595)   16 Tuomioistuimen on valvottava, että asian käsittelyssä noudatetaan selvyyttä ja järjestystä. 
Tuomioistuin voi myös määr ätä, että asian erilliset kysymykset tai erilliset osat käsitellään erikseen.  
Tuomioistuimen tulee myös valvoa, että asia tulee perusteellisesti käsitellyksi eikä asiaan sekoiteta 
mitään siihen kuulumatonta. Jos asianosaisen esitys havaitaan epäselväksi ta i epätäydelliseksi, 
tuomioistuimen on tehtävä hänelle riitakysymysten selvittämistä varten tarpeelliset kysymykset.  
3 § (30.8.2002/768)  
Pääkäsittely on suullinen. Asianosainen ei saa lukea eikä antaa tuomioistuimelle kirjallista lausumaa 
taikka muutoinkaan esittää asiaa kirjallisesti.  
Asianosainen saa kuitenkin lukea asiakirjasta vaatimuksensa sekä suorat viittaukset 
oikeus käytäntöön ja oikeuskirjallisuuteen sekä sellaisiin asiakirjoihin, joita pelkästään suullisesti 
esitettyinä on vaikeata ymmärtää. Lisäksi hän saa käyttää kirjallista muistiinpanoa muistinsa tueksi.  
Valmistelussa laadittuun kirjalliseen yhteenvetoon saadaan  pääkäsittelyssä tukeutua 
tarkoituksenmukaisella tavalla.  
4 § (22.7.1991/1052)  
Jos asianosainen pääkäsittelyssä esittää  muita kuin valmistelussa esittämiään vaatimuksia tai 
perusteita, tai kun asianosainen selittää, että hän ei voi tai halua lausua mitään asiassa, 
tuomioistuimen on tarvittaessa asiakirjoista selostettava, mitä asianosainen on valmistelussa 
lausunut. (30.8.2002/768)  
Jos pääkäsittely toimitetaan, vaikka asianosainen ei ole saapuvilla, tuomioistuimen on tarpeellisilta 
osin asi akirjoista selostettava, mitä poissaoleva asianosainen on asiassa esittänyt.  
5 § (22.7.1991/1052)  
Asia on käsiteltävä p ääkäsittelyssä yhtäjaksoisesti.  
Jos pääkäsittelyä ei voida toimittaa yhden päivän kuluessa, istunto saadaan keskeyttää. Istuntoa on 
jatkettava, mikäli mahdollista, perättäisinä päivinä. Jos tämä ei ole mahdollista, asiaa on käsiteltävä 
vähintään kahtena ar kipäivänä viikossa, jollei käsittelyä 10 §:n nojalla lykätä. (31.3.2006/244)  
Laajassa tai vaikeassa asiassa pääkäsittely  voidaan keskeyttää enintään kolmeksi arkipäiväksi sen 
vuoksi, että asianosaiset voivat valmistautua 2 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitetun suullisen 
loppulausunnon esittämistä varten. (11.7.1997/690)  
6 § (22.7.1991/1052)  
Pääkäsittelyä aloitettaessa tuomioistuimen on selvitettävä, voidaanko asia ottaa lopullisesti 
käsiteltäväksi.  
Pääkäsittelyä ei saa aloittaa ja se on peruutettava sekä pääkäsittelylle on määrättävä uusi 
käsittelypäivä, jos:  
1) asianosainen, jonka on oltava paikalla henki lökohtaisesti, on jäänyt pois;   17 2) joku muu, jonka henkilökohtainen läsnäolo on tarpeellinen, on jäänyt pois; tai  
3) asian ottamiselle lopullisesti käsiteltäväksi on jokin muu este.  
7 § (22.7.1991/1052)  
Pääkäsittely saadaan 6 §:n 2 momentissa tarkoitetusta esteestä huolimatta aloittaa, jos on aihetta 
olettaa, ettei asian käsittelyä esteestä huolimatta tarvitse lykätä.  
Vaikk a käsittelyä joudutaan 10 §:n nojalla lykkäämään, pääkäsittely saadaan esteestä huolimatta 
aloittaa, jos voidaan olettaa, ettei asiassa 11 §:ssä mainitusta syystä tarvitse toimittaa uutta 
pääkäsittelyä, ja jos lykkäämisestä ei aiheudu haittaa asian käsitte lylle.  
Todistelun vastaanottamisesta tässä pykälässä tarkoitetussa pääkäsittelyssä asianosaisen poissa 
ollessa säädetään 17 luvun 55 §:ssä. (12.6.2015/732)  
8 § (12.6.2015/732)  
Todistelun vastaanottamisesta pääkäsittelyn peruuttamisesta huol imatta pääkäsittelyn ulkopuolella 
ja todistelun vastaanottamisesta uudelleen säädetään 17 luvussa.  
9 § (30.8.2002/768)  
Asianosainen ei saa asiassa, jossa sovinto on sallittu, pääkäsittelyssä vedota sellaiseen seikkaan, 
johon hän ei ole vedonnut valmistelussa, ellei asianosainen saata todennäköiseksi, että hänen 
menettelynsä johtuu pätevästä syystä.  
Asianosainen ei saa asias sa, jossa sovinto on sallittu, pääkäsittelyssä vedota sellaiseen todisteeseen, 
johon hän ei ole vedonnut valmistelussa, ellei voida olettaa, että hänen menettelynsä johtuu 
pätevästä syystä. Uusi todiste voidaan kuitenkin ottaa vastaan, jos asianosaiset sii hen suostuvat.  
10 § (22.7.1991/1052)  
Jos pääkäsittely on aloitettu, se saadaan lykätä ainoastaan, jos:  
1) se on aloitet tu 7 §:n nojalla;  
2) tuomioistuimen tietoon on tullut uusi tärkeä todiste, joka voidaan ottaa vastaan vasta 
myöhemmin; tai  
3) se ennalta arvaamattoman seikan johdosta tai muusta tärkeästä syystä on välttämätöntä.  
Kun pääkäsittely lykätään, on samalla määrättävä, milloin asian käsittelyä jatketaan, sekä 
ilmoitettava asianosaiselle, mikä seuraamus 12 luvun mukaan voi aiheutua siitä, että asianosainen ei 
saavu käsittelyyn.  
11 § (22.7.1991/1052)  
Asiassa on toimitettava uusi pääkäsittely, jos pääkäsittely on yhden tai useamman kerran ollut 
lykättynä yhteensä yli 14 päivää.   18 Vaikka pääkäsittely olisi ollut lykättynä yli 14 pä ivää, asiassa ei kuitenkaan tarvitse toimittaa uutta 
pääkäsittelyä, jos sitä asian laadun perusteella pidetään erityisestä syystä tarpeettomana ja jos 
pääkäsittelyn yhtäjaksoisuuden voidaan käsittelyn lykkäämisestä ja keskeyttämisestä huolimatta 
katsoa tot eutuvan. Uusi pääkäsittely on kuitenkin pidettävä aina, kun pääkäsittely on ollut lykättynä 
yhteensä yli 45 päivää.  
12 § (22.7.1991/1052)  
Uudessa pääkäsittelyssä asia on käsiteltävä uudelleen. Aikaisemmin vastaanotettu todistelu on 
otettava vastaan uudelleen pääkäsittelyssä siltä osin kuin sillä on merkitystä asiassa eikä estettä sen 
vastaanottamiselle ole. Muussa tapaukse ssa todistelusta on otettava tarpeellinen selko aikaisemman 
pääkäsittelyn oikeudenkäyntiaineistosta.  
13 § (22.7.1991/10 52) 
Tuomioistuin voi määrätä, että asiaa tai sen osaa on uudelleen valmisteltava pääkäsittelyä varten, 
sekä antaa tarkempia määräyksiä valmistelusta.  
14 § (22.7.1991/1052)  
Jos tuomioistuin pääkäsittelyn päättämisen jälkeen havaitsee välttämättömäksi, että asian käsittelyä 
on ennen asian ratkaisemista täydennettävä jonkin yksittäisen kysymyksen osalta, ja jos kysymys, 
jota käsittelyn täydentäminen koskee, on yksinkertainen tai vähäinen, tuomioistuin voi täydentää 
käsittelyä pyytämällä asianosaisilta kysymyksestä kirjallisen lausuman. Muussa tapauksessa 
käsittelyä voidaan täydentää siten, että pääkäsittelyä jatketaan tai asia ssa toimitetaan uusi 
pääkäsittely.  
15–18 §  
15–18 § on kumottu L:lla 30.8.2002/768 .  
7 luku (30.5.1980/396)  
Turvaamistoimista (22.7.1991/1065)  
1 § (15.6.2007/707)  
Jos hakija saattaa todennäköiseksi , että hänellä on saaminen, joka voidaan määrätä maksettavaksi 
ulosottokaaren (705/2007) 2 luvun 2 §:ssä  tarkoitetulla ratkaisulla, ja on olemassa vaara, että 
vastapuo li kätkee, hävittää tai luovuttaa omaisuuttaan taikka menettelee muulla hakijan saamista 
vaarantavalla tavalla, tuomioistuin voi määrätä pantavaksi vastapuolen irtainta tai kiinteätä 
omaisuutta takavarikkoon niin paljon, että saaminen tulee turvatuksi.  
2 § (15.6.2007/707)  
Vastapuolen hallussa oleva esine tai muu tietty omaisuus voidaan määrätä takavarikkoon myös 
silloin, ku n hakija saattaa todennäköiseksi, että hänellä on sanottuun esineeseen tai omaisuuteen 
parempi oikeus, joka voidaan vahvistaa ulosottokaaren 2 luvun 2 §:ssä tarkoitetulla ratkaisulla, ja 
on olemassa vaara, että vastapuoli kätkee, hävittää tai luovuttaa san otun esineen tai omaisuuden 
taikka menettelee muulla hakijan oikeutta vaarantavalla tavalla.   19 3 § (15.6.2007/707)  
Jos hak ija saattaa todennäköiseksi, että hänellä on vastapuolta vastaan muu kuin 1 tai 2 §:ssä 
tarkoitettu oikeus, joka voidaan vahvistaa ulosottokaaren 2 luvun 2 §:ssä tarkoitetulla ratkaisulla, ja 
on olemassa vaara, että vastapuoli tekemällä jotakin, ryhtymällä  johonkin tai laiminlyömällä jotakin 
tai jollakin muulla tavoin estää tai heikentää hakijan oikeuden toteutumista tai olennaisesti vähentää 
sen arvoa tai merkitystä, tuomioistuin voi:  
1) sakon uhalla kieltää vastapuolta tekemästä jotakin tai ryhtymästä joh onkin;  
2) määrätä vastapuolen sakon uhalla tekemään jotakin;  
3) oikeuttaa hakijan tekemään tai teettämään jotakin;  
4) määrätä vastapuolen omaisuutta pantavaksi toimitsijan haltuun ja hoitoon; tai  
5) määrätä jostakin muusta toimenpiteestä, joka on tarpeen hakijan oikeuden turvaamiseksi.  
Päättäessään 1 momentissa tarkoitetun kiellon tai määräyksen antamisesta tuomioistuimen tulee 
kiinnittää huomiota siihen, että vastapuolelle ei turvattavaan etuuteen nähden aiheudu kohtuutonta 
haittaa.  
Edellä 1 momentissa ta rkoitetun kiellon tai määräyksen voimaantulo edellyttää, että hakija hakee 
turvaamistoimen täytäntöönpanoa siten kuin ulosottokaaren 8 luvussa säädetään.  
4 § (31.1.2013/119)  
Tässä luvussa tarkoitetusta turvaamistoimesta päättää yleinen tuomioistuin hakemuksesta. 
Turvaamistointa koskevan asian käsittelee se tuomioistuin, jossa hakijan vaatimusta tai oikeutta 
koskevan pääasia n oikeudenkäynti on vireillä. Jos pääasian käsittely on päättynyt eikä 
muutoksenhakua varten säädetty aika ole kulunut umpeen, turvaamistointa koskevan asian 
käsittelee pääasiaa viimeksi käsitellyt tuomioistuin. Jos oikeudenkäyntiä ei ole vireillä, 
toimiva ltainen tuomioistuin määräytyy 10 luvun säännösten perusteella.  
Jos yleinen tuomioistuin ei ole toimivaltainen käsittelemään 1 momentissa tarkoitettua pääasiaa, 
turvaamistoimesta päättää sen paikkakunnan käräjäoikeus, missä vastapuolella on kotipaikka taik ka 
missä kyseinen omaisuus tai huomattava osa siitä sijaitsee tai missä turvaamistoimen tarkoitus voi 
muutoin toteutua.  
Turvaamistoimesta päättää 1 ja 2 momentissa säädetyn sijasta markkinaoikeus, jos pääasia on 
oikeudenkäynnistä markkinaoikeudessa annetun  lain (100/2013) 1 luvun 4 §:n  1 momentin 1 –10, 13 
tai 15 kohdassa taikka 2 momentissa mainitussa laissa markkinaoikeuden toimivaltaan kuuluvaksi 
säädetty riita -asia t aikka mainitun lain 1 luvun 6 §:n 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettu asia ja 
pääasian oikeudenkäynti on vireillä markkinaoikeudessa tai sen käsittely markkinaoikeudessa on 
päättynyt eikä muutoksenhakua varten säädetty aika ole kulunut umpeen. Markkinaoikeus  päättää 
turvaamistoimesta myös, jos mainittua pääasiaa koskeva oikeudenkäynti ei ole vielä vireillä.  
Edellä 1 ja 2 momentissa säädetyn sijasta markkinaoikeus päättää turvaamistoimesta myös, jos 
pääasia on oikeudenkäynnistä markkinaoikeudessa annetun lain 1 luvun 5 §:ssä tarkoitettu riita -asia  20 ja pääasian oikeudenkäynti on vireillä markkinaoikeudessa tai sen käsittely markkinaoikeudessa on 
päättynyt eikä muutoksenhakua varten säädetty aika ole kulunut umpeen.  
Markkinaoikeuden ohella myös yhdistetystä patent tituomioistuimesta (2013/C 175/01) Brysselissä 
19 päivänä helmikuuta 2013 tehdyssä sopimuksessa tarkoitettu yhdistetty patenttituomioistuin 
käsittelee eurooppapatentteihin liittyviä turvaamistoimiasioita siten kuin mainitussa sopimuksessa 
määrätään. (8.1.2016/24)  
L:lla 24/2016  lisätty 5 momentti tulee voimaan asetuksella säädettävänä ajankohtana.  
Markkinaoikeus ei saa päättää turvaamistoimesta, jos turvaamistoimea koskeva asia tai sitä koskeva 
pääasia on vireillä yhdistetyssä patenttituomioistuimessa. Markkinaoikeus ei myöskään saa päättä ä 
turvaamistoimesta, joka yhdistetystä patenttituomioistuimesta tehdyn sopimuksen mukaan kuuluu 
yhdistetyn patenttituomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan. (8.1.2016/24)  
L:lla 24/2016  lisätty 6 momentti tulee voimaan asetuksella säädettävänä ajankohtana.  
Aluksen takavarikosta sekä toimival taisesta tuomioistuimesta eräissä tapauksissa säädetään merilain 
(674/1994)  4 ja 21 luvussa.  
5 § (22.7.1991/1065)  
Turvaamistointa on haettava kirjallisesti. Jos turvaamistoimi liittyy vireillä olevaan 
oikeudenkäyntiin, hakemus voidaan tehdä suullisesti istunnossa, jossa pääasiaa käsite llään. 
Hakemus on käsiteltävä kiireellisesti.  
Hakemusta ei voida hyväksyä varaamatta vastapuolelle tilaisuutta tulla kuulluksi. Jos 
turvaamistoimen tarkoitus saattaa muuten vaarantua, tuomioistuin voi kuitenkin hakijan pyynnöstä 
antaa väliaikaisen turvaami stoimipäätöksen varaamatta vastapuolelle sanottua tilaisuutta. Määräys 
on voimassa, kunnes toisin määrätään.  
Muilta osin turvaamistointa koskevan asian käsittelyssä noudatetaan soveltuvin osin, mitä 
oikeudenkäyntiä koskevan kysymyksen käsittelystä on sääde tty. 
6 § (22.7.1991/1065)  
Kun 5 §:n 1 momentissa tarkoitettuun hakemukseen on suostuttu, hakijan on kuukauden kuluessa 
päätöksen antamisesta pantava pääasiaa koskeva kanne vireille tuomioistuimessa tai saatettava 
pääasia käsiteltäväksi muussa sellaisessa menettelyssä, joka voi johtaa ulosottokaaren 2 luvun 2 
§:ssä tarkoitettuun täytäntöönpanokelpoiseen ratkaisuun. Milloin turvaamistoimi on saamisen 
turvaamiseksi kohdistettu kiinteistöön, joka on panttina hakijan erääntymättömästä saamisesta, tässä 
momentissa tarkoitettu määräaika alkaa eräpäivästä. Jos asian käsittelyä ei sanotussa ajassa panna 
vireille tai jos asian käsitt ely jää sillensä, turvaamistoimi peruutetaan siten kuin ulosottokaaren 8 
luvun 4 §:ssä säädetään. (15.6.2007/707)  
Jos vä litystuomiota hakijasta riippumattomasta syystä ei ole saatu aikaan taikka jos välitystuomio 
on mitätön tai kumotaan, kanne on 1 momentissa mainitulla uhalla pantava vireille tai saatettava 
käsiteltäväksi kuukauden kuluessa siitä lukien, kun hakija on saan ut tiedon välimiesmenettelyä 
kohdanneesta esteestä tai siitä, että viranomainen on todennut välitystuomion mitättömäksi taikka, 
milloin välitystuomio kumotaan, siitä lukien, kun tuomioistuimen päätös on tullut lainvoimaiseksi.   21 Hyväksyessään turvaamistointa  koskevan hakemuksen tuomioistuimen on ilmoitettava hakijalle, 
miten hänen on tämän pykälän mukaisesti meneteltävä, jotta turvaamistointa ei peruuteta. 
(15.6.2007/707)  
7 § (15.6.2007/707)  
Tuomioistuin voi hakemuksesta vapauttaa hakijan aset tamasta ulosottokaaren 8 luvun 2 §:ssä 
tarkoitettua vakuutta, jos hakija havaitaan siihen kykenemättömäksi ja jos hänen oikeuttaan voidaan 
pitää ilmeisen perusteltuna.  
8 § (22.7.1991/1065)  
Jos syytä, jonka vuoksi turvaamistoimesta on päätetty, ei enää ole, turvaamistoimi on määrättävä 
peruutettavaksi.  
Peruuttamisesta päättää asianosaisen vaatimuksesta se tuomioistuin tai muu 6 §:n 1 momentissa 
tarkoitettu viranomainen, jonka käsiteltävänä pääasia on. Jollei pääasia ole tuomioistuimen tai 
edellä tarkoitetun muun viranomaisen käsiteltävänä, peruuttamisesta päättää hakemuksesta se 
tuomioistuin, joka on ensin päättänyt turvaam istoimesta.  
Turvaamistoimipäätöksen täytäntöönpanon peruuttamisesta ulosottomiehen päätöksellä säädetään 
ulosottokaaren 8 luvun 4 §:ssä. (15.6.2007/707)  
9 § (22.7.1991/1065)  
Kun tuomioistuin tai 6 §:n 1 momentissa tarkoitettu muu viranomai nen ratkaisee pääasian, sen tulee 
samalla määrätä, kuinka kauan turvaamistoimi on voimassa. Jos kanne hylätään tai jätetään 
tutkimatta, samalla voidaan määrätä, että turvaamistoimi peruuntuu vasta pääasiaa koskevan 
ratkaisun saatua lainvoiman. Jos kanne pe ruutetaan, turvaamistoimi on määrättävä peruutettavaksi.  
10 § (22.7.1991/1065)  
Turvaamistoimen täytäntöönpanosta aiheutuvista kuluista vastaa ensisijaisesti turvaamistoimen 
hakija. Pääasian käsittelyn yhteydessä ratkaistaan asianosaisen vaatimuksesta se, kenen 
korvattavaksi lopullisesti jäävät turvaamistoimen hakemisesta ja täytäntöönpanosta aiheutuneet 
kulut.  
11 § (22.7.1991/1065)  
Hakijan, joka on tarpeettomasti hankkinut turvaamistoimen, on korvattava vastapuolelle 
turvaamistoimest a ja sen täytäntöönpanosta aiheutunut vahinko ja asiassa aiheutuneet kulut.  
12 § (22.7.1991/1065)  
Kanne 10 §:ssä tarkoi tettujen kulujen korvaamisesta silloin, kun pääasiaa ei ole saatettu 6 §:n 1 
momentissa tarkoitetulla tavalla vireille, sekä 11 §:ssä tarkoitettujen vahingon ja kulujen 
korvaamisesta on pantava vireille siinä käräjäoikeudessa, jolla on toimivalta tutkia 6 §:ssä 
tarkoitettu kanne, taikka, jos kanne ei ole käräjäoikeudessa käsiteltävä, käräjäoikeudessa sillä 
paikkakunnalla, missä vastapuolen on vastattava sellaisessa riita -asiassa tai missä turvaamistoimi on 
täytäntöönpantu. Edellä 4 §:n 3 ja 4 momentissa tar koitetuissa asioissa kanne 10 §:ssä tarkoitettujen 
kulujen korvaamisesta silloin, kun pääasiaa ei ole saatettu 6 §:n 1 momentissa tarkoitetulla tavalla  22 vireille, sekä 11 §:ssä tarkoitettujen vahingon ja kulujen korvaamisesta on kuitenkin pantava vireille 
markkinaoikeudessa. (31.1.2013/119)  
Kanne vahingon ja kulujen korvaamisesta on puhevallan menettämisen uhalla nostettava vuoden 
kuluessa päivästä, jona turvaamistoimi peruutettiin, taikka jos toimenpidettä koskevasta päätöksestä 
tehty valitus on silloin vielä ratkaisematta, siitä lukien, kun asia on lopullisesti ratkaistu. Kanteen 
vireillepanosta on kantajan viipymättä annet tava ulosottomiehelle todisteellinen tieto.  
13 § (15.6.2007/707)  
Tässä luvussa tarkoitetun päätöksen täytäntöönpanosta j a täytäntöönpanon peruuttamisesta 
säädetään ulosottokaaren 8 luvussa. Tuomioistuin voi hyväksyessään tämän luvun 1 tai 2 §:n 
mukaisen takavarikkohakemuksen tarvittaessa määrätä tietyn omaisuuden pantavaksi toimitsijan 
haltuun ja hoitoon sekä turvaamistoime sta 1, 2 tai 3 §:n nojalla päättäessään muutoinkin antaa 
tarvittaessa tarkempia määräyksiä sen täytäntöönpanosta.  
Mitä 1 momentissa säädetään, koskee soveltuvin osin myös 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun 
väliaikaisen turvaamistoimipäätöksen täytäntöönpanoa.  
14 § (22.7.1991/1065)  
Turvaamistointa koskevaan päätökseen voidaan hakea muutosta myös erikseen. Muutoksenhaku ei 
estä täytäntöönpanoa, ellei muutoksenhakemusta käsittelevä tuomioistuin kiellä tai keskeytä sitä. 
Jos alempi tuomioistuin on hylännyt tai jättänyt tutkimatta turvaamistointa koskevan hakemuksen, 
muutoksenhakemusta käsittelevä tuomioistuin voi tarvittaessa heti väliaikaisesti päättää 
turvaamistoimesta, kunnes toisin määrätään.  
Väliaikaista turvaamistointa koskevaan ratkaisuun ei saa hakea muutosta.  
8 luku (30.8.2002/768)  
Hakemusasioiden käsittely  
1 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasia pannaan vireille kä räjäoikeuden kansliaan toimitettavalla kirjallisella hakemuksella. 
Hakemus saadaan esittää suullisesti, jos asia selvästi käy ilmi esitetyistä asiakirjoista. Hakemusasia 
voidaan panna vireille myös käräjäoikeuden istunnossa.  
Tämän luvun säännöksiä sovellet aan käräjäoikeudessa myös sellaisten hakemusasioiden 
käsittelyyn, jotka käräjäoikeus voi ottaa käsiteltäväkseen ilmoituksesta tai omasta aloitteestaan.  
Asia tulee vireille, kun hakemus esitetään kansliassa tai istunnossa.  
2 § (30.8.2002/768)  
Hakemuksessa on ilmoitettava hakijan yksilöity vaatimus tai pyytämä toimenpide. Lisäksi 
hakemuksessa on ilmoitettava tarvittaessa:  
1) seikat, joihin vaatimus tai pyydetty toimenpide perustuu;   23 2) todisteet, jotka hakija vaatimuksensa tai vaatimansa toimenpiteen tueksi aikoo esittää, sekä mitä 
hän kullakin todisteella aikoo näyttää toteen;  
3) oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskeva vaati mus; sekä  
4) millä perusteella tuomioistuin on toimivaltainen.  
Hakemukseen on liitettävä ne kirjalliset todisteet, joihin hakija vetoaa.  
Hakemuksessa on ilmoitettava myös 5 luvun 2 §:n 2 momentissa tarkoitetut tiedot. Hakemus on 
hakijan tai, jollei hän its e ole sitä laatinut, sen laatijan allekirjoitettava. Laatijan on samalla 
ilmoitettava ammattinsa ja asuinpaikkansa.  
3 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasia käsitellään kirjallisesti kansliassa tai suullisesti hakemusasian istunnossa.  
Hakemusasia on käsiteltävä hakemusasian istunnossa, jos asiassa kuullaan asiaan osallista tai 
todistajaa taikka muuta henkilöä henkilökohtaisesti.  
Riitainen hakemusasia on käsiteltävä hakemusasian istunnossa, jos asiaan osallinen sitä vaatii tai 
käräjäoikeus asian tai sen osan selvittämiseksi pitää asian käsittelyä hakemusasian istunnossa 
tarpeellisena.  
4 § (5.12.2008/811)  
Asian käsittelyä on jatkettava riita -asian käsittelyä koskevassa järjestyksessä, jos asia on riitainen ja 
kyseessä on:  
1) yhteiselämän lopettamista, a vioeroa tai puolison elatusta koskeva asia;  
2) lapsen huoltoa, tapaamisoikeutta tai lapsen elatusta koskeva asia;  
3) lapseksiottamista koskeva asia; tai  
4) holhoustoimesta annetussa laissa (442/1999)  tarkoitettu asia.  
Muussa riitaisessa hakemusasiassa käräjäoikeus voi päättää, että asian käsittelyä jatketaan riita -
asian käsittelystä säädetyssä järjestyksessä.  
Asian käsittelylajista riippumatta noudatetaan kuitenkin asia an osallisen laiminlyönnin seurauksia 
koskevaa 7 §:ää ja asian ratkaisemista koskevaa 10 §:ää.  
5 § (30.8.2002/768)  
Jos h akemusasiassa on varattava asiaan osalliselle tilaisuus tulla kuulluksi, käräjäoikeuden on 
kehotettava häntä antamaan kirjallinen lausuma hakemuksen johdosta. Jos voidaan olettaa, että 
lausuman antaminen suullisesti nopeuttaa asian käsittelyä, asiaan osall ista voidaan kehottaa 
antamaan lausumansa suullisesti hakemusasian istunnossa.  
6 § (30.8.2002/768)   24 Asiaan osallista keho tetaan lausumassaan ilmoittamaan kantansa hakemukseen tai pyydettyyn 
toimenpiteeseen. Lisäksi asiaan osallista kehotetaan tarvittaessa:  
1) esittämään perusteet vastustamiselle;  
2) ilmoittamaan todisteet, jotka hän aikoo esittää, ja mitä hän kullakin todist eella aikoo näyttää 
toteen;  
3) esittämään vaatimuksensa oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta;  
4) liittämään lausumaansa ne kirjalliset todisteet, joihin hän vetoaa; sekä  
5) tekemään väitteensä siitä, ettei tuomioistuin voi ottaa asiaa tutkittavaksi.  
Asiaan osallista on myös kehotettava ilmoittamaan 5 luvun 10 §:n 3 momentissa tarkoitetut tiedot. 
Lausuma on antajan tai, jollei hän itse ole sitä laatinut, sen laatijan allekirjoitettava. Laatijan on 
samalla ilmoitettava ammattinsa ja asuinpaikkansa.  
7 § (30.8.2002/768)  
Jos hakija ei noudata tuomioistuimen kehotusta antaa kirjallista lausumaa tai jää pois hakemusasian 
istunnosta,  asia jätetään sillensä.  
Jos muu asiaan osallinen ei noudata tuomioistuimen kehotusta antaa kirjallista lausumaa tai jää pois 
hakemusasian istunnosta, johon häntä ei ole velvoitettu saapumaan henkilökohtaisesti, asia voidaan 
käsitellä ja ratkaista hänen la iminlyönnistään huolimatta.  
8 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasian istunnossa asiaa voidaan käsitellä yksinomaan jonkin tai jo idenkin kysymysten 
selvittämiseksi. Istuntoon kutsutaan ne asiaan osalliset, joita käsittely koskee. Käsittelyä voidaan 
istunnon jälkeen jatkaa kansliassa tai uudessa istunnossa.  
9 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasia ja riita -asia voidaan käsitellä samassa oikeudenkäynnissä, jos asioilla on yhteyttä 
keskenään ja niiden käsitteleminen yhdessä käy haitatta päinsä.  
Hakemusasia voida an käsitellä rikosasian yhteydessä, jos asioilla on yhteyttä keskenään ja niiden 
käsitteleminen yhdessä käy haitatta päinsä.  
10 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasia ratkaistaan päätöksellä tai tekemällä hakemuksessa tarkoitettu muu toimenpide.  
Päätös laaditaan erilliseksi asiakirjaksi. Päätöksessä tulee olla tuomioistuimen nimi, päätöksen 
antamispäivä ja -paikka, asiaan osallisten  nimet sekä lyhyt selostus asiasta, perustelut, sovelletut 
lainkohdat ja lopputulos. Jos hakemus hyväksytään eikä asia ole ollut riitainen eikä täydellisen 
päätöksen laatimiseen ole muuta erityistä syytä, päätökseen ei tarvitse sisältyä selostusta asiasta 
eikä perusteluja.   25 Jos asia ratkaistaan tekemällä hakemuksessa tarkoitettu toimenpide, siitä laaditaan todistus. 
Tällainen todistus samoin kuin päätös, johon ei sisälly selostusta asiasta eikä perusteluja, voidaan 
myös kirjoittaa tai liittää hakemukseen tai  sen perusteena olevaan asiakirjaan.  
11 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasian ratkaisu annetaan kansliassa tai julistetaan istu nnossa. Päätös saadaan antaa 
kansliassa myös istunnossa käsitellyssä laajassa tai vaikeassa asiassa, jos päätöstä ei 
tuomioistuimen jäsenten neuvottelun tai päätöksen laatimisen vuoksi voida julistaa heti käsittelyn 
päätyttyä.  
Kansliassa päätös on annettav a viimeistään neljäntenätoista päivänä kansliassa tai istunnossa 
toimitetun käsittelyn päättymisestä. Käsittelyn päättyessä saapuvilla olevalle asiaan osalliselle on 
ilmoitettava päätöksen antamispäivä. Asiaan osalliselle, joka ei ole käsittelyn päättyessä  saapuvilla, 
päätöksen antamispäivä on ilmoitettava kirjallisesti hyvissä ajoin ennen sen antamista, jos 
hakemusasia on ratkaistu toisin kuin hakija tai muu asiaan osallinen on pyytänyt.  
Silloin kun päätöksen antamispäivä 2 momentin mukaisesti on ilmoitett ava asiaan osalliselle, 
päätöksen on antamispäivästä oltava kansliassa nähtävänä.  
12 § (30.8.2002/768)  
Toimituskirjana h akijalle annetaan jäljennös päätöksestä tai todistus tehdystä toimenpiteestä.  
13 § (30.8.2002/768)  
Hakemusasian käsittelystä on muutoin soveltuvin osin voimassa, mitä riita -asian käsittelystä 
säädetään.  
14 § (30.8.2002/768)  
Jos muus sa laissa on tämän luvun menettelysäännöksistä poikkeava säännös, sovelletaan sitä. 
Säännöksiä, joiden mukaan asia tulee käsitellä istunnossa, noudatetaan kuitenkin vain, jos asia 
myös tämän luvun säännösten mukaan on käsiteltävä istunnossa.  
9 luku (22.7.1991/1052)  
Oikeudenkäyntikirjelmä  
1 § (22.7.1991/1052)  
Tuomioistuimelle toimitettavassa kirjelmässä ilmoitettavista tiedoista, kirjelmän liitteistä ja 
kirjelmä n allekirjoittamisesta on soveltuvin osin voimassa, mitä 5 luvun 2 §:ssä on 
haastehakemuksen osalta säädetty.  
2 § (22.7 .1991/1052)  
Jos kirjelmä tai muu asiakirja on annettava tiedoksi jollekin, asianosaisen on liitettävä asiakirjaan 
tiedoksiantoa varten tarpeelliset jäljennökset.   26 Jos asianosainen ei toimita tuomioistuimelle 1 momentissa tarkoitettuja jäljennöksiä, tuomiois tuin 
huolehtii asiakirjan jäljentämisestä asianomaisen kustannuksella. (28.6.1993/595)  
3 § (11.7.1997/690)  
Haastehakemus, vastaus, tuomioistuimen pyytämä kirjallinen lausuma ja muu asiakirja, jonka 
asianosainen tai joku muu haluaa esittää, tai asiakirja, jonka hän toimittaa tuomioistuimelle 
tiedoksiantoa varten, saadaan toimittaa käräjäoikeudelle myös postitse tai lähetin välityksellä. 
Tällöin on soveltuvin osin noudatettava eräiden asiakirjain lähettämisestä tuomioistuimelle annetun 
lain (248/65)  säännöksiä.  
10 luku (13.3.2009/135)  
Oikeuspaikasta riita -asioissa  
Yleinen oikeuspaikka  
1 § (13.3.2009/135)  
Luonnollista henkilöä vastaan esitetty vaatimus tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
hänellä on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
2 § (13.3.2009/135)  
Yhtiötä, yhdistystä, säätiötä tai muuta yksityisoikeudellista oikeushenkilöä taikka muuta 
julkisoikeudellista oikeushenkilöä kuin valtiota tai kuntaa vastaan esitetty vaatimus tutkitaan 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä oikeushenkilöl lä on kotipaikka tai oikeushenkilön hallintoa 
pääasiallisesti hoidetaan.  
Valtiota vastaan esitetty vaatimus tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä valtion 
puhevaltaa käyttävä viranomainen sijaitsee.  
Kuntaa vastaan esitetty vaatimus tutkitaan kärä jäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä kunta sijaitsee.  
Valinnaiset oikeuspaikat  
3 § (13.3.2009/135)  
Vastaajana olevan oikeu shenkilön sivuliikkeen, osaston, edustuston tai muun sellaisen toimipaikan 
taikka yksityisen elinkeinonharjoittajan toimipaikan toimintaa koskeva asia voidaan tutkia myös 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä toimipaikka sijaitsee.  
4 § (13.3.2009/135)  
Valtiota vastaan esitetty vaatimus voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
kantajalla on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
5 § (13.3.2009/135)   27 Kuluttajan elinkeinonharjoittajaa vastaan esittämä kuluttajansuojalainsäädän töön perustuva 
vaatimus voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä kuluttajalla on kotipaikka tai 
vakituinen asuinpaikka.  
6 § (13.3.2009/135)  
Työsopimusta koskeva asia voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä työ 
tavanmukaisesti tehdään. Jollei työtä tavanmukaisesti tehdä samassa tuomiopiirissä, työntekijän 
työnantajaa vastaan esittämä vaatimus voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
työntekijän palvelukseensa ottaneen työnantajan toimipaikka sijaitsee.  
7 § (13.3.2009/135)  
Muuhun kuin sopimussuhteeseen perustuvaa vahingonkorvausta koskeva asia voidaan tutkia myös 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirin alueella vahingon aiheuttanut toimi suoritettiin tai laiminlyöty 
toimi olisi ollut suori tettava taikka vahinko ilmeni.  
Edellä 1 momentissa tarkoitettu asia voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
korvausta vaativalla on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka, jos korvausvaatimus perustuu:  
1) liikennevakuutuslakiin (279/1959) ; 
2) potilasvahinkolakiin (585/1986) ; 
3) tuotevastuulakiin (694/1990) ; 
4) ympäristövahinkovakuutuksesta annettuun lakiin (81/1998) ; 
5) raideliikennevastuula kiin (113/1999) . 
8 § (13.3.2009 /135)  
Kiinteää omaisuutta koskeva asia voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
kiinteä omaisuus on.  
Kiinteää omaisuutta koskevalla asialla tarkoitetaan asiaa, joka koskee:  
1) omistusoikeutta kiinteään omaisuuteen;  
2) panttioikeutta kiinteään omaisuuteen, saamisen hakemista yksinomaan tai henkilökohtaisen 
velkomuksen ohella kiinteästä omaisuudesta, joka on saamisesta kiinnitetty tai muuten saamisen 
panttina, taikka kiinteistösuoritetta;  
3) kiinteään omaisuuteen kohdistuvaa maan - tai huoneenvuokraoikeutta taikka muuta 
vuokraoikeutta, hallintaoikeutta tai muuta käyttöoikeutta, irrottamisoikeutta, lunastusoikeutta, 
etuosto -oikeutta taikka muuta kiinteään omaisuuteen kohdistuvaa oikeutta;  
4) korvausta kiinteälle omaisuudelle aiheutetusta v ahingosta tai kiinteän omaisuuden luvattomasta 
käytöstä;   28 5) korvausta kiinteää omaisuutta koskevan kaupan purkamisesta tai pätemättömyydestä taikka 
vaatimusta kauppahinnan alentamisesta tai maksamattoman kauppahinnan suorittamisesta taikka 
muuta vastaavaa asiaa;  
6) vaatimusta maan - tai huoneenvuokran, yhtiövastikkeen tai muun vastikkeen taikka muun 
sellaisen saamisen suorittamisesta.  
9 § (13.3.2009/135)  
Elatusapua koskeva vaatimus voidaan tutkia myös käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
elatusapua vaativalla tai saavalla on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
10 § (13.3.2009/135)  
Kantajan samaa vastaajaa vastaan nostamat eri kanteet voidaan tutkia käräjäoikeudessa, jossa 
vastaaja on lain mukaan velvollinen vastaamaan johonkin niistä, jos  kanteet nostetaan 
samanaikaisesti ja ne johtuvat olennaisesti samasta perusteesta.  
Eri vastaajia vastaan nostetut kanteet voidaan kaikki tutkia käräjäoikeudessa, jossa joku vastaajista 
on lain mukaan velvollinen vastaamaan, jos kanteet on nostettu samanai kaisesti ja ne johtuvat 
olennaisesti samasta perusteesta.  
Jos kanteen johdosta annettavalla tuomiolla useampi henkilö voi vain yhdessä tulla velvoitetuksi 
siihen, mitä vaaditaan, kanne voidaan tutkia käräjäoikeudessa, jossa joku heistä on lain mukaan 
velvo llinen vastaamaan.  
Jäljempänä 18 luvun 3 §:ssä tarkoitettu vastakanne sekä mainitun luvun 4 ja 5 §:ssä tarkoitettu 
kanne voidaan tutkia siinä käräjäoikeudessa, jossa alkuperäinen kanne on vireillä, myös silloin, kun 
kannetta mainitun luvun 7 §:n 2 momentis ta ilmenevästä syystä ei käsitellä samassa 
oikeudenkäynnissä alkuperäisen kanteen kanssa.  
Ehdottomat oikeuspaikat  
11 § (13.3.2009/135)  
Avioeroa, yhteiselämän lopettamista tai avioliiton pätevyyttä taikka muuta kuin puolison kuoleman 
jälkeen toimitettavaa ositusta koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
jommallakummalla puolisolla on kotipaikka tai vak ituinen asuinpaikka.  
11 a § (14.1.2011/29)  
Avopuolisoiden yhteistalouden purkamisesta annetussa laissa (26/2011)  tarkoitettua hyvitystä, 
omaisuuden erottelua tai erottelun taikka hyvitysratkaisun moitetta koskeva asia tutkitaan 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä jommallakummalla avop uolisolla on kotipaikka tai 
vakituinen asuinpaikka. Jos asia pannaan vireille avopuolison kuoleman jälkeen, sovelletaan 
kuitenkin tämän luvun 17 §:ää.  
12 § (13.3.2009/135)  
Isyyden vahvistamista koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä äidillä tai 
lapsella on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.   29 Isyyden kumoamista koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudess a, jonka tuomiopiirissä lapsella on 
kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
13 § (13.3.2009/135)  
Lapsen huoltoa tai tapaa misoikeutta koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
lapsella on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
14 § (13.3.2009/135)  
Lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta koskevan päätöksen täytäntöönpanoa koskeva asia tutkitaan 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä lapsella tai hakijan vastapuolella on kotipaikka tai 
vakituinen asuinpaikka taikka jonka tuomiopii rissä jompikumpi oleskelee.  
15 § (13.3.2009/135)  
Edunvalvojan määräämistä tai vapauttamista taikka toimintakelpoisuuden rajoittamista tai 
rajoituksen poistamista tai muuttamista koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka 
tuomiopiirissä sillä, jonka etua on valvottava, on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
16 § (13.3.2009/135)  
Lapseksiottamisen vahvistamista koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
lapseksiottajalla on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
17 § (13.3.2009/135)  
Jäämistöä tai kuolinpesää koskeva asia tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä vainajalla 
oli kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka.  
Jäämistöä koskevalla asialla tarkoitetaan asiaa, joka koskee:  
1) oikeutta perintöön, perinnöstä luopumista tai muuta perintöä koskevaa oikeustoimea;  
2) oikeutta lakiosaan, lakiosan täydennystä taikka oikeutta saada av ustusta tai hyvitystä jäämistöstä;  
3) eloonjääneen puolison oikeutta hallita jäämistöä tai siihen kuuluvaa omaisuutta taikka puolison 
kuoleman jälkeen toimitettavaa ositusta tai kuoleman jälkeen vireille pantua osituksen moitetta;  
3 a) avopuolisoiden yhtei stalouden purkamisesta annetussa laissa tarkoitettua hyvitystä, omaisuuden 
erottelua tai erottelun taikka hyvitysratkaisun moitetta, jos asia pannaan vireille avopuolison 
kuoleman jälkeen; (14.1.2011/29)  
4) testamenttiin perustuvaa oikeutta, testamentin pätevyyttä, testamentin moitetta tai testamentin 
tulkintaa;  
5) kuolinpesän hallintoa, pesänselvittäjän tai pesänjakajan mää räämistä tai vapauttamista, 
perunkirjoitusta taikka pesänselvitystä;  
6) perinnönjakoa tai perinnönjaon moitetta; (30.1 2.2015/1597)   30 7) omaisuuden palauttamista kuolinpesälle perinnönjaon taikka osituksen, omaisuuden erottelun tai 
hyvityksen oikaisua varten. (30.12.2015/1597)  
Kuolinpesää koskevalla asialla tarkoitetaan asiaa, joka koskee kuolinpesän tai sen osakkaan taikka 
testamentinsaajan vastuuta vainajan tai pesän sitoumuksesta taikka muusta vastaavasta asiasta.  
Toissijaiset oikeuspaikat  
18 § (13.3.2009/135)  
Jos ei muutoin ole tuomioistuinta, jossa asia voitaisiin tutkia:  
1) asia, joka koskee luonnollista henkilöä vastaan esitettävää vaatimusta, voidaan tutkia 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä vastaaja oleskelee tai hänellä viimeksi on ollut kotipaikka tai 
vakituinen asuinpaikka;  
2) asia, joka koskee vastaajan velvoittamista rahamääräiseen  suoritukseen, voidaan tutkia 
käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirin alueella vastaajalla on ulosmittauskelpoista omaisuutta;  
3) asia, joka koskee oikeutta irtaimeen omaisuuteen, voidaan tutkia käräjäoikeudessa, jonka 
tuomiopiirissä omaisuus on;  
4) asia, jok a koskee avioeroa, yhteiselämän lopettamista tai avioliiton pätevyyttä taikka muuta kuin 
puolison kuoleman jälkeen toimitettavaa ositusta, tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
jommallakummalla puolisoista on viimeksi ollut kotipaikka tai vakitu inen asuinpaikka;  
5) asia, joka koskee isyyden vahvistamista tai kumoamista, tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka 
tuomiopiirissä vastaajana olevalla miehellä on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka taikka hänellä 
on viimeksi ollut kotipaikka tai vakituinen a suinpaikka; isyyden kumoamista koskeva asia voidaan 
tutkia lisäksi käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä äidillä on kotipaikka tai vakituinen 
asuinpaikka;  
6) asia, joka koskee lapsen huoltoa tai tapaamisoikeutta, tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka 
tuomiopi irissä lapsella on viimeksi ollut kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka taikka, jos lapsella ei 
ole ollut Suomessa kotipaikkaa tai vakituista asuinpaikkaa, käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
lapsen jommallakummalla vanhemmista tai huoltajaksi esitetyll ä henkilöllä on kotipaikka tai 
vakituinen asuinpaikka;  
7) asia, joka koskee lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun päätöksen täytäntöönpanoa, 
tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä hakijalla on kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka;  
8) as ia, joka koskee edunvalvojan määräämistä tai vapauttamista taikka toimintakelpoisuuden 
rajoittamista tai muuttamista, tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä oleskelee se, jonka 
etua on valvottava; sekä  
9) asia, joka koskee jäämistöä tai kuolinpes ää, tutkitaan käräjäoikeudessa, jonka tuomiopiirissä 
kuolinpesän omaisuus tai pääosa omaisuudesta on.  
Asia, johon eivät sovellu 1 momentin toimivaltaperusteet, tutkitaan Helsingin käräjäoikeudessa.  
Oikeuspaikkasopimus   31 19 § (13.3.2009/135)  
Osapuolilla on oikeus sopia, että 1 –10 §:ssä tarkoitettu riita -asia voidaan tutkia tai on tutkittava 
muussa kuin laissa säädetyssä käräjä oikeudessa tai että asiaa ei saada tutkia jossain 
käräjäoikeudessa ( oikeuspaikkasopimus ). Oikeuspaikkasopimus on tehtävä kirjallisesti ja se voi 
koskea tiettyä riitakysymystä tai tietystä oikeussuhteesta vastaisuudessa syntyviä riitoja.  
Kuluttajan, työntek ijän taikka elatusapua vaativan tai saavan oikeutta saattaa asia tämän luvun 
osoittaman tuomioistuimen tutkittavaksi ei voida rajoittaa oikeuspaikkasopimuksin, paitsi jos 
sopimus on tehty riidan syntymisen jälkeen.  
Oikeuspaikkasopimusta ei saa tehdä 11 –17 §:ssä tarkoitetussa asiassa.  
Toimivallan säilyminen  
20 § (13.3.2009/135)  
Tuomioistuin, jossa asia on pantu vireille, pys yy toimivaltaisena, vaikka toimivallan perustaneissa 
olosuhteissa tapahtuu muutoksia vireillepanon jälkeen.  
Toimivallan tutkiminen ja asian siirtäminen toiseen tuomioistuimeen  
21 § (13.3.2009/135)  
Jos 1–10 §:ssä tarkoitettu asia on pantu vireille muussa kuin lain tai oikeuspaikkasopimuksen 
osoittamassa käräjäoikeudessa ja jos asianosainen tekee käräjäoikeuden puuttuvasta to imivallasta 
väitteen käyttäessään asiassa ensi kerran puhevaltaa tai ei anna häneltä pyydettyä vastausta taikka 
jää suoraan istuntoon haastettuna saapumatta käräjäoikeuteen, käräjäoikeuden on jätettävä asia 
tutkimatta, jollei käräjäoikeus siirrä asiaa 22 § :n nojalla toiseen käräjäoikeuteen.  
Jos 11–17 §:ssä tarkoitettu asia on pantu vireille muussa kuin lain osoittamassa käräjäoikeudessa, 
käräjäoikeuden on omasta aloitteestaan jätettävä asia tutkimatta, jollei käräjäoikeus siirrä asiaa 22 
§:n nojalla toiseen  käräjäoikeuteen.  
22 § (13.3.2009/135)  
Jos käräjäoikeus katsoo, että se ei ole toimivaltainen tutkimaan asiaa, käräjäoikeuden on kantajan 
tai hakijan suostumuksella siirrettävä asia toimivaltaiseen käräjäoikeuteen. Käräjäoikeus saa 
kuitenkin jättää asian siirtämättä, jos toimivaltainen käräjäoikeus ei ole vaikeuksitta selvitettävissä.  
Siirtävän käräjäoikeuden asiaa n liittyvät päätökset ja muut toimenpiteet ovat voimassa, kunnes se 
käräjäoikeus, johon asia on siirretty, toisin päättää. Siirtämistä koskevaan päätökseen ei saa hakea 
muutosta.  
23 § (13.3.2009/135)  
Hovioikeus ei saa muutoksenhaun yhteydessä tutkia, onko pääasia tutkittu ja ratkaistu alueellisesti 
toimivaltaisessa käräjäoikeudessa, jollei asianosainen tehnyt väitettä toimi vallan puuttumisesta 
käräjäoikeudessa ja hakenut muutosta tästä kysymyksestä annettuun ratkaisuun.   32 Korkein oikeus saa tutkia alueellista toimivaltaa koskevan kysymyksen vain, jos hovioikeus on 
tutkinut kysymyksen ja sanotusta kysymyksestä annetusta ratkais usta valitetaan.  
24 § (13.3.2009/135)  
Jos ylempi tuomioistuin katsoo, ettei alempi tuomioistuin ollut toimivaltainen tutkimaan asiaa, 
ylemmän tuomioistuimen on siirrettävä asia toimivaltaisen alemman tuomioistuimen käsiteltäväksi. 
Asiaa ei kuitenkaan siirretä, jos kaikki asianosaiset vastustavat siirtämistä.  
Jos useampi tuomioistuin on lainvoimaisella päätöksellä jättäny t asian tutkimatta puuttuvan 
toimivallan perusteella, korkeimman oikeuden on, jos se katsoo jonkin ensiksi mainituista 
tuomioistuimista toimivaltaiseksi, hakemuksesta poistettava virheellinen päätös ja osoitettava asia 
asianomaisessa tuomioistuimessa edell een käsiteltäväksi.  
Kansainvälinen toimivalta  
25 § (13.3.2009/135)  
Suomen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan kansa invälisluonteisen asian, jolla on 1 –4, 6–9, 
11–17 tai 19 §:ssä tarkoitettuun seikkaan perustuva liittymä Suomeen, paitsi jos asiassa annettavalla 
Suomen tuomioistuimen ratkaisulla ei selvästi voisi olla oikeudellista merkitystä asianosaisille.  
Suomen tuomi oistuin on toimivaltainen tutkimaan myös asian, jolla on tämän luvun 5, 10 tai 18 
§:ssä tarkoitettuun taikka muuhun olennaiseen seikkaan perustuva liittymä Suomeen, paitsi jos:  
1) asiassa annettavalla Suomen tuomioistuimen ratkaisulla ei tosiasiallisesti t ulisi olemaan 
oikeudellista merkitystä asianosaisille; tai  
2) asian tutkiminen toisen valtion tuomioistuimessa on selvästi tarkoituksenmukaisempaa ottaen 
huomioon liittymät eri valtioihin, asiassa esitettävä näyttö, asianosaisille aiheutuvat kustannukset j a 
muut olosuhteet.  
Sen estämättä, mitä 2 momentin 2 kohdassa säädetään, Suomen tuomioistuin on kuitenkin 
toimivaltainen, jos vieraan valtion tuomioistuimessa noudatettava menettely tai sovellettava 
lainsäädäntö olisi ristiriidassa Suomen oikeusjärjestyksen  perusteiden kanssa.  
26 § (13.3.2009/135)  
Suomen tuomioistuimen on omasta aloitteestaan tutkittava, onko se 25 §:n mukai sesti 
toimivaltainen tutkimaan kansainvälisluonteisen asian.  
Jos kansainvälisluonteinen asia on laadultaan sellainen, josta voitaisiin tehdä vastaavassa 
kansallisessa asiassa 19 §:n 1 tai 2 momentin mukaan pätevä oikeuspaikkasopimus, Suomen 
tuomioistuin tu tkii toimivaltansa vain, jos asianosainen tekee tuomioistuimen puuttuvasta 
toimivallasta väitteen käyttäessään asiassa ensi kerran puhevaltaa tai ei anna häneltä pyydettyä 
vastausta taikka jää suoraan istuntoon haastettuna saapumatta käräjäoikeuteen. Suome n 
tuomioistuimen on kuitenkin omasta aloitteestaan jätettävä asia tutkimatta, jos asiassa annettavalla 
Suomen tuomioistuimen ratkaisulla ei selvästi voisi olla oikeudellista merkitystä asianosaisille.  
Luvun toissijaisuus   33 27 § (13.3.2009/135)  
Tämän luvun säännöksiä noudatetaan, jollei muusta laista, Euroopan yhteisön lainsäädännöstä tai 
Suomea sitovasta kansainvälisestä sopi muksesta muuta johdu.  
11 luku (22.7.1991/1056)  
Tiedoksiannosta oikeudenkäynnissä (11.7.1997/690)  
Tiedoksiannosta huolehtiminen (14.5.2010/362)  
1 § (11.7.1997/690)  
Tuomioistuin huolehtii tiedoksiannosta, jollei jäljempänä toisin säädetä.  
Tuomioistuin voi huolehtia tiedoksiannosta antamalla sen tuomioistuimen henkilökuntaan kuuluvan 
tai haastemiehen tehtäväksi. Samalla tuomioistuimen on ilmoitettava, milloin tiedoksianto on 
viimeistään toimitettava, sekä annettava tarvittaes sa tarkempia ohjeita tiedoksiannon 
toimittamisesta.  
2 § (22.7.1991/1056)  
Tuomioistuin voi asianosaisen suostumuksella a ntaa tiedoksiannosta huolehtimisen asianosaiselle, 
jos tuomioistuin katsoo siihen olevan aihetta. Samalla tuomioistuimen on määrättävä, milloin 
asiakirja on viimeistään annettava tiedoksi ja milloin todistus tiedoksiannosta on viimeistään 
toimitettava tuom ioistuimelle. (14.5.2010/362)  
Jos haasteen tiedoksiantaminen uskotaan kantajalle, hänelle on ilmoitettava, että mikäli hän ei ole 
siihen mennessä, kun tuomioistuin jatkaa asian käsittelyä, toimittanut todistusta haasteen 
tiedoksiantamisesta määrätyssä ajassa ja säädetyllä tavalla, asia voidaan jättää sillensä. Samalla on 
ilmoitettava, että kantaja voi pyytää määräajan pite nnystä, uutta määräaikaa tai tuomioistuinta 
huolehtimaan tiedoksiannosta.  
Tiedoksiantotavat (14.5.2010/362)  
3 § (22.7.1991/1056)  
Kun tuomioistuin tai syyttäjä huolehtii tiedoksiannosta, tiedoksianto toimitetaan lähettämällä 
asiakirja asian osaiselle:  
1) postitse saantitodistusta vastaan; tai  
2) kirjeellä, jos voidaan olettaa, että vastaanottaja saa tiedon asiakirjasta ja määräpäivään mennessä 
palauttaa todistuksen tiedoksiannon vastaanottamisesta.  
(13.5.2011/440)   
Postille on ilmoitettava, milloin tiedoksiannon saantitodistusta vastaan viimeistään on tapahduttava.  
Edellä 1 momentin 2 kohdassa tarkoitetut asia kirjat voidaan lähettää myös sähköisenä viestinä 
vastaanottajan ilmoittamalla tavalla. (14.5.2010/362)   34 3 a § (28.6.1993/595)  
Kun tuomioistuin huolehtii tiedoksiannosta, muun kuin haasteen tiedoksianto voidaan toimittaa 
myös lähettämällä asi akirja asianosaiselle postitse asianosaisen tuomioistuimelle ilmoittamaan 
osoitteeseen. (11.7.1997/690)  
Asianosaisen kat sotaan saaneen asiakirjasta tiedon seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun asiakirja 
on annettu postin kuljetettavaksi. Asiakirjaan on merkittävä päivä, jona se on annettu postin 
kuljetettavaksi.  
3 b § (14.5.2010/362)  
Kun tuomioistuin huolehtii tiedoksiannosta, se voidaan toimittaa myös siten, että tiedoksi 
annettavan asiakirjan sisältö kerrotaan vastaanottajalle puhelimitse  (puhelintiedoksianto ). 
Puhelimitse ei kuitenkaan voida antaa tiedoksi haastetta muussa kuin 5 luvun 3 §:n 1 kohdassa 
tarkoitetussa asiassa.  
Puhelintiedoksianto voidaan toimittaa, jos se soveltuu tiedoksiantoon asiakirjan laajuuteen ja 
laatuun nähden ja jo s vastaanottaja epäilyksettä saa puhelimitse tiedon asiakirjasta ja ymmärtää 
tiedoksiannon merkityksen.  
Puhelimitse vastaanottajalle on ilmoitettava asiakirjasta asia, vaatimus tai velvoite ja sen 
pääasiallinen peruste, määräaika ja uhka sekä muut vastaava t tarpeelliset seikat. Puhelimitse 
tiedoksi annettu asiakirja on lähetettävä viipymättä kirjeenä tai sähköisenä viestinä vastaanottajan 
ilmoittamaan osoitteeseen, jollei se ole erityisestä syystä ilmeisen tarpeetonta. Puhelintiedoksiannon 
toimittaa haastem ies tai asianomaisen tuomioistuimen virkamies. Tiedoksiannosta on laadittava 
todistus noudattaen soveltuvin osin, mitä 17 §:n 1 momentissa säädetään, ja lähetettävä viipymättä 
vastaanottajalle siitä jäljennös kirjeenä tai sähköisenä viestinä vastaanottajan  ilmoittamaan 
osoitteeseen.  
4 § (14.5.2010/362)  
Jos tiedoksiantoa ei ole saatu toimitetuksi tai voidaan pitää ilmeisenä,  että sitä ei saada toimitetuksi 
3 tai 3 b §:ssä tarkoitetulla tavalla, tai jos siihen on muu painava syy, tiedoksiannon toimittaa 
haastemies henkilökohtaisesti tiedoksiannon vastaanottajalle tai jollekin 7 §:ssä tarkoitetulle 
henkilölle.  
Tiedoksiannosta h uolehtivan tuomioistuimen tai syyttäjän on ilmoitettava haastemiehelle, milloin 
tiedoksianto viimeistään on toimitettava.  
Kun tiedoksiannosta huolehtiminen on annettu asianosaiselle, tiedoksianto on toimitettava 1 
momentissa tarkoitetulla tavalla. Jos asia nosaista edustaa asianajaja tai julkinen oikeusavustaja, 
tiedoksianto voidaan toimittaa myös siten, että tämä antaa asiakirjan henkilökohtaisesti 
vastaanottajalle. Viimeksi mainittu tiedoksiantotapa edellyttää, että vastaanottaja allekirjoittaa 
todistuksen  tiedoksiannon vastaanottamisesta. Rikosasiassa haastetta ei voida antaa vastaajalle 
tiedoksi mainitulla tavalla.  
5 § (22.7.1991/1056)  
Tiedoksi annettava asiakirja luovutetaan tiedoksiannon vastaanottajalle alkuperäisenä tai 
jäljennöksenä.   35 Jos muun tiedoksi annettavan asiakirjan kuin haastehakemuksen, vastauksen tai kirjallisen 
lausuman jäljentäminen on vaikeaa tai asiakirjan laajuuden vuoksi epätarkoituksenmukaista, 
tuomioistuin voi päättää, että aineisto pidetään asianosaisen nähtävänä tuo mioistuimessa tai muussa 
tuomioistuimen määräämässä sopivassa paikassa. Ilmoitus tästä on liitettävä tiedoksi annettavaan 
asiakirjaan. (26.8.2005/666)  
Tuomioistuin voi päättää, että vastaus, kirjallinen lausuma tai muutoksenhakemus pidetään 2 
momentissa tarkoitetulla tavalla asianosaisen nähtävänä, jos tiedoksi annettava asiakirja on erittäin 
laaja, asianosaisia on poikkeuk sellisen paljon ja tällaista tiedoksiantoa voidaan pitää olosuhteet 
huomioon ottaen tarkoituksenmukaisena. Asianosaiselle annetaan tällöin tiedoksi ilmoitus siitä, 
missä asiakirja on nähtävillä. Ilmoituksessa on lyhyesti selostettava asiakirjan pääasiallin en sisältö 
tarpeellisin osin. (26.8.2005/666)  
6 § (22.7.1991/1056)  
Jos tiedoksi annettava määräys tai päätös on ilmoitettu tiedoksiannon vastaanottajalle 
tuomioistuimen kansliassa tai istunnossa, hänen katsotaan tuolloin saaneen siitä tiedon. 
Tuomioistuimen on kuitenkin pyynnöstä viipymättä annettava tai toimitettava hänelle asiakirja, 
johon määräys tai päätös sisältyy.  
7 § (22.7.1991/1056)  
Milloin haastemies on tiedoksiantoa varten etsinyt henkilöä, jonka asuinpaikka Suomessa on 
tiedossa, mutta ei ole tavannut häntä tai ketään, jolla on oikeus hänen puolestaan vastaanottaa 
tiedoksianto, ja ilmenneiden seikkojen perusteella voidaan olettaa hänen välttelevän tiedoksiantoa, 
haastemies voi toimittaa tiedoksiannon luovuttamalla asiakirjat jollekin samaan talouteen 
kuuluvalle 15 vuotta täyttäneelle tai, jos tiedoksiannon vastaanottaja harjoittaa liikettä, jol lekin 
hänen liikkeensä palveluksessa olevalle. Jollei ketään edellä mainituista tavata, tiedoksianto voidaan 
toimittaa luovuttamalla asiakirjat paikalliselle poliisiviranomaiselle.  
Milloin on menetelty 1 momentissa mainitulla tavalla, haastemiehen on lähet ettävä siitä postin 
välityksellä ilmoitus tiedoksiannon vastaanottajalle hänen osoitteellaan.  
Tiedoksiannon katsotaan tapahtuneen, kun 2 momentissa tarkoitettu ilmoitus on annettu postin 
kuljetettavaksi.  
Rikosasiassa haastetta ei voida antaa vastaajalle ti edoksi tässä pykälässä tarkoitetulla tavalla. 
(11.7.1997/690)  
8 § (11.4.2014/307)  
Jos tiedoksiannon vastaanottaja oleskelee ulkomailla ja hänen osoitteensa on tiedossa, eikä 
tiedoksiantoa ole 2 §:n mukaan uskottu asianosaisen huolehdittavak si, tuomioistuimen tulee 
huolehtia tiedoksi annettavien asiakirjojen lähettämisestä siten kuin siitä on erikseen säädetty tai 
asianomaisen vieraan valtion kanssa sovittu. Tuomioistuimen on ilmoitettava se päivä, jona 
tiedoksianto on viimeistään toimitettav a tai jona todistus tiedoksiannon vastaanottamisesta on 
viimeistään palautettava tuomioistuimelle.  
9 § (22.7.1991/1056)   36 Jollei tiedoksiannon vastaanottajan eikä hänen tiedoksiannon vastaanottamista varten 
valtuuttamansa olinpaikasta voida saada tietoa, tuomioistuin huolehtii tiedoksiannon toimittamisesta 
kuuluttamalla.  
Rikosasiassa haastetta ei voida antaa vastaajalle tied oksi kuuluttamalla. (11.7.1997/690)  
10 § (22.7.1991/1056)  
Edellä 9 §:ssä tarkoitettu tiedoksianto toimitetaan pitämällä asiakirja liitteineen nähtävillä 
tuomioistuimen kansliassa ja julkaisemalla ilmoitus asiakirjan pääasiallisesta sisällö stä sekä siitä, 
missä tiedoksi annettavat asiakirjat ovat nähtävillä, virallisessa lehdessä jonkin kuukauden 
ensimmäisessä numerossa. Tuomioistuin voi julkaista ilmoituksen myös sanomalehdessä. Ilmoitus 
on viipymättä pantava nähtäville myös tuomioistuimen ilmoitustaululle.  
Ilmoitusta ei kuitenkaan tarvitse julkaista, jos tiedoksianto siinä asiassa on jo aikaisemmin 
toimitettu samalle tiedoksiannon vastaanottajalle 1 momentissa tarkoitetulla tavalla.  
Tiedoksiannon katsotaan 1 momentissa tarkoitetussa tilante essa tapahtuneen silloin, kun ilmoitus on 
julkaistu virallisessa lehdessä, ja 2 momentissa tarkoitetussa tilanteessa silloin, kun asiakirja on 
pantu nähtäville tuomioistuimen kansliassa.  
Tiedoksiannon vastaanottaja (14.5.2010/362)  
11 § (11.7.1997/690)  
Riita -asiassa, joka koskee kahta tai useampaa asianosaista yhteisesti, asiakirja on annettava tiedoksi 
jokaiselle erikseen siten kuin 1 –10 §:ssä säädetään. Jos asiakirja on annettava tiedoksi niin monelle, 
ettei tiedoksiantoa voida vaikeuksitta  toimittaa kullekin erikseen, tuomioistuin voi päättää, että 
tiedoksianto toimitetaan jollekin heistä. Ilmoitus asiakirjan pääasiallisesta sisällöstä sekä siitä, 
kenelle tiedoksianto on toimitettu, ja siitä, missä tiedoksi annettavat asiakirjat ovat nähtäv illä, on 
julkaistava siten kuin 10 §:ssä säädetään. Tiedoksiannon katsotaan tapahtuneen, kun ilmoitus on 
julkaistu virallisessa lehdessä.  
12 § (22.12.2009/1386)  
Tiedoksianto valtiolle on toimitettava aluehallintovirastolle tai sille viranomaiselle, joka käyttää 
asiassa valtion puhevaltaa. Kun tiedoksianto on toimitettu aluehallintovirastolle, sen tulee toimittaa 
jäljennös  tiedoksi annetuista asiakirjoista sille viranomaiselle, joka käyttää asiassa valtion 
puhevaltaa.  
13 § (22.7.1991/1056)  
Tiedoksianto kunnalle on toimitettava kunnanjohtajalle tai, milloin kunnassa ei ole kunnanjohtajan 
virkaa, kunnanhallituksen puheenjohtajalle taikka niissä asioissa, joissa kunnallisella lautakunnalla 
lain mukaan on itsenäinen toimivalta, tämän lautakunna n puheenjohtajalle. Tiedoksianto voidaan 
toimittaa myös henkilölle, joka lain, asetuksen tai ohje - tai johtosäännön nojalla on asetettu 
kunnanjohtajan tai puheenjohtajan ohella hänen puolestaan vastaanottamaan tiedonantoja.  
14 § (22.7.1991/1056)   37 Tiedoksianto muulle kuin 13 §:ssä tarkoitetulle yhdyskunnalle taikka yhtiölle, osuuskunnalle, 
yhdistykse lle tai muulle yhteisölle tai yhtymälle taikka laitokselle tai säätiölle on, sikäli kuin jonkin 
tapauksen varalta ei toisin säädetä, toimitettava jollekin niistä, joilla on oikeus edustaa 
tiedoksiannon vastaanottajaa. Jollei edustajaa ole, tiedoksianto toi mitetaan 10 §:ssä säädetyllä 
tavalla. Milloin tiedoksiannon vastaanottaja harjoittaa liikettä eikä sen edustajaa tavata, on 
tiedoksiannosta soveltuvin osin voimassa, mitä 7 §:ssä säädetään tiedoksiannon toimittamisesta 
sellaiselle henkilölle, joka harjoitt aa liikettä.  
Tiedoksianto kuolinpesälle toimitetaan kuolinpesän osakkaille. Jos pesänselvittäjä on määrätty 
pitämään huolta pesän hallinnosta, tiedoksianto toimitetaan hänelle. Tiedoksianto voidaan toimittaa 
myös sille, joka hoitaa pesän omaisuutta, vaikka  kuolinpesä ei olisikaan pesän osakkaiden 
hallinnossa, tai sille, jolla muutoin on oikeus edustaa kuolinpesää ja käyttää puhevaltaa kuolinpesän 
puolesta. Tiedoksiannon vastaanottajan on viipymättä toimitettava kullekin osakkaalle ja, jos 
tiedoksiannon vas taanottaja on pesän osakas, sille, jonka hallinnossa pesä on, jäljennös saamistaan 
asiakirjoista.  
15 § (22.7.1991/1056)  
Tiedoksianto konkurssipesälle on toimitettava pesänhoitajalle.  
16 § (22.7.1991/1056)  
Haaste voidaan antaa tiedoksi myö s vastaajan haasteen vastaanottamista varten valtuuttamalle 
asiamiehelle. Asianajajan tai julkisen oikeusavustajan tulee esittää valtakirja ainoastaan, jos 
tuomioistuin niin määrää. (14.5.2010/362)  
Jos asia koskee rikosta, josta on säädetty muu tai ankarampi rangaistus kuin sakko tai kuusi 
kuukautta vankeutta, haastetta ei voida antaa tiedoksi vastaajan haasteen vastaanotta mista varten 
valtuuttamalle asiamiehelle. (11.7.1997/690)  
Milloin sitä, jolle tiedoksianto on osoitettu, edustaa vireill ä olevassa asiassa asiamies, saadaan 
tiedoksianto toimittaa asiamiehelle.  
Asiakirja, jossa joku on määrätty henkilökohtaisesti saapumaan tuomioistuimeen tai muuten 
suorittamaan jotakin henkilökohtaisesti, on kuitenkin annettava tiedoksi hänelle itselleen. 
Tiedoksianto on toimitettava siten kuin 3, 3 b ja 4 §:ssä säädetään. (14.5.2010/362)  
Erinäiset säännökset (14.5.2010/362)  
17 § (22.7.1991/1056)  
Tiedoksiannosta on laadittava kirjallinen todistus, jossa on mainittava tiedoksiannon päivämäärä ja 
paikkakunta sekä kenelle tiedoksianto on toimitettu. Jos tiedoksianto on toimitettu 7 §:ssä säädetyllä 
tavalla, tod istuksessa on lisäksi mainittava syy siihen, sekä päivä, jona ilmoitus on annettu postin 
kuljetettavaksi. Todistuksesta on annettava jäljennös tiedoksisaajalle. Tiedoksiannon toimittajan on 
allekirjoitettava todistus.  
Jos tiedoksianto toimitetaan 3 §:n 1 m omentin 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, tiedoksiannon 
vastaanottajan on täytettävä hänelle tiedoksiannon vastaanottamista varten toimitettu todistus siten, 
että siitä hänen allekirjoituksensa lisäksi ilmenevät 1 momentissa tarkoitetut tiedot.   38 Saantitodis tuksesta säädetään erikseen.  
18 § (22.7.1991/1056)  
Jollei tiedoksiantoa ole toimitettu määrätyssä ajassa tai jos se on toimitettu virheellisesti, ja 
asianosainen jää tuomioistuimeen saapumatta tai ei anna häneltä pyydettyä kirjallista vastausta tai 
lausumaa, tiedoksianto on toimitettava uudelleen, jollei uutta tiedoksiantoa virheen vähäisyyden 
vuoksi ole pidettävä tarpeett omana.  
Jos asianosainen tekee väitteen siitä, että tiedoksiantoa ei ole toimitettu määrätyssä ajassa tai että se 
on toimitettu virheellisesti, asian käsittelyä on lykättävä tai kirjallisen vastauksen tai lausuman 
antamiselle on asetettava uusi määräaika, j ollei sitä tiedoksiannossa tapahtuneen virheen 
vähäisyyden vuoksi ole pidettävä tarpeettomana. Jos asianosainen ei ole saanut tiedoksi annettavia 
asiakirjoja, ne on annettava hänelle ilmoitettaessa käsittelyn lykkäämisestä tai uudesta määräajasta. 
Jos tämä  ei ole mahdollista, asiakirjat on välittömästi toimitettava hänen ilmoittamaansa 
osoitteeseen. Väite siitä, ettei tiedoksiantoa ole toimitettu määrätyssä ajassa tai säädetyllä tavalla, on 
tehtävä vastauksessa tai lausumassa.  
19 § (22.7.1991/1056)  
Jos kantaja, jonka huolehdittavaksi haasteen tiedoksiantaminen on annettu, ei ole siihen mennessä, 
kun tuomioistuin jatkaa asia n käsittelyä, toimittanut tuomioistuimelle todistusta haasteen 
tiedoksiantamisesta määrätyssä ajassa ja säädetyllä tavalla, asia jätetään sillensä.  
Asiaa ei kuitenkaan jätetä sillensä, jos vastaaja on väitettä tekemättä vastannut pääasiaan taikka jos 
tuomi oistuin kantajan pätevästä syystä esittämän pyynnön johdosta on pitentänyt määräaikaa tai 
asettanut uuden määräajan taikka päättänyt itse huolehtia tiedoksiannosta.  
Jos asianosainen ei ole määräajassa toimittanut tuomioistuimelle todistusta muun asiakirjan  kuin 
haasteen tiedoksiannosta, tuomioistuimen on viivytyksettä huolehdittava tiedoksiannosta.  
20–24 §  
20–24 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 .  
25 § (22.7.1991/1056)  
Haastemiehen antamalla kirjallisella todistuksella on katsottava toteen näytetyksi, että tiedoksianto 
on niin toimitettu kuin todistus osoittaa.  
26 § (22.7.1991/1056)  
Tässä luvussa tarkoitetaan haastemiehellä myös haastemieslain (505/86) 6 §:n  mukaan 
tiedoksiantoon oikeutettua ja Ahvenanmaan maakunnan maakunnanvoudinvirastosta annetun lain 
(898/79)  mukaista haastemiestä.  
L Ahvenanmaan maakunnan maakunnanvoudinvirastosta 898/1979  on kumottu L:lla 619/2012 , ks. 
L Ahvenanmaan maakunnan maakunnanvoudinvirastosta 619/2012 2 § . 
27 § (22.7.1991/1056)   39 Tämän luvun säännöksiä tiedoksiannosta ei sovelleta, kun siitä muualla laissa säädetään toisin.  
12 luku (14.1.1972/21)  
Asianosaisista  
Asianosaisen läsnäolo riita -asiassa (11.7.1997/690)  
1 § (1.4.1999/444)  
Kun vajaavaltainen on asianosa isena riitaasiassa tai asianomistajana rikosasiassa, vajaavaltaisen 
puhevaltaa käyttää edunvalvoja tai muu laillinen edustaja. Alaikäisen henkilöä koskevassa asiassa 
vajaavaltaisen puhevaltaa käyttää kuitenkin huoltaja tai muu laillinen edustaja.  
Vajaavalt ainen käyttää itse yksin puhevaltaansa, jos hänellä on oikeus vallita sitä, mikä on riidan 
kohteena tai mihin rikos on kohdistunut, taikka jos riita koskee oikeustointa, jonka tekemiseen 
hänellä on kelpoisuus. Vajaavaltainen käyttää itse yksin puhevaltaans a henkilöään koskevassa 
asiassa, jos hän on täyttänyt 18 vuotta ja kykenee ymmärtämään asian merkityksen. Alaikäinen 
käyttää huoltajan tai muun laillisen edustajan ohella itsenäisesti puhevaltaansa henkilöään 
koskevassa asiassa, jos hän on täyttänyt 15 vuo tta. 
1 a § (1.4.1999/444)  
Edunvalvoja, joka on määrätty täysivaltaiselle, käyttää päämiehensä ohella itsenäisesti puhevaltaa 
asioissa, jotka kuuluvat hänen tehtäviinsä. Jos edunvalvoja ja hänen päämiehensä ovat puhevaltaa 
käyttäessään eri mieltä, päämiehen kanta on ratkaiseva, jos hän kykenee ymmärtämään asian 
merkityksen.  
Jos päämiehen toimintakelpoisuutta on rajoite ttu muulla tavoin kuin vajaavaltaiseksi julistamalla, 
edunvalvoja käyttää yksin päämiehen puhevaltaa asiassa, josta päämiehellä ei ole oikeutta päättää. 
Edunvalvoja ja hänen päämiehensä käyttävät kuitenkin yhdessä puhevaltaa asiassa, josta heidän 
tulee yhd essä päättää.  
2 § (1.4.1999/444)  
Vajaavaltainen käyttää vastaajana rikosasiassa itse puhevaltaansa, jos hän on syyntakein en. 
Alaikäisen vastaajan edunvalvoja, huoltaja tai muu laillinen edustaja käyttää kuitenkin itsenäisesti 
alaikäisen ohella puhevaltaa. Jos vajaavaltainen, joka on täyttänyt 18 vuotta, ei ole syyntakeinen, 
puhevaltaa käyttää edunvalvoja tai muu laillinen ed ustaja.  
3 § (1.4.1999/444)  
Tuomioistuin voi kuulla vajaavaltaisen edunvalvojaa, huoltajaa tai muuta laillista edustajaa a siassa, 
jossa vajaavaltaisella on oikeus itse yksin käyttää puhevaltaansa, jos kuuleminen vajaavaltaisen 
edun kannalta katsotaan tarpeelliseksi.  
4 § (14.1.1972/21)  
Ulkomaalainen, jolla kotimaansa lain mukaan ei ole kelpoisuutta käyttää puhevaltaa 
oikeudenkäynnissä, saa kuitenkin itse käyttää puhevaltaa Suomen tuomioistuimessa, jos hän 
Suomen lain mukaan on siihen kelpoinen.   40 4 a § (25.5.2007/650)  
Jos asianosainen sairauden, henkisen toiminnan häiriintymisen, heikentyneen terveydentilan tai 
muun vastaavan syyn vuoksi on kykenemätön valvomaan etuaan oikeudenkäynnissä tai jos 
asianosaisen edunvalvoja on esteellisyyden vuoksi tai muusta syystä estynyt käyttämästä siinä 
puhevaltaa, tuomioistuin, jossa oikeudenkäynti on vireillä, voi viran puolesta m äärätä asianosaiselle 
edunvalvojan oikeudenkäyntiä varten. Edunvalvojaan sovelletaan holhoustoimesta annetun lain 
(442/1999)  säännöksiä.  
Jollei tuomioistuin toisin pää tä, edunvalvojan määräys on voimassa myös ylemmässä 
oikeusasteessa, jossa asia tulee vireille muutoksenhaun johdosta.  
5 § (1.4.1999/444)  
Asianosainen ja tämän edunvalvoja, huoltaja tai muu laillinen edustaja on velvollinen esittämään 
selvityksen oikeudestaan käyttää puhevaltaa, jos tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi.  
5 a § (26.11.1993/1013)  
Jos kantaja oikeudenkäynnin aikana luovuttaa oikeutensa riidan kohteeseen toiselle, 
luovutuksensaaja v oi haastetta ottamatta jatkaa kanteen ajamista siinä muodossa kuin se oli 
luovutushetkellä.  
Jos vastaaja oikeudenkäynnin aikana luovuttaa oikeutensa riidan kohteeseen toiselle, 
luovutuksensaaja voi tulla vastaajan tilalle oikeudenkäyntiin, jos kantaja suos tuu siihen.  
Asianosainen, jonka vastapuoli on oikeudenkäynnin aikana luovuttanut riidan kohteen toiselle, voi 
pyytää, että sanottu luovutuksensaaja kutsutaan asianosaiseksi oikeudenkäyntiin.  
Asianosaisen läsnäolo  
6 § (11.7.1997/690)  
Asianosainen määrätään saapumaan käräjäoikeudessa pidettävään pääkäsittelyyn henkilökohtaisesti 
sakon uhalla, jollei katsota, että hänen henkil ökohtainen läsnäolonsa asian selvittämiseksi ei ole 
tarpeen.  
Käräjäoikeuden suullisen valmistelun istuntoon asianosainen määrätään saapumaan 
henkilökohtaisesti sakon uhalla, jos hänen henkilökohtaisen läsnäolonsa katsotaan edistävän asian 
valmistelua.  
Hovi oikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa toimitettavaan suulliseen käsittelyyn asianosainen 
määrätään saapumaan henkilökohtaisesti sakon uhalla, jos se katsotaan asian selvittämiseksi 
tarpeelliseksi.  
Riita -asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu, vastaajaa on aina kehotettava saapumaan tuomioistuimeen 
sakon uhalla.  
7 § (14.1.1972/21)   41 Edellä 6 §:ssä säädetty koskee soveltuvin osi n riita -asian asianosaisen laillista edustajaa. 
(11.7.1997/690)  
Jos asianosaisella on useita edustajia, tuomioistuimella  on valta määrätä, kenen tai keiden heistä on 
saavuttava henkilökohtaisesti. Tuomioistuin voi myös määrätä, että vajaavaltaisen, jolla ei ole 
oikeutta itse käyttää puhevaltaansa, on saavuttava henkilökohtaisesti asiassa kuultavaksi.  
8 § (11.7.1997/690)  
8 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 . 
Asianosaiselle asetetun velvoitteen laiminlyönti riita -asiassa (22.7.1991/1052)  
9 § (22.7.1991/1052)  
Jos molemmat asianosaiset ovat poissa tuomioistuimen istunnosta, asia jätetään sillensä.  
Asianosaisten tai jommankumman a sianosaisen laiminlyönti noudattaa tuomioistuimen kehotusta 
antaa kirjallinen lausuma oikeudenkäyntiä koskevasta kysymyksestä tai poissaolo sellaisesta 
tuomioistuimen istunnosta, joka pidetään ainoastaan tällaisen kysymyksen käsittelyä varten, ei 
kuitenkaa n estä oikeudenkäyntiä koskevan kysymyksen ratkaisemista.  
10 § (22.7.1991/1052)  
Asiassa, jossa sovinto on sallittu, on asianosaisen vaatimuksesta, jollei tämän luvun 12 tai 13 §:stä 
muuta johdu, annettava yksipuolinen tuomio, jos vastapuoli  
1) on jäänyt pois istunnosta tai  
2) ei ole antanut häneltä pyydettyä kirjallista lausumaa, josta ilmenee hänen kantansa pyynnössä 
esitettyihin kysymyksiin.  
Asianosaiselta, jolla 1 momentin nojalla on oikeus yksipuoliseen tuomioon, on tiedusteltava, 
vaatiiko hän yksipuolista tuomiota. Jos asianosainen ei vaadi yksipuolista tuomiota tai 11 §:n 
nojalla asian ratkaisemista tuomiolla, asia on  jätettävä sillensä.  
Yksipuolisen tuomion antamisesta silloin, kun vastaaja ei ole antanut häneltä pyydettyä kirjallista 
vastausta, säädetään 5 luvun 13 ja 14 §:ssä.  
11 § (22.7.1991/1052)  
Sen jälkeen kun vastaaja on vastannut kanteeseen, asianosaisella, jolla 10 §:n 1 momentin nojalla on 
oikeus yksipuoliseen tuomioon, on oikeus yksipuolisen tuomion asemesta saada asia ratkaistuksi 
tuomiolla ja esittää sitä varten tarvittava selvitys.  
12 § (22.7.1991/1052)  
Jos yksipuolinen tuomio on ann ettava kantajaa vastaan, kanne on hylättävä. Yksipuolista tuomiota 
ei saa antaa siltä osin kuin kanne on selvästi perusteltu tai jos vastaaja on myöntänyt kanteen. 
Kanne on näiltä osin tuomiolla hyväksyttävä.   42 13 § (22.7.1991/1052)  
Jos yksipuolinen tuomio on annettava vastaajaa vastaan, kanne on hyväksyttävä. Yksipuolista 
tuomiota ei saa antaa siltä osin kuin kantaja on luo punut kanteesta tai se on selvästi perusteeton. 
Kanne on näiltä osin hylättävä tuomiolla.  
14 § (22.7.1991/1052)  
Sen asi anosaisen asiana, jonka vaatimuksesta yksipuolinen tuomio on annettu, on huolehtia siitä, 
että vastapuoli saa tiedon yksipuolisesta tuomiosta.  
Tuomioistuimen on kuitenkin huolehdittava yksipuolisen tuomion tiedoksiantamisesta, jos:  
1) saaminen on määrätty maksettavaksi sen vakuutena olevasta kiinteästä omaisuudesta; tai  
2) se, jota vastaan yksipuolinen tuomio on annettu, on siinä velvoitettu suorittamaan valtiolle 
korvausta oikeusapulain (257/2002)  nojalla.  
(5.4.2002/259)   
15 § (22.7.1991/1052)  
Asianosaisella, jota vastaan on annettu yksipuolinen tuomio, on oikeus hakea takaisinsaantia siinä 
tuomioistuimessa, joka on antanut yksipuolisen tuomion. Takaisin saantia on haettava kirjallisesti 30 
päivän kuluessa siitä lukien, kun takaisinsaannin hakija hänen läsnäollessaan toimitetussa 
ulosmittauksessa taikka muulla tavoin todisteellisesti on saanut tiedon yksipuolisesta tuomiosta.  
Jos yksipuolinen tuomio on ann ettu siitä syystä, että asianosainen ei ole noudattanut kehotusta antaa 
kirjallinen vastaus tai saapua tuomioistuimeen, hakemuksessa on mainittava sellainen syy tuomion 
muuttamiselle, jolla olisi voinut olla merkitystä asiaa ratkaistaessa. Jos yksipuolinen  tuomio on 
annettu sen vuoksi, että asianosainen ei ole antanut kirjallista lausumaa, jossa ilmenee hänen 
kantansa pyynnössä esitettyihin kysymyksiin, hänen kantansa on ilmettävä takaisinsaantia 
koskevasta hakemuksesta.  
Jos hakija ei ole noudattanut, mitä 2 momentissa on säädetty, tuomioistuimen on kehotettava häntä 
korjaamaan puute määräajassa uhalla, että hakemus muuten jätetään tutkimatta. Hakijalle on 
samalla ilmoitettava, millä tavoin hakemus on puutteellinen.  
16 § (22.7.1991/1052)  
Asianosainen, jota vastaan on annettu yksipuolinen tuomio, ei saa valittaa siitä. Yksipuolisessa 
tuomios sa on tästä ilmoitettava ja samalla annettava ohjeet, minkä ajan kuluessa ja missä 
tuomioistuimessa takaisinsaantia on haettava. (24.6.2010/650)  
Jos takaisinsaantia haetaan asiassa, jossa se, jonka hyväksi yksipuolinen tuomio on annettu, on 
valittanut, alioikeuden on heti ilmoitettava siitä hovioikeudelle tai, jos asia on saatettu korkeimman 
oikeuden tutkittavaksi, korkeimm alle oikeudelle. Asia on palautettava alioikeuteen 
takaisinsaantiasian yhteydessä käsiteltäväksi.  
17 § (22.7.1991/1052)   43 Jos takaisinsaantia koskeva hakemus otetaan tutkittavaksi, asiassa ei voida ottaa huomioon sellaista, 
mitä 5 luvun 22 §:n ja 6 luvun 9 §:n nojalla ei olisi voitu ottaa huomioon siinä 
käsittelytilaisuudessa, missä yksipuolinen tuomio annettiin.  
Asianosaise lla, jota vastaan asiassa on annettu toistamiseen yksipuolinen tuomio, ei enää ole 
oikeutta takaisinsaantiin.  
18 § (22.7.1991/1052)  
Jos asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu, kantaja on jäänyt saapumatta tuomioistuimeen, asia on 
jätettävä sillensä.  
19 § (22.7.1991/1052)  
Jos asianosainen tai hänen laillinen edustajansa ei noudata hänelle annettua kehotusta sakon uhalla 
saapua tuomioistuimeen henkilökohtaisesti, tuomioistuimen on, jos se edelleen pitää asianomaisen 
henkilökohtaista läsnäolo a välttämättömänä, asetettava korkeampi uhkasakko tai määrättävä hänet 
tai hänen laillisen edustajansa tuotavaksi samaan tai myöhempään istuntoon.  
Jos vastaaja asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu, jää saapumatta tuomioistuimeen, johon häntä on 
sakon uha lla kehotettu saapumaan, tuomioistuin saa asettaa hänelle korkeamman uhkasakon tai 
määrätä hänet tuotavaksi samaan tai myöhempään istuntoon silloinkin, kun häntä ei ole kehotettu 
saapumaan henkilökohtaisesti.  
20 § (22.7.1991/1052)  
Jos suulliseen valmisteluun sakon uhalla saapumaan kehotettu tai tuotavaksi määrätty asianosainen 
tai hä nen laillinen edustajansa jää pois tai häntä ei saada tuoduksi, saadaan istunto tämän estämättä 
pitää, jos se edistää asian valmistelua, jollei asiaa ole ratkaistava tai jätettävä 18 §:n nojalla sillensä.  
21 § (22.7.1991/1052)  
Jos vastaaja jää pois pääkäsittelystä taikka pääkäsittelyyn tuotavaksi määrättyä vastaajaa ei saada 
tuoduksi, asia, jossa sovinto ei ole sallittu, s aadaan ratkaista, jos kantaja vaatii asian ratkaisemista ja 
asia saadaan riittävästi selvitetyksi vastaajan poissaolosta huolimatta. Jollei kantaja vaadi asian 
ratkaisemista, asia on jätettävä sillensä.  
22 § (22.7.1991/1052)  
Jos asia on kantajan poissaolon tai muun laiminlyönnin vuoksi jätetty sillensä, mutta hänellä on 
ollut laillinen este, jota hän ei ole voinut ajoissa ilmoittaa, kantajalla on oikeus saattaa asia saman 
hakemuksen nojalla käsiteltäväksi ilmoittamalla siitä tuomioistuimelle 30 päivän kuluessa asian 
sillensä jättämisestä. Jollei kantaja näytä toteen laillista estettä, asiaa ei oteta tutkittavaksi.  
23 § (22.7.1991/1052)  
Mitä edellä tässä luvussa on säädetty poissaolosta istunnosta, sovelletaan myös silloin kun 
asianosainen l uvatta poistuu kesken käsittelyn.  
24–27 §   44 24–27 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 .  
Täydentäviä säännöksiä (22.7.1991/1052)  
28 § (22.7.1991/1052)  
Laillinen este on sillä, joka sairauden tai yleisen liikenteen keskeytymisen vuoksi on estynyt 
noudattamasta kehotusta saapua tuomioistuimeen tai antaa kirjallinen vastaus taikka lausuma taikka 
suoritt amasta hänelle oikeudenkäynnissä kuuluvaa muuta tehtävää. Jos ilmoitetaan tai muutoin 
tiedetään muu este, tuomioistuimen asiana on tutkia, voidaanko este hyväksyä lailliseksi.  
Jos asianosaisen oikeudenkäyntiasiamiehellä on laillinen este eikä toista asiami estä ole voitu ajoissa 
hänen sijaansa saada, katsotaan asianosaisen kehotuksen noudattamatta jättämisen johtuneen 
laillisesta esteestä.  
29 § (22.7.1991/1052)  
Asianosainen, joka huolimatta siitä, että hänet on määrätty saapumaan henkilökohtaisesti 
tuomioistuimeen, käyttää asiamiestä sijastaan, vaikka hänellä ei ole laillista estettä, katsotaan 
poisjääneeksi.  
30 § (11.7.1997/690)  
Jos asianosaisen poissaolon tai muun laiminlyönnin esitetään tai tiedetään aiheutuneen laillisesta 
esteestä tai jo s on aihetta otaksua hänellä olevan sellaisen esteen, käsittely on peruutettava ja sille 
on määrättävä uusi käsittelypäivä tai asianosaiselle on varattava uusi tilaisuus kehotuksen 
noudattamiseen. Asianosaista ei tällöin saa tuomita hänelle laiminlyönnin v aralta asetettuun 
seuraamukseen, ellei ennen pääasian ratkaisemista käy selville, ettei asianosaisella ollutkaan laillista 
estettä.  
31 § (11.7.1997/690)  
Milloin asianosainen tai hänen laillinen edustajansa, joka asetetusta uhkasakosta huolimatta on 
jäänyt saapumatta tuomioistuimeen, saadaan tuoduksi samaan oikeudenkäyntitilaisuuteen, häntä ei 
tuomita uhkasakkoon poissaolost a. Uhkasakkoa ei myöskään tuomita, jos kysymys asianosaisen tai 
hänen laillisen edustajansa kuulemisesta raukeaa.  
32 § (22.7.1991/1052)  
Kustannukset tuomioistuimeen tuomisesta maksetaan valtion varoista. Päättäessään asian 
tuomioistuimen on velvoitettava tuotu korvaamaan valtiolle mainitut kustannukset. Jos 
korvausvelvollisuus katsotaan kohtuuttomaksi, korvausta voidaan al entaa tai määrätä, että 
kustannukset jäävät valtion vahingoksi. Kustannusten ja korvausten määräämisestä, suorittamisesta 
ja tilittämisestä sekä muutoksenhausta niitä koskevaan päätökseen on voimassa, mitä todistajille 
valtion varoista maksettavista korvau ksista on säädetty.  
33 § (31.3.2006/244)  
Tuomioistuimeen tuotavaksi määrätty asianosainen tai kuultava saadaan ottaa säi löön. 
Vapaudenmenetys saa kuljetusaikoineen kestää enintään viisi vuorokautta. Vapaudenmenetys ei saa 
kuitenkaan kestää pitempään kuin oikeudenkäynnin järjestämisen turvaamiseksi on välttämätöntä.   45 Todistajan säilöön ottamisesta säädetään 17 luvun 36 §:ssä.  
34 § (5.1.1994/8)  
34 § on kumottu L:lla 5.1.1994/8 . 
35 § (11.7.1997/690)  
Valitus päätöksestä, jolla asianosainen on tuomittu poissaolon vuoksi uhkasakkoon ennen pääasian 
ratkaisemista, on tehtävä erikseen. Jos uhkasakko tuomitaan pääasian ratkaisun yhteydessä tai 
asianosainen jätetään uhkasakkoon tuomitsematta, saa siihen tyytymät ön hakea muutosta siinä 
ajassa ja samassa järjestyksessä kuin pääasian ratkaisuun haetaan muutosta.  
36 § (22.7.1991/1052)  
Kun asia asianosaisen poissaolon vuoksi jätetään sillensä, voidaan pois jäänyt asianosainen 
saapuville tulleen vastapuolen vaatimuksesta velvoittaa korvaamaan tämän oikeudenkäyntikulut.  
37 § (22.7.1991/1052)  
Milloin muualla laissa on asianosaisen poissaoloa koskeva erityinen säännös, on sitä noudatettava.  
13 luku (1.6.2001/441)  
Tuomarin esteellisyydestä  
1 § (1.6.2001/441)  
Tuomari ei saa käsitellä asiaa, jos hän on tässä luvussa tarkoitetuin tavoin esteellinen.  
Tuomari saa kuitenkin 1 momentin estämättä ratkaista kiireellisen kysymyksen, joka ei vaikuta 
pääasiassa tehtävään ratkaisuun, jollei e steetöntä tuomaria ole viivytyksettä saatavissa.  
2 § (1.6.2001/441)  
Tämän luvun tuomaria koskevia säännöksiä sovelletaan myös tuomioistuimen muuhun jäseneen, 
esittelijään, pöytäkirjanpitäjään ja siihen, joka tuomioistuimessa ratkaisee asian tai voi olla läsnä 
asiaa ratkaistaessa.  
Mitä tässä luvussa säädetään asianosaisesta, koskee myös asianomistajaa, väliintulijaa ja 
asiano saiseen rinnastettavaa kuultavaa. Todistajalla tarkoitetaan myös muuta todistelutarkoituksessa 
kuultavaa henkilöä.  
3 § (1.6.2001/441)  
Läheisellä tarkoitetaan tässä luvussa:  
1) tuomarin puolisoa sekä tuomarin lasta, lapsenlasta, sisarusta, vanhempaa, isovanhempaa ja 
tuomarille muuten erityisen läheistä henkilöä samoin kuin tällaisen henkilön puolisoa;   46 2) tuomarin vanhempien s isarusta sekä hänen puolisoaan, tuomarin sisarusten lapsia ja tuomarin 
entistä puolisoa; sekä  
3) tuomarin puolison lasta, lapsenlasta, sisarusta, vanhempaa ja isovanhempaa samoin kuin tällaisen 
henkilön puolisoa sekä tuomarin puolison sisarusten lapsia.  
Puolisoilla tarkoitetaan aviopuolisoita ja avioliitonomaisissa olosuhteissa eläviä henkilöitä. Edellä 1 
momentissa tarkoitettuna läheisenä pidetään myös vastaavaa puolisukulaista.  
4 § (1.6.2001/441)  
Tuomari on esteellinen asiassa, jossa:  
1) tuomari tai hänen läheisensä on asianosainen;  
2) tuomari tai hänen läheisensä toimii tai on toiminut asianosaisen edustajana, avustajana t ai 
asiamiehenä;  
3) tuomari on tai on ollut todistajana tai asiantuntijana;  
4) tuomarin läheinen on todistajana tai asiantuntijana tai jossa läheistä on käsittelyn aikaisemmassa 
vaiheessa kuultu tällaisessa ominaisuudessa ja asian ratkaisu voi osaltaan riippua tästä 
kuulemisesta; tai  
5) asian ratkaisusta on odotettavissa erityistä hyötyä tai vahinkoa tuomarille, hänen 3 §:n 1 
momentin 1 kohdassa tarkoitetulle läheiselleen tai sille, jota tuomari tai hänen läheisensä edustaa.  
Edustajalla tarkoitetaan 1 mo mentin 2 ja 5 kohdassa luonnollisen henkilön huoltajaa, edunvalvojaa 
tai muuta niihin rinnastettavaa edustajaa.  
5 § (1.6.2001/441)  
Tuomari on esteellinen, jos hän tai hänen 3 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu läheisensä toimii:  
1) hallituksen, hallintoneuvoston tai niihin rinnastettavan toimielimen jäsenenä taikka 
toimitusjohtajana tai sitä vastaavassa asemassa yhteisöss ä, säätiössä tai julkisoikeudellisessa 
laitoksessa tai liikelaitoksessa; tai  
2) asemassa, jossa hän päättää valtion, kunnan tai muun julkisyhteisön puhevallan käyttämisestä 
asiassa, ja  
edellä 1 tai 2 kohdassa tarkoitettu taho on asiassa asianosainen tai as ian ratkaisusta on sille 
odotettavissa erityistä hyötyä tai vahinkoa.  
6 § (1.6.2001/441)  
Tuomari on esteellinen, jos:  
1) asianosainen on tuomarin tai hänen 3 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetun läheisensä 
vastapuoli muussa oikeudenkäynnissä tai viranomaisen käsiteltävänä olevassa asiassa; tai   47 2) tuomarilla on palvelussuhteen perusteella tai muuten asianosaiseen sellainen s uhde, että se, 
erityisesti käsiteltävänä olevan asian laatu huomioon ottaen, antaa perustellun aiheen epäillä 
tuomarin puolueettomuutta asiassa.  
Esteellisyyttä ei 1 momentin nojalla aiheudu yksin sen vuoksi, että asianosaisena on valtio, kunta tai 
muu julk isyhteisö, eikä myöskään, jos vastapuoli on pannut 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetun 
asian vireille aiheuttaakseen esteellisyyden tai muuten selvästi perusteetta.  
Tavanomaisena pidettävään asiakkuuteen, omistukseen tai niihin verrattavaan seikkaan perustuv a 
suhde asianosaiseen ei aiheuta 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettua esteellisyyttä.  
7 § (1.6.2001/441)  
Tuomari on esteellinen, jos hän tai hänen 3 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu läheisensä on 
käsitellyt samaa asiaa toisessa tuomioistuimessa, muussa viranomaisessa tai välimiehenä. Tuomari 
on esteellinen myös, jos hän on asianosaisena samanlaisessa asiassa ja täm än asian laatu tai 
käsiteltävänä olevan asian ratkaisun vaikutus tuomarin asiaan antaa perustellun aiheen epäillä 
tuomarin puolueettomuutta asiassa.  
Tuomari on esteellinen käsittelemään samaa asiaa tai sen osaa uudelleen samassa tuomioistuimessa, 
jos on pe rusteltua aihetta epäillä hänellä olevan asiaan ennakkoasenne hänen asiassa aikaisemmin 
tekemänsä ratkaisun tai muun erityisen syyn vuoksi.  
Tuomari on esteellinen myös, jos jokin muu tässä luvussa tarkoitettuun seikkaan rinnastettava 
seikka antaa perustell un aiheen epäillä tuomarin puolueettomuutta asiassa.  
8 § (1.6.2001/441)  
Asianosaisen tulee tehdä väite tuomarin esteellis yydestä heti ryhtyessään käyttämään asiassa 
puhevaltaa ja saatuaan tiedon asian käsittelyyn osallistuvista tuomareista. Jos asianosainen saa 
myöhemmin tiedon seikasta, jolla saattaa olla merkitystä esteellisyyttä arvioitaessa, siihen perustuva 
väite on esi tettävä viipymättä. Asianosaisen on perusteltava väite ja samalla ilmoitettava, milloin 
peruste siihen tuli hänen tietoonsa. Asianosainen ei voi vedota tiedossaan olleeseen, esteellisyyden 
arvioinnin kannalta harkinnanvaraiseen seikkaan enää sen jälkeen, k un tuomari on ratkaissut asian, 
paitsi jos asianosainen osoittaa, että hänellä oli pätevä syy olla tekemättä väitettä aikaisemmin.  
9 § (1.6.2001/441)  
Väite tuomarin esteellisyydestä ratkaistaan siinä tuomioistuimessa, jossa pääasia on käsiteltävänä. 
Väite voidaan ratkaista myös kirjallisessa menettelyssä. Tuomioistuin voi myös omasta 
aloitteestaan ottaa ratkaistavakseen kysy myksen esteellisyydestä.  
Käräjäoikeus on päätösvaltainen tuomarin esteellisyyttä koskevassa asiassa, kun siinä on yksi 
lainoppinut jäsen. Hovioikeuden ja korkeimman oikeuden päätösvaltaisuudesta säädetään erikseen.  
Esteelliseksi väitetty tuomari saa itse r atkaista väitteen esteellisyydestään vain, jos tuomioistuin ei 
ole ilman häntä päätösvaltainen eikä hänen tilalleen ole ilman huomattavaa viivytystä saatavissa 
esteetöntä tuomaria. Esteelliseksi väitetty tuomari saa myös ratkaista väitteen, joka on selväst i 
perusteeton.  
14 luku (12.8.1960/362)   48 Asian käsittelystä oikeudessa  
1 § (12.6.2015/732)  
Riita -asiassa asianosaisen on pysyttävä totuudessa tehdessään selkoa niistä seikoista, joihin hän 
vetoaa a siassa, ja lausuessaan vastapuolen esittämistä seikoista.  
2 § (22.7.1991/1052)  
Kannetta riita -asiassa ei saa oikeudenkä ynnin aikana muuttaa. Kantajalla on kuitenkin oikeus  
1) vaatia muuta kuin kanteessa tarkoitettua suoritusta, milloin vaatimus perustuu oikeudenkäynnin 
aikana tapahtuneeseen olosuhteiden muutokseen tai vasta silloin kantajan tietoon tulleeseen 
seikkaan;  
2) vaatia vahvistettavaksi sellainen oikeussuhde, joka asianosaisten välisessä oikeudenkäynnissä on 
riitainen ja jonka selvittämistä asian muun osan ratkaiseminen edellyttää, sekä  
3) vaatia korkoa tai tehdä muu sivuvaatimus taikka uusikin vaatimus, mikäli se johtuu olennaisesti 
samasta perusteesta.  
Jos 1 momentin 2 tai 3 kohdassa tarkoitettu vaatimus tehdään vasta pääkäsittelyssä, vaatimus on 
jätettävä tutkimatta, jos sen tutkiminen viivyttää asian käsittelyä. Sellaista vaatimusta ei voida tehdä 
ylemmässä tuom ioistuimessa.  
Kanteen muuttamiseksi ei ole katsottava sitä, että kanteen tueksi esitetään uusia seikkoja, ellei asia 
sen johdosta muutu toiseksi.  
Jos vastaaja riita -asiassa ei ole antanut kirjallista vastausta tai lausumaa taikka on jäänyt 
tuomioistuimeen saapumatta ja kantaja haluaa asian ratkaistavaksi, tuomiossa annetaan ratkaisu 
ainoastaan haastehakemuksessa esitettyihin sekä niihin 1 momentissa tarkoitettuihin vaatimuksiin, 
joista vastaaja on oikeudenkäynnin aikana saanut tiedon. Kanteen muuttamisena p idetään tällöin 
myös edellä 3 momentissa mainittujen seikkojen esittämistä vastaajan saamatta niistä tietoa.  
3 § (11.7.1 997/690)  
3 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 . 
4 § (11.7.1997/690)  
Jos asian ratkaisemisen kannalta on tärkeätä, että toisessa oikeudenkäynnissä tai muussa 
menettelyssä käsiteltävänä oleva kysymys ratkaistaan ensin, tai jos asian käsittelylle on muu 
pitkäaikainen este, tuomioistuin voi määrä tä, että asian käsittelyä jatketaan vasta esteen poistuttua.  
5 § (22.7.1991/1052)  
Jos kantaja peruuttaa kanteensa sen j älkeen, kun vastaaja on vastannut, on asia, jossa sovinto on 
sallittu, vastaajan vaatimuksesta kuitenkin ratkaistava.  
6 § (31.3.2006/244)   49 Tuomioistuimen puheenjohtaja on velvollinen valvomaan järjestyksen noudattamista istunnossa ja 
antamaan tä tä varten tarvittavat määräykset. Puheenjohtaja voi määrätä istuntosalista poistettavaksi 
sen, joka häiritsee käsittelyä tai käyttäytyy muutoin sopimattomasti.  
7 § (31.3.2006/244)  
Joka 
1) ei noudata puheenjohtajan 6 §:n nojalla antamia määräyksiä,  
2) käyttää istunnossa tai tuomioistuimeen annetussa kirjoituksessa tuomioistuimen arvoa 
loukkaavaa tai muutoin sopimatonta puhe - tai kirjoitustapaa taikka  
3) muutoin häiritsee käsittelyä tai käyttäytyy sopimattomasti,  
voidaan tuomita maksamaan enintään 1 000 euron suuruinen järjestyssakko.  
Jos 1 momentissa tarkoitetussa tapauksessa järjestyssakko ei ole riittävä toimenpide häiriön 
poistamiseksi, tuomioistuin voi määrätä siellä henkilökohtaisesti läsnä olevan otettavaksi 
välittömästi säilöön ja pidettäväksi säilössä enintään 24 tunnin ajan. Säilöön otettu henkilö on 
laskettava vapaaksi heti, kun hänen säilössä pitämisensä ei enää ole  välttämätöntä oikeudenkäynnin 
häiriöttömän kulun turvaamiseksi. Jos asianosainen otetaan säilöön, tuomioistuimen on harkittava, 
voidaanko asian käsittelyä asianosaisen poissaolosta huolimatta jatkaa.  
Tuomioistuin määrää 1 ja 2 momentissa tarkoitetut seura amukset omasta aloitteestaan. 
Seuraamuksen määrääminen ei estä nostamasta syytettä samasta teosta, jos siitä on muualla laissa 
säädetty rangaistus. Järjestyssakkoa ja säilöön ottamista koskevaan päätökseen saa hakea muutosta 
valittamalla.  
7 a–9 §  
7 a–9 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 .  
10 § (22.7.1991/1052)  
10 § on kumottu L:lla 22.7.1991/1052 . 
11 § (11.7.1997/690)  
11 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 . 
15 luku  
Oikeudenkäyntiasiamiehestä (11.4.1958/150)  
1 § (14.1.1972/21)  
Asianosainen, jota ei ole määrätty saapumaan henkilökohtaisesti tuomioistuimeen, saa 
oikeudenkäynnissä käyttää oikeudenkäyntiasiamiestä.  
Syyttäjän puhevaltaa ei saa käyttää asiamiehen välityksellä.   50 Henkilökohtaisesti tuomioistuimeen saapuneella asianosaise lla saa olla oikeudenkäyntiavustaja. 
Hänen itsensä vastattavaksi voidaan osoittaa kysymyksiä, jos tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi.  
Muun hakijan kuin viranomaisen on käytettävä oikeudenkäyntiasiamiestä tai -avustajaa 31 luvussa 
tarkoitetussa tuomiovi rhekantelua tai tuomion purkamista koskevassa asiassa korkeimmassa 
oikeudessa. (17.6.2011/718)  
2 § (17.6.2011/718)  
Jollei tässä tai muussa laissa toisin säädetä, oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana saa toimia 
asianajaja, julkinen oike usavustaja tai luvan saaneista oikeudenkäyntiavustajista annetussa laissa 
(715/2011)  tarkoitettu luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja.  
Sen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään, oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana saa toimia 
asianosaiseen työ - tai virkasuhteessa oleva, oikeustieteen muun ylemmän korkeakoulututkinnon 
kuin kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisterin tutkinnon suorittanut, rehellinen ja 
muutoin kyseiseen tehtävään sopiva ja kykenevä henkilö, joka ei ole konkurssissa ja jonka 
toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Lisäksi palvelussuhdetta koskevassa tai siihen asiallisesti 
liittyvässä asiassa sekä työtuomioistuimessa asianosaisen oikeudenkäy ntiasiamiehenä tai -
avustajana saa toimia työmarkkinajärjestön palveluksessa oleva oikeustieteen muun ylemmän 
korkeakoulututkinnon kuin kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisterin tutkinnon 
suorittanut, rehellinen ja muutoin kyseiseen tehtävään s opiva ja kykenevä henkilö, joka ei ole 
konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu.  
Sen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään, oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana saa toimia 
viranomainen, jonka laissa säädettyihin tehtäviin kuuluu a vustaminen oikeudenkäynnissä. Lisäksi 
oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana saa toimia mainitun viranomaisen palveluksessa oleva 
oikeustieteen muun ylemmän korkeakoulututkinnon kuin kansainvälisen ja vertailevan 
oikeustieteen maisterin tutkinnon suorit tanut henkilö, joka on tehtävään sopiva ja kykenevä ja joka 
ei ole konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu.  
Myös muu kuin 1 momentissa mainittu, rehellinen ja muutoin kyseiseen tehtävään sopiva ja 
kykenevä täysi -ikäinen henkilö, joka e i ole konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole 
rajoitettu, voi toimia oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana:  
1) 5 luvun 3 §:ssä tarkoitetussa asiassa;  
2) hakemusasiassa, joka ei ole riitainen;  
3) maaoikeusasiassa.  
Mitä tässä laissa tai muualla  laissa säädetään asianajajan oikeudesta toimia 
oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana, sovelletaan myös henkilöön, joka saa harjoittaa 
asianajajan tointa jossakin Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa tai muussa valtiossa, 
jonka kanssa Euroopan  unioni ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet sopimuksen asianajajan 
ammattipätevyyden vastavuoroisesta tunnustamisesta.  
3 § (12.12.1958/497)   51 Virkamies älköön olko asiamiehenä tai avustajana oikeudenkäynnissä, jos se on vastoin hänen 
virkavelvollisuuttaan.  
Yleisen tuomioistuimen lainoppinut jäsen ei saa olla oikeudenkäynnissä asiamiehenä tai avustaa 
asianosaista, ellei hänellä ole asiassa osaa taikka hän puhu puolisonsa tai sen puolesta, joka on 
hänen suoraan etenevässä tai takenevassa polvessa oleva sukulaisensa tai hänen veljensä tai 
sisarensa tai jonka edunvalvoja hän on. Siinä tuomioistuimessa, jonka jäsen hän on, hän ei 
myöskään saa, ellei hänellä ole asiassa osaa, hoitaa muiden kuin edellä mainittujen henkilöiden 
puolesta hakemusasioita. (24.7.2009/578)  
Se, joka on asiaa käsittelevään oikeuden jäseneen sellaisessa suhteessa kuin 13 luvun 3 §:ssä 
tarkoitetaan, ei saa avustaa asianosaista tai toimia tämän asiamiehenä asiassa. Asiamiehenä tai 
avustajana ei saa myöskään toimia se, joka on osalli stunut asian käsittelyyn tuomioistuimen 
jäsenenä, esittelijänä tai pöytäkirjanpitäjänä taikka ollut siinä vastapuolen asiamiehenä tai 
avustajana. (1.6.2001/441)  
4 § (11.4.1958/150)  
Oikeudenkäyntiasiamiehen on, jollei päämies ole häntä tuomio istuimessa asiamieheksi suullisesti 
valtuuttanut, esitettävä päämiehen omakätisesti allekirjoittama valtakirja, jos tuomioistuin niin 
määrää. (17.6.2011/718)  
Jos päämiehenä on valtio, kunta tai muu yhdyskunta tahi julkinen laitos, käyköön valtakirjasta myös 
asianmukaisessa järjestyksessä annettu kirjallinen määräys tai pöytäkirjanote ja, milloin päämiehenä 
on yhtiö, osuusku nta, säätiö, yhdistys tai muu asellainen yhteisö, oikeaksi todistettu ote 
valtuuttamiseen oikeutetun elimen siinä kokouksessa pidetystä pöytäkirjasta, jossa valtuutus on 
annettu.  
Milloin oikeudenkäyntiasiamieheksi ilmoittautunut, jota ei ole 1 momentin muk aisesti suullisesti 
valtuutettu, ei voi heti esittää edellä tarkoitettua kirjallista valtuutusta taikka jos tuomioistuin 
asianosaisen huomautuksen johdosta tai muuten katsoo tarpeelliseksi saada näyttöä siitä, että 
selvitys valtuutuksesta on oikea, on asia mieheksi ilmoittautuneelle varattava tilaisuus selvityksen 
esittämiseen. Tuomioistuin voi, milloin syytä on, jatkaa asian käsittelyä sitä kuitenkaan lopullisesti 
ratkaisematta. Jos valtuutus sittemmin esitetään, katsotaan asiamiehen ilmoittautumisestaan lä htien 
toimineen valtuutuksen nojalla. Jos kysymys on tyytymättömyyden ilmoittamisesta, selvitys 
valtuutuksesta on esitettävä tuomioistuimen kansliassa viimeistään seitsemäntenä päivänä 
tyytymättömyyden ilmoittamiselle säädetyn määräajan päättymisestä. (31.8.1978/661)  
4 a § (1.4.1938/137)  
Valtakirjasta käyköön Suomessa olevasta lennätintoimipaikasta lähetetty sähkösanoma, joka 
sisältää jäljennöksen sellaisesta 4 §:n mukaisesti laaditusta valtakirjasta, joka on asetettu määrätylle 
henkilölle oi keudella tai oikeudetta asettaa toinen sijaansa. Joka toimipaikassa lähetettäväksi 
vastaanottaa tällaisen sähkösanoman, kirjoittakoon alkuperäiselle valtakirjalle, joka on samalla 
hänelle näytettävä, todistuksen sen näyttämisestä ja merkitköön sähkösanomaa n, että siihen 
jäljennetty valtakirja sanottuine todistuksineen on yhtäpitävä pääkirjan kanssa. Sähkösanoman 
lähettämisessä saa käyttää myös puhelinta. Saapunut sähkösanoma on verrattava ja todistus siitä 
kirjoitettava asiamiehelle annettavaan sähkösanomaa n. Kuitenkin on alkuperäinen valtakirja, jos 
asianosainen sitä vaatii tai oikeus muuten pitää sitä tarpeellisena, oikeuden määräämässä ajassa 
oikeudelle näytettävä, uhalla ettei sähkösanoma muutoin käy valtakirjasta.   52 5 §  
Jos kruunulla on jossakin riidassa osa, määrätköön kuninkaan käskynhaltija jonkun alioikeudessa 
kruunun oikeutta puolustamaan. Hovioikeudessa puhukoon sellaisissa asioissa kun inkaan asiamies. 
Maariidassa ottakoon perintötilallinen itse valtuusmiehen; antakoon kuitenkin veronsaajalle asiasta 
tiedon, jotta tämä voi, jos tarvitaan, olla perintötilallisella apuna.  
6 §  
Jos joku, jolla on asiassa osa, tahtoo toistenkin puolesta puhua, ottakoon heiltä siihen valtakirjan.  
7 § (11.4.1958/150)  
Asiamies saa sopia asian, jollei valtuutuksessa nimenomaisesti ole määrätty, ettei hänellä ole siihen 
lupaa. Valtuutusta, joka on annett u nimetylle henkilölle, ei asiamies ilman lupaa saa siirtää toiselle.  
Valtuutuksen nojalla saa asiamies edustaa päämiestä vain siinä oikeudessa, jossa suullinen valtuutus 
on annettu tai valtakirja on esitetty. Asiamiehellä samoin kuin oikeudenkäyntiavustaj alla on 
kuitenkin aina valta ilmoittaa tyytymättömyyttä sen oikeuden päätökseen, jossa hän on esiintynyt 
asiamiehenä tai oikeudenkäyntiavustajana, tai säilyttää vedolla päämiehensä oikeus.  
Päämiehen henkilökohtaisen esiintymisen oikeudessa ei yksinään ole katsottava osoittavan, että 
valtuutus on peruutettu.  
8 §  
Jos päämies oikeudenkäynnin kestäessä kuolee, ilmoittakoon asiamies sen Oikeudelle,  ja ne, jotka 
sitten asianomistajiksi tulevat, antakoot uuden valtakirjan.  
9 § (6.5.1955/213)  
Milloin oikeudella tai sen puheenjohtajalla, sen mukaan kuin siitä on erikseen säädetty, on valta 
määrätä asianosaiselle avustaja tai asiamies, on henkilö, joka siinä oikeudessa yleisesti toimittaa 
asianajotehtäviä, velvollinen määräyksestä ryhtymään avustajaksi tai asiamieheksi.  
10 §  
Asiamies ajakoon rehellisesti ja kaikella ahkeruudella hänelle uskottua asiaa ja allekirjoittakoon 
kaikki kirjat, jotka hän Oikeuteen ant aa. Älköön mitään tuomittako sellaisen riitakirjan 
perustuksella, jonka alle sen tekijä ei ole pannut nimeänsä, jos havaitaan, ettei asianomistaja ole 
kyennyt sitä laatimaan.  
10 a § (12.12.1958/497)  
Jos oikeudenkäyntiasiamies tai -avustaja osoittautuu epärehelliseksi, ymmärtämättömäksi tai 
taitamattomaksi taikka jos hänet havaitaan toimeensa muutoin sopimattomaksi, saa tuo mioistuin 
kieltää häntä esiintymästä kyseisessä asiassa. Tuomioistuin voi myös, jos siihen on syytä, kieltää 
häneltä oikeuden toimia siinä tuomioistuimessa oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana enintään 
kolmen vuoden ajaksi. Kun päätös koskee asianajaj aa, julkista oikeusavustajaa tai luvan saanutta 
oikeudenkäyntiavustajaa, tuomioistuimen on ilmoitettava päätöksestä asianajajista annetun lain 
(496/1958) 6 a §:n  1 mom entissa tarkoitetulle valvontalautakunnalle. Jos asianajaja, julkinen  53 oikeusavustaja tai luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja menettelee muutoin velvollisuuksiensa 
vastaisesti, tuomioistuin voi ilmoittaa menettelyn valvontalautakunnan käsiteltäväksi. 
(17.6.2011/718)  
Milloin asiamieheltä tai avustajalta on evätty oikeus esiintymiseen, on hänen päämiehelleen, jollei 
tämä ole oikeudessa saapuvilla ja tahdo itse asiaansa ajaa, varattava tilaisuus hankkia 
kelpoisuusvaatimukset täyttävä asiamies.  
Edellä 1 momentissa tarkoitettuun päätökseen saa asiamies tai avustaja hakea muutosta valittamalla, 
mutta on päätöstä valituksesta huoli matta heti noudatettava.  
11 §  
Valtuusmiehen älköön olko lupa Oikeudessa luopua asiasta, jonka hän on siinä alottanut, ellei 
Oikeus katso hän ellä olevan siihen syytä.  
12 § (13.3.2009/135)  
12 § on kumottu L:lla 13.3.2009/135 . 
13 §  
Jos valtuusmies laiminlyö päämiehensä oikeuden, niin tällä olkoon valta tehdä laillin en kanne häntä 
vastaan ja hakea vahinkonsa korvausta.  
14–16 §  
14–16 § on kumottu L:lla 31.3.2006/244 .  
17 § (12.6.2015/732)  
Oikeudenkäyntiasiamies tai -avustaja tai hänen apulaisensa tai tulkki ei saa luvattomasti ilmaista 
yksityi sen tai perheen salaisuutta tai liike - tai ammattisalaisuutta, jonka hän on saanut tietää:  
1) hoitaessaan oikeudenkäyntiin liittyvää tehtävää;  
2) antaessaan oikeudellista neuvontaa päämiehen oikeudellisesta asemasta esitutkinnassa tai muussa 
oikeudenkäynti ä edeltävässä käsittelyvaiheessa;  
3) antaessaan oikeudellista neuvontaa oikeudenkäynnin käynnistämiseksi tai sen välttämiseksi.  
Rangaistus 1 momentissa säädetyn salassapitovelvollisuuden rikkomisesta tuomitaan rikoslain 
(39/1889) 38 luvun  1 tai 2 §:n mukaan, jollei teko ole rangaistava rikoslain 40 luvun 5 §:n  mukaan 
tai siitä muual la laissa säädetä ankarampaa rangaistusta.  
16 luku (12.8.1960/362)  
Oikeudenkäyntiväitteistä (11.7.1997/690)  
1 § (12.8.1960/362)   54 Oikeudenkäyntiväite on tehtävä silloin, kun vastaaja ensimmäisen kerran käyttää asiassa 
puhevaltaa, ja kaikki väitteet, mikäli mahdollista, yhdellä kertaa. (22.7.1991/1052)  
Jos oikeudenkäyntiväite tehdään myöhemmin, älköön sitä otettako tutkittavaksi, ellei se koske 
seikkaa, jonka oikeus on velvollinen ottamaan huomioon omasta aloitteestaan.  
2 § (12.8.1960/362)  
Oikeudenkäyntiväitteistä antakoon oikeus eri päätöksen, milloin asian laatu sitä vaatii.  
3 § (23.5.2003/381)  
Ratkaisuun, jolla asia oikeudenkäyntiväitteen johdosta jätetään tutkimatta, haetaan muutosta 25 
luvun 1 §: n 2 momentin mukaisesti valittamalla.  
Ratkaisuun, jolla tuomari on todettu esteelliseksi käsittelemään asiaa, ei saa hakea muutosta.  
Oikeudenkäyntiväitteen hylkäävään ratkaisuun haetaan muutosta samassa yhteydessä kuin 
käräjäoikeuden tuomioon tai lopulliseen päätökseen, jollei tuomioistuin määrää, että muutosta 
haetaan erikseen. Jos asianosainen on hakenut muutosta oikeuden lopulliseen päätökseen, saa 
vastapuoli muutoksenhakemukseen antamassaan vastauksessa myös hakea muutosta päätökseen, 
jolla hän en tekemänsä oikeudenkäyntiväite on hylätty.  
4–10 §  
4–10 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 .  
17 luku (12.6.2015/732)  
Todistelusta  
Yleiset säännökset (12.6 .2015/732)  
1 § (12.6.2015/732)  
Asianosaisella on oikeus esittää haluamansa näyttö asian tutkivalle tuomioistuimelle sekä  lausua 
jokaisesta tuomioistuimessa esitetystä todisteesta, jollei laissa toisin säädetä.  
Tuomioistuimen on esitettyjä todisteita ja muita asian käsittelyssä esiin tulleita seikkoja harkittuaan 
päätettävä, mitä asiassa on näytetty tai jäänyt näyttämättä. T uomioistuimen on perusteellisesti ja 
tasapuolisesti arvioitava todisteiden ja muiden seikkojen näyttöarvo vapaalla todistusharkinnalla, 
jollei laissa toisin säädetä.  
2 § (12.6.2015/732)  
Riita -asiassa asianosaisen on näytettävä ne seikat, joihin hänen vaatimuksensa tai vastustamisensa 
perustuu.  
Seikan asettaminen tuomion perustaksi edellyttää, että asianosainen on esittänyt siitä uskottavan 
näytön.   55 Jos yksityisoikeudellisen saatavan määrästä ei ole saatavissa uskottavaa näyttöä taikka se olisi 
saatavissa vain vaikeuksin tai asian laatuun nähden kohtuuttomilla kustannuksilla tai kohtuuttomalla 
vaivalla, tuomioistuin arvioi mää rän. 
Mitä 1 ja 2 momentissa säädetään, noudatetaan, jollei todistustaakasta tai näytöltä vaadittavasta 
vahvuudesta laissa toisin säädetä tai asian laadusta muuta johdu. Mitä 3 momentissa säädetään, 
noudatetaan, jollei laissa toisin säädetä.  
3 § (12.6.2015/732)  
Rikosasiassa kantajan on näytettävä ne seikat, joihin hänen rangaistusvaatimuksensa perustuu.  
Tuomion, jossa vastaa ja tuomitaan syylliseksi, edellytyksenä on, ettei vastaajan syyllisyydestä jää 
varteenotettavaa epäilyä.  
4 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuin soveltaa lakia viran puolesta. Asianosainen saa antaa tuomioistuimelle kirjallisen 
selvityksen siitä, miten lakia olisi sovellettava. Selvityksen laatijaa tai muuta henkilöä voidaan 
kuulla henkilökohtaisesti tuomioistuimessa, j os tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi.  
Jos asiassa olisi sovellettava vieraan valtion lakia eikä tuomioistuin tunne sen sisältöä, 
tuomioistuimen tulee kehottaa asianosaista esittämään siitä selvitystä. Tuomioistuimen 
velvollisuudesta hankkia viran puol esta selvitystä vieraan valtion lain sisällöstä säädetään erikseen.  
Suomen lakia sovelletaan, jos vieraan valtion lain sisällöstä ei ole selvitystä. Selvityksen 
puuttuminen ei kuitenkaan saa koitua rikosasian vastaajan vahingoksi.  
5 § (12.6.2015/732)  
Yleisesti tunnetusta seikasta näyttö ei ole tarpeen.  
Riita -asiassa, jossa sovinto on sallittu, näyttö ei myöskään ole tarpeen  asianosaisen tunnustamasta 
seikasta tai seikasta, josta asianosaiset ovat yksimielisiä.  
Jos tunnustus on annettu riita -asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu, tai rikosasiassa taikka jos 
asianosainen peruuttaa 2 momentissa tarkoitetun tunnustuksensa, tuomioistuin harkitsee, mikä 
vaikutus tunnustuksella tai tunnustuksen peruuttamisella on todisteena.  
6 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuin harkitsee, mikä vaikutus asianosaisen menettelyllä on todisteena, jos hän ilman 
hyväksyttävää syytä:  
1) kutsusta huolimatta ei saavu oikeudenkäyntiin tai poistuu luvatta;  
2) tuomioistuimen kehotuksesta huolimatta ei lausu vastapuolen vaatimuk sesta tai sen perusteista;  
3) todistelutarkoituksessa kuultuna ei anna kertomusta tai vastaa kysymykseen;  
4) ei noudata tuomioistuimen kehotusta täydentää tai selventää esitystään taikka muuta kehotusta.   56 Rikosasian vastaajan 1 momentissa tarkoitettu menett ely saadaan ottaa huomioon hänen 
vahingokseen vain siinä määrin kuin se ei loukkaa hänen oikeuttaan olla myötävaikuttamatta 
syyllisyytensä selvittämiseen.  
7 § (12.6.2015/732)  
Asianosaisten on hankittava asiassa tarpeelliset todisteet. Tuomioistuin saa omasta aloitteestaan 
päättää hankittavaksi todisteita riita -asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu. Rikosasiassa tuomioistui n 
saa hankkia näyttöä, jos se todennäköisesti ei tue syytettä. Tuomioistuimella on kuitenkin asian 
laadusta riippumatta oikeus hankkia omasta aloitteestaan asiantuntijalausunto.  
8 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuimen on evättävä näyttö, joka:  
1) koskee asiaan vaikuttamatonta seikkaa;  
2) on muuten tarpeeton;  
3) voidaan korvata olennaisesti vähemmällä kustannuksella tai vaivalla saatavissa olevalla 
todisteella;  
4) voidaan korvata olennaisesti luotettavammalla todisteella; tai  
5) on asianmukaisista toimenpiteistä huolimatta jäänyt tavoittamattomiin, eikä asian ratkaisemista 
tule enää viivyttää.  
9 § (12.6.2015/732)  
Jokaisella on velvollisuus saapua tuomioistuimeen kuultavaksi todistelutarkoituksessa sekä 
luovuttaa esine tai asiakirja tuomioistuimelle  todisteeksi taikka sallia katselmuksen toimittaminen, 
jollei laissa toisin säädetä. Velvollisuudesta toimia asiantuntijana säädetään erikseen.  
Sillä, jolla on tuomioistuimessa kuulusteltaessa asianosaisena todistelutarkoituksessa, todistajana tai 
asiantun tijana velvollisuus tai oikeus kieltäytyä todistamasta, ei ole velvollisuutta luovuttaa esinettä 
tai asiakirjaa käytettäväksi todisteena taikka sallia katselmuksen toimittamista näytön 
hankkimiseksi salassa pidettävästä tai vaitiolo -oikeuden alaisesta tied osta. Rikosasian vastaaja ja 
häneen 17 §:n 1 momentissa tarkoitetussa suhteessa oleva henkilö on kuitenkin velvollinen 
sallimaan katselmuksen toimittamisen.  
Jäljempänä tässä luvussa säädetty velvollisuus tai oikeus kieltäytyä todistamasta ei koske tietoa, 
jonka oikeudettomasta hankkimisesta, paljastamisesta tai käyttämisestä syyttäjä ajaa syytettä.  
Velvollisuus tai oikeus kieltäytyä todistamasta (12.6.2015/732)  
10 § (12.6.2015/732)  
Sellaisista tiedoista ei saa todistaa, jotka ovat salassa pi dettäviä valtion turvallisuuden takia tai sen 
takia, että ne koskevat Suomen suhteita toiseen valtioon tai kansainväliseen järjestöön.  
11 § (12.6.2015/732)   57 Tuomioistuimen päätösneuvottelun sisällöstä ei saa todistaa.  
Riita -asioiden sovittelusta ja sovinnon vahvistamisesta yleisissä tuomioistuimissa annetussa laissa 
(394/2011)  tarkoitettu sovittelija ei saa riita -asiassa todistaa siitä, mitä hän tehtävässään on saanut 
tietää soviteltavasta asiasta, elleivät erittäin tärkeät syyt ott aen huomioon asian laatu, todisteen 
merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja seuraukset sen esittämisestä sekä muut olosuhteet vaadi 
todistamista tai se, jonka hyväksi vaitiolovelvollisuus on säädetty, todistamiseen suostu.  
Rikosasioiden ja eräiden riita -asioiden sovittelusta annetussa laissa (1015/2005)  tarkoitettu 
sovittelija ei saa todistaa siitä, mitä hän tehtävässään on saanut tietää soviteltavasta asiasta, elleivä t 
erittäin tärkeät syyt ottaen huomioon asian laatu, todisteen merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja 
seuraukset sen esittämisestä sekä muut olosuhteet vaadi todistamista tai se, jonka hyväksi 
vaitiolovelvollisuus on säädetty, todistamiseen suostu.  
12 § (12.6.2015/732)  
Virkamies tai julkisyhteisön työntekijä taikka julkista valtaa käyttävä tai julkista luottamustehtävää 
hoitava taikka muu, joka on viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain (621/1999) 23 §:n  
nojalla vaitiolovelvollinen, ei saa todistaa siitä, mitä sisältyy mainitun lain 11 §:n 2 momentin tai 
oikeudenkäynnin julkisuudesta yleisissä tuomioistuimissa annetun lain (370/2007) 12 §:n  2 
momentin nojalla asianosaiselta salassa pidettävään asiakirjaan tai oikeudenkäyntiasiakirjaan, eikä 
myöskään siitä, mikä olisi asiakirjaan merkittynä pidettävä jommankumman lainkohdan nojalla 
asianosaiselta salassa, ellei se, jonk a hyväksi salassapitovelvollisuus on säädetty, suostu 
todistamiseen tai ellei lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain (361/1983) 16 §:n  3 
momentista tai so siaalihuollon asiakkaan asemasta ja oikeuksista annetun lain (812/2000) 18 §:n  1 
momentista taikka muusta vastaavasta lainkohdasta muuta johdu.  
Todistaa ei saa tiedost a, jota asianosainen ei olisi oikeutettu saamaan esitutkintalain (805/2011) 4 
luvun 15 §:n  tai pakkokeinolain (806/2011) 10 luvun  60 tai 62 §:n taikka poliisilain (872/2011) 5 
luvun  58 tai 60 §:n nojalla, ellei se, jonka hyväksi salassapitovelvo llisuus on säädetty, suostu 
todistamiseen.  
Syyttäjälaitoksesta annetun lain (439/2011) 25 a §:n  1 momentissa tarkoitetulla henkilöllä sekä 
poliisin tai muun rikostorju nnasta huolehtivan viranomaisen henkilöstöön kuuluvalla on 
velvollisuus kieltäytyä todistamasta poliisilain 7 luvun 1 §:n 1 momentissa tarkoitetusta tiedosta. 
Syyttäjälaitoksesta annetun lain 25 a §:n 2 momentissa tarkoitetulla syyttäjällä sekä poliisin ta i 
muun rikostorjunnasta huolehtivan viranomaisen henkilöstöön kuuluvalla on oikeus kieltäytyä 
todistamasta poliisilain 7 luvun 3 §:n 1 momentissa tarkoitetusta tiedosta. Rikosseuraamuslaitoksen 
virkamiehellä on oikeus kieltäytyä todistamasta vankeuslain (767/2005) 19 luvun 10 §:n  1 
momentissa tarkoitetusta tiedosta. Tuomioistuin voi kuitenkin velvoittaa henkilön todistamaan, jos:  
1) syyttäjä ajaa syytettä rikoksesta, jo sta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi vuotta 
vankeutta;  
2) tiedon ilmoittamatta jättäminen voisi loukata asianosaisen oikeutta puolustautua asianmukaisesti 
tai muuten asianmukaisesti valvoa oikeuttaan oikeudenkäynnissä; ja  
3) luottamuksellises ti tietoja tai vihjetietoja antaneen henkilön taikka valeostajana tai 
peitetoiminnassa toimineen henkilöllisyyden ilmaiseminen ei ilmeisesti aiheuta vakavaa vaaraa 
hänen tai hänen läheistensä turvallisuudelle.   58 Todistaa ei saa viranomaisten toiminnan julkis uudesta annetun lain 24 §:n 1 momentin 28 kohdassa 
tarkoitetuista todistajansuojeluohjelmaa koskevaan rekisteriin tallennetuista tiedoista eikä muista 
todistajansuojeluohjelmaa koskevista tiedoista. Tiedoista saa kuitenkin todistaa, jos ajetaan syytettä 
todistajansuojeluohjelmalla suojeltavaan henkilöön kohdistuneesta rikoksesta.  
Turvallisuustutkintalaissa (525/2011)  tarkoitettu Onnettomuustutkintakeskuksen virkamies, 
tutkintaryhmän jäsen tai muu turvallisuustutkintaan osallistuva ei saa todistaa siitä, mitä hän on 
tehtävässään saanut tietää onnettomuudesta. Tuomioistuin voi kuitenkin velvoittaa edellä 
tarkoitetun henkilön todistamaan, jos erittäin tärkeät syyt ottaen hu omioon asian laatu, todisteen 
merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja seuraukset sen esittämisestä sekä muut olosuhteet sitä 
vaativat.  
13 § (12.6.2015/732)  
Oikeudenkäyntiasiamies tai -avustaja taikka tulkki ei saa luvattomasti todistaa siitä, mitä hän on 
saanut tietää:  
1) hoitaessaan oikeudenkäyntiin liittyvää tehtävää;  
2) antaessaan oikeudellista neuvontaa päämiehen oikeu dellisesta asemasta esitutkinnassa tai muussa 
oikeudenkäyntiä edeltävässä käsittelyvaiheessa;  
3) antaessaan oikeudellista neuvontaa oikeudenkäynnin käynnistämiseksi tai sen välttämiseksi.  
Tuomioistuin voi velvoittaa muun 1 momentissa tarkoitetun henkilön k uin rikosasian vastaajan 
oikeudenkäyntiasiamiehen tai -avustajan tai tulkin todistamaan, jos syyttäjä ajaa syytettä rikoksesta, 
josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi vuotta vankeutta.  
Asianajaja tai luvan saaneista oikeudenkäyntiavustajista annetussa laissa tarkoitettu 
oikeudenkäyntiavustaja taikka julkinen oikeusavustaja ei saa luvattomasti todistaa yksityisen tai 
perheen salaisuudesta tai liike - tai ammattisalaisuudesta, josta hän on muussa kuin 1 momentissa 
tarkoitetussa tehtävässään saanu t tiedon. Tuomioistuin voi kuitenkin velvoittaa henkilön 
todistamaan, jos syyttäjä ajaa syytettä rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään 
kuusi vuotta vankeutta, tai jos erittäin tärkeät syyt ottaen huomioon asian laatu, todisteen merkity s 
asian ratkaisemisen kannalta ja seuraukset sen esittämisestä sekä muut olosuhteet sitä vaativat.  
14 § (12.6.2015/732)  
Lääkäri tai muu terveydenhuollon ammattihenkilöistä annetussa laissa (559/1994)  tai sen nojalla 
annetussa asetuksessa tarkoitettu terveydenhuollon ammattihenkilö ei sa a todistaa henkilön tai 
hänen perheensä terveydentilaa koskevasta arkaluonteisesta tiedosta tai muusta henkilön tai perheen 
salaisuudesta, josta hän asemansa tai tehtävänsä perusteella on saanut tiedon, ellei se, jonka hyväksi 
salassapitovelvollisuus on sä ädetty, suostu todistamiseen.  
Tuomioistuin voi velvoittaa 1 momentissa tarkoitetun henkilön todistamaan, jos syyttäjä ajaa 
syytettä rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi vuotta vankeutta.  
15 § (12.6.2015/732)  
Sen estämättä, mitä 11 §:n 2 ja 3 momentissa, 12 §:n 1 momentissa taikka 13 tai 14 §:ssä säädetään, 
tuomioistuin voi velvoittaa lainkohdassa  tarkoitetun henkilön todistamaan, jos se, jonka hyväksi  59 salassapitovelvollisuus on säädetty, on kuollut ja jos erittäin tärkeät syyt ottaen huomioon asian 
laatu, todisteen merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja seuraukset sen esittämisestä sekä muut 
olosuhteet sitä vaativat.  
Sen estämättä, mitä edellä 13 tai 14 §:ssä säädetään, mainituissa pykälissä tarkoitettu henkilö saa 
todistaa siltä osin kuin tiedon ilmaiseminen on välttämätöntä puolustuksen järjestämiseksi häntä tai 
häneen 22 §:n 2 momentissa tarko itetussa suhteessa olevaa henkilöä vastaan esitetyn 
rangaistusvaatimuksen tai muun rikokseen perustuvan vaatimuksen vuoksi taikka hänelle tai häneen 
22 §:n 2 momentissa tarkoitetussa suhteessa olevalle henkilölle asianomistajana kuuluvien 
oikeuksien käyttä miseksi.  
16 § (12.6.2015/732)  
Uskonnonvapauslaissa (453/2003)  tarkoitetun rekisteröidyn uskonnollisen yhdyskunnan pappi tai 
muu vastaavassa asemassa oleva henkilö ei saa todistaa siitä, mitä hän on ripissä tai yksityises sä 
sielunhoidossa saanut tietää, ellei se, jonka hyväksi salassapitovelvollisuus on säädetty, suostu 
todistamiseen.  
Vaitiolovelvollisuudesta Suomen evankelis -luterilaisessa kirkossa ja Suomen ortodoksisessa 
kirkossa säädetään kuitenkin erikseen.  
17 § (12.6.2015/732)  
Asianosaisen nykyinen tai entinen aviopuoliso taikka nykyinen avopuoliso, sisarus, sukulainen 
suoraan ylen evässä tai alenevassa polvessa taikka se, jolla on vastaavanlainen parisuhteeseen tai 
sukulaisuuteen rinnastuva läheinen suhde asianosaiseen, saa kieltäytyä todistamasta.  
Jos 1 momentissa tarkoitettu henkilö suostuu todistamaan tuomioistuimessa, suostumust a ei voida 
peruuttaa, ellei muusta tässä luvussa säädetystä salassapitovelvollisuudesta tai vaitiolo -oikeudesta 
muuta johdu.  
18 § (12.6.2015/732)  
Jokaisella on oikeus kieltäytyä todistamasta siltä osin kuin todistaminen saattaisi hänet tai häneen 
17 §:n 1 momentissa tarkoitetussa suhteessa olevan henkilön syytteen vaaraan tai myötävaikuttaisi 
hänen tai häneen mainitussa suh teessa olevan henkilön syyllisyyden selvittämiseen.  
Sen estämättä, mitä 17 §:ssä ja edellä tässä pykälässä säädetään asianosaiseen 17 §:n 1 momentissa 
tarkoitetussa suhteessa olevan henkilön vaitiolo -oikeudesta, tuomioistuin voi rikosasiassa päättää, 
ettei todistajana kuultavalla asianomistajalla, jolla ei ole vaatimuksia, ole vaitiolo -oikeutta, jos on 
syytä epäillä, ettei hän ole itse päättänyt vaitiolo -oikeuden käyttämisestä.  
19 § (12.6.2015/732)  
Liike - tai ammattisalaisuudesta saa kieltäytyä todistamasta, jolleivät erittäin tärkeät syyt ottaen 
huomioon asian laatu, todisteen merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja seurau kset sen 
esittämisestä sekä muut olosuhteet vaadi todistamista.  
20 § (12.6.2015/732)   60 Sananvapauden käyttämisestä joukkov iestinnässä annetussa laissa (460/2003)  tarkoitettu yleisön 
saataville toimitetun viestin laatija taikka julkaisija tai ohjelmatoiminnan harjoittaja saa kieltäytyä 
todistamasta siitä, kuka on antanut viestin perusteena olevat tiedot tai laatinut yleisön saataville 
toimitetun viestin.  
Tuomioistuin voi velvoittaa 1 momentissa tarkoitetun henkilön todistamaan, jos syyttäjä ajaa 
syytettä rikoksesta, josta säädetty ankarin r angaistus on vähintään kuusi vuotta vankeutta tai joka 
koskee salassapitovelvollisuuden rikkomista rangaistavaksi säädetyllä tavalla.  
21 § (12.6.2015/732)  
Jäljempänä 33 §:ssä tarkoitettu anonyymi todistaja saa kieltäytyä todistamasta siltä osin kuin 
todistaminen saattaisi paljastaa hänen henkilöllisyytensä tai yhteystietonsa.  
Jokaisella muulla kuin anonyymillä todistajalla on velvollisuus kieltäytyä todistamasta siltä osin 
kuin todistaminen saattaisi paljastaa anonyymin todistajan henkilöllisyyden tai hänen 
yhteystietonsa.  
Anonyymin todistajan henkilöllisyyden paljastamisesta tuomioistuimen päätöksellä säädetään 
oikeudenkäyn nistä rikosasioissa annetun lain 7 luvun 5 a §:ssä.  
22 § (12.6.2015/732)  
Edellä 11 §:n 2 tai 3 momentissa, 12 §:ssä, 13 §:n 1 tai 3 momentissa, 14 §:n 1 momentissa taikka 
16 §:ssä tai 20 §:n 1 momentissa tarkoitettu velvollisuus tai oikeus kieltäytyä todistamasta säilyy, 
vaikkei asianomainen henkilö enää ole siinä asemassa, jossa hän on saanut tiedon todistettavasta 
seikast a. 
Sillä, joka on saanut 11 §:n 2 tai 3 momentissa, 13 §:n 1 tai 3 momentissa, 14 §:n 1 momentissa 
taikka 20 §:n 1 momentissa tarkoitetun tiedon toimiessaan lainkohdassa tarkoitetun henkilön 
palveluksessa tai muuten hänen apunaan, on vastaava velvollisuus tai oikeus kieltäytyä todistamasta 
kuin vastaavassa lainkohdassa tarkoitetulla henkilöllä. Palveluksessa tai apuna toiminut henkilö 
voidaan kuitenkin määrätä todistamaan 15 §:n 1 momentissa säädetyillä edellytyksillä. 
Palveluksessa tai apuna toiminut henki lö saa myös todistaa 15 §:n 2 momentissa säädetyillä 
edellytyksillä 13 tai 14 §:ssä tarkoitetun henkilön ja muun hänen palveluksessaan tai apunaan 
toimineen henkilön asiassa.  
Sovellettaessa 12 §:n 3 momenttia, 13 §:n 2 momenttia, 14 §:n 2 momenttia tai 20 §:n 2 momenttia 
vähimmäisrangaistuksesta ei oteta huomioon, mitä rikoslain 6 luvun 8 §:ssä  säädetään lievennetystä 
rangaistusasteikosta.  
23 § (12.6.2015/732)  
Jos henkilö kieltäytyy todistamasta, hänen on ilmoitettava kieltäytymisensä peruste ja saatettava 
todennäköiseksi sitä tukevat se ikat. 
Jos henkilö kuitenkin kieltäytyy todistamasta 18 tai 21 §:ssä tarkoitetulla perusteella, 
kieltäytyminen hyväksytään, jollei hän ole selvästi erehtynyt kieltäytymistä koskevan oikeuden tai 
velvollisuuden sisällöstä tai kieltäytyminen ole muutoin selvä sti perusteeton.  
Kirjallisen kertomuksen käyttökielto sekä todisteen hyödyntämiskielto (12.6.2015/732)   61 24 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuimessa ei saa käyttää todisteena kirjallista yksityisluonteista kertomusta, joka on annettu 
vireillä olevan tai alkavan oikeudenkäynnin varalta, paitsi jos:  
1) riita -asiassa, jossa sovinto on sallittu, asianosaiset suostuvat sen käyttämiseen todisteena;  
2) vastaaja toimittaa sen tuomioistuimelle kiistäessään 5 luvun 14 §:ssä tarkoitetun juoksevaan 
velkakirjaan, vekseliin tai shekkiin perustuvan vaatimuksen vastauksensa yhteydessä kiistämisensä 
todennäköisten syiden tueksi;  
3) muualla laissa toisin säädetään;  
4) tuomioistuin sen erityisestä syystä sallii.  
Tuomioistuimessa ei saa käyttää todisteena es itutkintapöytäkirjaan tai muulle asiakirjalle merkittyä 
tai muulla tavalla tallennettua lausumaa, ellei laissa toisin säädetä, paitsi jos lausuman antajaa ei 
voida kuulustella pääkäsittelyssä tai pääkäsittelyn ulkopuolella taikka hän on jäänyt asianmukaisi sta 
toimenpiteistä huolimatta tavoittamatta, eikä asian ratkaisemista tulisi enää viivyttää.  
Seuraavien esitutkinnassa videotallenteeseen tai siihen rinnastettavaan muuhun kuva - ja 
äänitallenteeseen tallennettua kuulustelua voidaan kuitenkin käyttää todist eena, jos syytetylle on 
varattu asianmukainen mahdollisuus esittää kuulusteltavalle kysymyksiä:  
1) henkilö, joka ei ole täyttänyt 15 vuotta tai jonka henkinen toiminta on häiriintynyt;  
2) 15–17-vuotias asianomistaja, joka on erityisen suojelun tarpeessa ot taen huomioon etenkin hänen 
henkilökohtaiset olosuhteensa ja rikoksen laatu;  
3) rikoslain 20 luvun  1, 2, 4, 5, 6 tai 7 §:ssä tarkoitetun seksuaalirikoksen 15 –17-vuotia s 
asianomistaja, joka ei halua tulla oikeudenkäyntiin kuultavaksi;  
4) rikoslain 20 luvun  1, 2, 4, 5, 6 tai 7 §:ssä tarkoitetun seksuaalirikoksen 18 vuotta täyttänyt 
asianomistaja, jos kuuleminen oikeudenkäynnissä vaarantaisi hänen terveytensä tai aiheuttaisi 
muuta vastaavaa merkittävää haittaa.  
25 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuin ei saa hyödyntää todistetta, joka on saatu kiduttamalla.  
Tuomioistuin ei saa rikosasiassa hyödyntää 18 §:ssä säädetyn vaitiolo -oikeuden vastaisesti 
hankittua todistetta. Hyödyntämiskielto koskee myös todistetta, j oka on hankittu muussa 
menettelyssä kuin esitutkinnassa tai rikosasian oikeudenkäynnissä henkilöltä pakkokeinon 
käyttämisen uhalla tai muutoin vastoin hänen tahtoaan, jos hän oli tällöin epäiltynä tai vastaajana 
rikoksesta taikka esitutkinta tai oikeudenkä ynti oli vireillä rikoksesta, josta häntä syytetään, ja jos 
todisteen hankkiminen rikosasiassa olisi ollut vastoin 18 §:ää. Jos kuitenkin henkilö on muussa 
menettelyssä kuin rikosasian käsittelyssä tai siihen rinnastuvassa menettelyssä antanut lakisääteise n 
velvollisuutensa täyttämisen yhteydessä totuudenvastaisen lausuman taikka väärän tai sisällöltään 
totuuden vastaisen asiakirjan taikka väärän tai väärennetyn esineen, sitä saadaan hyödyntää 
todisteena velvollisuuden vastaista menettelyä koskevassa rikosa siassa.   62 Muussa tapauksessa tuomioistuin saa hyödyntää myös lainvastaisesti hankittua todistetta, jollei 
hyödyntäminen vaaranna oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin toteutumista ottaen huomioon asian 
laatu, todisteen hankkimistapaan liittyvä oikeudenloukkauksen  vakavuus, hankkimistavan merkitys 
todisteen luotettavuudelle, todisteen merkitys asian ratkaisemisen kannalta ja muut olosuhteet.  
Asianosaisen kuulustelu (12.6.2015/732)  
26 § (12.6.2015/732)  
Asianosaista voidaan kuulustella todistelutarkoi tuksessa. Riita -asian asianosaisen on pysyttävä 
totuudessa antaessaan kertomuksensa ja vastatessaan tehtyihin kysymyksiin. Rikosasian 
asianomistajan on pysyttävä totuudessa tehdessään selkoa asiasta ja vastatessaan tehtyihin 
kysymyksiin.  
27 § (12.6.2015/732)  
Asianosaista, joka ei ole täyttänyt 15 vuotta tai jonka henkinen toiminta on häiriintynyt, voidaan 
kuulustella todist elutarkoituksessa, jos tuomioistuin harkitsee tämän soveliaaksi ja jos:  
1) henkilökohtaisella kuulemisella on asian selvittämiseksi keskeinen merkitys; ja  
2) kuuleminen ei todennäköisesti aiheuta kuultavalle sellaista kärsimystä tai muuta haittaa, joka voi  
vahingoittaa häntä tai hänen kehitystään.  
Tuomioistuimen on tarvittaessa määrättävä kuultavalle tukihenkilö. Tukihenkilöön sovelletaan, mitä 
oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 2 luvussa säädetään asianomistajalle määrättävästä 
tukihenkilöstä.  
28 § (12.6.2015/732)  
Asianosaisen laillisen edustajan kuulustelussa noudatetaan, mitä asianosaisen kuulustelusta 
säädetään . 
Todistajat (12.6.2015/732)  
29 § (12.6.2015/732)  
Jokaista muuta kuin asianosaista voidaan kuulustella todistajana.  
Asianomistajaa, jolla ei ole vaatimuksia, kuulustellaan rikosasiassa todistajana. Häneen ei 
kuitenkaan sovelleta, mitä 44 §:ssä säädetään todistajan vakuutuksesta ja 63 §:ssä pakkokeinoista 
todistajan kieltäytyessä todistamasta.  
Mitä 2 momentissa säädetään, sovelletaan rikosasiassa myös:  
1) siihen, jota on syytetty samasta teosta tai teosta, jolla on välitön yhteys siihen tek oon, jota syyte 
koskee;  
2) siihen, jolle on annettu sakkomääräys, rangaistusmääräys tai rikesakkomääräys 1 kohdassa 
tarkoitetusta teosta; (18.11.2016/987)   63 3) siihen, jonka teko esitutkintalain 3 luvun 9 §:n nojalla on päätetty jättää saattamatta syyttäjän 
harkittavaksi taikka jonka teosta syyttäjä on päättänyt jättää oikeudenkäynnistä rikosasioissa 
annetun lain 1 luvun 7 t ai 8 §:n taikka muun vastaavan toimenpiteistä luopumista tarkoittavan 
lainkohdan nojalla syytteen nostamatta.  
30 § (12.6 .2015/732)  
Todistajaan, joka ei ole täyttänyt 15 vuotta tai jonka henkinen toiminta on häiriintynyt, sovelletaan, 
mitä 27 §:ssä säädetään todistelutarkoituksessa kuultavasta asianosaisesta.  
31 § (12.6.2015/732)  
Jos käsiteltävän asian tuomari tai muu 13 luvun 2 §:n 1 momentissa tarkoitettu henkilö nimetään 
todistajak si, kysymys hänen kuulemisensa tarpeellisuudesta ratkaistaan noudattaen, mitä 13 luvun 9 
§:ssä säädetään esteellisyysväitteen ratkaisemista.  
Jos käsiteltävän asian syyttäjä tai asianosaisen oikeudenkäyntiavustaja tai -asiamies nimetään 
todistajaksi, tuomio istuimen on harkittava, onko hänen kuulemisensa tarpeen. Jos syyttäjä tai 
asianosaisen oikeudenkäyntiavustaja tai -asiamies velvoitetaan todistamaan, hänen on luovuttava 
tehtävästään. Tällöin tuomioistuimen on varattava asianomaiselle henkilölle tai hänen 
päämiehelleen tilaisuus hankkia toinen henkilö tehtävästään luopuneen sijaan.  
32 § (12.6.2015/732)  
Tasavallan presidentt iä ei kutsuta kuultavaksi todistajana.  
33 § (12.6.2015/732)  
Todistajaa voidaan kuulla rikosasiassa siten, ettei hänen he nkilöllisyytensä eivätkä yhteystietonsa 
paljastu ( anonyymi todistaja ), jos:  
1) häntä on oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 5 luvun 11 a –11 e §:n perusteella tehdyn 
päätöksen mukaan päätetty kuulla anonyymisti;  
2) päätös on lainvoimainen tai sitä on mainitun luvun 11 e §:n 3 momentin mukaan noudatettava;  
3) pääkäsittelyssä tutkitaan syytettä siitä rikoksesta, jonka selvittämiseksi hänelle on myönnetty 
anonymiteetti; ja  
4) hän vaatii, että häntä kuulustellaan siten, ettei hänen henkilöllisyytensä pa ljastu.  
Asiantuntijat (12.6.2015/732)  
34 § (12.6.2015/732)  
Asiantuntijaa kuullaan erityisiä tietoja vaativista kokemussäännöistä sekä niiden soveltamisesta 
asiassa ilmenneisiin seikkoihin.  
35 § (12.6.2015/732)  
Asiantuntijan on oltava rehelliseksi ja alallaan taitavaksi tunnettu.   64 Asiantuntijana ei saa toimia se, joka on asiaan tai asianosaiseen sellaisessa su hteessa, että hänen 
puolueettomuutensa vaarantuu.  
36 § (12.6.2015/732)  
Asiantuntija antaa lausuntonsa kirjallisesti.  
Asiantuntijaa on kuultava tuomioistuimessa suullisesti, jos:  
1) se on tarpeen asiantuntijan lausunnon epäselvyyksien, puutteellisuuksien tai ristiriitaisuuksien 
poistamiseksi;  
2) tuomioistuin katsoo sen muusta syystä tarpeelliseksi; tai  
3) asianosainen sit ä pyytää eikä kuuleminen ole ilmeisesti merkityksetöntä.  
37 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuin voi määrätä rikosasian vastaa jan mielentilan tutkittavaksi, jos:  
1) tuomioistuin on oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 11 luvun 5 a §:n mukaisessa 
välituomiossaan todennut rikosasian vastaajan menetelleen syytteessä kuvatulla rangaistavaksi 
säädetyllä tavalla;  
2) vastaajan m ielentilan tutkiminen on perusteltua; ja  
3) vastaaja suostuu mielentilatutkimukseen tai hän on vangittuna tai häntä syytetään rikoksesta, 
josta voi seurata ankarampi rangaistus kuin vuosi vankeutta.  
Tuomioistuin voi syyttäjän taikka rikoksesta epäillyn tai  tämän edunvalvojan esityksestä määrätä 1 
momentin 2 ja 3 kohdassa säädetyin edellytyksin epäillyn mielentilan tutkittavaksi jo esitutkinnan 
aikana tai ennen pääkäsittelyä, jos rikoksesta epäilty on tunnustanut syyllistyneensä rangaistavaksi 
säädettyyn tek oon tai jos mielentilatutkimuksen tarve on muutoin selvä. Tuomioistuimen 
päätösvaltaisuudesta ja istunnon pitämisestä tässä momentissa tarkoitettua päätöstä tehtäessä 
säädetään pakkokeinolain 3 luvun 1 §:n 2 momentissa.  
Ennen kuin tehdään rikoslain 2 c luvun 11 §:ssä  tarkoitettu päätös koko rangaistusajan 
suorittamisesta vankilassa, syytetyn mielentila on määrättävä tutkittavaksi. Tuomioistuimen on 
samalla pyydettävä la usunto siitä, onko syytettyä pidettävä erittäin vaarallisena toisen hengelle, 
terveydelle tai vapaudelle.  
Rikoslain 2 c luvun 12 §:ssä tarkoitettua koko rangaistusajan vankilassa suorittamisen uutta 
käsittelyä varten on Helsingin hovioikeuden pyydettävä la usunto siitä, onko koko rangaistusaikaa 
suorittavaa enää pidettävä erittäin vaarallisena toisen hengelle, terveydelle tai vapaudelle.  
Mielentilan tutkimisesta ja sitä varten sairaalaan ottamisesta säädetään erikseen.  
Asiakirjat ja katselmuskohteet (12.6.2015/732)  
38 § (12.6.2015/732)   65 Näyttönä tuomioistuimelle voidaan esittää esine tai asiakirja. Tuomioistuin voi näytön 
hankkimiseksi toimi ttaa sellaisen esineen, jota ei voida hankaluudetta tuoda tuomioistuimeen, tai 
kiinteän omaisuuden tai paikan taikka muun kohteen katselmuksen.  
Edellä 1 momentissa tarkoitettua näyttöä voidaan esittää tai hankkia siitä huolimatta, että 
asiakirjasta taikka esineestä tai muusta katselmuskohteesta ilmenee salassa pidettävää tai vaitiolo -
oikeuden alaista tietoa, jos todistetta voidaan ilman kohtuutonta haittaa käsitellä niin, ettei tällainen 
tieto tule ilmi.  
39 § (12.6.2015/732)  
Asiakirjasta saadaan esittää jäljennös, jollei tuomioistuin määrää, että asiakirja on esitettävä 
alkuperäisenä.  
40 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuin voi määrätä esineen tai asiakirjan tuotavaksi tuomioistuimeen taikka katselmuksen 
toimitettavaksi, jos esineellä tai asiakirja lla voi olla merkitystä näyttönä tai jos katselmuksen 
toimittamisella voi olla merkitystä näytön saamiseksi.  
Ennen 1 momentissa tarkoitetun määräyksen antamista asianomaiselle henkilölle on varattava 
tilaisuus tulla kuulluksi. Tarvittaessa häntä voidaan ku ulustella siten kuin asianosaisen tai todistajan 
kuulustelemisesta säädetään sekä ottaa vastaan myös muita todisteita.  
Tuomioistuin voi tarvittaessa määrätä asianomaisen henkilön täyttämään velvollisuutensa sakon 
uhalla. Tuomioistuin voi myös määrätä, että  ulosottomies noutaa asiakirjan tai esineen 
tuomioistuimeen, jolloin noudatetaan ulosottokaaren 3 lukua. Tuomioistuimella on oikeus saada 
poliisilta virka -apua katselmuksen toimittamisen turvaamiseksi.  
Kutsut (12.6.2015/732)  
41 § (12.6.2015 /732)  
Jos todistelutarkoituksessa kuultava asianosainen taikka todistajaksi tai asiantuntijaksi nimetty on 
tuomioistuimessa läsnä, häntä voidaan kuulla heti.  
Tarvittaessa tuomioistuin huolehtii todistajan ja asiantuntijan kutsumisesta, jollei sitä 11 luvun  2 
§:ssä mainitulla perusteella ole annettu asianosaisten huolehdittavaksi tai jollei oikeudenkäynnistä 
rikosasioissa annetun lain 5 luvun 19 §:stä muuta johdu. Kuultava on kutsuttava tuomioistuimen 
asettaman sakon uhalla ja kutsu on annettava henkilökohta isesti tiedoksi siten kuin 11 luvun 3, 3 b 
tai 4 §:ssä säädetään.  
Kutsussa on ilmoitettava, minä päivänä ja kellonaikana sekä missä istunto pidetään. Kutsussa on 
myös mainittava tarpeelliset tiedot asianosaisista ja asiasta. Lisäksi kutsussa on ilmoitettav a 62 tai 
64 §:ssä sekä 65 §:n 3 momentissa tarkoitetut tiedot.  
Jos 52 §:ssä tai 56 §:n 2 momentissa tarkoitettu kuulustelu toimitetaan viranomaisen luona, 
kuulusteluun voidaan soveltaa, mitä todistelutarkoituksessa kuultavan asianosaisen taikka todistajan 
ja asiantuntijan poissaolon seuraamuksista ja heihin kohdistettavista pakkokeinoista säädetään. 
Kutsussa on ilmoitettava 3 momentissa säädettyjen tietojen lisäksi, millä tavoin kuulustelu 
toimitetaan.   66 Edellä 1 momentissa tarkoitetun henkilön kutsusta katse lmukseen noudatetaan, mitä edellä tässä 
pykälässä ja muualla säädetään kutsusta istuntoon.  
42 § (12.6.2015/732)  
Jollei m uusta laista, Euroopan unionin lainsäädännöstä tai Suomea sitovasta kansainvälisestä 
sopimuksesta muuta johdu, tuomioistuin huolehtii kutsumisesta, jos kutsu todistajalle tai 
asiantuntijalle on annettava tiedoksi maan ulkopuolella. Tuomioistuimen on lähete ttävä kutsu 
tiedoksiantoa varten sen maan viranomaiselle, missä todistaja tai asiantuntija oleskelee. Kutsussa on 
ilmoitettava päivä, jona se on viimeistään annettava tiedoksi.  
Todistajaan tai asiantuntijaan, joka oikeusapupyynnön mukaisesti vieraassa valt iossa tiedoksi 
annetusta kutsusta huolimatta jää saapumatta Suomeen, ei sovelleta, mitä 62 §:ssä säädetään 
esteettömän poissaolon seuraamuksista, ellei kutsuttu tämän jälkeen ole vapaaehtoisesti saapunut 
Suomeen ja jättänyt noudattamatta Suomessa tiedoksia nnetun kutsun saapua kuultavaksi 
tuomioistuimeen.  
Todistajan ja asianosaisen velvollisuudesta saapua toisesta Pohjoismaasta kuultavaksi Suomen 
tuomioistuimessa säädetään velvollisuudesta saapua toisen pohjoismaan tuomioistuimeen eräissä 
tapauksissa annetus sa laissa (349/1975) . 
Todistelumenettely pääkäsittelyssä (12.6.2015/732)  
43 § (12.6.2015/732)  
Ennen todistajan tai asiantuntijan kuulemista tuomioistui men puheenjohtajan on kysyttävä 
kuultavalta hänen nimeään ja tarvittaessa varmistauduttava hänen henkilöllisyydestään. Tarvittaessa 
puheenjohtajan on tiedusteltava, onko estettä antaa vakuutusta ja onko kuultavalla velvollisuus tai 
oikeus kieltäytyä todist amasta. Puheenjohtajan on tarvittaessa tiedusteltava kuultavan 
uskottavuuteen vaikuttavia seikkoja.  
Jos todistajalla tai asiantuntijalla on oikeus kieltäytyä todistamasta, puheenjohtajan on ilmoittava se 
kuultavalle ja kerrottava, että jollei hän tahdo käy ttää hyväkseen tätä etua, hänellä on sama 
totuusvelvollisuus kuin muillakin todistajilla tai asiantuntijoilla. Puheenjohtajan on lisäksi 
tarvittaessa muutoinkin selostettava kuultavaa koskevan vaitiolovelvollisuuden tai vaitiolo -
oikeuden sisältö.  
Anonyymil lä todistajalla ei ole velvollisuutta ilmoittaa henkilöllisyyttään.  
44 § (12.6.2015/732)  
Todistajan on ennen kuulustelua  annettava seuraava vakuutus: Minä N. N. lupaan ja vakuutan 
kunniani ja omantuntoni kautta, että minä todistan ja kerron kaiken totuuden tässä asiassa siitä 
mitään salaamatta tai siihen mitään lisäämättä taikka sitä muuttamatta.  
Vakuutusta ei anna:  
1) se, joka ei ole täyttänyt 15 vuotta;  
2) se, jonka henkinen toiminta on häiriintynyt niin, ettei hän ilmeisesti ymmärrä vakuutuksen 
merkitystä;   67 3) rikosasiassa:  
a) asianomistaja, jolla ei ole asiassa vaatimuksia;  
b) se, jota on syytetty samasta teosta tai teost a, jolla on välitön yhteys siihen tekoon, jota syyte 
koskee;  
c) se, jolle on annettu sakkomääräys, rangaistusmääräys tai rikesakkomääräys b alakohdassa 
tarkoitetusta teosta; (18.11.2016/987)  
d) se, jonka teko esitutkintalain 3 luvun 9 §:n nojalla on päätetty jättää saattamatta syyttäjän 
harkittavaksi taikka jonka teosta syyttäjä on päättänyt jättää oikeudenkäynnistä rikosa sioissa 
annetun lain 1 luvun 7 tai 8 §:n taikka muun vastaavan toimenpiteistä luopumista tarkoittavan 
lainkohdan nojalla syytteen nostamatta;  
4) anonyymi todistaja.  
45 § (12.6.2015/732)  
Asiantuntijan on ennen kuulustelua annettava seuraava vakuutus: Minä N. N. lupaan ja vakuutan 
kunniani ja omantuntoni kautta, että täytän parhaan ymmärrykseni mukaan minulle annetun 
asiantuntijatehtävän.  
46 § (12.6.2015/732)  
Ennen kuin todistaja tai asiantuntija esittää kertomuksensa, tuomioistuimen puheenjohtajan on 
muistutettava häntä totuusvelvollisuudesta ja, jos vakuutus on annettu, sen tärkeydestä.  
47 § (12.6.20 15/732)  
Todistelutarkoituksessa kuultavan asianosaisen ja todistajan tulee esittää kertomuksensa suullisesti 
viittaamatta kirjalliseen kertomukseen. Kuultava saa kuitenkin käyttää muistinsa tukemiseksi 
kirjallista muistiinpanoa.  
Jos kuultava suullisessa ke rtomuksessaan poikkeaa siitä, mitä hän on aikaisemmin 
tuomioistuimelle, syyttäjälle tai esitutkintaviranomaiselle kertonut, tai ei anna kertomusta, 
kuultavan aikaisempaa kertomusta saadaan käyttää todisteena siltä osin kuin suullinen kertomus 
poikkeaa aika isemmasta kertomuksesta tai kuultava ei ole antanut kertomusta.  
48 § (12.6.2015/732)  
Riita -asiassa kuulustellaan ennen m uun suullisen todistelun vastaanottamista asianosaisia ja 
rikosasiassa asianomistajaa ja vastaajaa, jollei tuomioistuin erityisestä syystä päätä toisin. 
Kuulustelu toimitetaan siten kuin jäljempänä tässä pykälässä säädetään. Tarvittaessa voidaan 
kuitenkin poiketa 2–4 momentissa säädetystä.  
Riita -asiassa asianosaisen pääkuulustelun toimittaa hänen avustajansa. Rikosasiassa vastaajan 
pääkuulustelun toimittaa hänen avustajansa. Asianomistajan pääkuulustelun toimittaa hänen 
avustajansa tai syyttäjä. Jollei asia nosaisella riita -asiassa tai vastaajalla rikosasiassa ole avustajaa, 
pääkuulustelun toimittaa tuomioistuin tai rikosasiassa myös syyttäjä. Pääkuulustelussa kuultavan  68 tulee oma -aloitteisesti ja tarvittaessa hänelle esitettyjen kysymysten avulla esittää kert omuksensa 
yhtäjaksoisesti.  
Vastakuulustelun toimittaa pääkuulustelun toimittaneen asianosaisen vastapuoli. Asianomistajan, 
jolla ei ole asiassa vaatimuksia, vastakuulustelun toimittaa syyttäjän vastapuoli. Jos vastapuoli ei ole 
saapuvilla, vastakuulustelun  toimittaa tuomioistuin tai rikosasiassa myös syyttäjä.  
Vastakuulustelun jälkeen tuomioistuimella ja asianosaisilla on oikeus tehdä kuultavalle 
kysymyksiä. Pääkuulustelusta huolehtineelle osapuolelle tulee varata ensimmäiseksi tilaisuus 
kysymysten tekemise en. 
Tuomioistuin kuulustelee kuultavan, joka ei ole täyttänyt 15 vuotta tai jonka henkinen toiminta on 
häiriintynyt, jollei tuomioistuin katso olevan erityistä aihetta uskoa kuulustelemista asianosaisen 
tehtäväksi. Asianosaisille on varattava tilaisuus esi ttää kysymyksiä kuultavalle tuomioistuimen 
välityksellä tai, jos tuomioistuin katsoo sen soveliaaksi, suoraan kuultavalle. Kuuleminen voi 
tapahtua tarvittaessa muussa tilassa kuin tuomioistuimen istuntosalissa.  
Pääkuulustelussa ei saa esittää kysymyksiä, j otka sisältönsä, muotonsa tai esittämistapansa puolesta 
johtavat määrätynlaiseen vastaukseen. Vastakuulustelussa ja täydentäviä kysymyksiä esitettäessä 
tällaiset kysymykset ovat sallittuja, kun pyritään selvittämään sitä, missä määrin todistajan 
kertomus v astaa todellista tapahtumien kulkua. Tuomioistuimen tulee evätä asiaan kuulumattomat 
taikka eksyttävät tai muuten sopimattomat kysymykset.  
49 § (12.6.2015/732)  
Todistajan ja asiantuntijan kuulustelu toimitetaan siten kuin 2 momentissa sekä 48 §:n 3 –6 
momentissa säädetään. Tarvittaessa voidaan kuitenkin poiketa 2 momentissa ja 48 §:n 3 ja 4 
momentissa säädetystä. Asianomista jaa, jolla ei ole asiassa vaatimuksia, kuullaan kuitenkin 48 §:n 
mukaisesti.  
Pääkuulustelusta huolehtii se osapuoli, joka on nimennyt kuultavan. Jos kuultavan on nimennyt 
tuomioistuin tai jos kuultava on molemman osapuolen nimeämä, tuomioistuin päättää, ku mpi 
osapuolista huolehtii pääkuulustelusta, jollei soveliaimmaksi ole katsottava, että tuomioistuin 
huolehtii siitä.  
50 § (12.6.2015/732)  
Jos asiassa kuullaan useita henkilöitä todistelutarkoituksessa, kuulustellaan heidät kukin erikseen. 
Heitä saadaan kuitenkin kuulustella vastakkain, jos kertomukset tai lausunnot ovat epäselvät tai 
ristiriitaiset taikka se on muuten tarpe en. 
Henkilö, joka on nimetty todistajaksi tai asiantuntijaksi, ei saa olla läsnä asian käsittelyssä enempää 
kuin hänen kuulustelemisensa vaatii. Tuomioistuin voi kuitenkin tarvittaessa sallia, että asiantuntija 
on läsnä asian käsittelyn muissa osissa. Tuom ioistuin voi tarvittaessa myös sallia, että 
asianomistaja, jolla ei ole asiassa vaatimuksia, on läsnä asian käsittelyssä ennen kuin häntä kuullaan 
todistelutarkoituksessa. Tällainen asianomistaja saa olla läsnä kuulustelunsa jälkeen.  
51 § (12.6.2015/732)   69 Todistelutarkoituksessa kuultavaa asianosaista sekä todistajaa ja asiantuntijaa voidaan kuulla 
pääkäsittelyssä näkösuojan  takaa taikka asianosaisen tai muun henkilön läsnä olematta, jos 
tuomioistuin harkitsee tämän soveliaaksi ja menettely on tarpeen:  
1) kuultavan taikka tällaiseen henkilöön 17 §:n 1 momentissa tarkoitetussa suhteessa olevan 
henkilön suojaamiseksi henkeen ta i terveyteen kohdistuvalta uhalta;  
2) jos kuultava muuten jättäisi ilmaisematta, mitä asiasta tietää;  
3) jos henkilö häiritsee tai koettaa eksyttää kuultavaa tämän puhuessa; tai  
4) jos rikosasiassa kuultava on muusta kuin 1 kohdassa tarkoitetusta syystä erityisen suojelun 
tarpeessa ottaen huomioon etenkin hänen henkilökohtaiset olosuhteensa ja rikoksen laatu.  
(8.1.2016/11)   
Asianosaisille on varattava tilaisuus esittää kuultavalle kysymyksiä.  
Kuultavan kuulemisesta yleisön läsnä olematta säädetään oikeudenkäynnin julkisuudesta yleisissä 
tuomioistuimissa annetussa laissa.  
52 § (12.6.2015/732)  
Todistelutarkoituksessa kuultavaa asianosaista sekä todistajaa ja asiantuntijaa voidaan kuulla 
pääkäsittel yssä hänen henkilökohtaisesti läsnä olematta käyttäen videoneuvottelua tai muuta 
soveltuvaa teknistä tiedonvälitystapaa, jossa istuntoon osallistuvilla on puhe - ja näköyhteys 
keskenään, jos tuomioistuin harkitsee tämän soveliaaksi ja jos:  
1) kuultava ei s airauden tai muun syyn vuoksi voi saapua henkilökohtaisesti pääkäsittelyyn;  
2) kuultavan henkilökohtaisesta saapumisesta pääkäsittelyyn aiheutuu todisteen merkitykseen 
verrattuna huomattavia kustannuksia tai huomattavaa haittaa;  
3) kuultavan kertomuksen u skottavuutta voidaan luotettavasti arvioida ilman hänen 
henkilökohtaista läsnäoloaan pääkäsittelyssä;  
4) menettely on tarpeen kuultavan taikka tällaiseen henkilöön 17 §:n 1 momentissa tarkoitetussa 
suhteessa olevan henkilön suojaamiseksi henkeen tai terve yteen kohdistuvalta uhalta;  
5) kuultava ei ole täyttänyt 15 vuotta tai hänen henkinen toimintansa on häiriintynyt; tai  
6) rikosasiassa kuultava on muusta kuin 4 kohdassa tarkoitetusta syystä erityisen suojelun tarpeessa 
ottaen huomioon etenkin hänen henk ilökohtaiset olosuhteensa ja rikoksen laatu.  
(8.1.2016/11)   
Edellä 1 momentin 1 –3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa voi daan kuulemisessa kuitenkin käyttää 
myös puhelinta.  
Asianosaisille on varattava tilaisuus esittää kuultavalle kysymyksiä.   70 53 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuin voi rikosasiassa päättää, jos se on anonyymin todistajan henkilöllisyyden salaamiseksi 
välttämätöntä, että häntä kuullaan pääkäsittelyssä näkösuojan takaa tai vastaajan läsnä olematta 
taikka hänen henkilökohtaisesti läsn ä olematta käyttäen puhelin - tai videoyhteyttä taikka muuta 
soveltuvaa teknistä tiedonvälitystapaa. Todistajan ääni voidaan kuulemisessa myös muuntaa siten, 
ettei anonyymiä todistajaa voi siitä tunnistaa.  
Asianosaisille on varattava tilaisuus esittää anony ymille todistajalle kysymyksiä.  
Sen estämättä, mitä 51 §:n 3 momentissa säädetään, anonyymiä todistajaa kuullaan yleisön läsnä 
olematta, jos se on anonyymin todistajan henkilöllisyyden salaamiseksi välttämätöntä.  
54 § (12.6.2015/732)  
Asiantuntijalausunto, asiakirja, katselmuskohde sekä 24 §:ssä tai 47 §:n 2 momentissa tarkoitettu 
kertomus tai lausuma on pääkäsittelyssä esit eltävä tarpeellisilta osiltaan.  
55 § (12.6.2015/732)  
Pääkäsittelyssä, joka on aloitettu 6 luvun 7 §:n tai oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 6 
luvun 3 §:n 2 momentin nojalla, voidaan asianosaisen poissa ollessa kuulla todistelutarkoituksessa 
toista asianosaista taikka todistajaa tai asiantuntijaa, jos asianosaiselle on ilmoitettu kutsussa, että 
todis telu voidaan ottaa vastaan hänen poissaolostaan huolimatta. Asiaa saadaan tarvittaessa käsitellä 
myös muilta osin.  
Jatkettaessa pääkäsittelyä lykkäyksen jälkeen tuomioistuimen on tehtävä asianosaiselle selko 
asiassa hänen poissa ollessaan kertyneestä oikeu denkäyntiaineistosta.  
Todistelua ei asianosaisen saapuvilla ollessa oteta vastaan uudelleen. Todistelu on kuitenkin 
otettava vastaan uudelleen, jos asianosainen sitä pyytää ja hänen poissaolonsa on aiheutunut 
laillisesta esteestä, jota hän ei ole voinut aj oissa ilmoittaa, tai jos tuomioistuin harkitsee todistelun 
uudelleen vastaanottamisen erityisestä syystä tarpeelliseksi. Jos pääkäsittelyssä on 1 momentin 
nojalla esitetty todistelua, josta asianosaiselle ei kutsussa ole ilmoitettu, se on asianosaisen 
pyyn nöstä otettava uudelleen vastaan.  
Todistelumenettely pääkäsittelyn ulkopuolella (12.6.2015/732)  
56 § (12.6.2015/732)  
Todiste voidaan ottaa vastaan pääkäsittelyn ulkopuolella, jos:  
1) pääkäsittely peruutetaan ja voidaan olettaa, että todistajaa, asiantuntijaa taikka riita -asian 
asianosaista tai rikosasiassa todistelutarkoituksessa kuultavaa asianomistajaa ei tarvitse tai voida 
kuulla uudelleen pääkäsittelyssä taikka kuultavan saapumisesta pääkäsittelyyn aiheutuu todistelun 
merkitykseen  verrattuna huomattavia kustannuksia tai huomattavaa haittaa;  
2) todistelutarkoituksessa kuultava asianosainen taikka todistaja tai asiantuntija ei sairauden tai 
muun syyn vuoksi voi saapua pääkäsittelyyn taikka hänen saapumisesta pääkäsittelyyn aiheutuu 
todisteen merkitykseen verrattuna huomattavia kustannuksia tai huomattavaa haittaa;   71 3) asiakirjaa ei voida esittää tai katselmusta toimittaa pääkäsittelyssä taikka asiakirjan esittäminen 
tai katselmuksen toimittaminen pääkäsittelyssä todisteen merkitykseen verrattuna aiheuttaisi 
huomattavia kustannuksia tai huomattavaa haittaa;  
4) ennen pääkäsittelyä on tarpeen kuulla asianosaista tai muuta henkilöä tai ottaa vastaan muuta 
selvitystä sellaisen seikan selvittämiseksi, josta asiantuntijaa kuullaan.  
Jos todiste  otetaan vastaan 1 momentin 2 tai 4 kohdan nojalla, kuultavaa voidaan kuulla hänen 
henkilökohtaisesti läsnä olematta käyttäen videoneuvottelua tai muuta soveltuvaa teknistä 
tiedonvälitystapaa, jossa istuntoon osallistuvilla on puhe - ja näköyhteys keskenään , jos tuomioistuin 
harkitsee tämän soveliaaksi.  
Asiaa saadaan käsitellä pääkäsittelyn ulkopuolella myös muilta osin, jos se on asian selvittämiseksi 
erityisen tärkeää.  
57 § (12.6.2015/732)  
Tuomioistuimen on kutsuttava asianosaiset 56 §:n 1 momentin 2 –4 kohdassa tarkoitettuun 
pääkäsittelyn ulkopuolella pidettävään todisteiden vastaanottamista varten toimitettavaan 
käsittelyy n. Kutsussa on mainittava, että käsittely voidaan toimittaa asianosaisen poissaolosta 
huolimatta.  
58 § (12.6.2015/732)  
Jos todiste otetaan vastaan pääkäsittelyn ulkopuolella 56 §:n 1 momentin 2 –4 kohdan nojalla tai jos 
pääkäsittelyä ei pidetä, todiste voidaan ottaa vastaan myös toisessa tuomioistuimessa.  
Jos tuomioistuin päättää, että todiste on otettava vastaan toisessa tu omioistuimessa, tuomioistuimen 
on tehtävä tälle todisteen vastaanottamista koskeva esitys ja samalla lyhyesti selostettava asia ja se, 
mitä todisteella halutaan näyttää toteen. Tuomioistuimen on samalla toimitettava todisteen 
vastaanottavalle tuomioistuime lle ne asian käsittelystä kertyneet asiakirjat, jotka ovat tarpeen 
todisteen vastaanottamiseksi.  
Tuomioistuin, joka toisen tuomioistuimen esityksestä ottaa vastaan todisteen, määrää, milloin 
todisteen vastaanottaminen tapahtuu.  
Todisteen vastaanottaneen tu omioistuimen on toimitettava todisteen vastaanottamisesta kertynyt 
oikeudenkäyntiaineisto sille tuomioistuimelle, jossa pääasiaa koskeva oikeudenkäynti on vireillä.  
59 § (12.6.2015/732)  
Pääkäsittelyn ulkopuolella vastaanotettua todistetta ei oteta uudelleen vastaan pääkäsittelyssä. 
Todistelu on kuitenkin otettava vastaan uudelleen, jos asianosainen on ollut poissa ja hän si tä 
pyytää ja hänen poissaolonsa on aiheutunut laillisesta esteestä, jota hän ei ole voinut ajoissa 
ilmoittaa, tai tuomioistuin harkitsee todistelun uudelleen vastaanottamisen erityisestä syystä 
tarpeelliseksi.  
Tuomioistuimen on tarvittaessa tehtävä pääkäsi ttelyssä selkoa pääkäsittelyn ulkopuolella todistelun 
vastaanottamisessa kertyneestä oikeudenkäyntiaineistosta.  
60 § (12.6.2015/732)   72 Todisteen vastaanottamisesta ulkomailla säädetään erikseen.  
Todistelu vastaisuuden varalta (12.6.2015/732)  
61 § (12.6.2015/732)  
Asianomaisen henkilön hakemuksesta käräjäoikeudessa kuullaan todistajaa tai asiantuntijaa taikka 
esitetään asiakirja tai esine taikka toimitetaan katselmus riita -asiassa, josta oikeudenkäynti ei vielä 
ole vireillä, jos hakijan oikeus saattaa olla todisteen vastaanottamisen tai katselmuksen 
toimittamisen varassa. Edellytyksenä on lisäksi vaara, että todi stajaa tai asiantuntijaa voidaan vain 
vaikeuksin kuulla myöhemmin tai että muu todiste häviää tai että se voidaan vain vaikeuksin esittää 
myöhemmin taikka että katselmus voidaan vain vaikeuksin toimittaa myöhemmin.  
Jos toisen henkilön oikeus on todistelun varassa, voidaan hänet tarvittaessa kutsua käsittelyyn.  
Todiste otetaan vastaan kuultavan taikka asiakirjan tai esineen haltijan yleisessä oikeuspaikassa 
taikka siinä käräjäoikeudessa, johon mainittu henkilö suostuu saapumaan.  
Hakija vastaa tässä pykälässä  tarkoitetusta todistelusta aiheutuvista kuluista.  
Pakkokeinot (12.6.2015/732)  
62 § (12.6.2015/732)  
Jos todistaja jää pois ilman laillista estettä tai poistuu luvatta, todistaja tuomitaan asetettuun 
uhkasakkoon ja tuomioistuin voi määrätä todistajan noudettavaksi heti tuomioistuimeen, jollei asian 
käsittelyä päätetä jatkaa myöhemmin. Jos asian käsittelyä päätetään jatkaa toisessa istunnossa, on 
asetettava korkeampi uhkasakko tai tarvittaessa määrättävä todistaja noudettavaksi. Noudettavaksi  
määrätty todistaja saadaan ottaa säilöön. Vapaudenmenetys saa kuljetusaikoineen kestää enintään 
viisi vuorokautta. Vapaudenmenetys ei saa kuitenkaan kestää pidempään kuin oikeudenkäynnin 
järjestämisen turvaamiseksi on välttämätöntä.  
Jos todistajan tai muu n todistelutarkoituksessa henkilökohtaisesti kuultavan käyttäytymisen 
perusteella on aihetta olettaa, ettei hän tule noudattamaan kutsua saapua tuomioistuimeen, 
tuomioistuin voi määrätä hänet noudettavaksi istuntoon.  
Jos 1 tai 2 momentissa tarkoitettu henk ilö on noudettu tuomioistuimeen, asetettua uhkasakkoa ei saa 
tuomita.  
Oikeuteen tämän pykälän nojalla noudettavaksi määrätty henkilö vastaa noudosta aiheutuneista 
kustannuksista.  
63 § (12.6.2015/732)  
Jos todistaja oikeudettomasti kieltäytyy todistamasta, tuomioistuin velvoittaa hänet täyttämään 
velvollisuutensa sakon uhalla. Jos todistaja kieltäytyy noudattamasta tuomioistu imen määräystä, 
tuomioistuin tuomitsee uhkasakon maksettavaksi. Jos todistaja edelleen kieltäytyy noudattamasta 
tuomioistuimen määräystä, tuomioistuin voi, ottaen huomioon asian laatu, todistajankertomuksen 
merkitys asian ratkaisemisen kannalta, todistajan  henkilökohtaiset olot ja muut olosuhteet, määrätä 
todistajan painostusvankeudella täyttämään velvollisuutensa.   73 Todistajaa ei saa pitää painostusvankeudessa kauempaa kuin on välttämätöntä 
todistamisvelvollisuuden täyttämiseksi eikä kauempaa kuin enintään k uusi kuukautta. 
Painostusvankeus ei saa kuitenkaan kestää pidempään kuin asia on asianomaisessa 
tuomioistuimessa vireillä. Jos todistaja suostuu todistamaan, asian käsittelyä on jatkettava niin pian 
kuin se on mahdollista.  
Tuomioistuimen on vähintään kahde n viikon välein käsiteltävä uudelleen kysymys 
painostusvankeuden jatkamisesta. Vapautensa menettänyttä on kuultava henkilökohtaisesti siitä, 
suostuuko hän todistamaan. Asian käsittelyssä noudatetaan muutoin soveltuvin osin, mitä 
pakkokeinolain 3 luvussa sä ädetään.  
Painostusvankeuteen määrättyyn todistajaan sovelletaan, mitä poliisin säilyttämien henkilöiden 
kohtelusta annetussa laissa (841/2006)  säädetään ottaen huomioon vapaudenmenetyksen peruste.  
64 § (12.6.2015/732)  
Todistajaan, joka ei ole täyttänyt 15 vuotta  tai jonka henkinen toiminta on häiriintynyt, ei sovelleta 
62 ja 63 §:ää. Hänet saadaan kuitenkin noutaa tuomioistuimeen. Painostusvankeuteen ei saa määrätä 
alle 18 -vuotiasta todistajaa. Edellä 29 §:n 2 ja 3 momentissa tarkoitettuun todistajaan ei sovellet a 63 
§:ää.  
Asiantuntijaan sovelletaan 62 §:ää. Asiantuntijaa ei kuitenkaan saa määrätä noudettavaksi 
tuomioistuimeen.  
Jos se, joka on nimennyt todistajan tai asiantuntijan, luopuu hänen kuulustelemisestaan, tai sitä 
koskeva kysymys muuten raukeaa, todistaj alle 62 tai 63 §:n nojalla tai asiantuntijalle 62 §:n nojalla 
asetettua uhkasakkoa ei saa tuomita eikä todistajaa vastaan saa käyttää painostusvankeutta. 
Todistaja vastaa kuitenkin noutokustannuksista, jos määräys siitä on annettu ennen luopumista tai 
raukeamista.  
Korvaukset ja palkkiot (12.6.2015/732)  
65 § (12.6.2015/732)  
Todistajalla on oikeus saada kohtuullinen korvaus tarpeellisista matka - ja 
toimeentulokustannuksista sekä taloudellisesta menetyksestä.  
Todistajan nimennyt yksityinen asia nosainen vastaa todistajalle tulevasta korvauksesta. Jos 
todistajan on nimennyt useampi asianosainen, he vastaavat korvauksesta yhteisvastuullisesti. Jos 
tuomioistuin on omasta aloitteestaan kutsunut todistajan, yksityisten asianosaisten on 
yhteisvastuulli sesti suoritettava hänelle korvaus. Valtion varoista todistajalle maksettavasta 
korvauksesta säädetään erikseen.  
Yksityisen asianosaisen nimeämällä todistajalla on oikeus saada ennakolta korvaus matka - ja 
toimeentulokustannuksistaan. Ennakko on sen suorite ttava, jonka 2 momentin mukaan on 
maksettava todistajalle korvaus. Kutsumisen yhteydessä on annettava tieto oikeudesta ennakkoon. 
Ennakon riittävyyden harkitsee tuomioistuin.  
Jos ennakon maksamiseen velvollinen asianosainen pyydettäessä ei suorita todistaj alle ennakkoa, ei 
tämä ole velvollinen saapumaan tuomioistuimeen. Asianosaisella ei myöskään sen jälkeen ole 
oikeutta vaatia todistajaa kuulusteltavaksi, jos siitä aiheutuisi asiassa viivytystä.   74 66 § (12.6.2015/732)  
Asiantuntijalla on oikeus saada kohtuullinen palkkio työstään ja ajanhukasta sekä korvaus 
tarpeellisista kuluistaan. Jos lausunnon on antanut viranomainen taikk a julkisen viran tai toimen 
haltija taikka se, joka on määrätty antamaan lausuntoja kysymyksessä olevalta alalta, palkkio ja 
korvaus suoritetaan ainoastaan, jos siitä on erikseen säädetty.  
Asiantuntijan nimennyt yksityinen asianosainen vastaa asiantuntijan  palkkiosta ja korvauksesta. Jos 
asiantuntijan on nimennyt useampi asianosainen, he vastaavat asiantuntijan palkkiosta ja 
korvauksesta yhteisvastuullisesti. Jos tuomioistuin on omasta aloitteestaan nimennyt asiantuntijan, 
yksityisten asianosaisten on yhtei svastuullisesti suoritettava hänelle palkkio ja korvaus. Muissa 
tapauksissa palkkio ja korvaus suoritetaan valtion varoista.  
Asiantuntijalla on oikeus saada ennakolta korvaus tarpeellisista kuluistaan. Ennakko on sen 
suoritettava, jonka 2 momentin mukaan o n maksettava asiantuntijalle korvaus. Ennakon 
riittävyyden harkitsee tuomioistuin.  
Valtion varoista etukäteen suoritetun korvauksen maksamisesta takaisin valtiolle säädetään 21 
luvun 13 §:ssä ja oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 9 luvun 1 §:ssä.  
Mitä tässä pykälässä säädetään, sovelletaan myös katselmuksen toimittamisesta aiheutuneisiin 
kustannuksiin.  
67 § (12.6. 2015/732)  
Jos muu kuin asianosainen on velvoitettu tuomaan tuomioistuimeen 38 §:ssä tarkoitettu esine tai 
asiakirja, hänellä on oikeus saada kohtuullinen korvaus kuluistaan.  
Korvauksesta vastaa asiakirjan tai katselmusesineen todisteeksi nimennyt yksityinen asianosainen. 
Jos asiakirjan tai katselmusesineen on nimennyt todisteeksi useampi asianosainen, he vastaavat 
korvauksesta yhteisvastuullisesti. Jos tuomioistuin on omasta aloitteestaan nimennyt asiakirjan tai 
katselmusesineen todisteeksi, yksity iset asianosaiset vastaavat korvauksesta yhteisvastuullisesti. 
Muissa tapauksissa korvaus suoritetaan valtion varoista.  
Valtion varoista suoritetun korvauksen maksamisessa takaisin valtiolle sovelletaan 21 luvun 13 §:ää 
ja oikeudenkäynnistä rikosasioissa a nnetun lain 9 luvun 1 §:ää.  
Muutoksenhaku (12.6.2015/732)  
68 § (12.6.2015/732)  
Todistelua koskevaan päätökseen haetaan muutosta pääasian yhteydessä. Päätökseen haetaan 
kuitenkin muutosta erikseen, jos päätös koskee:  
1) uhkasakkoon tuomitsem ista; 
2) noutokustannuksiin tuomitsemista;  
3) todistajan tai asiantuntijan palkkiota ja korvausta;  
4) asiakirjan tai esineen tuomioistuimeen tuoneen korvausta.   75 Päätöstä on noudatettava muutoksenhausta huolimatta, jollei päätöksen tehnyt tuomioistuin tai 
muutoksenhakutuomioistuin toisin määrää.  
Sen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään, tuomioistuin voi määrätä, että päätökseen haetaan 
muutosta erikseen, jos päätöksen sisältö huomioon ottaen muutoksenhaku pääasian yhteydessä olisi 
hyödytöntä ja asianomaisen  henkilön oikeusturva edellyttää erillistä muutoksenhakuoikeutta tai jos 
siihen on muuten erittäin painavat syyt. Muutoksenhakemus on käsiteltävä kiireellisenä.  
69 § (12.6.2015/732)  
Mielentilan tutkimista taikka painostusvankeutta tai noutomääräystä koskevaan päätökseen ei saa 
hakea erikseen muutosta. Mielentilatutkimukseen määrätty taikka painostusvankeuteen määrätty tai 
noudettavaksi määrätty todistaja saa kannella päätöksestä. Kantelulle ei ole määräaikaa. Kantelu on 
käsiteltävä kiireellisenä.  
18 luku (22.7.1991/1052)  
Samassa oikeudenkäynnissä käsiteltävistä kanteista ja väliintulosta riita -asiassa  
1 § (22.7.1991/1052)  
Kantajan samaa vastaajaa vastaan samanaikaisesti nostamat useat kanteet on käsiteltävä samassa 
oikeudenkäynnissä, jos ne johtuvat olennaisesti samasta perusteesta.  
2 § (22.7.1991/1052)  
Kantajan useita vastaajia vastaan tai usean kantajan yhtä tai useampaa vastaajaa vastaan 
samanaikaisesti nostamat kanteet on käsiteltävä samassa oikeudenkäynnissä, jos ne jo htuvat 
olennaisesti samasta perusteesta.  
3 § (22.7.1991/1052)  
Jos vastaaja nostaa kantajaa vastaan kanteen, joka koskee  samaa tai samaan yhteyteen kuuluvaa 
asiaa kuin alkuperäinen kanne taikka sellaista saatavaa, jota voidaan käyttää kuittaukseen 
(vastakanne ), kanteet on käsiteltävä samassa oikeudenkäynnissä.  
4 § (22.7.1991/1052)  
Jos joku, joka ei ole asianosaisena oikeudenkäynnissä, nostaa kanteen toista tai kumpaakin 
asianosaista vastaan siitä, mitä riita koskee, kanne on hänen vaatimuks estaan käsiteltävä samassa 
oikeudenkäynnissä alkuperäisen kanteen kanssa.  
5 § (22.7.1991/1052)  
Jos asianosainen sen varalta, että hän häviää asian, haluaa esittää kolmatta vastaan 
takautumisvaatimuksen tai vahingonkorvausvaatimuksen tai siihen rinnastettavan muun 
vaatimuksen, hän saa nostaa tällaista vaatimusta koskevan kanteen käsiteltäväksi samassa 
oikeudenkäynnissä t uon asian kanssa.   76 Jos joku sen johdosta, minkä lopputuloksen asia voi saada asianosaisten välillä, haluaa nostaa 1 
momentissa tarkoitettua vaatimusta koskevan kanteen toista tai molempia asianosaisia vastaan, hän 
saa nostaa kanteen käsiteltäväksi samassa o ikeudenkäynnissä tuon asian kanssa.  
6 § (22.7.1991/1052)  
Samojen tai eri asianosaisten väliset asiat voidaan myös muiss a kuin edellä mainituissa tapauksissa 
käsitellä samassa oikeudenkäynnissä, jos se edistää asioiden selvittämistä.  
Tuomioistuin voi, milloin syytä on, erottaa 1 momentissa tarkoitetut asiat käsiteltäviksi erillisinä 
asioina.  
7 § (22.7.1991/1052)  
Kanteiden käsitteleminen samassa oikeudenkäynnissä 1 –6 §:ssä säädetyin tavoin edellyttää, että 
kanteet on nostettu samassa tuomioi stuimessa, että tuomioistuin on toimivaltainen käsittelemään 
yhdistettävät kanteet ja että kanteet voidaan käsitellä samanlaisessa oikeudenkäyntimenettelyssä.  
Jos 3–5 §:ssä tarkoitettu kanne nostetaan sen jälkeen, kun valmistelun on 5 luvun 28 §:n 1 
moment in mukaisesti todettu päättyneen, tuomioistuin voi käsitellä kanteet erikseen, jos niiden 
samassa oikeudenkäynnissä käsitteleminen ei käy haitatta päinsä. Samalla tavoin voidaan menetellä 
myös silloin, kun asianosainen nostaa 3 §:ssä tai 5 §:n 1 momentissa  tarkoitetun kanteen sen 
jälkeen, kun hänelle 5 luvun 22 §:n mukaan asetettu määräaika on kulunut umpeen.  
8 § (22.7.199 1/1052)  
Jos joku, joka ei ole asianosaisena oikeudenkäynnissä, väittää, että asia koskee hänen oikeuttaan, ja 
esittää todennäköisiä syitä väitteensä tueksi, hän saa osallistua väliintulijana jommankumman 
asianosaisen puolella oikeudenkäyntiin.  
9 § (22.7.1991/1052)  
Jos joku haluaa osallistua väliintulijana oikeudenkäyntiin, hänen on tehtävä sitä koskeva hakemus 
tuomio istuimelle. Asianosaisille on varattava tilaisuus tulla kuulluksi hakemuksen johdosta.  
Asian käsittelyn aikana tehtyyn päätökseen, jolla väliintulovaatimus on hylätty, saa hakea erikseen 
muutosta.  
10 § (22.7.1991/1052)  
Väliintulijalla on oikeus toimia oikeudenkäynnissä asianosaisen tavoin. Hän ei kuitenkaan saa 
muuttaa kannetta eikä ryhtyä muuhun toimeen, joka on ristiriid assa asianosaisen suorittaman toimen 
kanssa, eikä muutoin kuin asianosaisen ohella hakea muutosta tuomioon tai päätökseen.  
Jos tuomio on voimassa väliintulijan hyväksi tai häntä vastaan samalla tavoin kuin jos se olisi 
annettu oikeudenkäynnissä, jossa hän itse olisi ollut asianosaisena, hänellä on kuitenkin 
asianosaisen asema oikeudenkäynnissä.  
19 luku (29.5.2009/363)  
Asian  kiireelliseksi määrääminen   77 1 § (29.5.2009/363)  
Käräjäoikeus voi asianosaisen vaatimuksesta päättää, että asia määrätään  kiireelliseksi, jos asian 
käsittelemiselle ennen muita asioita on erityisen painava syy ottaen huomioon oikeudenkäynnin 
kesto, asian laatu ja merkitys asianosaiselle sekä muut perusteet kiireelliseksi määräämiselle.  
2 § (29.5.2009/363)  
Asianosaisen, joka vaatii asiansa käsittelyä kiireellisenä, on tehtävä siitä kirjallinen hakemus 
pääasiaa käsittelevälle käräjäoikeudelle. Hakemuksen tulee sisältää vaatimus kiireelliseksi 
määräämisestä ja seikat, joihin vaatimus perustuu.  
Ennen kiireelliseksi määräämistä koskevan vaatimuksen ratkaisemista käräjäoikeuden on 
tarvittaessa varattava muille asianosaisille tilaisuus tulla soveltuv alla tavalla kuulluiksi.  
3 § (29.5.2009/363)  
Kiireelliseksi määräämistä koskeva hakemus ratkaistaan käräjäoikeudessa yhd en tuomarin 
kokoonpanossa. Pääasiaa käsittelevä tuomari saa itse tehdä ratkaisun vain, jos toista tuomaria ei ole 
ilman viivytystä saatavissa ratkaisemaan asiaa tai jos vaatimus on selvästi perusteeton.  
Kiireelliseksi määräämistä koskeva ratkaisu voidaan tehdä kirjallisessa menettelyssä. Ratkaisu on 
tehtävä viipymättä.  
4 § (29.5.2009/363)  
Kiireelliseksi määrätty asia on kä siteltävä käräjäoikeudessa ilman aiheetonta viivytystä ennen muita 
asioita.  
Kiireelliseksi määrääminen on voimassa kunnes pääasia on ratkaistu käräjäoikeudessa.  
5 § (29.5.2009/363)  
Asian kiireelliseksi määräämistä koskevaan ratkaisuun ei saa hakea erikseen muutosta.  
20 luku  
Sovinnosta (26.8.2005/664)  
1 § (26.8.2005/664)  
Vireillä olevassa oikeudenkäynnissä voidaan vahvistaa ratkaisuksi sovinto sen mukaan kuin tässä 
luvussa säädetään.  
2 § (26.8.2005/664)  
Sovinto voi koskea as iaa tai sen osaa, jossa sovinto on sallittu.  
3 § (26.8.2005/664)   78 Sovinto vahvistetaan asianosaisten pyynnöstä. Sovintoa ei saa vahvistaa, jos se on lain vastainen tai 
selvästi kohtuuton taikka jos se loukkaa sivullisen oikeutta.  
Tuomioistuin vahvistaa sovinnon kirjallisesti. Ratkaisusta on käytävä ilmi sovinnon kohteena oleva 
asia ja sovinnon sisältö.  
4 § (26.8.2005/664)  
Jos sovinto koskee kaikkia asiassa esitettyjä vaatimuksia, asian käsittely päättyy sovinnon 
vahvistamiseen.  
Jos sovinto ko skee asian osaa, oikeudenkäyntiä jatketaan asian muilta osilta.  
5 § (26.8.2005/664)  
Tuomioistuimen ratkaisuun sovinnon v ahvistamista koskevassa asiassa saa hakea muutosta 
noudattaen, mitä muutoksen hakemisesta asianomaisen tuomioistuimen tuomioon säädetään.  
21 luku (26.11.1993/1013)  
Oikeudenkäyntikuluista  
1 § (19.3.1999/368)  
Asianosainen, joka häviää asian , on velvollinen korvaamaan kaikki vastapuolensa tarpeellisista 
toimenpiteistä johtuvat kohtuulliset oikeudenkäyntikulut, jollei muualla laissa toisin säädetä.  
2 § (19.3.1999/368)  
Asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu, asianosaiset vastaavat itse oikeudenkäyntikuluistaan, jollei ole 
erityistä syytä velvoittaa asianosaista korvaamaan osaksi tai kokonaan vastapuolensa 
oikeudenkäyntikulut.  
3 § (26.11.1993/1013)  
Jos samassa asiassa on esitetty useita vaatimuksia, joista osa ratkaistaan toisen ja osa toisen hyväksi, 
he saavat pitää oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan, jollei ole syytä velvoittaa asianosaista 
korvaamaan niitä osaksi vastapuolelle. Jos sillä, minkä asianosainen on hävinnyt, on vain vähäinen 
merkitys asiassa, hänen tulee saada  täysi korvaus kuluistaan.  
Mitä 1 momentissa säädetään, on vastaavasti sovellettava, milloin asianosaisen vaatimus 
hyväksytään ainoastaan osaksi. Tällöin voidaan asianosaiselle kuitenkin tuomita täysi korvaus 
kuluistaan myös siinä tapauksessa, että hänen v aatimuksensa hyväksymättä jäänyt osa koskee 
ainoastaan harkinnanvaraista seikkaa, jolla ei ole sanottavaa vaikutusta asianosaisten 
oikeudenkäyntikulujen määrään.  
4 § (26.11.1993/1013)  
Jos voittanut asianosainen on aloittanut oikeudenkäynnin ilman, että vastapuoli on antanut siihen 
aihetta, taikka muutoin tahallisesti tai huolimattomuudesta aiheuttanut tarpeettoman 
oikeudenkäynnin, hän on velvollinen korvaamaan vastapuolensa oikeudenkäyn tikulut, jollei asiassa  79 ilmenneisiin seikkoihin nähden ole aihetta määrätä, että kumpikin asianosainen saa pitää 
oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.  
Jos seikka, josta asian lopputulos aiheutui, ei ennen oikeudenkäyntiä ollut hävinneen asianosaisen 
tiedossa eikä hänen olisi pitänytkään olla siitä tietoinen, tuomioistuin voi määrätä, että asianosaisten 
on pidettävä oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.  
5 § (26.11.1993/1013)  
Jos asianosainen on jäämällä pois tuomioistuimesta, jättämällä noudattamatta tuomioistuimen 
antamia määräyksiä tai esittämällä väitteen, jonka hän on tiennyt tai hänen olisi pitänyt tietää 
aiheettomaksi, taik ka muutoin oikeudenkäyntiä pitkittämällä velvollisuuden vastaisella 
menettelyllään tahallisesti tai huolimattomuudesta aiheuttanut toiselle asianosaiselle kustannuksia, 
hän on velvollinen korvaamaan sellaiset kustannukset riippumatta siitä, kuinka oikeuden käyntikulut 
muutoin on korvattava.  
6 § (26.11.1993/1013)  
Asianosaisen edustaja, asiamies tai avustaja, joka 4 tai 5 §: ssä tarkoitetulla tavalla tahallisesti tai 
huolimattomuudesta on aiheuttanut toiselle asianosaiselle tässä luvussa tarkoitettuja 
oikeudenkäyntikuluja, voidaan velvoittaa, sen jälkeen kun hänelle on varattu tilaisuus tulla 
kuulluksi, yhteisvastuullisesti as ianosaisen kanssa korvaamaan kyseiset kulut.  
7 § (26.11.1993/1013)  
Asianosaisen, jonka kanne jätetään tutkimatta, kats otaan hävinneen asian.  
Jos asian käsittely jätetään sillensä sen vuoksi, että asianosainen on peruuttanut kanteensa tai jäänyt 
saapumatta tuomioistuimeen, hänen on korvattava vastapuolensa kulut, jollei ole erityistä syytä 
määrätä korvausvelvollisuudesta t oisin.  
8 § (26.11.1993/1013)  
Korvattavia oikeudenkäyntikuluja ovat oikeudenkäynnin valmistelusta ja asian tuomioistuim essa 
ajamisesta sekä asiamiehen tai avustajan palkkiosta aiheutuneet kustannukset. Korvausta suoritetaan 
myös oikeudenkäynnin asianosaiselle aiheuttamasta työstä ja oikeudenkäyntiin välittömästi 
liittyvästä menetyksestä. (19.3.1999/368)  
Oikeudenkäyntikulujen korvaukselle on vaadittaessa määrättävä vuotuista viivästyskorkoa 
korkolain 4 §:n  3 momentissa tarkoitetun korkokannan mukaan siitä lähtien, kun kuukausi on 
kulunut korvauksen tuomitsemispäivästä. (3.3.1995/285)  
8 a § (19.3.1999/368)  
Jos asia on ollut oikeudellisesti n iin epäselvä, että hävinneellä asianosaisella on ollut perusteltu syy 
oikeudenkäyntiin, tuomioistuin voi määrätä, että asianosaiset osaksi tai kokonaan vastaavat itse 
oikeudenkäyntikuluista.  
8 b § (19.3.1999/368)   80 Jos asianosaisen velvoittaminen korvaamaan vastapuolen oikeudenkäyntikulut huomioon ottaen 
oikeudenkäyntiin johtaneet seikat, asianosaisten asema ja asian merkitys  olisi kokonaisuutena 
arvioiden ilmeisen kohtuutonta, tuomioistuin voi viran puolesta alentaa asianosaisen maksettavaksi 
tuomittavien oikeudenkäyntikulujen määrää.  
8 c § (19.3.1999/368)  
Velkomusta tai häätöä koskevassa asiassa, joka ratkaistaan 5 luvun 13 tai 14 §:n nojalla valmistelua 
jatkamatta yksipuolisella tuomiolla, tuomioistuimen tulee viran puolesta arvioida vastapu olen 
maksettavaksi tuomittavien oikeudenkäyntikulujen määrä ottaen huomioon haastehakemuksen 
edellyttämä tarpeellisen työn määrä, saatavan suuruus ja välttämättömät kulut.  
Oikeusministeriö antaa tarkempia määräyksiä tämän pykälän mukaan tuomittavien 
oikeud enkäyntikulujen määrien perusteista.  
8 d § (12.7.2002/601)  
Asuinhuoneistoa koskevassa huoneenvuokra -asiassa oikeudenkäyn tikulut tuomitaan tämän luvun 8 
c §:n mukaisesti. Jos siihen on painavia syitä eikä asiaa ratkaista 5 luvun 13 tai 14 §:n nojalla 
valmistelua jatkamatta yksipuolisella tuomiolla, asianosainen voidaan velvoittaa suorittamaan 
vastapuolen oikeudenkäyntikuluja  8 c §:ssä säädettyä enemmän.  
9 § (26.11.1993/1013)  
Milloin useampi kuin yksi asianosainen on vastuussa samoista oikeudenkäyntikuluista, he vastaavat 
niiden korvaamisesta yhteisvastuullisesti.  
Kustannukset, jotka liittyvät ainoastaan jotakin asianosaista koskevaan asian osaan, taikka jotka 
asianosainen on aiheuttanut 5 §:ssä tarkoitetulla tavalla, hänen on korvattava  yksin.  
10 § (26.11.1993/1013)  
Joka 12 luvun 5 a §:n mukaan on jatkanut kanteen ajamista, vastaa alkuperäisen kantajan  kanssa 
yhteisvastuullisesti niistä oikeudenkäyntikuluista, jotka ovat syntyneet ennen kuin hän otti kanteen 
ajaakseen. Sen jälkeen syntyneistä kuluista uusi kantaja vastaa yksin.  
Vastaajan tilalle tullut vastaa yksin oikeudenkäyntikuluista.  
11 § (26.11.1993/1013)  
Tuomioistuimen on, jos joku yhteisvastuullisista korvausvelvollisista sitä vaatii, määrättävä, kuinka 
kulut h eidän välillään on jaettava vai onko jonkun heistä korvattava kaikki kulut.  
12 § (26.11.1993/1013)  
Edellä 18 luvun 8 § :ssä tarkoitetun väliintulijan velvollisuudesta korvata oikeudenkäyntikulut ja 
hänen oikeudestaan korvaukseen sellaisista kuluista on vastaavasti voimassa, mitä tässä luvussa 
säädetään asianosaisesta. Hänen on kuitenkin vastattava ainoastaan puhevallan käy ttämisestä 
aiheutuneista erityisistä kuluista. Asianosaista, jonka puolella väliintulija on esiintynyt, ei saa 
velvoittaa korvaamaan tässä pykälässä tarkoitettuja kuluja.   81 Väliintulijan edustajan, asiamiehen tai avustajan velvollisuudesta korvata oikeudenkä yntikulut on 
vastaavasti voimassa, mitä tässä luvussa säädetään asianosaisen edustajasta, asiamiehestä tai 
avustajasta.  
13 § (26.11.1993/1013)  
Jos todistelusta tai muusta toimenpiteestä aiheutuneet kustannukset on suoritettava valtion varoista 
tai asianosaisten on yhteisvastuullisesti korvattava ne, velvollisuudesta korvata sellaiset 
kustannukset on voimassa, mitä tässä l uvussa säädetään oikeudenkäyntikuluista. Jos asianosaisten 
tulee pitää oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan, voidaan määrätä, että kustannukset on jaettava 
tasan.  
Tuomioistuin voi määrätä, että 1 momentissa tarkoitettu valtion varoista maksettu kustannus jää 
kokonaan tai osaksi valtion vahingoksi.  
14 § (26.11.1993/1013)  
Oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskeva vaatimus on t ehtävä ennen käsittelyn päättymistä. 
Vaatimuksessa on eriteltävä oikeudenkäyntikulujen määrä ja niiden perusteet. (19.3. 1999/368)  
Ratkaisu oikeudenkäyntikuluista on annettava samalla kun tuomioistuin ratkaisee asian. Ratkaisussa 
on ilmoitettava erikseen korvattavat kulut ja palkkiot. Jos pääasia ratkaistaan valmistelussa, voidaan 
samalla antaa ratkaisu oikeudenkäyntikuluist a silloinkin, kun ne ovat jääneet riitaisiksi, jollei 
kulujen määrän selvittämisen katsota vaativan pääkäsittelyä suullisen todistelun vastaanottamiseksi. 
(19.3.1999/368)  
Kun tuomioistuin siirtää asian toiseen tuomioistuimeen, kysymys siirtävässä tuomioistuimessa 
syntyneiden oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta on ratkaistava siinä tuomioistuimessa, johon asia 
on siirretty.  
15 § (19.3.1999/368)  
15 § on kumottu L:lla 19.3.1999/368 . 
16 § (26.11.1993/1013)  
Jos alemman tuomioistuimen päätökseen haetaan muutosta, velvollisuus ko rvata 
oikeudenkäyntikulut ylemmässä tuomioistuimessa on määrättävä sen mukaisesti, mitä 
muutoksenhakumenettelyssä on tapahtunut ja onko asianosainen voittanut vai hävinnyt 
muutoksenhaun.  
Jos asia palautetaan, kysymys kuluista ylemmässä tuomioistuimessa on tutkittava alemmassa 
oikeudessa palautetun asian yhteydessä.  
Ylimääräistä muutoksenhakua koskevassa asiassa velvollisuus korvata oikeudenkäyntikulut on 
määrättävä 1 ja 2 momentin mukaisesti, jollei erityisestä syystä muuta johdu. (26.8.2005/666)  
17–18 §  
17–18 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 .   82 Täydentävät säännökset  
19 § (13.5.2011/440)  
Syyttäjällä on oikeus valtion puolesta hakea muutosta 13 §:n  nojalla tehtyyn ratkaisuun silloinkin, 
kun hän ei ole toiminut syyttäjänä.  
20 § (11.7.1997/690)  
20 § on kumottu L:lla 11.7.1997/690 . 
22 luku (22.7.1991/ 1064)  
Käräjäoikeuden pöytäkirja ja todistelun taltiointi (23.5.2003/381)  
Pöytäkirjanpito  
1 § (22.7.1991/1064)  
Käräjäoikeudessa pidetään riita - ja rikosasian käsittelystä pöytäkirjaa. Pöytäkirjan allekirjoittaa sen 
laatija.  
Riita -asian pöyt äkirja  
2 § (22.7.1991/1064)  
Jokaisesta riita -asiasta laaditaan pöytäkirja erikseen.  
Pöytäkirjaa ei kuitenkaan tarvitse laatia silloin, kun asiaa ei käsitellä istunnossa.  
Pöytäkirjan laatii puheenjohtajan ohjeiden mukaisesti tuomioistuimen virkamies taikka erityisestä 
syystä puheenjohtaja tai hänen määräämänsä tuomioistuimen lainoppinut jäsen. (1.6.2001/441)  
3 § (22.7.1991/1064)  
Pöytäkirjaan on merkittävä:  
1) tuomioistuimen nimi ja käsittelypäivä;  
2) asian käsittelyyn osallistuneiden tuomioistuimen jäsenten sekä pöytäkirjan laatijan nimet;  
3) asianosaiset ja kuultavaksi kutsutut sekä heidän saapuvillaolonsa;  
4) asianosaisten asiamiehet tai avustajat sekä tulkit;  
5) asia; sekä  
6) suljetun käsittelyn syy.  
2 momentti on kumottu L:lla 11.7.1997/690 .   83 4 § (22.7.1991/1064)  
Suullisen valmistelun pöytäkirjaan on 3 §:ssä säädetyn lisäksi merkittävä:  
1) esitetyt vaatimukset, väitteet, myöntämiset ja vastustamiset;  
2) seikat, joihin asianosaiset perustavat vaatimuksensa ja vastustamisensa, sekä vastapuolen 
lausunto niistä;  
3) ilmoitetut todisteet ja mitä kullakin todisteella halutaan näyttää toteen; sekä  
4) muut pääkäsittelyn toimittamisen kannalta tar peelliset seikat.  
(30.8.2002/768)   
Jos se, mitä 1 momentin nojalla on merkittävä pöytäkirjaan, käy ilmi haastehakemukses ta, 
vastauksesta, muusta tuomioistuimelle toimitetusta asiakirjasta tai aikaisemmin laaditusta 
pöytäkirjasta, riittää, kun pöytäkirjassa siltä osin viitataan sanottuun asiakirjaan tai pöytäkirjaan.  
Mitä 1 momentissa on säädetty, on soveltuvin osin noudatet tava myös laadittaessa pöytäkirja 
muusta pääkäsittelyn ulkopuolella tapahtuvasta käsittelystä.  
5 § (22.7.1991/1064)  
Pääkäsittelyn pöytäkirjaan on 3 §:ssä säädetyn lisäksi merkittävä asian käsittelyn kannalta 
tarpeelliset tiedot ja siinä on mainittava:  
1) esitetyt vaatimukset, väitteet, myöntämiset ja vastustamiset,  
2) seikat, joihin asianosainen perustaa vaatimuksensa ja vastustamisensa sekä vastapuolen lausunto 
niistä,  
3) todistajat, asiantuntijat ja muut asiassa kuullut henkilöt sekä esitetyt muut todisteet.  
(30.8.2002/768)   
Jos se, mitä 1 momentin nojalla on merkittävä pöytäkirjaan, käy ilmi haastehakemuksesta, 
vastauksesta, muusta tuomioistuimelle toimitetusta asiakirjasta tai aikaisemmin laaditusta 
pöytäkirjasta, riittää, kun pöytäkir jassa siltä osin viitataan sanottuun asiakirjaan tai pöytäkirjaan.  
6 § (22.7.1991/1064)  
Todistajan, asiantuntijan sekä todistelutarkoituksessa kuullun asianosaisen tai muun henkilön 
kuulustelu on äänitettävä. Jos äänittäminen ei ole mahdollista, lausuma on sanatarkasti merkittävä 
pöytäkirjaan.  
Jos äänittäminen lausuman lyhyyden vuoksi on ilmeisen tarpeetonta, pöytäkirjaan on äänittämisen 
sijasta tarkoin merkittävä, mitä asiassa on kerrottu. Pöytäkirjattu suullinen lausuma on heti luettava 
ja pöytäkirjaan on merkittävä lausuman antajan ilmoitus siitä, onko lausuma ymmärretty oikein.  
7 § (22.7.1991/1064)   84 Pöytäkirjaan on merkittävä tuomioistuimen katselmusta toimittaessaan tekemät havainnot.  
8 § (22.7.1991/1064)  
Pöytäkirjaan ei saa ilman syytä merkitä muita kuin 3 –7 §:ssä mainittuja tietoja.  
9 § (23.5.2003/381)  
Asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa todistelutallenne on tarpeellisilta osin saatettava kirjalliseen 
muotoon ( kirjallinen toisinto ), jos tuomioistuin katsoo sen edistävän asian käsittelyä. Tallenteesta 
voidaan valmistaa jäljennös taikka se voidaan saattaa kirjalliseen muotoon myös, jos asianosainen 
tai joku muu sitä pyytää.  
10 § (22.7.1991/1064)  
Äänite on säilytettävä vähintään kuuden kuukauden ajan asian ratkaisemisesta. Jos asiassa on haettu 
muutosta, äänite on kuitenkin s äilytettävä, kunnes asia on lainvoimaisesti ratkaistu.  
11 § (30.8.2002/768)  
Pöytäkirjasta, tuomiosta, erikseen laaditusta päätöksestä ja kertyneistä asiakirjoista muodostetaan 
asiakirjavihko.  
12 § (22.7.1991/1064)  
Käräjäoikeudessa  on riita -asioista pidettävä päiväkirjaa, johon merkitään asian saapumispäivä, 
toimenpiteet, asian ratkaisupäivä, sekä tarpeelliset tiedot muutoksenhausta.  
13 § (30.8.2002/768)  
Tarkemmat määräykset päiväkirjojen ja luetteloiden pitämisestä sekä asiankäsittelyjärjestelmistä ja 
niistä annettavien tallenteiden tietosisällöstä samoin kuin annettavien todistusten, hakemusten, 
haastehakemusten ja muiden asiakirjojen kaavoista antaa tarvittaessa oikeusministeriö.  
23 luku (11.7.1997/690)  
Äänestämise stä 
Äänestämisestä yleensä  
1 § (11.7.1997/690)  
Jos tuomioistuimen jäsenet eivät pääse neuvottelussa ratkaisusta yksimiel isyyteen, 
tuomioistuimessa on suoritettava äänestys.  
Äänestys suoritetaan virkaikäjärjestyksessä siten, että nuorin jäsen lausuu ensin ja puheenjohtaja 
viimeiseksi mielipiteensä. Jos tuomioistuimen jäsen esittelee asian, hänen on kuitenkin ensin 
sanottava mielipiteensä.  
2 § (11.7.1997/690)   85 Jos käräjäoikeudessa on lautamiehiä, puheenjohtajan on selostettava lautamiehille asi assa esiin 
tulleet kysymykset ja niihin soveltuvat säännökset.  
Äänestettäessä lautamiehet lausuvat mielipiteensä viimeiseksi.  
3 § (11.7.1997/690)  
Mielipide on perusteltava.  
Jäsenen, joka yhtyy aikaisemmin esitettyyn mielipiteeseen, on perusteltava mielipiteensä vain, jos 
perustelut poikkeavat aikaisemmin esitetystä.  
4 § (11.7.1997/690)  
Jos syntyy erimielisyys siitä, miten äänestys tulee toimittaa, tai siitä, mikä on äänestyksen 
lopputulos, siitä on äänestettävä erikseen. Tällöin noudatetaan, mitä äänestämisestä riita -asioissa 
säädetään.  
Äänestys riita -asiassa  
5 § (11.7.1997/690)  
Jos riita -asiassa on esitetty useita vaatimuksia tai kuittausvaatimus, niistä jokaisesta on äänestettävä 
erikseen. Samoin on meneteltävä, jos samaa vaatimusta koskevassa asiassa on useita kysymyksiä, 
jotka vaikuttavat ratkaisun lopput ulokseen.  
Tuomioistuimen jäsenen on lausuttava jokaisesta ratkaistavasta kysymyksestä.  
6 § (11.7.1997/690)  
Äänestyksessä  voittaa mielipide, jota jäsenten enemmistö on kannattanut. Äänten mennessä tasan 
voittaa mielipide, jota puheenjohtaja on kannattanut.  
7 § (11.7.1997/690)  
Oikeudenkäyntiä koskevasta kysymyksestä on äänestettävä erikseen.  
8 § (11.7.1997/690 ) 
Jos erimielisyys koskee rahaa tai muuta määräsuuruista vaatimusta ja äänestyksessä on kannatettu 
useampaa kuin kahta mielipidettä eikä minkään kannalla ole 6 §:ssä tarkoitettua määrää jäseniä, 
tulee määrältään suurimman vaatimuksen puolesta annetut äänet  yhdistää sitä lähinnä olevan 
vaatimuksen puolesta annettuihin ääniin ja tarvittaessa jatkaa vastaavalla tavalla, kunnes löytyy 
mielipide, jonka mukaisesti asia on sanotun 6 §:n mukaan ratkaistava.  
9 § (11.7.1997/690)  
Jos riita -asiassa äänestetään asetettuun uhkasakkoon tai vankeuteen tuomitsemisesta, sovelletaan 
rikosasioiden äänestyssäännöksiä.  
24 luku (6.3.1998/165)   86 Tuomioistuimen ratkaisu  
Käräjäoikeuden ratkaisu riita -asiassa  
1 § (6.3.1998/165)  
Pääasian ratkaisu riita -asiassa on tuomio. Tuomioistuimen muu ratkaisu on päätös.  
2 § (6.3.1998/165)  
Tuomiossa saadaan ottaa huomioon vain se oikeudenkäyntiaineisto, joka on esitetty pääkäsittelyssä. 
Tuomiossa  saadaan kuitenkin ottaa huomioon myös pääkäsittelyn ulkopuolella esitetty todiste, jota 
ei 17 luvun 59 §:n 1 momentin nojalla oteta vastaan uudelleen pääkäsittelyssä. Jos asiassa on 
toimitettu uusi pääkäsittely, saadaan tuomiossa ottaa huomioon vain se, m itä on esitetty tässä 
käsittelyssä. Tuomiossa saadaan ottaa huomioon myös se oikeudenkäyntiaineisto, joka on esitetty 
pääkäsittelyä 6 luvun 14 §:n nojalla täydennettäessä. (12.6.2015/732)  
Kun asia ratkaistaan valmistelussa, tuomiossa saadaan ottaa huomioon kaikki, mitä 
haastehakemuksessa, kirjallisessa vastauksessa ja lausumassa sekä muutoin on esitetty.  
3 § (6.3.1998/165)  
Tuomioistuin ei saa tuomita muuta tai enempää kuin asianosainen on vaatinut.  
Asiassa, jossa sovinto on sallittu, tuomiota  ei saa perustaa seikkaan, johon asianosainen ei ole 
vaatimuksensa tai vastustamisensa tueksi vedonnut. (30.8.2002/768)  
4 § (6.3.1998/165)  
Tuomio on perusteltava. Perusteluissa on ilmoitettava, mihin seikkoihin ja oikeudelliseen päättelyyn 
ratkaisu perustuu. Perusteluissa on myös selostettava, millä perusteella riitainen seikka on tullut 
näytetyksi tai jäänyt näyttämättä.  
5 § (6.3.1998/165)  
Tuomioistuin voi ratkaista erikseen tuomiolla itsenäisen vaatimuksen asiassa, jossa on esitetty 
useita vaatimuksia ( osatuomio ). Tuomioistuin voi ratkaista erikseen myös vaatimuksen sen osan, 
joka on myönnetty.  
Saamisvaatimu s ja sitä vastaan esitetty kuittausvaatimus on kuitenkin ratkaistava yhdessä, jollei 
pääsaatavaa koskevaa vaatimusta 5 luvun 14 §:n 2 momentin nojalla ole ratkaistava yksipuolisella 
tuomiolla.  
6 § (6.3.1998/165)  
Jos kanteen ratkaiseminen riippuu samassa oikeudenkäynnissä käsiteltävän muun kanteen 
ratkaisemisesta, tuomioistuin voi ratkaista erikseen tuomiolla viimeksi mainitu n kanteen 
(välituomio ). Tuomioistuin voi tällöin määrätä, että asian käsittelyä muilta osin jatketaan vasta sen 
jälkeen, kun välituomio on saanut lainvoiman.   87 Tuomioistuin voi asianosaisen pyynnöstä ratkaista erikseen välituomiolla myös sellaisen samaa 
vaatimusta koskevan kysymyksen, jonka selvittämisestä vaatimuksen ratkaiseminen muilta osin 
riippuu. Välituomion saa tällöin vain erityisestä syystä antaa vastoin toisen asianosaisen tahtoa. 
Tässä momentissa tarkoitettuun välituomioon saa hakea muutosta er ikseen ainoastaan, jos asian 
käsittely muilta osin välituomion antamisen johdosta on tarpeetonta. Muussa tapauksessa 
momentissa tarkoitettuun välituomioon saa hakea muutosta ainoastaan haettaessa muutosta asian 
lopulliseen ratkaisuun.  
7 § (6.3.1998/165)  
Käräjäoikeuden tuomio laaditaan erilliseksi asiakirjaksi. Siinä on oltava:  
1) tuomioistuimen nimi sekä tuomion antamispäivä ; 
2) asianosaisten nimet;  
3) selostus asianosaisten vaatimuksista ja vastauksista perusteineen;  
4) luettelo todistelutarkoituksessa kuulluista henkilöistä ja muista esitetyistä todisteista;  
5) perustelut;  
6) sovelletut lainkohdat ja oikeusohjeet;  
7) tuomio lauselma; sekä  
8) asian ratkaisseiden jäsenten nimet ja virka -asema sekä ilmoitus siitä, onko tuomiosta äänestetty. 
Jos tuomiosta on äänestetty, tuomioon on liitettävä eri mieltä olleiden jäsenten mielipiteet.  
Tuomioon sisältyvä selostus saadaan kokonaan t ai osittain korvata liittämällä tuomioon jäljennös 
haastehakemuksesta tai vastauksesta taikka muusta asiakirjasta, jos tuomion selvyys ei siitä 
vaarannu.  
8 § (6.3.1998/165)  
Päätösneuvottelu on pidettävä heti pääkäsittelyn päätyttyä tai viimeistään seuraavana arkipäivänä. 
Päätösneuvottelun päätyttyä asiassa on julistettava tuomio. Jollei tuomion julistaminen 
kokonaisuudessaan  ole tarpeen, tuomiosta on sitä julistettaessa ilmoitettava sen perustelut ja 
tuomiolauselma. Asianosaisten siihen suostuessa perustelut voidaan tällöin ilmoittaa ainoastaan 
pääpiirteittäin. Jos tuomiosta on äänestetty, siitä on ilmoitettava julistamisen y hteydessä. 
(30.8.2002/768)  
Jos laajassa tai vaikeassa asiassa tuomioistuimen jäsenten neuvottelu tai tuomion laatiminen sitä 
vaatii, tuomio saadaan antaa tuomioistuimen kansliassa 14 päivän kuluessa pääkäsittelyn 
päättymispäivästä. Jos tuomiota ei voida erityisestä syystä antaa sanotussa määräajassa, se on 
annettava niin pian kuin mahdollista. Käsittelyn päättyessä saapuvil la oleville asianosaisille on 
ilmoitettava tuomion antamispäivä.  
Kun asia ratkaistaan toimittamatta pääkäsittelyä tai valmistelun istuntoa, tuomio annetaan 
viivytyksettä tuomioistuimen kansliassa. Tuomioistuimen on tällöin ilmoitettava asianosaisille  88 kirjallisesti tuomion antamispäivä hyvissä ajoin ennen tuomion antamista. Yksipuolisen tuomion 
antamisesta ei kuitenkaan tarvitse ilmoittaa. Myöskään tuomiosta ei tarvitse ilmoittaa sille, jonka 
hyväksi se on annettu hänen sitä vaatimatta.  
9 § (6.3.1998/165)  
Käräjäoikeuden tuomion allekirjoittaa puheenjohtaja.  
Käräjäoikeuden tuomiot ja erillisiksi asiakirjoiksi laaditut päätökset  arkistoidaan liittämällä ne 
asiakirjavihkoon. (30.8.2002/768)  
10 § (6.3.1998/165)  
Tuomioistuimen on korjattava tuomiossa oleva kirjoitus - tai laskuvirhe taikka muu niihin 
rinnastettava selvä  virhe. Virheen voi korjata myös tuomioistuimen puheenjohtaja tai hänen 
estyneenä ollessaan sen lainoppinut jäsen. Ennen virheen korjaamista on asianosaisille tarvittaessa 
varattava tilaisuus tulla kuulluksi tehtävästä korjauksesta.  
Korjaus on merkittävä t uomioon sekä asianosaiselle annettuun tuomion jäljennökseen tai 
kappaleeseen. Jos asianosaiselle annettua jäljennöstä tai kappaletta ei saada korjatuksi, 
asianosaiselle on lähetettävä korjatun tuomion jäljennös. Jos asiassa on haettu muutosta, tehdystä 
korjauksesta on ilmoitettava muutoksenhakutuomioistuimelle.  
Asianosaisella on oikeus kannella virheen korjaamisesta 30 päivän kuluessa siitä, kun hän on saanut 
korjaamisesta tiedon.  
11 § (6.3.1998/165)  
Tuomioistuin voi asianosaisen pyynnöstä täydentää tuomiota, jos siinä ei ole annettu ratkaisua 
asianosaisen vaatimuksesta. Jos tuomiossa on jäänyt lausumatta sellaisesta asianosa isen 
vaatimuksesta, jossa sovinto ei ole sallittu, tuomio voidaan täydentää myös viran puolesta.  
Asianosaisen on pyydettävä tuomion täydentämistä kirjallisella hakemuksella 14 päivän kuluessa 
tuomion julistamisesta tai antamisesta. Viran puolesta tuomio vo idaan täydentää, jos asianosainen 
on 14 päivän kuluessa tuomion julistamisesta tai antamisesta kutsuttu tuomion täydentämistä 
koskevaan käsittelyyn tai häneltä on pyydetty kirjallinen lausuma täydentämisestä.  
Tuomion täydentämistä koskevaan käsittelyyn asianosaiset on kutsuttava uhalla, että tuomio 
voidaan täydentää asianosaisen poissaolosta huolimatta. Jos tuomioistuin ei pidä suullista käsittelyä 
tarpeellisena, tuomioistuimen on pyydettävä asianosaisilta kirjallinen lausuma käsiteltävästä 
kysymyksestä ja samalla ilmoitettava päivä, jona tuomion täydentämistä koskeva ratkaisu annetaan.  
12 § (6.3.1998/165)  
Tuomion täydentä ä tuomioistuin siinä kokoonpanossa, joka on antanut täydennettävän tuomion. Jos 
jollekin tuomioistuimen jäsenelle on tullut este, tuomion täydentää tuomioistuin sellaisessa 
kokoonpanossa, joka olisi ollut toimivaltainen käsittelemään asian.  
Tuomion täydent ämistä koskeva ratkaisu on liitettävä tuomioon, johon on merkittävä, että sitä on 
jälkeenpäin täydennetty. Jos asiassa on haettu muutosta, tuomion täydentämisestä on ilmoitettava 
muutoksenhakutuomioistuimelle.   89 Tuomion täydentämistä koskevaan ratkaisuun saa  hakea muutosta valittamalla.  
13 § (6.3.1998/165)  
Asianosaisille annetaan toimituskirjana jäljennös käräjäoikeuden tuomio sta. 
Käräjäoikeuden tuomion jäljennöksen todistaa oikeaksi puheenjohtaja, lainoppinut jäsen tai 
tehtävään määrätty virkamies.  
Käräjäoikeuden tuomion jäljennöksen on oltava asianosaisen saatavana käräjäoikeuden kansliassa 
tuomion julistamis - tai antamispäiv ästä lukien  
1) kahden viikon kuluessa, jos asiassa on ilmoitettu tyytymättömyyttä, ja  
2) muissa tapauksissa, mikäli mahdollista, 30 päivän kuluessa.  
14 § (6.3.1998/165)  
Käräjäoikeuden päätös on sisällytettävä pöytäkirjaan. Päätös, jolla asia jätetään tutkimatta, on 
kuitenkin aina laadittava erilliseksi asiakirjaksi.  
Päätös on perusteltava, jos sillä hylätään asiassa esitetty  vaatimus tai väite taikka jos perusteleminen 
muutoin on tarpeen.  
Päätöksestä on muutoin soveltuvin osin voimassa, mitä tuomiosta on säädetty.  
Hovioikeuden ratkaisu  
15 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeuden tuomiossa ja lopullisessa päätöksessä on oltava:  
1) tuomioistuimen nimi sekä ratkaisun julistamis - tai antamispäivä;  
2) asianosaisten nimet;  
3) selostus käräjäoikeuden ratkaisusta  tarpeellisilta osiltaan sekä selostus asianosaisten 
vaatimuksista ja vastauksista hovioikeudessa perusteineen;  
4) luettelo hovioikeudessa todistelutarkoituksessa kuulluista henkilöistä ja muista siellä esitetyistä 
todisteista;  
5) perustelut;  
6) sovelletut  lainkohdat ja oikeusohjeet;  
7) tuomio - tai päätöslauselma; sekä  
8) asian ratkaisseiden jäsenten nimet ja virka -asema sekä ilmoitus siitä, onko ratkaisusta äänestetty. 
Tuomioon ja lopulliseen päätökseen on liitettävä eri mieltä olleiden jäsenten mielipitee t ja 
hovioikeuden ratkaisusta poikkeava esittelijän mietintö.   90 Selostus käräjäoikeuden ratkaisusta saadaan kokonaan tai osittain korvata liittämällä tuomioon tai 
lopulliseen päätökseen jäljennös käräjäoikeuden ratkaisusta kokonaan tai tarpeellisilta osiltaan, 
jollei hovioikeuden ratkaisun selvyys siitä vaarannu. Käräjäoikeuden perusteluja, jotka hovioikeus 
hyväksyy, ei tarvitse toistaa.  
Tuomiosta ja lopullisesta päätöksestä laaditaan taltio, jonka allekirjoittavat ne, jotka ovat 
osallistuneet asian ra tkaisemiseen. Asian esittelijä varmentaa taltion. Asianosaiselle annettavan 
toimituskirjan allekirjoittaa asian esittelijä tai presidentin määräämä muu virkamies.  
16 § (6.3.1998/165)  
Jos hovioikeus ei muuta käräjäoikeuden ratkaisun perusteluja eikä lopputulosta, edellä 15 §:n 1 
momentin 5 –7 kohdan sijasta riittää ilmoitus, että käräjäoikeuden ratkaisun oikeellisuus on tutkit tu 
ja ettei ole ilmennyt aihetta ratkaisun muuttamiseen. Tällöin hovioikeuden ratkaisussa ei tarvitse 
olla selostusta käräjäoikeuden ratkaisusta. Ratkaisuun on liitettävä jäljennös käräjäoikeuden 
ratkaisusta kokonaan tai tarpeellisilta osiltaan.  
17 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeuden ratkaisu julistetaan päätösneuvottelun päätyttyä tai annetaan hovioikeuden 
kansliassa. Julistettu ratkaisu päivätään julistamispäivälle ja kansliassa annettu ratkaisu sille 
päivälle, jona se on asianosaisten saatavissa.  
Tuomio ja lopullinen päätös on annettava 30 päivän kuluessa pääkäsittelyn päättymispäivästä. Jos 
ratkaisua ei voida erityisestä syystä  antaa sanotussa määräajassa, se on annettava niin pian kuin 
mahdollista. Päätösneuvottelu on kuitenkin pidettävä heti pääkäsittelyn päätyttyä tai viimeistään 
seuraavana arkipäivänä.  
18 § (13.5.2011/440)  
Ratkaisustaan hovioikeuden on lähetettävä kappale kaikille hovioikeudessa puhevaltaa käyttäneille.  
Kappale on lähetettävä rikosasian vastaajalle silloinkin, kun hän ei ole käyttänyt hovioikeudessa 
puhevaltaa, jos hovioikeus on muuttanut käräjäoikeuden ratkaisua hänen osaltaan. Syyttäjälle 
kappale on lähetettävä hänen ajamassaan rikosasiassa silloinkin, kun hän ei ole käyttänyt 
hovioikeudessa puhevaltaa.  
19 § (6.3.1998/165)  
Ellei toisin ole säädetty, on hovioikeuden ratkaisusta muutoin soveltuvin osin voimassa, mitä 
käräjäoikeuden ratkaisusta s äädetään.  
Korkeimman oikeuden ratkaisu  
20 § (6.3.1998/165)  
Korkeimman oikeuden ratkaisusta valituslupahakemukseen ja valitukseen säädetään 
oikeudenkäymiskaaren 30 luvussa . 
Ilmoitusten ja kutsujen tiedoksiantotapa   91 21 § (6.3.1998/165)  
Tässä luvussa tarkoitetut ilmoitukset ja kutsut tuomioistuin saa, jollei muuta tiedoksiantotapaa 
pidetä tarpeellis ena, lähettää postitse.  
25 luku (6.3.1998/165)  
Muutoksenhaku käräjäoikeudesta hovioikeuteen  
Yleiset säännökset  
1 § (6.3.1998/165)  
Muutosta käräjäoikeuden ratkaisuun haetaan hovioikeudelta valittamalla.  
Käräjäoikeuden tuomioon ja lopulliseen p äätökseen sekä samassa yhteydessä tehtyyn muuhun 
ratkaisuun saa hakea muutosta valittamalla, jollei muutoksenhakua ole erikseen kielletty.  
Käräjäoikeuden oikeudenkäynnin aikana tekemään ratkaisuun saa hakea muutosta valittamalla vain, 
jos se on nimenomaise sti sallittu.  
2 § (6.3.1998/165)  
Asiassa, jossa sovinto on sallittu, asianosaiset voivat kirjallisesti sopia, ettei kukaan heistä hae 
valittamalla tuomioon muutosta. Sopimuksen tulee koskea tiettyä riitaa tai tietystä oikeussuhteesta 
vastaisuudessa syntyviä riitoja.  
Valitusajan kuluessa asianosainen voi sitovasti ilmoittaa tyytyvänsä käräjäoikeuden ratkaisuun joko 
kokon aan tai osaksi. Ilmoitus tulee tehdä kirjallisesti käräjäoikeudelle.  
Muutoksenhakuohjeet  
3 § (13.5.2011/440)  
Kun käräjäo ikeus julistaa tai antaa ratkaisun, sen on samalla ilmoitettava, saako ratkaisuun hakea 
muutosta ja mitä muutoksenhaussa on noudatettava.  
Saapuvilla oleville asianosaisille on heti ratkaisun julistamisen jälkeen annettava kirjalliset ohjeet, 
joista ilmenee , miten ratkaisuun tyytymättömän on meneteltävä saattaakseen asian hovioikeuden 
tutkittavaksi tai hakeakseen muutosta 30 a luvun mukaisella ennakkopäätösvalituksella. Ohjeissa on 
myös selostettava ennakkopäätösmenettely pääpiirteittäin. Ohjeita ei kuitenka an anneta syyttäjälle 
eikä muullekaan asianosaiselle, jos se havaitaan ilmeisen tarpeettomaksi.  
4 § (6.3.1998/165)  
Jos kä räjäoikeus tuomitsee rangaistukseen sellaisen rikosasian vastaajan, joka on ollut poissa 
silloin, kun asian käsittely on istunnossa päättynyt, käräjäoikeuden on välittömästi tuomion 
julistamisen tai antamisen jälkeen ilmoitettava hänelle tuomion julistamis - tai antamispäivä ja 
tuomittu seuraamus sekä samalla lähetettävä 3 §:n 2 momentissa mainitut ohjeet. Ilmoitus saadaan 
lähettää postitse vastaajan viimeksi ilmoittamalla osoitteella. Ilmoitusta ei kuitenkaan tarvitse tehdä 
sakosta eikä muuntorangaistuksest a.  92 Tyytymättömyyden ilmoittaminen  
5 § (6.3.1998/165)  
Asianosaisen, joka tahtoo hakea muutosta käräjäoikeuden ratkaisuun, on ilmoitettava siihen 
tyytymättömyyttä puhevallan menettämisen uhalla. Jos useilla asianosaisilla on yhteinen puhevalta, 
riittää yksi tyytymättömyyden ilmoitus.  
Tyytymättömyyttä on ilmoitettava viimeistään seitsemäntenä päivänä siitä päivästä, jona 
käräjä oikeuden ratkaisu julistettiin tai annettiin.  
Tyytymättömyyden ilmoitus voidaan tehdä joko suullisesti tai kirjallisesti asian ratkaisseelle 
tuomioistuimelle tai sen kansliaan.  
6 § (6.3.1998/165)  
Vangittu taikka vankeusrangaistusta tai muuntorangaistusta suorittava henkilö saa rikosasiassa 
ilmoittaa tyytymättömyyttä vankilan johtajalle. Jos tyytymättömyyden ilmoittamisen mää räaika 
päättyy tällaisen henkilön ollessa oikeudenkäynnin tai vanginkuljetuksen vuoksi rangaistuslaitoksen 
ulkopuolella, hän saa ilmoittaa tyytymättömyyttä vankilaan saapumisensa jälkeisenä päivänä.  
7 § (13.5.2011/440)  
Tyytymättömyyden ilmoitus saadaan rajoittaa koskemaan osaa alioikeuden ratkaisusta. Rajoitus on 
mainittava tyytymättömyyttä ilmoitettaessa.  
Jos vastaajia on useita, syyttäjän on tyytymättömyyttä ilmoittaessaan mainittava, ketä heistä 
tyytymättömyyden ilmoitus koskee.  
8 § (6.3.1 998/165)  
Tyytymättömyyden ilmoitus saadaan peruuttaa tyytymättömyyden ilmoittamiselle säädetyn 
määräajan kuluessa. Peruutukseen on sovellettava, mitä tyytymättömyyden ilmoittamisesta on 
säädetty.  
9 § (6.3.1998/165)  
Jos tyytymättömyyden ilmoitusta ei ole tehty säädetyssä järjestyksessä tai jos tyytymättömyyttä 
ilmoitetaan ratkaisuun, johon ei saa hakea muutosta, ei ilmoitusta  hyväksytä.  
Tyytymättömyyden ilmoituksen hyväksymisestä päättää käräjäoikeuden puheenjohtaja. Jos hän on 
estynyt, kysymyksen ratkaisee käräjäoikeuden muu lainoppinut jäsen. Jos tyytymättömyyden 
ilmoitusta ei ole hyväksytty, siitä on heti kirjallisesti ilmo itettava asianomaiselle.  
Jos tyytymättömyyden ilmoitusta ei ole hyväksytty, saa siitä kannella hovioikeuteen. 
Kantelukirjoitus on toimitettava käräjäoikeuden kansliaan kolmessakymmenessä päivässä 
käräjäoikeuden ratkaisun julistamis - tai antamispäivästä. Jo s hovioikeus katsoo tyytymättömyyden 
ilmoittamisen tapahtuneen laillisesti, tulee sen tarvittaessa asettaa uusi määräaika muutoksenhakua 
varten.  
10 § (6.3.1998/165)   93 Hyväksytystä tyytymättömyyden ilmoituksesta on tehtävä merkintä käräjäoikeuden ratkaisuun, 
asianosaiselle annettavaan ratkaisun jäljennökseen ja päiväkirjaan sekä tarpeellisiin luetteloihin ja 
ilmoituksiin.  
10 a § (23.5.2003/381)  
Kun tyytymättömyyden ilmoitus oikeudenkäynnin aikana tehdystä ratkaisusta on hyväksytty, 
käräjäoi keus voi tarvittaessa määrätä, että asian käsittelyä jatketaan vasta sen jälkeen, kun valitus on 
ratkaistu.  
Valitusosoitus  
11 § (6.3.1998/165)  
Kun tyytymättömyyden ilmoitus on tehty ja hyväksytty, on asianosaiselle annettavaan 
käräjäoikeuden ratkaisun jäljennökseen liitettävä valitusosoitus.  
Valitusosoituksessa on mainittava muutoksenhakutuomioistuin sekä valitusajan päättym ispäivä. 
Siinä on selostettava säännökset valituksen perilleajamisesta, jatkokäsittelyluvasta ja lupaperusteista 
sekä valituskirjelmän sisällöstä ja liitteistä. Lisäksi valitusosoitukseen on sisällytettävä vastaavat 
tiedot vastavalituksesta sekä ennakkopää tösvalituksesta sen mukaan kuin 14 a –14 c §:ssä ja 30 a 
luvussa säädetään. (24.6.2010/650)  
Jos valitusosoitus on virheel linen eikä virhe ole ollut selvästi havaittavissa, valitusta ei tämän 
vuoksi jätetä tutkimatta, jos valittaja on noudattanut joko osoitusta tai mitä asiasta on säädetty.  
Valituksen perilleajaminen  
12 § (6.3.1998/165)  
Määräaika valitusta varten on 30 päivää siitä päivästä, jona käräjäoikeuden ratkaisu julistettiin tai 
annettiin.  
Viimeistään määräajan päättymispäivänä ennen vi rka-ajan päättymistä asianosaisen on toimitettava 
valituskirjelmä käräjäoikeuden kansliaan. Valitusta, jota ei ole tehty määräajassa, ei oteta 
tutkittavaksi.  
Jos valittaja haluaa peruuttaa valituksen, hänen on toimitettava hovioikeudelle osoitettu kirjalli nen 
peruuttamisilmoitus hovioikeuden kirjaamoon tai käräjäoikeuden kansliaan.  
13 § (23.5.2003/381)  
Jos muutosta ei laillisen esteen vuoksi tai muusta hyväksyttävästä syystä voida hakea määräajassa, 
käräjäoikeus asettaa hakemuksesta uuden määräajan muutoksenhakua varten.  
Uutta määräaikaa on pyydettävä ennen alkuperäisen määräajan päättymistä käräjäoikeudelta 
kirjallisel la hakemuksella. Hakemukseen on liitettävä selvitys hakijaa kohdanneesta esteestä tai 
muusta hakemuksen perusteena olevasta syystä.  
14 § (6.3.1998/165)   94 Uuden määräajan asettamisesta ja valituksen tutkimatta jättämisestä myöhästymisen vuoksi päättää 
käräjäoikeuden lainoppinut jäsen.  
Jos hakemus uuden määräajan asettamisesta hylätään tai valitus myöhästymisen vuoksi jätetään 
tutkimatta, ratkaisun antamispäivä on ilmoitettava asianomaisille kirjallisesti hyvissä ajoin ennen 
ratkaisun antamista.  
Vastavalitus (23.5.2003/381)  
14 a § (23.5.2003/381)  
Valittajan vastapuoli voi tyytymättömyyttä ilmoittamatta valittaa os altaan käräjäoikeuden tuomiosta 
(vastavalitus ). 
Määräaika vastavalitusta varten on kaksi viikkoa valittajalle asetetun valitusmääräajan 
päättymisestä.  
14 b § (24.6.2010/650)  
Vastavalitus raukeaa, jos valitus peruutetaan, raukeaa tai jätetään tutkimatta taikka valittajalle ei 
myönnetä jatkokäsittelylupaa. Vastavalitus ei kuitenkaan raukea, jos valitus peruutetaan vasta 
pääkä sittelyssä.  
14 c § (23.5.2003/381)  
Muutoin vastavalituksen osalta noudatetaan, mitä valituksesta säädetään.  
Valituskirjelmän sisältö ja liitteet  
15 § (23.5.2003/381)  
Valituskirjelmässä, joka osoitetaan asianomaiselle hovioikeude lle, on mainittava:  
1) käräjäoikeuden ratkaisu, johon muutosta haetaan;  
2) miltä kohdin käräjäoikeuden ratkaisuun haetaan muutosta;  
3) mitä muutoksia käräjäoikeuden ratkaisuun vaaditaan tehtäviksi;  
4) perusteet, joilla muutosta vaaditaan, ja miltä osin kär äjäoikeuden ratkaisun perustelut valittajan 
mielestä ovat virheelliset;  
4 a) peruste jatkokäsittelyluvan myöntämiselle asiassa, jossa jatkokäsittelylupa 25 a luvun 5 §:n 
mukaan tarvitaan, ja syyt, joiden nojalla valittaja katsoo perusteen olevan olemassa, jos ne eivät 
muuten ilmene kirjelmästä; (10.4.2015/386)  
5) todisteet, joihin halutaan nojautua, ja mitä kullakin todiste ella halutaan näyttää toteen; sekä  
6) mahdollinen pyyntö pääkäsittelyn toimittamisesta hovioikeudessa.   95 Jos valittaja haluaa, että hovioikeudessa toimitetaan pääkäsittely, hänen on ilmoitettava yksilöity 
syy siihen. Valittajan on myös ilmoitettava käsitykse nsä siitä, onko pääkäsittelyssä kuultava 
asianosaisia henkilökohtaisesti, ja keiden todistajien, asiantuntijoiden ja muiden 
todistelutarkoituksessa kuultavien henkilöiden kuuleminen on tarpeellista.  
Jos valittaja riita -asiassa vetoaa seikkaan tai todistees een, jota ei ole esitetty käräjäoikeudessa, 
hänen on ilmoitettava, miksi siihen vetoaminen 17 § huomioon ottaen olisi sallittua hovioikeudessa.  
16 § (6.3.1998/165)  
Valituskirjelmässä on ilmoitettava asianosaisten nimet ja heidän laillisen edustajansa tai 
asiamiehensä taikka avustajansa yhteystiedot sekä se postiosoite ja mahdollinen muu osoite, johon 
asiaa koskevat kehotukse t, kutsut ja ilmoitukset voidaan valittajalle lähettää ( prosessiosoite ). 
Asianosaisen sekä todistajan tai muun kuultavan puhelinnumero ja muut yhteystiedot on myös 
soveltuvalla tavalla ilmoitettava hovioikeudelle. Jos jokin tieto myöhemmin muuttuu, valitta jan 
tulee viipymättä ilmoittaa siitä hovioikeudelle. (14.5.2010/362)  
Valituskirjelmä on valittajan tai, jollei hän ole s itä laatinut, sen laatijan allekirjoitettava.  
Kirjelmään on liitettävä ne asiakirjat, joihin valittaja vetoaa ja joita ei ole esitetty käräjäoikeudessa, 
sekä jäljennös kirjelmästä ja siihen liitetyistä asiakirjoista.  
Uusi aineisto hovioikeudessa  
17 § (6.3.1998/165)  
Valittaja ei saa hovioikeudessa riita -asiassa vedota muihin seikkoihin tai todisteisiin kuin niihin, 
jotka o n esitetty käräjäoikeudessa, paitsi jos hän saattaa todennäköiseksi, ettei hän ole voinut vedota 
seikkaan tai todisteeseen käräjäoikeudessa tai että hänellä on ollut pätevä aihe olla tekemättä niin.  
Kuittausvaatimus, joka on esitetty vasta hovioikeudessa, voidaan jättää tutkimatta, jos sen 
tutkiminen ei voi vaikeudetta tapahtua.  
Täydentävät säännökset  
18 § (6.3.1998/165)  
Käräjäoikeuden kansliaan toimitetut, hovioikeudelle osoitetut kirjelmät ja niihin liittyvät asiakirjat 
on käräjäoikeudesta viipymättä lähetettävä hovioikeuteen. Samalla on lähetettävä asiaa koskeva 
asiakirjavihko ja äänitteet. Käräjäoikeuden tuomiosta ja eril liseksi asiakirjaksi laaditusta päätöksestä 
lähetetään kuitenkin vain jäljennökset. (30.8.2002/768)  
Jos käräjäoikeuden k ansliaan toimitettava valituskirjelmä on saapunut määräajassa hovioikeuteen, 
valitusta ei tämän vuoksi jätetä tutkimatta. Kirjelmä on hovioikeudesta viipymättä lähetettävä 
käräjäoikeuden kansliaan.  
19 § (13.5.2011/440)  
19 § on kumottu L:lla 13.5.2011/440 . 
25 a luku (24.6.2010/650)   96 Valitusasian valmistelun aloittaminen hovioikeudessa ja jatkokäsittelylupa  
Yleiset säännökset  
1 § (24.6.2010/650)  
Tässä luvussa säädetään valitusasian valmistelun aloittamisesta hovioikeudessa sekä 
jatkokäsittelyluvasta ja sen  myöntämisestä.  
Jos valitusasiassa ei tarvita jatkokäsittelylupaa tai lupa 11 §:ssä säädetyin perustein myönnetään, 
asian käsittelyä jatketaan siten kuin 26 luvussa säädetään.  
Jos jatkokäsittelylupaa ei myönnetä, käräjäoikeuden ratkaisu jää pysyväksi.  
Valm istelun aloittaminen  
2 § (24.6.2010/650)  
Valitusasian valmistelu hovioikeudessa alkaa, kun käräjäoikeudesta lähetetty va lituskirjelmä saapuu 
hovioikeuteen. Asian valmistelusta hovioikeudessa vastaa yksi jäsen ( valmistelusta vastaava jäsen ). 
3 § (24.6.2010/650)  
Jos valitus on puutteellinen ja sen täydentäminen on oikeudenkäynnin jatkamiseksi tarpeen, 
valittajaa on k ehotettava korjaamaan puute hovioikeuden määräämässä ajassa. Samalla on 
ilmoitettava, mikä seuraamus kehotuksen laiminlyömisestä voi olla.  
Jos valitus on täydennyksenkin jälkeen puutteellinen, saadaan asianosaiselle erityisestä syystä 
varata uusi tilaisuus  sen täydentämiseen.  
4 § (24.6.2010/650)  
Jos valittaja ei noudata valituksen täydentämistä koskevaa kehotusta ja valitus  on niin puutteellinen, 
ettei se kelpaa oikeudenkäynnin perustaksi hovioikeudessa, valitus jätetään tutkimatta.  
Hovioikeuden on heti jätettävä valitus tutkimatta, jos sen tutkimiselle on muu kuin 3 §:ssä 
tarkoitettu este.  
Jatkokäsittelylupa  
5 § (10.4.2015/386)  
Asiassa tarvitaan jatkokäsittelylupa, kun käräjäoikeuden ratkaisuun haetaan muutosta valittamalla.  
Rikosasian vasta aja, joka on tuomittu ankarampaan rangaistukseen kuin kahdeksan kuukautta 
vankeutta, ei kuitenkaan tarvitse jatkokäsittelylupaa miltään osin asiassa, jos valitus koskee hänen 
syykseen luettua rikosta taikka rangaistusta. Rangaistuksen ankaruutta arvioitaes sa ei oteta 
huomioon vankeusrangaistuksen ohessa tuomittua sakkoa tai muuta rikosoikeudellista seuraamusta.   97 Syyttäjä tai asianomistaja ei tarvitse jatkokäsittelylupaa miltään osin asiassa, jos vastaaja on 
tuomittu ankarampaan rangaistukseen kuin kahdeksan kuukautta vankeutta ja valitus koskee 
vastaajan syyksi luettua rikosta taikka vastaajalle tuomittua rangaistusta.  
6–10 §  
6–10 § on kumottu L:lla 10.4.2015/386 ,.  
11 § (24.6.2010/650)  
Jatkokäsittelylupa on myönnettävä, jos:  
1) ilmenee aihetta epäillä käräjäoikeuden ratkaisun lopputuloksen oikeellisuutta;  
2) käräjäoikeuden ratkaisun lopputuloksen oikeellisuutta ei ole mahdollista arvioida 
jatkokäsittelylupaa myöntämättä;  
3) lain soveltamisen kannalta muissa samanlaisissa asioissa on tärkeä myöntää asiassa 
jatkokäsittelylupa; tai  
4) luvan myö ntämiseen on muu painava syy.  
Jatkokäsittelylupaa ei kuitenkaan tarvitse 1 momentin 1 kohdan nojalla myöntää yksinomaan 
näytön uudelleen arvioimista varten, ellei käräjäoikeuden ratkaisun lopputuloksen oikeellisuutta ole 
perusteltua aihetta epäillä valituk sessa esitettyjen seikkojen perusteella.  
12 § (24.6.2010/650)  
Jatkokäsittelylupa voidaan rajoittaa koskemaan osaa käräjä oikeuden ratkaisusta. Kysymys 
jatkokäsittelyluvan myöntämisestä muilta osin voidaan tällöin siirtää ratkaistavaksi valituksen 
käsittelyn yhteydessä.  
Menettely jatkokäsittelyluvan myöntämistä koskevassa asiassa  
13 § (24.6.2010/650)  
Ennen jatkokäsittelyluvan myöntämistä koskevan asian ratkaisemista hovioikeuden on tarvittaessa 
kehotettava valittajan vastapuolta antamaan kirja llinen vastaus valitukseen.  
14 § (24.6.2010/650)  
Hovioikeus päättää jatkokäsittelyluvan myöntämistä koskevan kysymyksen käräjäoikeuden 
ratkaisun, valituksen, mahdollisen vastauksen ja tarvittaessa myös muun oikeudenkäyntiaineiston 
perusteella kirjallisessa menettelyssä.  
Asia voidaan ratkaista ilman esittelyä.  
15 § (24.6.2010/650)  
Jos asiassa myönnetään jatkokäsittelylupa, siitä on ilmoitettava valittajalle sekä valittajan 
vastapuolelle.   98 16 § (24.6.2010/650)  
Menettelyn osalta jatkokäsittelylupa -asiassa noudatetaan muutoin soveltuvin osin, mitä 26 luvussa 
säädetää n. 
17 § (24.6.2010/650)  
Jos jatkokäsittelylupaa ei myönnetä, päätöksestä on käytävä ilmi, että:  
1) kaikki 11 §:ssä sääde tyt perusteet jatkokäsittelyluvan myöntämiselle on tutkittu;  
2) jatkokäsittelylupaa ei ole myönnetty; ja  
3) käräjäoikeuden ratkaisu jää pysyväksi.  
Päätökseen on sisällytettävä selostus asianosaisten vaatimuksista ja vastauksista.  
18 § (24.6.2010/650)  
Jatkokäsittelylupa myönnetään, jos ratkaisukokoonpanon yksikin jäsen on luvan myöntämisen 
kannalla.  
Muutoksenhaku  
19 § (24.6.2010/650)  
Päätökseen, jolla jatkokäsittelylupa on myönnetty, ei saa hakea muutosta.  
Päätökseen, jolla ratkaisusta va littaneelle on myönnetty jatkokäsittelylupa vain osittain, haetaan 
muutosta samassa yhteydessä kuin valitetaan hovioikeuden ratkaisusta muilta osin. Jos asiassa ei 
ole myönnetty jatkokäsittelylupaa kaikille valittajille, myöntämättä jättämistä koskevaan pä ätökseen 
haetaan muutosta siten kuin 30 luvun 1 §:ssä säädetään. (10.4.2015/386)  
26 luku (6.3.1998/165)  
Valitusasian käsittelyn jatkaminen hovioikeudessa (24.6.2010/650)  
Hovioikeuden tutkimisvalta (23.5.2003/381)  
1 § (23.5.2003/381)  
Oikeudenkäynti hovioikeudessa koskee käräjäoikeuden ratkaisun kohteena ollutta asiaa valituksessa 
ja mahdollises sa vastauksessa vedotulta osalta. Tutkittavana on, onko ja miten käräjäoikeuden 
ratkaisua muutettava.  
1 a § (24.6.2010/6 50) 
1 a § on kumottu L:lla 24.6.2010/650 . 
Väliotsikko on kumottu L:lla 24.6.2010/650 . (24.6.2010/650)  
1 b § (24.6.2010/650)   99 1 b § on kumottu L:lla 24.6.2010/650 . 
Väliotsikko on kumottu L:lla 24.6.2010/650 . (24.6.2010/650)  
2 § (24.6.2010/650)  
Rikosasiassa hovioikeus voi muuttaa käräjäoikeuden rangaistusvaatimuksesta antamaa tuomiota 
vastaajan eduksi silloinkin, kun vain virallinen syyttäjä on hakenut siihen muutosta.  
Jos käräjäoikeuden tuomioon rikosasiassa haetaan muutosta ainoastaan rangaistusseuraamuksen 
osalta, hovioikeus ei saa ilman erityistä syytä tutkia, onko vastaaja syyllistynyt hänen syykseen 
luettuun tekoon.  
2 a § (24.6.2010/650)  
2 a § on kumottu L:lla 24.6.2010/ 650. 
Kirjallinen vastaus  
3 § (24.6.2010/650)  
Valittajan vastapuolta on kehotettava antamaan kirjallinen vastaus valituks een hovioikeuden 
määräämässä ajassa. Jos vastaus on pyydetty käsiteltäessä kysymystä jatkokäsittelyluvan 
myöntämisestä tai valitus jätetään 25 a luvun 4 §:n nojalla tutkimatta taikka vastauksen pyytäminen 
on ilmeisen tarpeetonta, vastausta ei tarvitse pyyt ää. 
Vastausta pyydettäessä on annettava tiedoksi valitus ja siihen liitetyt asiakirjat. Hovioikeus voi 
lisäksi määrätä, mistä kysymyksestä vastauksessa on erityisesti lausuttava.  
4 § (23.5.2003/381)  
Vastauksessa sen antajan on ilmoitettava:  
1) asia, jossa vastaus annetaan;  
2) myöntääkö hän muutosvaatimuksen vai vastustaako hän sitä; sekä  
3) käsityksensä valittajan vaatimusten perusteista ja seikat, joihin hän haluaa nojautua.  
Vastaukseen ja sen antajaan sovelletaan lisäksi, mitä 25 luvun 15 §:n 1 momentin 4 –6 kohdassa 
sekä 2 ja 3 momentissa sekä 16 ja 17 §:ssä valituksesta ja valittajasta säädetään.  
5 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeus voi tarvittaessa varata vastauksen antajalle tilaisuuden hovioikeuden määräämässä 
ajassa täydentä ä vastausta.  
6 § (6.3.1998/165)  
Vastaus on annettava tiedoksi valittajalle.   100 Valmistelun jatkaminen  
7 § (23.5.2003/381)  
Hovioikeuden on valmistelussa asian laadun mukaan selvitettävä:  
1) miltä kohdin käräjäoikeuden ratkaisuun haetaan muutosta ; 
2) mitä vaatimuksia hovioikeudessa esitetään ja mihin perusteisiin vaatimusten tueksi vedotaan;  
3) mistä asianosaiset ovat hovioikeudessa erimielisiä;  
4) mitä todisteita hovioikeudessa esitetään ja mitä kullakin todisteella aiotaan näyttää toteen;  
5) onk o hovioikeudessa toimitettava pääkäsittely; sekä  
6) onko riita -asiassa edellytyksiä sovinnolle.  
8 § (6.3.1998/165)  
Hovioi keus voi kehottaa asianosaista määräajassa toimittamaan hovioikeudelle kirjallisen 
lausuman. Hovioikeuden on tällöin määrättävä, mistä kysymyksestä asianosaisen on lausuttava. 
Asianosaista ei kuitenkaan saa kehottaa toimittamaan hovioikeudelle kirjallista lausumaa useamman 
kuin yhden kerran, ellei siihen ole erityistä syytä. Lausuma on annettava tiedoksi vastapuolelle.  
Hovioikeus voi kutsua asianosaiset kuultaviksi istuntoon, jos tämän katsotaan edistävän 
valmistelua.  
9 § (23.5.2003/381)  
Hovioikeus päättää valmistelussa lisäksi asiantuntijan lausunnon hankkimisesta, kirjallisen 
todisteen esittämisestä, katselmuksen toimittam isesta ja muuhun valmistavaan toimenpiteeseen 
ryhtymisestä, jos sellainen on tarpeen sen turvaamiseksi, että todisteet ovat yhdellä kertaa saatavilla 
pääkäsittelyssä.  
Valmistelussa hovioikeus päättää myös, onko asianosaisia kuultava henkilökohtaisesti, sek ä keitä 
todistajia, asiantuntijoita ja muita todistelutarkoituksessa kuultavia henkilöitä kuullaan 
pääkäsittelyssä.  
Hovioikeuden tulee valvoa, ettei asiaan sekoiteta mitään siihen kuulumatonta ja ettei asiassa esitetä 
tarpeetonta todistelua.  
10 § (23.5.2003/381)  
Hovioikeus voi päättää asian valmisteluun liittyvistä toimenpiteistä ilman esittelyä. Samoin 
menetellään, kun hovioikeus päättää toimenpiteistä, jotka 2 luvun 8 §:n 2 ja 3 momentin mukaan 
kuuluvat yhden jäsenen toimivaltaan. Valmistelusta vastaava jäsen päättää menettelytavasta.  
11 § (23.5.2003/381)   101 Asian valmistelussa hovioikeudessa noudatetaan muutoin soveltuvin osin, mitä valmistelusta 
käräjäoikeudessa säädetään.  
Asian ratkaiseminen kirjallisen oikeudenkäyntiaineiston perusteell a (23.5.2003/381)  
12 § (23.5.2003/381)  
Asia ratkaistaan esittelystä kirjallisen oikeudenkäyntiaineiston perusteella, jollei siinä 13 –16 §:n 
nojalla toimiteta pääkäsittelyä.  
Jos asia ratkaistaan kirjallisen oikeudenkäyntiaineiston perusteell a eikä valittajan vastapuoli ole 
käyttänyt hovioikeudessa puhevaltaa, asiaa ratkaistaessa otetaan kuitenkin huomioon hänen asiassa 
aikaisemmin esittämänsä oikeudenkäyntiaineisto.  
Tarvittaessa todistelutallenteelta on otettava selko käräjäoikeudessa vastaan otetun todistelun 
sisällöstä.  
Pääkäsittely  
13 § (25.8.2016/683)  
Hovioikeuden pääkäsittelyssä kuullaan asianosaisia, todi stajia ja asiantuntijoita sekä vastaanotetaan 
muuta selvitystä.  
Pääkäsittely saadaan rajoittaa koskemaan vain osaa valituksen kohteena olevasta asiasta.  
14 § (24.6.2010/650)  
Hovioikeuden on toimitettava pääkäsittely, jos riita -asiassa asianosainen tai rikosasiassa 
asianomistaja tai vastaaja sitä vaatii.  
Pääkäsittelyä ei kuitenkaan tarvitse toimittaa, jos asiassa ei 15 §:n 1  momentin mukaan tarvitse 
ottaa vastaan suullista todistelua sen vuoksi, että näytön arvioinnin oikeellisuudesta ei voi jäädä 
varteenotettavaa epäilystä, ja pääkäsittelyn toimittaminen on muutoinkin selvästi tarpeetonta 
huomioon ottaen erityisesti asian la atu ja merkitys asianosaiselle.  
Hovioikeuden on virallisen syyttäjän pyynnöstä toimitettava pääkäsittely, jos asiassa on otettava 
vastaan suullista todistelua 15 §:n perusteella ja muulloinkin, kun hovioikeus pitää sitä 
tarpeellisena.  
Mitä 1 ja 2 momentiss a säädetään, on noudatettava myös hakemusasiassa tehtyä valitusta 
käsiteltäessä.  
14 a § (24.6.2010/650)  
Hovioikeus voi omasta aloitteestaan toimittaa pääkäsittelyn katsoessaan sen tarpeelliseksi.  
15 § (24.6.2010/650)  
Jos pääkäsittely toimi tetaan ja asiassa on kysymys käräjäoikeuden suullisen todistelun 
uskottavuudesta tekemästä arviosta, käräjäoikeudessa vastaanotettu suullinen todistelu otetaan  102 tarpeellisilta osiltaan uudelleen vastaan, jollei estettä ole. Todistelua ei tarvitse ottaa uude lleen 
vastaan, jos käräjäoikeuden vastaanottaman näytön arvioinnin oikeellisuudesta ei voi jäädä 12 §:ssä 
tarkoitetun oikeudenkäyntiaineiston perusteella kokonaisuutena arvioitaessa mitään 
varteenotettavaa epäilystä.  
Mitä suullisen todistelun uskottavuuden  arvioinnista säädetään, sovelletaan myös käräjäoikeuden 
arvioon katselmusta toimittaessaan tekemiensä havaintojen uskottavuudesta.  
Pääkäsittelyssä otetaan vastaan myös hovioikeudessa vastaanotettava uusi suullinen todistelu.  
16 § (24.6.2010/650)  
Jos käräjäoikeudessa vastaanotettua suullista todistelua ei oteta hovioikeudessa uudelleen vastaan, 
käräjäoikeuden ratkaisua saa tämän todistelun osalta muuttaa vain, jos todistelua ei enää voida ottaa 
uudelleen vastaan. Rangaistusvaatimuksesta tehtyä ratkaisua saadaan kuitenkin muuttaa rikosasian 
vastaajan eduksi.  
Kutsu pääkäsittelyyn ja seuraamus asianosaisen poissaolosta  
17 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeus huolehtii asianosaisten kutsumisesta pääkäsittelyyn.  
Kutsussa on asianosaisille ilmoitettava, min ä päivänä ja kellonaikana sekä missä pääkäsittely 
toimitetaan. Samalla on ilmoitettava, mikä seuraamus voi aiheutua siitä, että asianosainen ei saavu 
pääkäsittelyyn.  
18 § (6.3.1998/165)  
Valittaja kutsutaan pääkäsittelyyn uhalla, että valitus hänen poissa ollessaan jätetään sillensä.  
Valittajan vastapuoli kutsutaan pääkäsittelyyn sakon uhalla, jos asian käsitteleminen edellyt tää 
vastapuolen läsnäoloa.  
Valittajan vastapuoli, jonka kuulemista ei pidetä tarpeellisena, kutsutaan pääkäsittelyyn uhalla, että 
asia voidaan ratkaista hänen poissaolostaan huolimatta.  
Syyttäjän on virkansa puolesta oltava läsnä sellaisen asian pääkäsitte lyssä, jossa syyttäjä on 
valittajana tai jossa rikosasian vastaaja on valittanut syyttäjän rangaistusvaatimukseen annetusta 
käräjäoikeuden ratkaisusta. Syyttäjän on oltava läsnä myös liiketoimintakiellon määräämistä 
koskevan asian pääkäsittelyssä. (13.5.2011/440)  
19 § (6.3.1998/165)  
Asianosainen tai hänen laillinen edustajansa voidaan sakon uhalla velvoittaa saapumaan 
pääkäsittelyyn henkilökohtaisesti, jos hänen kuulemistaan pidetään asian selvittämiseksi 
tarpeellisena.  
Rikosasian vastaajan v elvoittamisesta henkilökohtaisesti saapumaan pääkäsittelyyn on lisäksi 
voimassa, mitä oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetussa laissa säädetään.   103 20 § (6.3.1998/165)  
Jos valittaja on jäänyt pois pääkäsittelystä, valitus jätetään pääkäsittelyn kohteena olevalta osalta 
sillensä. (23.5.2003/381)  
Jos valittajan vastapuoli tai tämän laillinen edustaja on jäänyt pois pääkäsittelystä, johon häntä on 
kehotettu saapumaan sakon uhalla, hänelle voidaan asettaa korkeampi uhkasakko. Jos hänet on 
velvoitet tu saapumaan henkilökohtaisesti, hänet voidaan määrätä tuotavaksi samaan tai 
myöhempään istuntoon. Riita -asiassa, jossa sovinto ei ole sallittu, ja rikosasiassa hänet voidaan 
määrätä tuotavaksi, vaikka hänen ei olisikaan saavuttava henkilökohtaisesti.  
Jos valittajan vastapuolta ei ole kutsuttu pääkäsittelyyn sakon uhalla, asia voidaan ratkaista hänen 
poissaolostaan huolimatta.  
21 § (23.5.2003/381)  
Jos asianosainen, todistaja tai muu kuultava ei sakon uhasta huolimatta saavu pääkäsittelyyn taikka 
jos tuotavaksi määrättyä ei tavata tai jos kutsua ei saada annetuksi tiedoksi, pääkäsittely saadaan, 
milloin syytä on, toimittaa ja  asia ratkaista poissaolosta huolimatta. Asetettua uhkasakkoa ei tällöin 
tuomita.  
Uhkasakkoa ei myöskään tuomita, jos asianosainen tai hänen laillinen edustajansa, todistaja tai muu 
kuultava, joka sakon uhasta huolimatta on jäänyt pois pääkäsittelystä, saa daan tuoduksi samaan 
istuntoon, taikka jos kysymys henkilön kuulemisesta henkilökohtaisesti raukeaa.  
22 § (6.3.1998/165)  
Jos valitus on valittajan poissaolon vuoksi jätetty sillensä, mutta hänellä on ollut laillinen este, jota 
hän ei ole voinut ajoissa ilmoittaa, valittajalla on oikeus saattaa valitus uudelleen käsiteltäväksi 
ilmoittamalla siitä kirjallisesti hovioikeudelle 30 päivän kuluessa valituksen sillensä jättämisestä. 
Jollei valittaja näytä toteen laillista estettä, valitusta ei oteta tutkittavaksi.  
23 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeus huolehtii myös todistajan ja asiantuntijan sekä muun todistelutarkoituksessa kuultavan 
henkilön k utsumisesta pääkäsittelyyn, jollei sitä 11 luvun 2 §:ssä mainitulla perusteella ole annettu 
asianosaisten tehtäväksi.  
Kutsussa ilmoitettavista tiedoista säädetään 17 luvun 41 §:n 3 momentissa. (12.6.2015/732)  
Menettely pääkäsittelyssä  
24 § (30.8.2002/768)  
Pääkäsittelyssä asia käsitellään seuraavassa järjestyksessä:  
1) istunnon alussa tuomioistuimen on tarpeellisilta osiltaan selostettava käräjäoikeuden ratkaisu ja 
se, mihin asian valmistelussa on päädytty, sekä tiedusteltava, vastaavatko valmistelussa esitetyt 
vaatimukset edelleen asianosaisten kantaa;   104 2) valittajan ja vastaajan on vuorollaan perusteltava kantaansa ja lausuttava vastapuolen 
perustelujen johdosta;  
3) tuomioistuimen on otettava vastaan todistelu; sekä  
4) valittajan ja vastaa jan on esitettävä loppulausuntonsa.  
Edellä 1 momentissa säädetystä järjestyksestä saadaan kuitenkin tarvittaessa poiketa.  
24 a § (23.5.2003/381)  
Jos käräjäoikeudessa vastaanotettua suullista todistelua ei ole joltakin osin otettava vastaan 
uudelleen, käräjäoikeudessa kertynyt ääni - tai kuvatallenne voidaan tarvittaessa esittää tarpeellisilta 
osiltaan hovioikeuden pääkäsitte lyssä.  
Sen lisäksi, mitä 17 luvun 52 §:ssä säädetään, hovioikeuden pääkäsittelyssä voidaan puhelinta 
taikka muuta siihen soveltuvaa äänen - tai kuvanvälitysmenetelmää käyttäen kuulla 
todistelutarkoituksessa sellaista käräjäoikeudessa kuultua todistajaa, asi antuntijaa ja asianosaista, 
jonka kertomuksen uskottavuus voidaan luotettavasti arvioida ilman hänen henkilökohtaista 
läsnäoloaan, jos tuomioistuin harkitsee tämän soveliaaksi. Asianosaisille on varattava tilaisuus 
tehdä kuultavalle kysymyksiä. (12.6.2015/732)  
Jos 2 momentissa tarkoitettu kuulustelu toimitetaan viranomaisen luona, kuulusteluun sovelletaan, 
mitä todistajan j a asiantuntijan poissaolon seuraamuksista ja heihin kohdistettavista pakkokeinoista 
säädetään. Kutsussa kuulusteluun on ilmoitettava, minä päivänä ja kellonaikana ja millä tavoin 
kuulustelu toimitetaan sekä muut 23 §:n 2 momentissa tarkoitetut tiedot. Mitä  todistajan ja 
asiantuntijan oikeudesta saada korvausta tuomioistuimeen saapumisesta säädetään, koskee 
soveltuvin osin myös 2 momentissa tarkoitettua kuulustelua.  
24 b § (23.5.2003/381)  
Pääkäsittelyssä ratkaistavassa asiassa oikeudenkäyntiaineistona otetaan huomioon se aineisto, joka 
esitetään pääkäsittelyssä.  
Jos asia ratkaistaan valittajan vastapuolen poissaolosta huolima tta, oikeudenkäyntiaineistona 
otetaan huomioon hänen aikaisemmin esittämänsä oikeudenkäyntiaineisto.  
Pääkäsittelyssä ratkaisut tehdään ilman esittelyä.  
25 § (6.3.1998/165)  
Pääkäsittelyssä hovioikeudessa noudatetaan soveltuvin osin niitä säännöksiä, jotka ovat voimassa 
pääkäsittelystä käräjäoikeudessa.  
Pääkäsittelyn pöytäkirja  
26 § (6.3.1998/165)  
Pääkäsittelystä laaditaan pöytäkirja. Pöytäkirjan allekirjoittaa sen laatija.  
Pöytäkirjaan on merkittävä:   105 1) tuomioistuimen nimi ja käsittelypäivä;  
2) asian käsittelyyn osallistuneiden tuomioistuimen jäsenten nimet ja virka -asema sekä pöytäkirjan 
laatijan nimi;  
3) asianosaiset ja kuultaviksi kutsutut sekä heidän saapuvillaolonsa;  
4) asianosaisten asiamiehet tai avustajat sekä tulkit;  
5) asia; sekä  
6) su ljetun käsittelyn syy.  
27 § (6.3.1998/165)  
Pöytäkirjaan on lisäksi merkittävä asian käsittelyn kannalta tarpeelliset tiedot sekä todistajat, 
asiantuntijat ja muut asiassa kuullut henkilöt sekä esitetyt muut todisteet.  
Todistajan, asiantuntijan sekä todistelutarkoituksessa kuullun asianosaisen tai muun henkilön 
kuulustelu on äänitettävä. Jos äänittäminen ei ole mahdollist a, lausuma on sanatarkasti merkittävä 
pöytäkirjaan.  
Pöytäkirjaan on merkittävä hovioikeuden katselmusta toimittaessaan tekemät havainnot.  
Tiedoksiantotapa  
28 § (14.5.2010/362)  
Tässä luvussa tarkoitetut kehotukset, kutsut ja ilmoitukset hovioikeus saa lähettää asianosaisen 
viimeksi ilmoittamaan osoitteeseen. Kutsu pääkäsittelyyn on kuitenkin annettava tiedoksi 
asianosaiselle , joka ei ole käyttänyt puhevaltaa hovioikeudessa, sekä todistajalle, asiantuntijalle ja 
muulle todistelutarkoituksessa kuultavalle siten kuin 11 luvun 3, 3 b ja 4 §:ssä säädetään. Jos on 
aihetta olettaa, ettei asianosainen saa mainitusta osoitteesta tieto a kutsusta saapua henkilökohtaisesti 
pääkäsittelyyn, kutsu on lisäksi yritettävä antaa hänelle tiedoksi puhelimitse ja lähetettävä hänen 
tiedossa olevaan posti - tai sähköiseen osoitteeseensa. Jos kutsu pääkäsittelyyn annetaan tiedoksi 
edellä ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetulla tavalla, kutsuttua ei voida tuomita esteettömän 
poissaolon varalta asetettuun uhkasakkoon.  
27 luku (6.3.1998/165)  
Menettelystä hovioikeuden ensimmäisenä oikeusasteena käsittelemissä riita - ja rikosasioissa  
1 § (6.3.1998/165)  
Asioiden vireillepanossa ja valmistelussa noudatetaan soveltuvin osin, mitä käräjäoikeudessa 
käsiteltävien asioiden os alta säädetään.  
2 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeuden on toimitettava pääkäsittely, jos se on asianosaisen, todistajan tai asia ntuntijan 
kuulemiseksi taikka muutoin asian selvittämiseksi tarpeen.   106 3 § (6.3.1998/165)  
Hovioikeuden on toimitettava pääk äsittely myös silloin, kun riita -asian asianosainen taikka 
rikosasian asianomistaja tai vastaaja on sitä vaatinut.  
Pääkäsittelyä ei kuitenkaan 1 momentissa tarkoitetusta syystä tarvitse toimittaa, jos:  
1) riita -asiassa kanne on myönnetty tai kanteesta on l uovuttu;  
2) kantajan vaatimus havaitaan selvästi perusteettomaksi; tai  
3) asiassa ratkaistaan vain oikeudenkäyntiä koskeva kysymys.  
4 § (6.3.1998/165)  
Jollei asiassa 2 tai 3 §:n nojalla ole toimitettava pääkäsittelyä, asia ratkaistaan kirjallisen 
oikeudenkäyntiaineiston perusteella.  
5 § (6.3.1998/165)  
Kutsuttaessa asianosaiset pääkäsittelyyn ja pääkäsittelyä toimitettaessa noudatetaan soveltuvin osin, 
mitä riita - ja rikosasioiden käsittelystä käräjäoikeudessa säädetään.  
28 luku (16.5.2003/360)  
(16.5.2003/360)  
28 LUKU on kumottu L:lla 16.5.2003/360 . 
29 luku (31.3.2006/244)  
(31.3.2006/244)  
29 LUKU on kumottu L:lla 31.3.2006/244 . 
30 luku (2.2.1979/104)  
Muutoksenhaku hovioikeudesta korkeimpaan oikeuteen  
Yleiset säännökset  
1 § (2.2.1979/104)  
Hovioikeuden tuomioon ja päätökseen haetaan muutosta korkeimmalta oikeudelta valittamalla.  
2 § (2.2.1979/104)  
Hovioikeuden ratkaisusta valittamista varten on pyydettävä korkeimmalta oikeudelta valituslupa, 
jos valitus koskee hovioi keuden muutoksenhakuasteena ratkaisemaa asiaa tai tällaisen asian 
yhteydessä antamaa ratkaisua. (26.8.2005/666)   107 Asiassa,  jonka hovioikeus on ratkaissut ensimmäisenä oikeusasteena, haetaan muutosta valituslupaa 
pyytämättä.  
3 § (2.2.1979/104)  
Valituslupa voidaan myöntää ainoastaan, jos lain soveltamisen kannalta muissa samanlaisissa 
tapauksissa tai oikeuskäytännön yhtenäisyyden vuoksi on tärkeätä saattaa asia korkeimman 
oikeuden ratkaistavaksi taikka jos siihen on erityistä aihetta asiassa tapa htuneen sellaisen 
oikeudenkäynti - tai muun virheen takia, jonka perusteella ratkaisu olisi purettava tai poistettava, 
tahi jos valitusluvan myöntämiseen on muu painava syy.  
Valituslupa voidaan myöntää osittain. Tällöin valituslupa voidaan rajoittaa koskema an: 
1) osaa hovioikeuden ratkaisusta; taikka  
2) kysymystä, jonka ratkaiseminen on tarpeen oikeuskäytännön ohjaamiseksi tai 
valituslupaperusteen kannalta muutoin.  
(26.8.2005/666)   
Jos valituslupa myönnetään 2 momentin 2 kohdan mukaisesti rajoitettuna, korkein oikeus voi muilta 
osin perustaa ratkaisunsa valituksen kohteena olevassa ratkaisussa todettuihin seikkoihin. 
(26.8.2005/666)  
Jos valituslupa myönnetään osittain, kysymys valitusluvan myöntämisestä muulta osalta voidaan 
siirtää ratkaistav aksi valituksen käsittelyn yhteydessä. (26.8.2005/666)  
Muutoksenhaku hovioikeuden toisena oikeusasteena käsittelemässä a siassa  
4 § (2.2.1979/104)  
Hovioikeuden ratkaisuun on liitettävä valitusosoitus. Siinä on selostettava, millä edellytyksillä 
valituslupa lain mukaan voidaan myöntää sekä miten valituslupaa pyytävän on meneteltävä 
saattaakseen valituksensa korkeimman oikeuden tutkittavaksi.  
5 § (2.2.1979/104)  
Määräaika valitusluvan pyytämiseen ja valituksen tekemiseen on 60 päivää siitä päivästä, jona 
hovioikeuden ratkaisu annettiin.  
Hakijan on puhevallan menettämisen uhalla viimeistään määräajan päättymispäivänä toimitettava 
hovioikeuden kirjaamoon korkeimmalle oikeudelle osoitettu muutoksenhakukirjelmä, johon on 
sisällytettävä lupahakemus ja valitus.  
Muutoksenhakukirjelmään on liitettävä ne asiakirjat, joista ilmeneviin seikkoihin hakija viittaa 
perusteinaan.  
6 § (2.2.1979/104)   108 Lupahakemuksessa on mainittava se 3 §:ssä säädetty peruste, jolla valituslupaa pyydetään , sekä 
syyt, joiden nojalla hakija katsoo, että valitusluvan myöntämiseen on edellä tarkoitettu peruste. 
Lisäksi on ilmoitettava hovioikeuden ratkaisu, johon hakija tahtoo hakea muutosta.  
Valituksessa on ilmoitettava:  
1) miltä kohdin hovioikeuden ratkaisuu n haetaan muutosta;  
2) mitä muutoksia hovioikeuden ratkaisuun vaaditaan tehtäväksi; sekä  
3) perusteet, joilla muutosta vaaditaan.  
Muutoksenhakukirjelmässä on lisäksi mainittava hakijan nimi, ammatti ja asuinpaikka sekä hänen 
tai hänen asiamiehensä postioso ite, jolla asiaa koskevat ilmoitukset saadaan hänelle toimittaa. Jos 
postiosoite muuttuu, uusi osoite on ilmoitettava kirjallisesti korkeimman oikeuden kirjaamoon. 
Muutoksenhakukirjelmä on hakijan tai, jollei hän itse ole sitä laatinut, sen laatijan alleki rjoitettava. 
Kirjelmän laatijan on samalla ilmoitettava ammattinsa ja asuinpaikkansa.  
7 § (2.2.1979/104)  
Muutoksenhakija ei saa vedota muihin seikkoihin ja todisteisiin kuin niihin, jotka on esitetty 
alioikeudessa tai hovioikeudessa, paitsi milloin hakija saattaa todennäköiseksi, ettei hän ole voinut 
vedota seikkaan tai todisteeseen alemmassa tuomioistuimessa tai että hänell ä muuten on ollut 
pätevä aihe olla tekemättä niin.  
Jos hakija haluaa esittää muutoksenhakemuksensa tueksi uusia todisteita, hänen on ne ilmoitettava 
ja lisäksi mainittava, mitkä seikat hän tahtoo näyttää toteen ja mistä syystä todistetta ei ole 
aikaisemmin  esitetty.  
8 § (2.2.1979/104)  
Jos hovioikeuden kirjaamoon toimitettava muutoksenhakukirjelmä on saapunut määräajassa 
korkeimpaan oikeuteen ja on syytä olettaa, että sen toimittaminen korkeimpaan oikeuteen on 
johtunut erehdyksestä, asianosainen ei menetä tämän vuoksi puhevaltaansa. Kirjelmä on lähetettävä 
korkeimmasta oikeudesta viipymättä hovioikeuden kirjaamoon.  
Hovioikeude n tulee lähettää muutoksenhakukirjelmä liitteineen korkeimmalle oikeudelle. Samalla 
on lähetettävä asiaa koskeva asiakirjavihko sekä jäljennös hovioikeuden ratkaisusta.  
9 § (2.2.1979/104)  
Jos määräajassa toimitettua lupahakemusta tai valitusta ei ole laadittu säädetyllä tavalla taikka 
muutoksenhakukirjelmään ei ole liitetty asiakirjoja, joihin hakija viittaa perusteinaan, ko rkeimman 
oikeuden on kehotettava hakijaa korjaamaan puute määräämässään ajassa, jollei täydentäminen ole 
asian käsittelyn kannalta tarpeetonta.  
Erityisistä syistä saadaan hakijalle, jonka lupahakemus tai valitus on täydennyksen jälkeenkin 1 
momentissa main ituin tavoin puutteellinen, varata uusi tilaisuus täydentämiseen.  
Jollei kehotusta noudateta ja jos muutoksenhakukirjelmä on niin puutteellinen, ettei asiaa sen 
perusteella voida ratkaista, hakemus on jätettävä tutkimatta.   109 10 § (2.2.1979/104)  
Korkeimman oikeuden on tarvittaessa pyydettävä vastapuolelta kirjallinen vastaus 
muutoksenhakemukseen. Jos valituslupa on myönnetty, v astapuolelta on aina pyydettävä vastaus, 
jollei sitä ole tehty jo lupahakemusta käsiteltäessä.  
11 § (2.2.1979/104)  
Vastau ksessa muutoksenhakemukseen on:  
1) ilmoitettava asia, jossa vastaus annetaan;  
2) esitettävä vastauksen antajan käsitys hakijan vaatimuksista ja niiden perusteista; sekä  
3) ilmoitettava seikat ja todisteet, joihin vastauksen antaja haluaa nojautua.  
Vastauskirjelmässä on lisäksi mainittava vastauksen antajan nimi, ammatti ja asuinpaikka sekä 
hänen tai hänen asiamiehensä postiosoite, jolla asiaa koskevat ilmoitukset saadaan hänelle toimittaa. 
Jos postiosoite muuttuu, uusi osoite on ilmoitettava kirjall isesti korkeimman oikeuden kirjaamoon. 
Vastauskirjelmä on vastaajan tai, jollei hän itse ole sitä laatinut, sen laatijan allekirjoitettava. 
Vastauksen laatijan on samalla ilmoitettava ammattinsa ja asuinpaikkansa.  
Vastauskirjelmästä ja siihen liitetyistä a siakirjoista on annettava myös jäljennös. Jäljennökset 
lähetetään korkeimmasta oikeudesta postitse muutoksenhakijalle.  
12 § (2.2.1979/104)  
Vastauksen antajaan sovelletaan, mitä 7 §:ssä on säädetty.  
Korkein oikeus voi tarvittaessa varata vastauksen antajalle tilaisuuden määräajassa täydentää 
vastausta.  
Muutoksenhaku hovioikeuden ensimmäisenä oikeusasteena käsittelemässä asias sa 
13 § (2.2.1979/104)  
Hovioikeuden ratkaisuun on liitettävä valitusosoitus, josta ilmenee, miten ratkaisuun tyytymättömä n 
on meneteltävä saattaakseen valituksensa korkeimman oikeuden tutkittavaksi ja miten valitukseen 
vastataan.  
Määräaika valituksen tekemiseen on 30 päivää siitä päivästä, jona hovioikeuden ratkaisu julistettiin 
tai annettiin. (26.8.2005/666)  
Valituksen tekemisestä ja sisällöstä on vastaavasti voimassa, mitä 5 §:n 2 ja 3 momentissa sekä 6 
§:n 2 ja 3 momentissa säädetään. (26.8.2005/666)  
14 § (26.8.2005/666)  
Valituskirjelmän toimittamisesta suoraan korkeimpaan oikeuteen on vastaavasti voimassa, mitä 8 
§:n 1 momentissa säädetään.   110 Hovioikeuden tulee viipymättä lähettää valituskirjelmä liitteineen korkeimmalle oi keudelle. 
Samalla on lähetettävä asiaa koskeva asiakirjavihko sekä jäljennös hovioikeuden ratkaisusta.  
15 § (26.8.2005/6 66) 
Valittajan vastapuolta on kehotettava antamaan kirjallinen vastaus valitukseen korkeimman 
oikeuden määräämässä ajassa. Kehotuksen yhteydessä on annettava tiedoksi valitus ja siihen liitetyt 
asiakirjat. Korkein oikeus voi lisäksi määrätä, mistä kysymyks estä vastauksessa on erityisesti 
lausuttava. Vastauksen antamisessa on noudatettava, mitä 11 §:ssä säädetään.  
Vastausta ei pyydetä, jos valitus jätetään heti tutkimatta tai jos se hylätään selvästi perusteettomana.  
16 § (2.2.1979/104)  
Valituksen ja vastauksen täydentämisestä on vastaavasti voimassa, mitä 8 ja 12 §:ssä on säädetty.  
17 § (2.2.1979/104)  
Jos valitusta on korkeimman oikeuden kehotuksesta täydennetty ja se, mitä täydennyksessä on 
esitetty, voi vaikuttaa asian ratkaisuun, korkeimman oikeuden on pyydettävä vastapuolelta vastaus.  
Muutoksenhakuasiain käsittely korkeimmassa oikeudessa  
18 § (2.2.1979/104)  
Korkein oikeus saa erityisestä syystä ottaa huomioon asianosaisen korkeimmalle oikeudelle 
määräajan jälkeen toimittaman lisäselvityksen, jollei sen esittäminen ole 7 tai 12 §:n mukaan 
kiellettyä.  
19 § (2.2.1979/104)  
Jos korkein oikeus ottaa huomioon 18 §:ssä tarkoitetun lisäselvityksen taikka jos korkein oikeus on 
omasta aloitteestaan hankkinut selvitystä, joka voi vaikuttaa asian ratkaisuun, korkeimman 
oikeuden on pyydettävä asianosaiselta kirjallinen selitys, jollei se ole ilmeisesti tarpeetonta.  
20 § (2.2.1979/104)  
Korkein oikeus toimittaa tarvittaessa suullisen käsittelyn, jossa voidaan kuulla asianosaisia, 
todistajia ja asiantuntijoita sekä vastaanottaa muuta selvitystä. Suullinen käsittely saadaan rajoittaa 
koskemaan osaa muutoksenhaun kohteena olevasta asiasta.  
Asianosaisille on ilmoitettava, missä tarkoituksessa suullinen käsittely toimitetaan. (26.8.2 005/666)  
21 § (2.2.1979/104)  
Asianosaiset saadaan kutsua suulliseen käsittelyyn uhalla, että poissaolo ei estä asian käsi ttelyä ja 
ratkaisemista. Asianosaiseen, jonka henkilökohtaista kuulemista korkein oikeus pitää tarpeellisena, 
on kuitenkin sovellettava, mitä 12 luvussa ja oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 8 luvussa 
on säädetty asianosaisen velvoittamisesta saa pumaan asian jatkokäsittelyyn. Kutsussa on 
asianosaiselle annettava tieto uhasta, jolla hänen on saavuttava suulliseen käsittelyyn. 
(11.7.1997/690)   111 Jos sakon uhalla saapumaan velvoitettu asianosainen jää pois tai tuotavaksi määrättyä ei tavata 
taikka jos ilmoitusta suullisesta käsittelystä ei saada toimitetuksi asianosaiselle tiedoksi, asia 
saadaan, milloin syytä on, asiano saisen poissaolosta huolimatta ratkaista. Asetettua uhkasakkoa ei 
tällöin tuomita.  
21 a § (26.8.2005/666)  
Asia ratkaistaan kirjallisen oikeudenkäyntiaineiston perusteella, jollei asiassa toimiteta suullista 
käsittelyä. Jos suullinen käsittely toimitetaan, huomioon otetaan myös siinä esitetty aineisto.  
Täydentävät säännökset  
22 § (13.6.1986/472)  
Hovioikeuden ratkaisu, jonka osalta muutoksenhakuun tarvitaan valituslupa, pannaan täytäntöön 
niin kuin lainvoimaisen tuomion täytäntöönpano sta on säädetty. Hakijan oikeudesta nostaa 
ulosotossa kertyneet varat säädetään ulosottolain 6 luvun 1 §:n  2 momentissa.  
UlosottoL 37/1895  on kumottu Ulosottokaarella 705/2007 , ks. Ulosottokaari 705/2007 2 luku 10 §  
ja 6 luku 13 §.  
23 § (2.2.1979/104)  
Milloin syytä on, korkein  oikeus voi ennen muutoksenhakuasian ratkaisemista määrätä, ettei 
hovioikeuden ratkaisua ole toistaiseksi pantava täytäntöön tai täytäntöönpanoa jatkettava.  
24 § (2.2.1979/104)  
Kutsu suulliseen käsittelyyn annetaan tiedoksi noudattaen, mitä 26 luvun 28 §:ssä säädetään 
kutsusta hovioikeuden pääkäsittelyyn. (26.8.2005/666)  
Pyyntö vastauksen tai kirjallisen selityksen toimittamisesta sekä kehotus lupahakemuksen, 
valituksen tai vastauksen täydentämiseen saadaan lähettää postitse asianosaisen viim eksi 
ilmoittamalla osoitteella, jollei muuta tiedoksiantotapaa pidetä tarpeellisena.  
25 § (26.7.1993/702)  
25 § on kumott u L:lla 26.7.1993/702 . 
26 § (2.2.19 79/104)  
Korkeimman oikeuden ratkaisu saadaan kirjoittaa ottamatta siihen selostavaa osaa ja liittää 
hovioikeuden ratkaisuun.  
27 § (2.2.1979/104)  
Korkeimman oikeuden tuomio ja päätös annetaan päivättynä sille päivälle, josta alkaen se on 
asianosaisen saatavissa. Päätös, jolla valituslupahakemus hylätään tai jätetään tutkimatta, voidaan 
kuitenkin päivätä esittelypäivälle sen mukaan kuin korkeimman oi keuden työjärjestyksessä 
määrätään. Työjärjestyksessä voidaan määrätä, että esittelypäivälle päivätään myös hakemuskirjaan  112 liitettävä päätös, samoin kuin päätös, jolla asiaa ei lopullisesti ratkaista tai joka annetaan tiedoksi 
vain kirjeellä.  
30 a luku (24.6.2010/650)  
Ennakkopäätösvalituksesta  
1 § (24.6.2010/650)  
Muutosta käräjäoikeuden ratkaisuun saadaan hakea hovioikeuden asemesta korkeimmalta 
oikeudelta ( ennakkopäätösvalitus ), jos korkein oikeus myöntää valitusluvan.  
Ennakkopäätösvalitus ei ole sallittu, jos muutoksenhakijan vastapuoli ei ole antanut siihen 
suostumustaan joko kirjallisesti tai suullisesti käräjäoikeudessa. Suostumus saadaan peruuttaa 
ilmoittamalla peruutuksesta käräjäoikeudelle tyytymättömyyden ilmoittamiselle säädetyn mää räajan 
kuluessa.  
2 § (24.6.2010/650)  
Korkein oikeus voi myöntää luvan ennakkopäätösvalitukseen vain, jos lain soveltamis en kannalta 
muissa samanlaisissa tapauksissa tai oikeuskäytännön yhtenäisyyden vuoksi on tärkeää saattaa asia 
korkeimman oikeuden ratkaistavaksi. Jos valituslupaa ei myönnetä, käräjäoikeuden ratkaisu jää 
pysyväksi.  
3 § (24.6.2010/650)  
Muutoksenhakijan, joka tahtoo hakea muutosta ennakkopäätösvalituksella, on ilmoitettava siitä 
ilmoittaessaan tyytymättömyyttä ratkaisuun ja s amalla esitettävä 1 §:n 2 momentissa tarkoitettu 
vastapuolen suostumus. Jos suostumusta ei ole annettu tai se on laillisesti peruutettu, hyväksytään 
tyytymättömyyden ilmoitus 25 luvun 5 §:ssä tarkoitetuksi ilmoitukseksi.  
Tyytymättömyyden ilmoituksen hyväks ymisestä ennakkopäätösvalitusta varten ja siitä, mitä 
muutoksenhaussa on noudatettava, on ilmoitettava heti muutoksenhakijalle ja vastapuolelle.  
4 § (24.6.2010/650)  
Jos tyytymättömyyden ilmoitusta ei ole hyväksytty, saa siitä kannella korkeimpaan oikeuteen. 
Kantelukirjelmä on toimitettava käräjäoikeuden kansliaan kolmessakymmenessä päivässä 
käräjäoikeuden ratkaisun julistam is- tai antamispäivästä. Jos korkein oikeus katsoo 
tyytymättömyyden ilmoittamisen tapahtuneen laillisesti, tulee sen tarvittaessa asettaa uusi 
määräaika muutoksenhakua varten.  
Jos tyytymättömyyden ilmoitus ennakkopäätösvalitusta varten on hyväksytty, saa v astapuoli, joka 
katsoo, ettei hän ole antanut suostumustaan ennakkopäätösvalitukselle, kannella hyväksymisestä 
korkeimpaan oikeuteen. Kantelukirjelmä on toimitettava käräjäoikeuden kansliaan 1 momentin 
mukaisessa määräajassa. Jos korkein oikeus katsoo, ett ei suostumusta ole annettu laillisesti, asia 
palautetaan käräjäoikeuteen tyytymättömyyden ilmoituksen hyväksymistä koskevan uuden 
päätöksen antamista varten.  
5 § (24.6.2010/650)   113 Muutoksenhakijan vastapuoli voi 25 luvun 14 a §:n mukaisesti valittaa käräjäoikeuden ratkaisusta, 
jos korkein oikeus myöntää hänelle tämän luvun 2 §:n mukaan luvan ennakkopäätösvalitukseen. 
Vastaval itushakemus raukeaa, jos korkein oikeus ei myönnä muutoksenhakijalle valituslupaa.  
6 § (24.6.2010/650)  
Tässä luvussa tar koitetussa muutoksenhaussa on lisäksi soveltuvin osin noudatettava, mitä 25 
luvussa säädetään muutoksenhausta käräjäoikeudesta hovioikeuteen ja 30 luvussa säädetään 
muutoksenhausta hovioikeudesta korkeimpaan oikeuteen hovioikeuden antaessa ratkaisunsa 
muut oksenhakuasteena.  
Määräaika ennakkopäätösvalitusta varten on 30 päivää siitä päivästä, jona käräjäoikeuden ratkaisu 
julistettiin tai annettiin. Korkeimmalle oikeudelle osoitettu muutoksenhakukirjelmä on toimitettava 
käräjäoikeuden kansliaan.  
31 luku (20.2.1960/109)  
Ylimääräisestä muutoksenhausta  
Kantelu  
1 § (20.2.1960/109)  
Lainvoiman saanut tuomio voidaan tehdystä kantelusta tuomiovirheen perusteella poistaa:  
1) jos oikeus ei o le ollut tuomionvoipa taikka jos asia on otettu tutkittavaksi, vaikka on ollut 
olemassa sellainen seikka, jonka johdosta oikeuden olisi omasta aloitteestaan pitänyt jättää asia 
tutkittavaksi ottamatta;  
2) jos poissa oleva, jota ei ole haastettu, tuomitaan taikka jos henkilö, jota ei ole kuultu, muutoin 
kärsii haittaa tuomiosta;  
3) jos tuomio on niin sekava tai epätäydellinen, ettei siitä käy selville, miten asiassa on tuomittu; tai  
4) jos oikeudenkäynnissä on tapahtunut muu oikeudenkäyntivirhe, jonka havait aan tai voidaan 
otaksua olennaisesti vaikuttaneen jutun lopputulokseen.  
Pääasian ratkaiseminen alueellista toimivaltaa vailla olevassa tuomioistuimessa ei ole 1 momentissa 
tarkoitettu peruste poistaa tuomio. (13.3.2009/135)  
2 § (20.2.1960/109)  
Jos joku tahtoo kannella tuomiovirheestä, tulee hänen antaa kantelukirjelmä asianomaiseen 
ylioikeuteen tahi, mikäli kysymys on ylioikeuden tai korkeimman oikeuden tuomiosta, 
korkeimpaan oikeuteen.  
Kantelu on tehtävä, milloin se perustuu 1 § :n 1 tai 4 kohdassa mainittuun seikkaan, kuuden 
kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona tuomio sai lainvoiman. Edellä 1 §:n 2 kohdassa 
tarkoitetussa tapauksessa on sanottu määräaika luettava siitä, kun kantelija sai tuomiosta tiedon.   114 Kansainvälisten ihmiso ikeusvelvoitteiden valvomisessa toimivaltaisen lainkäyttö - tai 
valvontaelimen todettua oikeudenkäyntivirheen asian käsittelyssä, kantelu voidaan 2 momentin 
estämättä tehdä kuuden kuukauden kuluessa kyseisen valvontaelimen lopulliseksi jääneen ratkaisun 
antamisesta. (26.8.2005/666)  
3 § (20.2.1960/109)  
Kantelukirjelmässä on ilmoitettava vaatimuksen perusteet sekä ne todisteet, joihin vaatimus 
nojautuu. Kirjelmään on liitettävä tuomio, josta kannellaan, ja ne kirjalliset todisteet, joihin 
viitataan.  
Kantelijan velvollisuudesta käyttää oikeudenkäyntiasiamiestä tai -avustajaa säädetään 15 luvun 1 
§:n 4 momentissa. Kantelijalle on varattava tilaisuus hankkia kelpoisuusvaatimukset täyttävä 
asiamies tai avustaja, paitsi jos se on selvästi tarpeetonta . (17.6.2011/718)  
4 § (20.2.1960/109)  
Jollei kantelukirjelmään ole liitetty tuomiota, josta kannellaan, taikka jos kirjelmä on niin 
puutteellinen, ettei asiaa voida sen perusteella ratkaista, kantelijaa on kehotettava korjaamaan puute 
määrä ajassa uhalla, että jos hän sen laiminlyö, kantelu jätetään tutkimatta. Kehotus saadaan lähettää 
postitse kantelijan ilmoittamalla osoitteella. (2.2.1979/104)  
Jollei kantelua jätetä tutkimatta tai selvästi perusteettomana hylätä, sen johdosta on vastapuolelta tai 
muulta, jonka oikeutta kantelu koskee, vaadittava kirjallinen vastaus, jollei se ole ilmeisesti 
tarpeetonta. Tarv ittaessa on vaadittava myös asianomaisen tuomarin lausunto tai selitys.  
Milloin syytä on, voidaan ennen asian lopullista ratkaisemista määrätä, ettei tuomiota toistaiseksi 
ole pantava täytäntöön tai täytäntöönpanoa jatkettava.  
5 § (2.2.1979/104)  
Jos havaitaan tarvittavan lisäselvitystä ennen kuin asia voidaan ratkaista, tuomioistuimen tulee 
ryhtyä toimenpiteisiin tarpeellise n selvityksen hankkimiseksi. Suullisen käsittelyn toimittamisesta 
kantelua koskevissa asioissa on voimassa, mitä suullisen käsittelyn toimittamisesta hovioikeudessa 
ja korkeimmassa oikeudessa on muutoin säädetty.  
6 § (20.2.1960/109)  
Jos havaitaan, että tuomiovirhe on tapahtunut, poistettakoon tuomio kokonaisuudessaan tai 
tarpeellisilta kohdin ja juttu osoitettakoon, jos se on käsiteltävä uudestaan, siihen oikeuteen, missä 
tuomiovirhe on tapahtunut. Tällöin on myös määrättävä, minkä ajan kuluessa ja millä tavoin juttu 
on saatettava uudelleen käsiteltäväksi.  
Lainvoiman saaneen tuomion purkaminen  
7 § (20.2.1960/109)  
Lainvoiman saanut tuomio riita -asiassa voidaan purkaa:  
1) jos oikeuden jäsen tai virkamies taikka asianosaisen edustaja tai avustaj a on jutun yhteydessä 
syyllistynyt rikolliseen menettelyyn, jonka voidaan otaksua vaikuttaneen jutun lopputulokseen;   115 2) jos asiakirja, jota on käytetty todisteena, on ollut väärä tai asiakirjan antajan tieten sisällöltään 
totuudenvastainen taikka jos todis taja tai asiantuntija on tahallaan antanut perättömän lausuman, ja 
asiakirjan tai lausuman voidaan otaksua vaikuttaneen lopputulokseen; (12.6.2015/732)  
3) jos vedotaan seikkaan tai todisteeseen, jota ei aikaisemmin ole esitetty, ja sen esittäminen 
todennäköisesti olisi johtanut toiseen lopputulokseen; tai  
4) jos tuomio perustuu ilmeisesti väärään lain soveltamiseen.  
Tuomiot a älköön purettako 1 momentin 3 kohdassa mainitusta syytä, ellei asianosainen saata 
todennäköiseksi, ettei hän ole voinut vedota puheena olevaan seikkaan tai todisteeseen siinä 
oikeudessa, joka tuomion on antanut, tai hakemalla muutosta tuomioon taikka ett ä hän muutoin on 
pätevästä syystä ollut siihen vetoamatta.  
8 § (20.2.1960/109)  
Lainvoiman saanut tuomio rikosasiassa voidaan syytetyn eduksi purkaa:  
1) jos oikeuden jäsen tai virkamies, syyttäjä taikka asianosaisen edustaja tai avustaja on jutun 
yhteydessä syyllistynyt rikolliseen menettelyyn, jonka voidaan otaksua vaikuttaneen jutun 
lopputulokseen;  
2) jos asiakirja, jota on käytetty todisteena, on ollut väärä tai asiakirjan antajan tieten sisällöltään 
totuudenvastainen taikka jos todistaja tai asiantuntija on tahallaan antanut perättömän lausuman, ja 
asiakirjan tai lausuman voidaan otaksua vaikuttane en lopputulokseen; (12.6.2015/732)  
3) jos vedotaan seikkaan tai todisteeseen, jota ei aikaisemmin ole esitetty, ja sen e sittäminen 
todennäköisesti olisi johtanut syytetyn vapauttamiseen tai siihen, että rikokseen olisi ollut 
sovellettava lievempiä rangaistussäännöksiä, tahi on erittäin painavia syitä, katsoen siihen mihin 
näin vedotaan ja mitä muutoin käy ilmi, saattaa uude lleen tutkittavaksi kysymys, onko syytetty 
tehnyt sen rikollisen teon, joka on luettu hänen syykseen; tai  
4) jos tuomio perustuu ilmeisesti väärään lain soveltamiseen.  
8 a § (16.5.2003/360)  
Lainvoiman saanut, menettämisseuraamusta koskeva tuomio rikosasiassa voidaan vastaajan eduksi 
purkaa:  
1) jos 8 §:n 1, 2 tai 4 kohdassa mainitut edellytykset ovat olemassa;  
2) jos vedotaa n seikkaan tai todisteeseen, jota ei ole aikaisemmin esitetty, ja sen esittäminen 
todennäköisesti olisi johtanut menettämisvaatimuksen hylkäämiseen tai siihen, että 
menettämisseuraamus olisi tuomittu olennaisesti lievempänä, taikka on muutoin erittäin pain avia 
syitä katsoen siihen mihin näin vedotaan ja mitä muutoin käy ilmi, saattaa uudelleen tutkittavaksi 
kysymys menettämisseuraamuksesta; tai  
3) jos syyte siitä rikoksesta, jonka perusteella menettämisseuraamus tuomittiin, on sittemmin 
hylätty näyttämättöm änä, tai muusta syystä syytteen hylkäämisen vuoksi 
menettämisseuraamuksenkaan tuomitsemiselle ei olisi ollut edellytyksiä.   116 9 § (20.2.1960/109)  
Lainvoiman saanut tuomio rikosasiassa voidaan syytetyn vahingoksi purkaa:  
1) jos 8 §:n 1 tai 2 kohdassa mainittu seikka on ollut olemassa ja sen voidaan otaksua vaikuttaneen 
siihen, että syytetty on vapautettu tai että hänet on tuomi ttu olennaisesti lievempien 
rangaistussäännösten mukaan kuin mitä olisi ollut sovellettava; tai  
2) jos kysymyksen ollessa rikoksesta, josta säännöllisen rangaistusasteikon mukaan voi seurata 
ankarampi rangaistus kuin kaksi vuotta vankeutta tai josta voi se urata viraltapano, vedotaan 
seikkaan tai todisteeseen, jota ei ole aikaisemmin esitetty, ja sen esittäminen todennäköisesti olisi 
johtanut syytetyn tuomitsemiseen rikoksesta tai siihen, että rikokseen olisi ollut sovellettava 
olennaisesti ankarampia rangai stussäännöksiä. (19.7.1974/622)  
Tuomiota älköön purettako 1 momentin 2 kohdassa mainitusta syystä, ellei saateta todennä köiseksi, 
ettei asianosainen ole voinut vedota puheena olevaan seikkaan tai todisteeseen siinä oikeudessa, 
joka tuomion on antanut, tai hakemalla muutosta tuomioon taikka että hän muutoin on pätevästä 
syystä ollut siihen vetoamatta.  
9 a § (8.8.1997/755)  
Lainvoiman saanut tuomio rikosasiassa voidaan purkaa myös, jos siinä rangaistusta määrättäessä on 
rikoslain 7 luvun 6 §:ssä  säädetyin tavoin otettu huomioon toinen rangaistus ja viimeksi mainittu 
rangaistus on sittemmin poistettu taikka sen perustana ollut syyte on kokonaan tai osittain hy lätty 
tai rangaistus on muuten olennaisesti muuttunut.  
9 b § (30.12.2003/1290)  
Lainvoiman saanut tuomio rikosasiassa v oidaan purkaa myös, jos henkilöä on pyydetty 
luovutettavaksi Suomeen suorittamaan rikoslain 7 luvun  nojalla tuomittua yhteistä 
vankeusrangaistusta, eikä luovuttaminen ole mahdollista kaikista yhteiseen vankeusrangaistukseen 
johtaneista rikoksista, tai luovuttamiseen ei jonkin rikoksen osalta suostuta. Tällöin korkeimman 
oikeuden on määrättävä rangaistus erikseen niistä rikoksista, joiden osalta luovuttaminen on 
mahdolli sta tai luovuttamiseen suostutaan, sekä muista rikoksista. Näin määrättävät rangaistukset 
eivät yhteensä saa olla ankarammat kuin alkuperäinen yhteinen vankeusrangaistus.  
Lisäksi lainvoimainen tuomio rikosasiassa voidaan purkaa, jos Suomessa määrätyn yhtei sen 
vankeusrangaistuksen täytäntöönpanoa koskeva pyyntö on lähetetty toiseen Euroopan unionin 
jäsenvaltioon, eikä täytäntöönpanon siirto ole mahdollista kaikista yhteiseen vankeusrangaistukseen 
johtaneista rikoksista tai täytäntöönpanopyyntöön ei jonkin ri koksen osalta suostuta. Tällöin 
korkeimman oikeuden on määrättävä rangaistus erikseen niistä rikoksista, joiden osalta 
täytäntöönpanon siirtäminen on mahdollista tai pyyntöön suostutaan, sekä muista rikoksista. Näin 
määrättävät rangaistukset eivät yhteensä  saa olla ankarammat kuin alkuperäinen yhteinen 
vankeusrangaistus. (25.11.2011/1173)  
9 c § (30.12.2003/1290)  
Lainvoiman saanut, menettämisseuraamusta koskeva tuomio rikosasiassa voidaan vastaajan 
vahingoksi purkaa:   117 1) jos 8 §:n 1 tai 2 kohdassa mainittu seikka on ollut olemassa ja sen voidaan otaksua vaikuttaneen 
siihen, että menettämisseuraamusta ei ole tuomittu tai että se on tuomittu olennaisesti lievempänä 
kuin se olisi tullut tuomita; tai  
2) jos vedotaan seikkaan tai todisteeseen, j ota ei ole aikaisemmin esitetty, ja sen esittäminen 
todennäköisesti olisi johtanut menettämisseuraamuksen tuomitsemiseen tai 
menettämisseuraamuksen tuomitsemiseen olennaisesti ankarampana.  
Tuomiota ei pureta 1 momentin 2 kohdassa mainitusta syystä, ellei s aateta todennäköiseksi, ettei 
asianosainen ole voinut vedota puheena olevaan seikkaan tai todisteeseen siinä tuomioistuimessa, 
joka on tuomion antanut, tai hakemalla muutosta tuomioon taikka että hän muutoin on pätevästä 
syystä ollut siihen vetoamatta.  
10 § (20.2.1960/109)  
Tuomion purkamista tarkoittava hakemus riita -asiassa sekä syytetyn tai 9 c §:ssä tarkoitetussa 
tapauks essa vastaajan vahingoksi rikosasiassa on tehtävä vuoden kuluessa siitä päivästä, jona hakija 
sai tiedon hakemuksen perusteena olevasta seikasta, tai jos hakemus nojautuu toisen rikolliseen 
menettelyyn, jona tätä koskeva tuomio sai lainvoiman. Mainittua ai kaa ei kuitenkaan ole luettava 
aikaisemmasta kuin siitä päivästä, jona se tuomio, jonka purkamista haetaan, sai lainvoiman. 
Milloin hakemus riita -asiassa nojautuu 7 §:n 1 momentin 4 kohdassa mainittuun seikkaan, luetaan 
aika siitä päivästä, jona tuomio sai  lainvoiman. (30.12.2003/1290)  
Riita -asiassa annetun tuomion purkamista älköön haettako sen jälkeen kun viisi vuotta o n kulunut 
siitä, kun tuomio sai lainvoiman, ellei hakemuksen tueksi esitetä erittäin painavia syitä.  
11 § (20.2.1960/109)  
Jos jotakuta on oikeudenkäynnissä käsitelty toisena henkilönä tai väärällä nimellä, voidaan 
lainvoiman saanut tuomio tapahtuneen erehdyksen oikaisemiseksi purkaa määräajasta riippumatta. 
Tällöin voidaan rikosasiassa annettu tuomio 9 §: n sä ännösten estämättä purkaa ja myös välittömästi 
oikaista syytetyn vahingoksikin, milloin erehdys on johtunut hänen syystään.  
12 § (20.2.1960/109)  
Tuomion purkamista haetaan korkeimmalta oikeudelta, jollei 14 a §:stä muuta johdu. 
(26.8.2005/6 66) 
Hakemus on tehtävä kirjallisesti, ja siinä on ilmoitettava vaatimuksen perusteet sekä ne todisteet, 
joihin vaatimus nojautuu. Hakemukseen on liitettävä tuomio, jonka purkamista haetaan, ja ne 
kirjalliset todisteet, joihin siinä viitataan.  
Jos hakemus n ojautuu 7 §:n 1 momentin 3 kohdassa tai 9 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettuun 
perusteeseen, on hakijan ilmoitettava, minkä vuoksi kysymyksessä olevaan seikkaan tai 
todisteeseen ei ole vedottu oikeudenkäynnissä.  
13 § (17.6.2011/718)  
Hakemuksen käsittelyyn sovelletaan, mitä 3 §:n 2 momentissa sekä 4 ja 5 §:ssä kantelun osalta 
säädetään.   118 14 § (20.2.1960/109)  
Jos tuomion purkamista koskevaan hakemukseen suostutaan ja jutun uusi käsittely havaitaan 
tarpeelliseksi, määrätköön korkein oikeus, m inkä ajan kuluessa ja missä tuomioistuimessa sekä 
millä tavoin juttu on saatettava uudelleen käsiteltäväksi. Korkeimmalla oikeudella on kuitenkin 
valta välittömästi oikaista tuomiota, milloin asia havaitaan selväksi eikä hakemus koske rikosasiassa 
annetun tuomion purkamista syytetyn vahingoksi.  
Jos juttu on asianosaisen toimenpiteestä otettava uudelleen käsiteltäväksi ja tämä laiminlyö, mitä 
hänelle on siinä suhteessa määrätty, tahi jää saapumatta siihen oikeudenkäyntitilaisuuteen, jossa 
jutun ensimmäinen k äsittely on määrätty tapahtuvaksi, raukeaa purku.  
14 a § (26.8.2005/666)  
Siitä poiketen, mitä 12 §:ssä säädetään, tuomio n purkamista haetaan siltä tuomioistuimelta, jonka 
tuomiota hakemus koskee, jos hakemus tarkoittaa:  
1) rikosasiassa annetun tuomion purkamista tai oikaisemista siksi, että henkilöä on käsitelty toisena 
tai väärällä nimellä;  
2) poissaolon johdosta määrätyn seuraamuksen poistamista laillisen esteen vuoksi; taikka  
3) tuomion purkamista tai oikaisemista 9 a §:n nojalla.  
Jos 1 momentissa tarkoitettu hakemus hyväksytään, tuomioistuin voi samalla oikaista tuomiota.  
Sen lisäksi, mitä 3 –5 §:ssä säädetään, hakemuksen  käsittelyssä käräjäoikeudessa noudatetaan 
soveltuvin osin 8 luvun säännöksiä hakemusasioiden käsittelystä.  
15 § (16.5.2 003/360)  
Jos rikosjutussa on tehty vahingonkorvaus - tai muu yksityisoikeudellinen vaatimus, on jutussa 
annetun tuomion purkamista koskevassa asiassa tältä osalta sovellettava riitajutussa annetun 
tuomion purkamista koskevia säännöksiä. Jos tuomio puretaan rangaistusvaatimusta tai 
menettämisvaatimusta koskevalta osalta, voidaan tuomio edellä sanotun estämättä samalla purkaa 
myös yksityisoikeudellista vaatimusta koskevalta osalta.  
16 § (20.2.1960/109)  
Mitä edellä tässä luvussa on säädetty lainvoiman saaneesta tuomiosta, on vastaavasti sovellettava, 
milloin kysymys on lainvoimaiseen tuomioon rinnastettavasta oikeudellisesta rat kaisusta.  
Menetetyn määräajan palauttaminen  
17 § (20.2.1960/109)  
Sille, joka laillisen esteen vuoksi ei ole voinut määrä ajassa ilmoittaa tyytymättömyyttään tahi hakea 
muutosta tai takaisinsaantia taikka ryhtyä muuhun toimeen oikeudenkäynnissä taikka joka muutoin 
esittää anomuksensa tueksi erittäin painavia syitä, voidaan hakemuksesta palauttaa menetetty 
sellainen määräaika.   119 18 § (26.8.2005/666)  
Menetetyn määräajan palauttamista on haettava kirjallisesti 30 päivän kuluessa 17 §:ssä tarkoitetun 
esteen lakkaamisesta ja viimeistään vuoden kuluessa siitä päivästä, jona määräaika päättyi.  
Hakemus tehdään hovioikeudelle, jos hakemus koskee määräajan palauttamista toimenpiteen 
tekemiseksi käräjäoikeudessa tai muutoksen hakemiseksi sen ratka isuun. Muussa tapauksessa 
hakemus tehdään korkeimmalle oikeudelle. Hakemus tehdään korkeimmalle oikeudelle myös 
silloin, kun hakemus koskee asiaa, jossa käräjäoikeuden ratkaisuun haetaan muutosta suoraan 
korkeimmalta oikeudelta.  
Hakemukseen ja sen käsittel yyn sovelletaan, mitä 3 §:n 1 momentissa sekä 4 ja 5 §:ssä kantelusta 
säädetään. (17.6.2011/718)  
32 luku (30.4.1999/556)  
Uhkasakko  
1 § (30.4.1999/556)  
Uhkasakko, jonka asettaminen kuuluu yleisen tuomioistuimen toimivaltaan tai joka asetetaan 
oikeudenkäynnin kulun turvaamiseksi, asetetaan markkamäärältään kiinteänä ottaen huomioon 
sakotetun maksu kyky. Uhkasakko voidaan erityisestä syystä tuomita lievempänä kuin se on 
asetettu.  
Muutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:  
12.1.1918/7:  
11.2.1921/41:  
19.12.1921/274:  
Tämä laki astuu voimaan 1 päivänä tammikuuta 1922, jolloin lakkaavat voimassa olemast a 11 
päivänä joulukuuta 1766 annetun kunink. kirjeen 1 kohta ja kunink. julistus 19 päivältä tammikuuta 
1802.  
28.1.1927/22:  
13.6.1929/240:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1930.  
Mitä 2 ja 11 §:ssä niiden entisessä muodossa säädetään laillisesta  tuomioistuimesta asioissa, jotka 
koskevat omaisuuden erilleen ottamista tai peräeroa, on edelleen noudatettava puolisoihin nähden, 
joiden varallisuussuhteisiin on sovellettava ennen sanottua päivää voimassa ollutta lakia.  
25.4.1930/147:  
Tämä laki, joka ku moaa tammikuun 28 päivänä 1753 annetun kunink. kirjeen ja maaliskuun 23 
päivänä 1807 annetun kunink. selityksen 39 kohdan, tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1930.  120 Jutuissa, joissa hovioikeuden päätös on sitä ennen annettu, noudatettakoon kuitenkin aikaise mpia 
säännöksiä.  
1.4.1938/137:  
29.7.1948/571:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1949, ja sillä kumotaan, mitä yleisessä ja 
erikoislainsäädännössä erikseen on säädetty asianosaisen täyte - ja puhdistusvalasta.  
29.7.1948/572:  
Tämä laki tulee voimaa n 1 päivänä tammikuuta 1949.  
29.7.1948/573:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1949.  
6.5.1955/213:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1956.  
26.4.1957/175:  
11.4.1958/150:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1958.  
25.4.1958/182:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1958.  
12.12.1958/497:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1959.  
20.2.1960/109:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1960.  
Milloin laissa tai asetuksessa on viitattu lainkohtaan, joka on korvattu  tässä laissa olevalla 
säännöksellä, on viittauksen katsottava tarkoittavan viimeksi mainittua säännöstä.  
Kanteluun, joka koskee ennen tämän lain voimaantuloa julistettua tai annettua tuomiota, on 
sovellettava aikaisempaa lakia.  
Lainvoiman saaneen tuomion purkamista tai menetetyn määräajan palauttamista tarkoittavaan 
hakemukseen, joka koskee ennen tämän lain voimaantuloa julistettua tai annettua tuomiota taikka 
sitä ennen päättynyttä määräaikaa, on sovellettava tämän lain säännöksiä, kuitenkin siten, ettei 31 
luvun 10 §:ssä ja 18 §:n 1 momentissa säädettyjä määräaikoja ole luettava aikaisemmasta kuin siitä 
päivästä, jona laki tulee voimaan.   121 12.8.1960/362:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1961, ja sillä kumotaan kuninkaallinen kirje 15 
päivältä to ukokuuta 1778 sisältävä selityksen oikeudenkäymiskaaren 10 luvun 25 §:ään , 2 päivänä 
maaliskuuta 1854 annettu keisarillinen selitys siitä, miten on meneteltävä, kun valtio on haastettava 
vastaamaan riita -asiassa, ja eräitä määräyksiä siitä, miten on hankittava kirjallinen haaste 
alioikeuteen, sisältävä 7 päivänä syyskuuta 1901 annettu julistus (36/01)  sekä muut tämän lain 
kanssa ristiriidassa olevat säännökset. Milloin laissa tai asetuksessa on viitattu lainkohtaan, joka on 
korvattu tässä laiss a olevalla säännöksellä, on viittauksen katsottava tarkoittavan viimeksi mainittua 
säännöstä.  
20.6.1963/325:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 1963.  
5.2.1965/45:  
Tämä laki tule voimaan 1 päivänä tammikuuta 1966. Mitä 2 §:ssä, sellaisena kuin se o li voimassa 
ennen 1 päivää tammikuuta 1930, on säädetty laillisesta tuomioistuimesta asioissa, jotka koskevat 
omaisuuden erilleen ottamista tai peräeroa, on edelleen noudatettava puolisoihin nähden, joiden 
varallisuussuhteisiin on sovellettava ennen mainit tua päivää voimassa ollutta lakia.  
25.3.1966/176:  
16.12.1966/645:  
10.1.1969/5:  
23.5.1969/323:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1969.  
14.7.1969/494:  
7.7.1970/459:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1971 ja sillä kumotaan oikeasta vaarinottamisesta ja 
noudattamisesta 27 päivänä toukokuuta 1801 annettu kuninkaallinen kirje vielä voimassa olevalta, 
kihlakunnanoikeuden istunnon aloittamista ja lopettamista koskevalta osalta, yhteisen kansan 
valituksiin maaliskuun 16 päivänä 1739 annetu n kuninkaallisen päätöksen ja selityksen 68 § sekä 5 
päivänä joulukuuta 1765 annettu kuninkaallinen kirje siitä, että välikäräjiä ei saa kruunun 
kustannuksella pitää.  
14.1.1972/21:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1972.  
15.9.1972/667:  
Tämä laki  tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1973.  
19.7.1974/622:   122 Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1975. Mitä 30 luvun 5 §:n 2 momentissa ja 31 luvun 
9 §:n 1 momentin 2 kohdassa on säädetty vankeusrangaistuksesta, koskee myös ennen lain 
voimaantuloa tuo mittua kuritushuonerangaistusta.  
4.7.1975/520:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä elokuuta 1975.  
23.4.1976/350:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1978.  
31.8.1978/661:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1979.  
Sillä kumotaan erinäisiä mää räyksiä muutoksen hakemisesta alioikeuksien tuomioihin ja päätöksiin 
sisältävä, 14 päivänä elokuuta 1901 annettu asetus siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen, 24 
päivänä tammikuuta 1930 annettu laki vedon ja tyytymättömyydenilmoituksen vastaanottamisesta 
kihlakunnantuomarin poissa ollessa (21/30)  sekä rikoslain voimaanpanemisesta 19 päivänä 
joulukuuta 1889 annetun asetuksen 46 §, sellaisena kuin se on 19 päivänä heinäkuut a 1974 
annetussa laissa (614/74) . 
Tällä lailla kumotaan myös  
1) kuninkaalliset kirjeet vetotodistuksista 6 päivältä joulukuuta 1739 ja 26 päivältä elokuuta 1772,  
2) kunin kaallinen kirje kruunun asiamiehistä 12 päivänä huhtikuuta 1749,  
3) kesäkuun 29 päivänä 1773 annettu julistus asiamiehen velvollisuudesta allekirjoittaa laatimansa 
valitus - ja hakemuskirjat,  
4) kuninkaallinen kirje 14 päivältä marraskuuta 1798 menettelystä  eri oikeusasteiden käsiteltäviin 
kuuluvissa rikosasioissa,  
5) keisarillinen kirje varauskirjoista 4 päivältä kesäkuuta 1817,  
6) keisarillinen kirje 11 päivältä joulukuuta 1829 siitä, miten eri alioikeuksien samaa henkilöä 
koskevat tuomiot alistetaan, sekä  
7) elokuun 6 päivänä 1861 annettu asetus työ - ja toimitustavan keventämisestä erinäisissä 
Suomenmaan oikeuksissa.  
Haettaessa muutosta ennen lain voimaantuloa annettuun tai julistettuun alioikeuden ratkaisuun ja 
vastattaessa tällaiseen muutoksenhakemukseen  on sovellettava aikaisempaa lakia, mikäli 
jäljempänä ei toisin säädetä. Tämän lain säännöstä valtuutuksen esittämisestä on sovellettava 
tyytymättömyyden ilmoitukseen, jota koskeva määräaika päättyy lain voimaantulon jälkeen. 
Hovioikeudessa lain voimaantul lessa ratkaisematta oleviin asioihin on sovellettava tämän lain 26 
luvun säännöksiä.   123 Mitä muualla laissa on säädetty vetoamisesta hovioikeuteen, koskee tämän lain tultua voimaan 
soveltuvin osin muutoksenhakua alioikeudesta hovioikeuteen.  
15.12.1978/968:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1979.  
2.2.1979/104:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1980.  
Haettaessa muutosta ennen lain voimaantuloa annettuun hovioikeuden ratkaisuun ja vastattaessa 
tällaiseen muutoksenhakemukseen sekä muutoksen hakuasiaa käsiteltäessä on sovellettava 
aikaisempaa lakia, mikäli jäljempänä ei toisin säädetä. Asioissa, joissa muutoksenhaun määräaika 
päättyy lain voimaantulon jälkeen, on sovellettava tämän lain säännöksiä muutoksenhakemuksen ja 
vastauksen täydentämise stä. Haettaessa muutosta ennen lain voimaantuloa annettuun hovioikeuden 
ratkaisuun muutoksenhakemukseen ei tarvitse liittää hovioikeuden tuomiota tai päätöstä eikä 
todistusta siitä, että asianosainen on säädetyssä järjestyksessä ilmoittanut ratkaisuun 
tyytymättömyyttä.  
Ennen lain voimaantuloa säädetyn muutoksenhakukiellon estämättä voidaan valituslupa myöntää 
tämän lain mukaan.  
28.12.1979/1072:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1980.  
30.5.1980/396:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 198 1. 
Mitä muualla laissa on säädetty varsinaisista käräjistä tai niiden yleisistä istunnoista, koskee tämän 
lain voimaan tultua kihlakunnanoikeuden vakinaisia istuntopäiviä. Vastaavasti mitä välikäräjistä on 
säädetty, koskee 5 §:ssä tarkoitettua istuntoa.  
Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä lain täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin.  
23.5.1980/285 v. 1981:  
Tämä laki tulee voimaan 29 päivänä huhtikuuta 1981.  
HE 55/79, ulkvk.miet. 4/79, svk.miet. 15/79  
8.4.1983/363:  
Tämä laki tulee voimaan 1 pä ivänä tammikuuta 1984.  
HE 224/82, lvk.miet. 11/82, svk.miet. 272/82  
3.2.1984/115:   124 Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 1984.  
HE 29/83, l -tvk.miet. 14/83, svk.miet. 132/83  
21.12.1984/947:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1985.  
HE 56/84,  toisen lvk.miet. 5/84, svk.miet. 145/84  
30.4.1986/309:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 1987.  
HE 90/85, lvk.miet. 9/85, svk.miet. 1/86  
13.6.1986/472:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1987.  
31.12.1986/1049:  
Tämä laki tulee voimaan 1  päivänä tammikuuta 1987.  
HE 134/86, toisen lvk.miet. 6/86, svk.miet. 180/86  
13.3.1987/308:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 1987.  
27.3.1987/354:  
Tämän lain voimaanpanosta säädetään erikseen.  
HE 28/86, lvk.miet. 11/86, svk.miet. 249/86  
16.4.198 7/412:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1988.  
HE 62/86, lvk.miet. 14/86, svk.miet. 265/86  
30.4.1987/452:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1989.  
HE 14/85, lvk.miet. 9/86, svk.miet. 230/86  
10.6.1988/505:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päiv änä syyskuuta 1988.   125 Niissä asioissa, joissa alioikeuden ratkaisu on annettu tai julistettu ennen lain voimaantuloa, 
sovelletaan aikaisempaa lakia.  
HE 39/88, lvk.miet. 7/88, svk.miet. 49/88  
29.12.1988/1255:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1989.  
HE 186/88, lvk.miet. 14/88, svk.miet. 217/88  
19.4.1991/708:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1992.  
Tällä lailla kumotaan eräiden yhdessä käsiteltävien rikosasiain oikeuspaikasta 8 päivänä kesäkuuta 
1945 annettu laki (516/45) . 
HE 40/90, lvk.miet. 15/90, svk.miet. 314/90  
22.7.1991/1052:  
Tämän lain voimaantulosta säädetään erikseen lailla.  
HE 15/90, lvk.miet. 16/90, svk.miet. 335/90  
22.7.1991/1056:  
Tämän lain voimaantulosta säädetään erikseen lailla.  
HE 16/90, lvk.miet. 17/90, svk.miet. 336/90  
22.7.1991/1064:  
Tämän lain voimaantulosta säädetään erikseen lailla.  
Tällä lailla kumotaan  
1) alituomareiden velvollisuudesta riitaveljille toimi ttaa pöytäkirjoja ja päätöksiä heitä koskevissa 
juttu-asioissa 6 päivänä elokuuta 1861 annettu asetus,  
2) senaatin kirje 28 päivältä huhtikuuta 1884 muutetuista määräajoista alituomareille antaa 
asianosaisille ja yleisille asiamiehille pöytäkirjoja ja päät öksiä y.m.; sekä  
3) 6 päivänä elokuuta 1861 annetussa asetuksessa ja senaatin kirjeessä hovioikeuksille 28 päivältä 
huhtikuuta 1884 säädettyjen määräaikojen, joiden kuluessa alituomarit ovat velvolliset antamaan 
asianosaisille ja yleisille asiamiehille pöy täkirjoja ja päätöksiä oikeudessa käsitellyistä asioista, 
muuttamisesta 9 päivänä heinäkuuta 1918 annettu asetus.  
HE 154/90, lvk.miet. 18/90, svk.miet. 337/90   126 22.7.1991/1065:  
Tämän lain voimaantulosta säädetään erikseen lailla.  
HE 179/90, lvk.miet. 19/90,  svk.miet. 338/90  
8.1.1993/30:  
Tämä laki tulee voimaan asetuksella säädettävänä ajankohtana.  
HE 56/92 , LaVM 7/92, ETA -sopimukse n liite VII: neuvoston direktiivi (77/249/ETY)  
28.6.1993/595:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1993.  
Lain 25 ja 26 luvun säännöksiä sovelletaan asiaan, jossa alioikeuden tuomio julistetaan tai annetaan 
lain voimaantulon jälkeen.  
HE 79/93 , LaVM 11/93  
26.7.1993/702:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 1993.  
HE 241/92 , VaVM 25/93  
26.11.1993/1013:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1993.  
Tätä lakia ei sovelleta ennen tämän lai n voimaantuloa vireille tulleessa riita -asiassa.  
HE 191/93 , LaVM 22/93  
5.1.1994/8:  
Tämä laki tulee voimaan 15 päivänä tammikuut a 1994.  
HE 61/93 , LaVM 25/93  
21.1.1994/58:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 1994.  
HE 139/93 , LaVM 24/93  
3.3.1995/285:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 1995.   127 HE 292/94 , TaVM 58/94  
21.4.1995/585:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 1995.  
HE 94/93 , LaVM 22/94, SuVM 10/94  
21.4.1995/746:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 1995.  
HE 95/93 , LaVM 23/94  
24.11.1995/235 v. 1996:  
Tämä laki tulee voimaan asetuksella säädettävänä ajankohtana.  
HE 158/95 , LiVM 2/95, EV 97/95  
11.7.1997/690:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 1997.  
Lain voimaan tullessa tuomioistuimissa vireillä olevat rikosasiat käsitellään noudattaen tämän lain 
voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.  
HE 82/1995 , LaVM 9/1997, EV 98/1997  
8.8.1997/755:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 1997.  
HE 48/1997 , LaVM 8/1997, EV 85/1997  
6.2.1998/111:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 1998.  
HE 132/1997 , LaVM 17/1997, EV 231/1997  
6.3.1998/165:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 1998.  
Tätä lakia sovelletaan riita - ja hakemusasioihin, jos muutoksenhaun kohteena olev a ratkaisu on 
käräjäoikeudessa annettu tai julistettu tämän lain voimaantulon jälkeen.  
Rikosasioihin tätä lakia sovelletaan, jos asia, jossa muutosta haetaan, on käräjäoikeudessa ollut 
käsiteltävä noudattaen oikeudenkäynnistä rikosasioissa annettua lakia j a jos ratkaisu siinä on 
annettu tai julistettu tämän lain voimaantulon jälkeen.   128 Hovioikeuden ensimmäisenä asteena käsiteltäviin asioihin tätä lakia sovelletaan, jos asia on tullut 
vireille tämän lain voimassa ollessa.  
HE 33/1997 , LaVM 19/1997, EV 1/1998  
19.3.1999/368:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 1999.  
HE 107/1998 , LaVM 26/1998, EV 281/1998  
1.4.1999/444:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä joulukuuta 1999.  
HE 146/1998 , LaVM 20/1998, EV 234/1998  
30.4.1999/556:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 1999.  
HE 74/1998 , LaVM 25/1998, EV 274/1998  
21.12.2000/1181:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2001.  
HE 86/1999 , LaVM 10/2000, EV 169/2000  
1.6.2001/441:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 2001.  
Ennen tämän lain voimaantuloa vireille tulleissa asioissa sovelletaan kuitenkin tämän lain voimaan 
tullessa voimassa olleita säännöksiä.  
HE 78/2000 , LaVM 6/2001, EV 33/2001  
31.8.2001/764:  
Tämän lain  voimaantulosta säädetään tasavallan presidentin asetuksella.  
HE 40/2001 , UaVM 5/2001, EV 71/2001  
5.4.2002/259:  
Tämä laki tulee  voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2002.  
Asiassa, joka on tuomioistuimessa vireillä tämän lain tullessa voimaan, sovelletaan tämän lain 
voimaan tullessa voimassa olleita 15 luvun 2 §:n säännöksiä oikeudenkäyntiasiamiehestä ja -
avustajasta.   129 HE 82/2001 , LaVM 22/2001, EV 182/2001  
12.7.2002/601:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2003.  
HE 31/2001 , LaVM 8/2002, EV 65/2002  
30.8.2002/768:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2003.  
Asia, joka on tullut vireille ennen tämän lain voimaantuloa, käsitellään  tuomioistuimessa 
noudattaen tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä. Kuitenkin 24 luvun 9 §:n 2 
momentin ja 25 luvun 18 §:n 1 momentin säännöksiä sovelletaan 31 päivän joulukuuta 2002 jälkeen 
ratkaistuihin asioihin.  
Tällä lailla kumotaan h akemusasioiden käsittelystä yleisessä alioikeudessa 30 päivänä huhtikuuta 
1986 annettu laki (307/1986)  siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen.  
Jos muualla laissa säädetää n, että asia käsitellään siinä järjestyksessä kuin hakemusasioiden 
käsittelystä yleisessä alioikeudessa annetussa laissa säädetään, noudatetaan asian käsittelyssä 
hakemusasioiden käsittelyä koskevia oikeudenkäymiskaaren 8 luvun  säännöksiä.  
HE 32/2001 , LaVM 12/2002, EV 97/2002  
16.5.2003/360:  
Tämä l aki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2003.  
HE 190/2002 , LaVM 30/2002, EV 283/2002  
23.5.2003/381:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2003.  
Tätä lakia sovelletaan asioissa, joissa muutoksenhaun kohteena oleva käräjäoikeuden ratkaisu 
julistetaan tai annetaan lain tultua voimaan. Lain 2 luvun 8 §:n 2 momenttia, sen 1 kohtaa lukuun 
ottamatta, ja 3 momenttia sekä 26 luvun 2 4 a §:ää ja 28 §:n 2 ja 3 momenttia sovelletaan kuitenkin 
myös asioissa, joissa käräjäoikeuden ratkaisu on julistettu tai annettu ennen lain voimaantuloa.  
HE 83/2001 , HE 91/2002 , LaVM 27/2002, EV 259/2002  
6.6.2003/425:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004.  
Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä sen täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin.  
HE 92/2002 , PeVM 9/2002, EV 269/2002   130 13.6.2003/461:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004.  
HE 54/2002 , PeVM 14/2002, EV 288/2002  
27.6.2003/688:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2004.  
Ennen tämän lain voimaantuloa vireille tulleessa asiassa sovelletaan tämän lain asemesta lain 
voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.  
HE 216/2001 , LaVM 34/2002, EV 305/2002  
30.12.2003/1290:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004.  
HE 88/2003 , LaVM 7/2003, EV 128/2003, Neuvoston puitepäätös (2002/584/YOS); EYVL N:o L 
190, 18.7.2002, s. 1 
26.8.2005/664:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2006.  
HE 114/2004 , LaVM 4/2005, EV 64/2005  
26.8.2005/666:  
Tämä  laki tulee voimaan 31 päivänä joulukuuta 2005.  
Lain 30 luvun säännöksiä ei, lukuun ottamatta 20 §:n 2 momenttia ja 24 §:n 1 momenttia, sovelleta 
asioissa, joissa muutoksenhaun kohteena oleva hovioikeuden ratkaisu annetaan tai julistetaan ennen 
lain voimaa ntuloa.  
Lain 21 luvun 16 §:n 3 momentin ja 31 luvun säännöksiä sovelletaan ylimääräistä muutoksenhakua 
koskeviin asioihin, jotka tulevat vireille lain tultua voimaan.  
HE 9/2005 , LaVM 6/2005, EV 81/2005  
23.9.2005/783:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2006.  
Ennen lain voimaantuloa voidaan ryhtyä sen täytäntöönpanon edellyttämiin toimiin.  
HE 262/2004 , LaVM 9/2005, EV 97/2005  
31.3.2006/244:   131 Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2006.  
HE 271/2004 , LaVM 1/2006, EV 6/2006  
30.3.2007/374:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2007.  
HE 13/2006 , LaVM 24/2006, EV 269/2006  
25.5.2007/650:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä marraskuuta 2007.  
HE 52/2006 , LaVM 29/2006, EV 288/2006  
15.6.2007/707:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2008.  
Ennen tämän lain voimaantuloa vireille tulleessa asiassa sovelletaan tämän lain voimaan tullessa 
voimassa olleita säännöksiä.  
HE 83/2006 , LaVM 26/2006, EV 275/2006  
5.12.2008/811 : 
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2009.  
HE 85/2008 , LaVM 11/2008, EV 125/2008  
13.3.2009/135:  
Tämä laki tulee voimaa n 1 päivänä syyskuuta 2009.  
Ennen lain voimaantuloa vireille tulleisiin asioihin sovelletaan lain voimaan tullessa voimassa 
olleita säännöksiä.  
HE 70/2008 , LaVM 16/2008, EV 5/2009  
29.5.2009/363:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2010.  
HE 233/20 08, LaVM 3/2009, EV 37/2009  
24.7.2009/578:  
Tämän lain voimaantulosta säädetään erikseen lailla.  
HE 30/2009 , MmVM 5/2009, EV 89/2009   132 22.12.2009/1386:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2010.  
Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä lain täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin.  
HE 161/2009 , HaVM 18/2009, EV 205/2009  
14.5.2010/362:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2010.  
HE 123/2009 , LaVM 5/2010, EV 52/2010  
24.6.2010/650:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2011.  
Tätä lakia sovelletaan riita -, rikos - ja hakemusasioihin, jos muutoksenhaun kohteena oleva ratkaisu 
on käräjäoikeudessa annettu ta i julistettu tämän lain voimaantulon jälkeen.  
HE 105/2009 , LaVM 4/2010, EV 49/2010  
27.8.2010/758:  
Tämän lain voimaantulosta sää detään erikseen lailla.  
HE 94/2009 , LaVM 9/2010, EV 84/2010  
14.1.2011/29:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2011.  
Tätä lakia ei sovelleta, jos avopuolisoiden yhteistalouden purkamisesta annetussa laissa tarkoitettu 
avoliitto on päättynyt ennen tämän lain voimaantuloa.  
HE 37/2010 , LaVM 23/2010, EV 201/2010  
29.4.2011/395:  
Tämä laki tulee voimaan 21 päivänä toukokuuta 2011.  
Tätä lakia sovelletaan lain voimaantulon jälkeen vireille tulleissa oikeudenkäynneissä.  
HE 284/2010 , LaVM 32/2010, EV 294/2010, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 
2008/52/EY (32008L0052) ; EUVL L 136, 24.5.2008, s.3  
13.5.2011/440:  
Tämä laki tulee voimaan 17 päivänä toukokuuta 2011.   133 HE 286/2010 , LaVM 34/2010, EV 311/2010  
17.6.2011/718:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2013.  
Tämän lain voimaan tullessa tuomioistuimessa vireillä olevaan asiaan sovelletaan lain voimaan 
tullessa voimassa olleita säännöksiä.  
Edellä 2 momentissa säädetyn lisäksi tämän lain voimaan tullessa voimassa olleiden säännösten 
mukaa n oikeudenkäyntiasiamiehenä ja -avustajana toimimaan kelpoinen henkilö on kelpoinen 
toimimaan oikeudenkäyntiasiamiehenä ja -avustajana yhden vuoden ajan tämän lain 
voimaantulosta. Lisäksi tämän lain voimaan tullessa voimassa olleiden säännösten mukaan 
oikeudenkäyntiasiamiehenä ja -avustajana toimimaan kelpoinen henkilö, joka hakee luvan saaneista 
oikeudenkäyntiavustajista annetussa laissa tarkoitettua lupaa kolme kuukautta ennen mainitun lain 
30 §:n 3 momentissa tarkoitetun määräajan päättymistä ja jonka ha kemusta ei ole lainvoimaisesti 
ratkaistu vuoden kuluessa mainitun lain voimaantulosta, on kelpoinen toimimaan 
oikeudenkäyntiasiamiehenä ja -avustajana siihen saakka, kunnes hänen hakemuksensa on 
lainvoimaisesti ratkaistu.  
HE 318/2010 , LaVM 40/2010, EV 337/2010  
22.7.2011/817:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2014.  
HE 222/2010 , LaVM 44/2010, EV 374/2010  
25.11.2011/1173:  
Tämä laki tulee voimaan 5 päivänä joulukuuta 2011.  
HE 10/2011 , LaVM 4/2011, EV 23/2011, Neuvoston puitepäätös 2008/909/YOS (32008F0909); 
EUVL L 327, 5.12.2008, s. 27, Neuvoston puitepäätös 2008/947/YOS (32008F0947); EUVL L 337, 
16.12.2008, s. 102  
31.1.201 3/119:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 2013.  
Jos pääasia on tullut käräjäoikeudessa vireille ennen tämän lain voimaantuloa, sovelletaan tämän 
lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.  
Tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita säännö ksiä sovelletaan 2 momentissa säädetyn lisäksi 
myös, jos turvaamistointa on haettu ennen tämän lain voimaantuloa. Jos tässä momentissa 
tarkoitettuun turvaamistoimeen liittyvä pääasia pannaan kuitenkin vireille markkinaoikeudessa, 
kanne 7 luvun 11 §:ssä tar koitettujen vahingon ja kulujen korvaamisesta on pantava vireille 
markkinaoikeudessa.  
HE 124/2012 , LaVM 15/2012, EV 158/2012   134 11.4.2014/307:  
Tämä laki tulee voimaan 15 päivänä huhtikuuta 2014.  
HE 213/2013 , LaVM 2/2014, EV 23/2014  
25.4.2014/339:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 2014.  
HE 4/2014 , LaVM 3/2014, EV 25/2014  
22.8.2014/671:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tamm ikuuta 2015.  
HE 58/2013 , LaVM 5/2014, EV 68/2014  
6.2.2015/92:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2015.  
HE 65/2014 , HaVM 38/2014, EV 248/2014  
10.4.2015/372:  
Tämä laki tulee voimaan 4 päivänä syyskuuta 2015.  
HE 232/2014 , LaVM 29/2014, EV 335/2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 
2013/40/EU (32013L0040); EUVL L 218, 14.8.2013, s. 8  
10.4.2015/386:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2015.  
Jos muutoksenhaun kohteena oleva ratkaisu on käräjäoikeudessa annettu tai julistettu ennen tämän 
lain voimaantuloa, valituskirjelmään ja jatkokäsittelylupaan sovelletaan tämän lain voimaan tullessa 
voimassa olleita säännöksiä.  
HE 246/2014 , LaVM 24/2014, EV 308/2014  
12.6.2015/732:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2016.  
Asiassa, joka on tullut vireille ennen tämän lain voimaantuloa, noudatetaan tämän lain voimaan 
tullessa voimassa olleita säännöksiä vaitiolovelvollisuudesta ja -oikeudesta oikeudenkäynnissä.  
Jos joku on tämän lain voimaan tullessa painostusvankeudessa, tuomi oistuimen on viipymättä 
kuultava painostusvankeuteen määrättyä henkilökohtaisesti sekä päätettävä, onko 
painostusvankeutta jatkettava.   135 HE 46/2014 , LaVM 19/2014, EV 274/2014, * Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 
N:o 29/2012 (32012L0029); EUVL L 315, 14.11.2012 s. 57  
30.12.2015/1597:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2016.  
HE 72/2015 , LaVM 5/2015, EV 84/2015  
8.1.2016/11:  
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2016.  
HE 66/2015 , LaVM 4/2015, EV 83/2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 
2012/29/EU (32012L0029); EUVL L 315, 14.11.2012, s. 57  
8.1.2016/24:  
Tämä laki tulee voimaan valtioneuvoston asetuksella säädettävänä ajankohtana.  
HE 45/2015 , TaVM 12/2015, EV 68/2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 
1257/2012 (32012R1257); EUVL N:o L 361, 31.12.2012, s. 1, Neuvoston asetus (EU) N:o 
1260/2012 (32012R1260); EUVL N:o L 361, 31.12.2012, s. 89  
25.8.2016/683:  
Tämä laki tulee voimaan 1  päivänä tammikuuta 2017. Sen 2 luvun 6 § tulee kuitenkin voimaan jo 
1 päivä nä lokakuuta 2016.  
HE 7/2016 , LaVM 8/2016, EV 99/2016  
18.11.2016/987:  
Tämä laki tulee voimaan samana päivänä kuin sakon ja rikesakon määräämisestä annettu laki 
(754/2010) . 
HE 115/2016 , LaVM 12/2016, EV 129/2016