VARUMÄRKESLAG 10.1.1964/7   
I enlighet med Riksdagens beslut stadgas:  
1 kap  
Allmänna bestämmelser  
1 § (5.8.2016/616)  
I denna lag föreskrivs om ensamrätt till varumärke so m i näringsverksamhet används för 
varor och tjänster. I denna lag föreskrivs också om gemenskapsvarumärken och om 
internationell varumärkesregistrering.  
Vad som i denna lag föreskrivs om varor gäller även tjänster.  
2 § (5.8.2016/616)  
Ett varumärke kan bestå av vilket tecken som helst som används i näringsverksamhet och  
som har särskiljningsförmåga och kan återges grafiskt.  
3 § (5.8.2016/616)  
Ett tecken anses ha särskiljningsförmåga, om det med hjälp av tecknet är möjligt att i 
näringsverksamhet särskilja varor från någon annans varor. Ett märke som uteslutande eller 
med endast mindre ändringar eller tillägg anger varans art, bes kaffenhet, mängd, 
användningsändamål, värde eller geografiskt ursprung eller tiden för dess framställande ska 
inte i och för sig anses ha särskiljningsförmåga. Vid bedömning av om ett märke har 
särskiljningsförmåga ska hänsyn tas till alla faktiska omständ igheter och särskilt till hur länge 
och i vilken omfattning märket har varit i bruk.  
4 § (5.8.2016/616)  
Ensamrätt till varumärke förvärvas genom att märket registreras i det varumärkesregister som 
avses i 2 kap.  
4 a § (5.8.2016/616)  
Ensamrätt till varumärke kan förvärvas utan registrering när varumärket har blivit inarbetat.  
Genom inarbetning kan ensamrätt förvärvas även till andra te cken än de som används i 
näringsverksamhet och som avses i 2 §.  
Ett varumärke anses inarbetat, om det inom berörda närings - eller konsumentkretsar i Finland 
är allmänt känt som ett särskilt tecken för innehavarens varor.  
5 § (5.8.2016/616)  Ensamrätt kan inte förvärvas till ett sådant tecken som utgörs enbart av en form s om följer av 
varans art, en form som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat eller en form som inverkar 
väsentligt på varans värde.  
5 a § (5.8.2016/616)  
Någon annans namn eller firma får inte tas in i ett varumärke. I ett varumärke får inte heller 
tas in någon annans bifirma eller sekundära kännetecken, utom då dessa s aknar 
särskiljningsförmåga eller då det är fråga om olika branscher eller olika varuslag.  
6 § (5.8.2016/616)  
Ensamrätt till varumärke innefattar, med de undantag som anges nedan, att ingen annan än 
innehavaren av varumärket utan dennes samtycke som kännetecken för sina varor i 
näringsverksamhet får använda  
1) ett tecken som är identiskt med det skyddade varumärket för identiska varor,  
2) ett tecken som på grund av att det är identiskt med eller liknar det skyddade varumärket för 
identiska eller liknande varor medför risk för förväxling hos allmänheten, inbegripet risk för 
association mellan tecknet och varumärket.  
Om varumärket är väl känt i Finland och om en ogrundad användning av tecknet innebär ett 
orättmätigt utnyttjande av varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé eller är till 
förfång för särskiljningsförmåga n eller renommén, får ingen annan än den som har ensamrätt 
till varumärket utan dennes samtycke i näringsverksamhet använda ett tecken som är identiskt 
med eller liknar det väl kända varumärket, fastän de varor som tecknet är till för inte är 
identiska med  eller liknar de varor för vilka det väl kända varumärket är skyddat.  
Som användning i näringsverksamhet betraktas att  
1) tecknet fästs på varor eller deras förpackning,  
2) tecknet används när varor bjuds ut till försäljning, förs ut på marknaden eller lag ras för 
dessa ändamål,  
3) tecknet används vid import eller export av varor eller import för vidaretransport till 
tredjeland,  
4) tecknet används i affärshandlingar vid marknadsföring,  
5) tecknet används på något annat motsvarande sätt.  
Som en sådan användni ng av ett tecken i näringsverksamhet som avses i 3 mom. betraktas 
också muntlig användning.  
7 § (5.8.2016/616)  Ensamrätt till varumärke förhindrar inte någon annan att i näringsverksamhet enligt god 
affärssed använda  
1) sitt eget namn, sin firma, sin bifirma, sitt sekundära kännetecken eller sin adress,  
2) märkning som visar uppgifter om varornas art, beskaffenhet, mängd, användningsändamål, 
värde eller geografiskt u rsprung, tidpunkten för när varorna framställts eller andra egenskaper 
hos varorna,  
3) varumärket, om det behövs för att ange en varas användningsändamål.  
8 § (5.8.2016/616)  
Innehavaren av ett varumärke har rätt att förbjuda användning av varumärket på varor som av 
innehavaren eller med innehavarens samtycke av någon ann an har förts ut på marknaden 
inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet med användning av det varumärket, endast 
om det har gjorts ändringar i varorna eller de har försämrats efter det att de har förts ut på 
marknaden eller innehavaren av varumärket har n ågon annan grundad orsak att förbjuda 
användning av varumärket.  
9 § (5.8.2016/616)  
Om flera gör anspråk på ensamrätt till sådana varumärken som på det sätt som avses i 6 § är 
identiska eller liknande, ska företräde ges den som kan åberopa den tidigaste rättsgrunden, 
om inte något annat följer av 10 eller 10 a §.  
10 § (5.8.2016/616)  
Ensamrätten till ett registrerat varumärke kvarstår j ämsides med ett tidigare registrerat eller 
inarbetat varumärke, om registreringen har sökts i god tro och innehavaren av det tidigare 
registrerade eller inarbetade varumärket inte har vidtagit åtgärder för att förhindra 
användningen av det senare registrer ade varumärket trots att denne i fem års tid har varit 
medveten om att det används.  
Om det varumärke som har registrerats senare har använts endast för en del av de varor för 
vilka det är registrerat, gäller ensamrätten användning av varumärket endast i fr åga om dessa 
varor.  
10 a § (5.8.2016/616)  
Ensamrätten till ett ina rbetat varumärke kvarstår jämsides med ett tidigare registrerat eller 
inarbetat varumärke, om innehavaren av det tidigare registrerade eller inarbetade varumärket 
inte inom rimlig tid har vidtagit åtgärder för att förhindra användning av det senare inarbet ade 
varumärket och det senare inarbetade varumärket har tagits i bruk i god tro.  
Om det tidigare registrerade eller inarbetade varumärket är väl känt i Finland, betraktas som 
en rimlig tid enligt 1 mom. fem år från det att innehavaren av det tidigare regi strerade eller 
inarbetade varumärket fick veta om användningen av det senare inarbetade varumärket.  
11 § (5.8.2016/616)  Om det i sådana fall som avses i 7 § 1 punkten, 10 eller 10 a § konstateras skäligt, bestämmer 
marknadsdomstolen att någotdera varumärket eller båda får användas endast utformat på 
angivet sätt med till fogande av ortsangivelse eller innehavarens namn eller genom att 
användningen avgränsas så att den gäller vissa varor eller ett visst område eller på något 
annat motsvarande sätt.  
11 a § (5.8.2016/616)  
Författare, huvudredaktörer, utgivare och förläggare av lexikon, handböcker, läroböcker eller 
andra motsvarande tryckalster är skyldiga att på begäran av den som innehar ett registrerat 
varumärke se till att varumärket inte återges i publikationen utan att det framgår att 
varumärket är registrerat. Vad som o van föreskrivs i detta moment tillämpas också på 
spridning av publikationer via datanät eller på något annat elektroniskt sätt.  
Den som försummar att iaktta vad som föreskrivs i 1 mom. är skyldig att se till att en rättelse 
publiceras på det sätt och i den  omfattning som är skäligt och att svara för kostnaderna för en 
sådan rättelse.  
Skyldigheten enligt 1 mom. att informera om registreringen av ett varumärke kan anses 
fullgjord, när symbolen ® anges i samband med varumärket.  
2 kap  
Registrering av varumärken  
12 §  
Varumärkesregistret föres av patent - och registerstyrelsen.  
13 § (5.8.2016/616)  
Ett tecken som inte har särskiljningsförmåga enligt 3 § eller til l vilket det inte med stöd av 5 § 
kan förvärvas ensamrätt, uppfyller inte registreringskraven.  
Ett varumärke får dock inte vägras registrering på grund av att det saknar 
särskiljningsförmåga, om varumärket före tidpunkten för registreringsansökan genom 
användning har förvärvat särskiljningsförmåga.  
14 § (5.8.2016/616)  
Ett varumärke registreras inte, om  
1) det strider mot lag, allmän ordning eller god sed,  
2) det är ägnat att vilseleda allmänheten,  
3) det i märket utan tillstånd tagits in ett statsvapen, statsflagga eller annat statsemblem, en 
officiell kontroll - eller g arantibeteckning eller kontroll - eller garantistämpel för varor som är 
föremål för det varumärke som ska registreras eller för varor som liknar dessa, ett finskt 
kommunalt vapen eller en internationell, mellanstatlig organisations flagga, vapen eller annat  emblem, benämning eller namnförkortning eller någon annan figur, benämning eller 
namnförkortning, om det att den tas in i varumärket kan ge upphov till risk för att 
allmänheten förväxlar varumärket med ett sådant emblem, märke, stämpel, benämning eller 
namnförkortning,  
4) märket består av eller innehåller något som är ägnat att uppfattas som annans skyddade 
firma, som någon annans bifirma eller sekundära kännetecken enligt 5 a §, eller som någon 
annans namn eller porträtt, om inte namnet eller porträttet uppenbarligen åsyftar någon för 
länge sedan avliden,  
5) märket består av eller innehåller något som är ägnat att uppfattas som en titel på någon 
annans skyddade litterära eller konstnärliga verk, om titeln är egenartad, eller som kränker 
någon annans uppho vsrätt till ett verk eller någon annans rätt till en fotografisk bild eller ett 
skyddat mönster,  
6) märket medför risk för att allmänheten förväxlar det med en annan näringsidkares namn, 
skyddade firma eller bifirma så att förväxlingen kan åberopas med stö d av 5 § i firmalagen 
(128/1979) ,  
7) innehavaren av ett tidigare varumärke har ensamrätt till att i näringsverksamhet använda 
märket som kännetecken för varor,  
8) ansö kan om registrering har gjorts i ond tro av den som ansöker om ett varumärke,  
9) märket medför risk för förväxling med ett i Finland eller Europeiska unionen skyddat 
sortnamn på en växtsort,  
10) det för registreringen föreligger ett sådant hinder som avs es i Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och 
livsmedel, i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 om upprättande av 
en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets 
förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007, 
i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 110/2008 om definition, beskrivning, 
presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker, samt 
om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1576/89 eller i Europaparlamentets och rådets 
förordning (EU) nr 251/2014 om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt 
skydd av geografiska beteckningar för,  aromatiserade vinprodukter och om upphävande av 
rådets förordning (EEG) nr 1601/91.  
Med tidigare varumärke avses i 1 mom. 7 punkten  
1) ett nationellt varumärke som har registrerats på basis av en tidigare ansökan eller som i 
övrigt har en tidigare prioritet än den som ansöker om varumärke,  
2) ett varumärke som skyddas av en internationell registrering och som är i kraft i Finland 
eller Europeiska unionen och som utifrån denna registrering har en tidigare rätt i Finland eller 
Europeiska unionen än den som ansöker om varumärke,  3) ett gemenskapsvarumärke enligt 57 § som har registrerats på basis av en tidigare ansökan 
än ansökan om v arumärke eller som har företräde i Finland enligt artikel 34 eller 35 i den 
förordning som nämns i 57 §,  
4) ett varumärke som är inarbetat då ansökan om registrering görs.  
I de fall som avses i 1 mom. 4 –8 punkten får ett varumärke registreras, om den vars  rätt det är 
fråga om samtycker till det och det inte i övrigt enligt 1 mom. finns något hinder för 
registreringen.  
15 §  
Ensamrätt, som vinnes genom registrering av varumärke, innefattar icke sådan beståndsdel av 
märket, som ej ensam, för sig kan registreras.  
Innehåller märke dylik beståndsdel och finnes särskild anledning att antaga, att  märkets 
registrering kan föranleda ovisshet om ensamrättens omfattning, må vid registreringen denna 
beståndsdel uttryckligen undantagas från skyddet.  
Visas senare att märkesdel, som undantagits från skydd, blivit registrerbar, må ny registrering 
ske av mä rkesdelen eller ock av hela märket utan dylikt undantag.  
16 §  
Varumärke registreras i  en eller flera klasser av varor. Indelningen i klasser fastställes av 
patent - och registerstyrelsen.  
17 § (16.12.1983/996)  
Registrering av ett varumärke skall sökas skriftligen hos registermyndigheten. I ansökan skall 
anges sökandens namn eller firma samt de varor och klasser som märket omfattar. Märket 
skall tydligt anges i ansökan. (22.12.1995/1715)  
När ansökan görs skall en an sökningsavgift betalas. Ansökan anses ha blivit gjord först när 
avgiften har betalts. (25.1.1993/39)  
17 a § (21.1.2000/56)  
Gäller en  ansökan flera varor, kan en del av dessa på sökandens begäran avskiljas till en eller 
flera ansökningar i enlighet med vad som bestäms närmare genom förordning. Som 
ansökningsdag för dessa ansökningar anses ansökningsdagen för den ursprungliga ansökan. 
Om en del varor i den ursprungliga ansökan har prioritet som har erhållits före 
ansökningsdagen, följer prioriteten dessa varor vid delningen.  
Det som bestäms om ansökan i 1 mom. gäller i tillämpliga delar också registrering.  
18 §  
Söker någon registrering av varumärke, som han första gången använt för vara förevisad på 
internationell utställ ning, inom sex månader efter den dag då varan först utställdes, skall ansökningen i förhållande till andra ansökningar eller med hänsyn till skedd användning av 
andra kännetecken anses gjord nämnda dag.  
19 §  
Har sökanden icke iakttagit vad om ansökan är föreskrivet eller finner registermyn digheten 
eljest hinder föreligga för bifall till ansökningen, skall sökanden föreläggas att inom viss tid 
avgiva yttrande eller vidtaga rättelse, vid äventyr att ansökningen avskrives.  
Anser registermyndigheten att det finns hinder för att bifalla ansökan även efter det yttrande 
har avgetts, skall ansökan avslås till den del det finns hinder för att bifalla den, om det inte 
finns anledning att sätta ut en ny tid. (21.1.2000/56)  
20 § (22.12.1995/1715)  
Om ansökan uppfyller kraven och det inte finns något hinder för registrering, skall 
registermyndigheten registrera varumärket och en kungörelse om registreringen utfärdas.  
En invändning mot registreringen skall framställas skriftligen till registermyndigheten inom 
två månader från kungörelsedagen.  
Även om den som gjort invändningen återtar denna, kan saken prövas om det finns särskilda 
skäl till det.  
21 § (22.12.1995/1715)  
Sedan en invändning har gjorts skall registermyndigheten upphäva registreringen till den del 
det finns ett hinder för den. När ett beslut om upphävning av en registrering har vunnit laga 
kraft skall beslutet kungöras. (21.1.2000/56)  
Registermyndigheten skall avslå invändningen, om det inte finns något hinder för 
registre ringen.  
22 §  
Registrering gäller från dagen för ansökningens ingivande till dess tio  år förflutit från 
registreringsdagen.  
Registrering förnyas på innehavarens ansökan, varje gång för tio år från utgången av 
föregående registreringsperiod.  
En registrering kan förnyas tidigast ett år före och senast sex månader efter 
registreringsperiodens  utgång. (22.12.1995/1715)  
En ansökan om förnyelse skall göras skriftligen hos registermyndigheten, om innehavaren i 
samband med förnyelsen vill göra någon ändring i anteckningarna i registret eller om det i 
registret inte har antecknats till vilka klasser varorna hör. I annat fall anses registreringen 
förnyad då avgi ften för förnyelsen har betalts. (22.12.1995/1715)  I fråga om b ehandlingen av en ansökan skall stadgandena i 19 § tillämpas på motsvarande 
sätt. (22.12.1995/1715)  
23 §  
På ansökan av innehavare av registrerat varumärke må i registret göras sådana oväsentliga 
ändringar i märket, som ej påverka helhetsintrycket därav.  
3 kap  
Rättsskyddets upphörande och registreringens ogiltighet  
24 §  
Har innehavare av registrerat märke icke anhållit om förnyelse av registreringen såsom i 22 § 
sägs, skall märket avföras ur registret.  
Varumärke skall jämväl avföras  ur registret, då märkeshavaren under registreringens 
giltighetstid därom anhåller. Har märket enligt anteckning i registret pantförskrivits, må 
avförandet dock icke äga rum utan panthavarens samtycke.  
På ansökan av märkeshavaren må inskränkning göras i fö rteckningen över de varor eller 
varuklasser, vilka registreringen avser. Om samtycke av panthavare gälle vad i 2 mom. är 
sagt. 
25 § (5.8.2016/616)  
Om ett varumärke registrerats i strid med denna lag, är registreringen ogiltig, om inte annat 
följer av en omständighet som avses i 10 eller 10 a § eller av andra förändringar  i 
förhållandena.  
26 § (25.1.1993/39)  
Ensamrätten till ett varumär ke förverkas,  
1) om det är uppenbart att märket efter registreringen eller inarbetningen har förlorat sin 
förmåga att särskilja innehavarens varor från andras, eller  
2) om märket efter registreringen eller inarbetningen har blivit vilseledande eller strida nde 
mot lag, allmän ordning eller god sed.  
Registreringen av ett varumärke förverkas, om märket inte har varit i bruk under de fem 
senaste åren och innehavaren inte visar godtagbara skäl därtill. Att ett varumärke används 
med innehavarens samtycke jämställ s med att varumärket används av innehavaren. 
Förverkande av registrering kan dock inte krävas, om märket har varit i bruk efter utgången 
av femårsperioden, men innan krav på förverkande har framställts. Härvid beaktas dock inte 
sådan användning av ett märk e som har skett inom de tre månader som föregår kravet på 
förverkande, om förberedelserna för bruket av varumärket inleds först efter det att 
innehavaren har fått kännedom om att en ansökan om förverkande kan göras. 
(22.12.1995/1715)  Om grund för förverkande av registrering föreligger endast för en del av de varor för  vilka 
varumärket har registrerats, förverkas registreringen endast till den del den gäller dessa varor.  
27 §  
Om ogiltigförklaring av registrering och om förverkande av varumärke besluter domstol, då 
talan därom väckes mot märkeshavare.  
Talan, som avses i 1 mom., må föras av envar som lider förfång av registreringen. Grundas 
talan på stadgande i 13 §, 14 § 1 mom. 1 –3 punkterna eller 26 §, må den ock föras av allmän 
åklagare eller av sammanslutning för bevakande av berörda närings - eller yrkesidkares 
intressen.  
Om talans anhängiggörande skall på begäran av käranden anteckning göras i 
varumärkesregistret.  
4 kap  
Särskilda bestämmelser om skydd för utlänning och för utländska varumärken  
28 §  
Söker någon, som icke driver näring i Finland, registrering av varumärke, skall ansökningen 
åtföljas av bevis, att sökanden fått samma märke för enahanda varuslag registrerat i den 
främmande stat, där sökanden driver näring eller har si tt hemvist eller vars medborgare han 
är. 
Bevis som avses i 1 mom. må dock ej krävas, om motsvarande utredning i den främmande 
staten icke fordras av den, som är finsk medborgare eller som här har sitt hemvist eller här 
driver näring.  
29 §  
Ett varumärke som är registrerat i en främmande stat kan under förutsättning av ömsesidighet 
registrer as i Finland så som det är registrerat i den främmande staten, om registreringen inte 
strider mot 13 eller 14 § eller varumärket inte har förlorat sin särskiljningsförmåga. 
(25.1.1993/39)  
Utan hinder av vad i 1 mom. är sagt må under förutsättning av ömsesidighet vid registrering 
av utländskt varumärke däri vidtagas oväse ntliga ändringar, som ej påverka helhetsintrycket 
därav.  
30 § (16.12.1983/996)  
Genom förordning kan stadgas att här i landet gjord registreringsansökan, då registrering av 
varumärke tidigare sökts utom riket, i förhållande till andra ansökningar och andra ibruktagna 
varukännetecken på sökandens begäran skall anses ha g jorts samtidigt som ansökan utom 
riket.  Genom förordning kan även stadgas om villkoren för förvärv av företrädesrätt som avses i 1 
mom.  
31 § (26.11.2010/1016)  
Den som ansöker om ett varumärke och som inte har hemvist i Finland ska ha ett inom 
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet bosatt ombud, som har rätt att företr äda sökanden 
i ärenden som rör ansökan.  
Den som innehar ett registrerat varumärke och som inte har hemvist i Finland ska ha ett inom 
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet bosatt ombud, som har rätt att företräda 
innehavaren i ärenden som rör varumärket oc h som har rätt att för innehavaren ta emot 
delgivning av stämning, kallelser och andra handlingar i mål och ärenden som rör 
varumärket, med undantag av stämning i brottmål och föreläggande för part att infinna sig 
personligen inför domstol. En anteckning o m ombudet för innehavaren av ett varumärke ska 
göras i varumärkesregistret.  
Har inte den som ansöker om varumärke eller innehavaren av ett registrerat varumärke ett 
behörigen befullmäktigat ombud, ska registermyndigheten under sökandens eller 
innehavarens senast uppgivna adress förelägga denne att inom viss tid göra rättelse, vid 
äventyr av att ansökan anses ha blivit återkallad eller att märket avförs ur registret. Har inte 
registermyndigheten kännedom om sökandens eller innehavarens adress, ska ärendet 
kungöras i varumärkestidningen.  
Den som gör en invändning och som inte har hemvist i Finland ska ha ett inom Europeiska 
ekonomiska samarbetsområdet bosatt ombud, som ska företräda invändaren i 
invändningsärendet.  
Ombudet kan även vara en sammanslutning som h ar sin hemort inom Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet.  
5 kap  
Överlåtelse och licens  
32 §  
Varumärke kan överlåtas till annan. Överlåtelsen må avse antingen alla de varuslag, för vilka 
märket registrerats eller inarbetats, eller ock en del av dem.  
Överlåtes rörelse, till vilken hör varumärke, åtföljer märket rörelsen, såframt ej förbehål l 
träffats därom att märket skall behållas av överlåtaren eller att detsamma må såväl av 
överlåtaren som av rörelsens nya ägare användas för olika slag av varor.  
33 §  
Har registrerat varumärke överlåtits, skall på begäran anteckning därom göras i 
varumärkesregistret. Finner registermyndigheiten att märkets användning på grund av 
överlåtelse uppenbarligen är ägnad att vilseleda allmänheten, skall anteckning dock vägras, såframt icke nämnda olägenhet blir avlägsnad därigenom att märket i visst avseende  ändras 
eller att till detsamma göres visst tillägg.  
Överlåtelse, som icke är antecknad i registret, gäller ej mot tredje man, som i god tro 
förvärvat rätt till varumärket.  
Vill någon pantförskriva sin varumärkesrätt, skall skriftligt avtal upprättas och a nteckning 
därom göras i registret. Innan anteckning gjorts, kommer panträtt icke till stånd.  
34 §  
Innehavaren av ett registrerat varumärke kan utan att överlåta själva märkesrätten berättiga 
någon annan att använda märket i näringsverksamhet (licens). Licensen kan gälla för hela 
eller en del av landet och avse antingen alla eller en del av  de varor som har skyddats genom 
registreringen. Det kan finnas en eller flera licenstagare. Om licens skall på begäran 
anteckning göras i varumärkesregistret. Registermyndigheten kan dock vägra sådan 
anteckning, om licenstagarens användning av märket uppe nbarligen är ägnad att vilseleda 
allmänheten. Visas det att licensen har upphört att gälla, skall anteckningen avföras ur 
registret. (25.1.1993/39)  
Licens, som icke är antecknad i registret, gäller ej mot tredje man, som i god tro förvärvat rätt 
till märket.  
Där ej annat avtalats, äger licenstagare ej överlåta sin rätt v idare.  
35 §  
Rätt till varumärke får ej utmätas, såvitt den icke blivit pantförskriven . 
Avträdes märkeshavarens egendom till konkurs, ingår varumärkesrätten i konkursboet.  
6 kap  
Förbud mot användning av vilseledande varukännetecken  
36 §  
Om varukännetecken efter överlåtelse eller sedan licens därtill upplåtits blir vil seledande i 
den nye innehavarens eller licenstagarens hand, äger domstol i den omfattning som finnes 
påkallat förbjuda honom att använda kännetecknet.  
Sådant förbud må ock eljest meddelas, där varukännetecken är vilseledande eller innehavare 
av varukännete cken eller annan med hans medgivande använder kännetecknet på sådant sätt, 
att allmänheten vilseledes.  
Talan enligt denna paragraf må föras av allmän åklagare, så ock av envar som lider förfång 
av kännetecknets användning ävensom av sammanslutning för beva kande av berörda närings - 
eller yrkesidkares intressen.  
37 §  Då användning av varukän netecken enligt 36 § förbjudes, äger rätten efter vad som finnes 
skäligt förordna, att kännetecken som i strid mot förbud enligt nämnda stadgande anbragts på 
vara, förpackning, reklamtryck, affärshandling eller dylikt skall utplånas eller så ändras, att 
det icke längre är vilseledande. Kan sådan åtgärd ej ske annorledes, må förordnas, att den 
märkta egendomen skall förstöras eller på visst sätt ändras.  
Egendom som avses i 1 mom. må i avbidan på förordnande som där sägs tagas i beslag; 
därvid skall vad om be slag i brottmål i allmänhet är stadgat äga motsvarande tillämpning.  
6 a kap (22.12.1995/1699)  
(22.12.1995/1699)  
6 a kap. har u pphävts genom L 22.12.1995/1699 . 
7 kap  
Påföljd av intrång i var umärkesrätt  
38 § (21.7.2006/680)  
Gör någon intrång i rätten till ett varukännetecken, kan domstolen förbjuda denne att fortsätta 
eller upprepa handlingen.  
Den som gör intrång i rätten till ett varukännetecken uppsåtligen eller av oaktsamhet är 
skyldig att betala den som blivit kränkt skälig gottgörelse för användningen av tecknet och 
ersättning för all skada som intrånget orsakar. Om oaktsamheten endast är ringa kan 
ersättningen för skadan jämkas.  
Är det inte heller fråga om oaktsamhet, är den som gör intrång skyldig att betala skälig 
gottgörelse för användningen av teck net. 
39 §  
Den som uppsåtligen gör intrång i den rätt som enligt denna lag tillkommer innehavaren av 
ett varukännetecken skall, om inte gärningen skall bestraffas som ett brott mot industriell 
rättighet enligt 49 kap. 2 § strafflagen, för varumärkesförseelse  dömas till böter. 
(21.4.1995/716)  
I 1 mom. nämnt brott må icke av allmän åklagare åtalas, där ej målsäganden anmält brottet 
till åtal.  
Då fråga är o m registrerat varumärke, skall straff icke ådömas, såframt ej intrånget skett efter 
registreringsdagen.  
40 § (21.7.2006/680)  
Gottgörelse och ersättning för skada kan med stöd av 38 § yrkas endast för de fem senaste 
åren innan talan väcktes. Rätten till gottgörelse och ersättning för en skada går förlorad, om 
talan om go ttgörelse och ersättning inte har väckts inom nämnda tid.  När det är fråga om ett varumärke som skyddats genom registrering, kan gottgörelse och 
ersättning för skada utan hinder av 1 mom. yrkas med anledning av ett intrång som gjorts före 
registreringsdage n, om talan väcks inom ett år från registreringsdagen.  
41 §  
På yrkande av den som lid it intrång i sin rätt till varukännetecken äger domstol efter vad som 
finnes skäligt förordna, att kännetecken som obehörigen anbragts på vara, förpackning, 
reklam, affärshandling eller dylikt skall utplånas eller så ändras, att missbruk därav ej kan 
ske. Kan sådan åtgärd ej genomföras annorlunda, må förordnas, att den märkta egendomen 
skall förstöras eller på visst sätt ändras. I sådant fall äger domstolen ock, på yrkande, 
förordna, att egendomen skall mot lösen utlämnas till den som lidit intrånget.  
Här a vsedd egendom må, vare sig intrånget varit uppsåtligt eller ej, efter beslut av åklagaren 
eller rätten tagas i beslag, såframt den som lidit intrång framställer yrkande därom och ställer, 
där så finnes nödigt, godtagbar säkerhet för den skada beslaget kan tillskynda motparten samt 
för de av beslaget föranledda kostnaderna; därvid skall eljest vad om beslag i brottmål i 
allmänhet är stadgat äga motsvarande tillämpning.  
41 a § (21.7.2006/680)  
Domstolen kan i ett tvistemål som gäller intrång i ett varumärke på yrkande av käranden 
ålägga svaranden att ersätta käranden för de  kostnader denne har för att vidta lämpliga 
åtgärder för att sprida information om en lagakraftvunnen dom i vilken svaranden har 
konstaterats ha gjort intrång i varumärkesrätten. Ett åläggande får inte ges om spridningen av 
informationen har begränsats i n ågon annan lag. Vid prövningen av om ett åläggande skall 
ges och av dess innehåll skall domstolen beakta den allmänna betydelsen av 
offentliggörandet, intrångets art och omfattning, de kostnader som offentliggörandet medför 
och andra motsvarande omständigh eter. 
Domstolen fastställer ett maximibelopp för de skäliga kostnader för offentliggörande som 
svaranden skall ersätta. Käranden har inte rätt till ersättning om uppgifter om domen inte har 
offentliggjorts inom en av domstolen utsatt tid räknat från den ti dpunkt då den lagakraftvunna 
domen gavs.  
8 kap  
Rättegång i mål om varumärke  
42 § (31.1.2013/107)  
Tvistemål och ansökningsärenden som grundar sig på denna lag handläggs i 
marknadsdomstolen.  
Marknadsdomstolen är den gemenskapsvarumärkesdomstol som avses i den rådets 
förordning som nämns i 57 § 1 mom.  
Bestämmelser om handläggningen av tvistemål och ansökningsärenden i marknadsdomstolen 
finns i lagen om r ättegång i marknadsdomstolen (100/2013) . 43 § (31.1.2013/107)  
Åtal för ett sådant brott mot industriell rättighet enligt 49 kap. 2 § i strafflagen som gör 
intrång i en rätt till ett varukännetecken samt för en varumärkesförseelse som avses i 39 § 1 
mom. i denna lag handläggs i Helsingfors tingsrätt.  
Trots det som sägs i 42 § får i samband med ett åtal som avses i 1 mom. handläggas ett 
gottgörelse - eller ersättningsyrkande enligt 38 § 2 eller 3 mom. eller ett yrkande enligt 41 §, 
när yrkandet framställts med anledning av det brott som avses i åtalet.  
Domstolen fortsätter att vara behörig att pröva ett yrkande enligt 2 mom. även om de 
omständigheter som behörigheten grundar sig på förändras efter det att yrkandet framställdes.  
43 a § (31.1.2013/107)  
På rätten för en domstol som handlägger ett mål som  avses i 43 § att begära utlåtande av 
registermyndigheten tillämpas vad som i 4 kap. 22 § i lagen om rättegång i 
marknadsdomstolen bestäms om marknadsdomstolens rätt att begära ett utlåtande.  
43 b § (25.8.2016/716)  
När tingsrätten behandlar ett mål som avses i 43 § får högst två sådana sakkunnigledamöter 
som avses i 17 kap. 10 § 2 mom. i domstolslagen (673/2016)  bistå rätten som sakkunniga.  
De sakkunniga ska ge ett skriftligt utlåtande om de frågor som tingsrätten ställt till dem. En 
sakkunnig har rätt att ställa frågor till parter och vittnen. Innan målet avgörs ska tingsrätten ge 
parterna tillfälle att yttra sig om ett sakkunnigutlåtande.  
Bestämmelser om en sakkunnigs rätt till arvode finns i 17 kap. 22 § i domstolslagen.  
44 § (31.1.2013/107)  
På skyldigheten för en domstol som handlägger ett m ål som avses i 43 § att underrätta 
registermyndigheten om avgörandet tillämpas vad som i 4 kap. 23 § i lagen om rättegång i 
marknadsdomstolen bestäms om marknadsdomstolens skyldighet att göra anmälan om sina 
avgöranden.  
45 §  
Har till någon upplåtits ensamrätt att här i landet använda registrerat varumärke och har sådan 
licens blivit anteck nad i varumärkesregistret, skola i mål om intrång i varumärkesrätt både 
märkets innehavare och licenstagaren anses som målsägande.  
2 mom. har upphävts genom L 31.1.2013/107 . (31.1.2013/107)  
Vad i denna paragraf sägs, skall tillämpas även i det fall, att märkeshavaren vid upplåtelse av 
ensamlicens förbehållit sig, att själv begagna märket jämsides med licenstagaren.  
46 §  Talan om fastställelse, huruvida rätt till varukännetecken består eller icke består eller om visst  
förfarande utgör intrång i sådan rätt eller ej, må av domstol upptagas till prövning, där 
ovisshet råder om förhållandet och denna länder käranden till förfång.  
I mål härom skall vad i 45 § stadgas äga motsvarande tillämpning.  
47 §  
Talan, vari yrkande framställts om ogiltigförklaring av varumärkes registrering, må fullföljas 
mot den urspr ungliga svaranden även i det fall, att varumärket, efter det rättegång 
anhängiggjorts, överlåtits till annan, och vare domen, varigenom talan godkänts, gällande 
även gentemot den sistnämnde. Vad här sagts, äge motsvarande tillämpning i fråga om talan 
angåe nde varumärkes förklarande för förverkat.  
48 § (31.1.2013/107)  
48 § har upphävts genom L 31.1.2013/107 . 
48 a § (21.7.2006/680)  
När domstolen behandlar talan enligt 38 § 1 mom. kan den på yrkande av innehavaren av en 
varumärkesrätt vid vite förordna att administratören av en sändare, server eller någon annan 
sådan anordning eller någon annan tjänstelevererande mellanhand avbryter den användning 
som påstås göra intrång i varumärket ( föreläggande om avbrytande ), om det inte kan anses 
oskäligt med hänsyn till rättigheterna för den som påstås göra intrång i varumärket eller med 
hänsyn till mellanhänders eller varumärkesrättshavarens rättigheter.  
Innan talan enligt 38 § 1 mom. väcks kan domstolen på ansö kan av innehavaren av en 
varumärkesrätt meddela ett föreläggande om avbrytande, om det finns förutsättningar för det 
enligt 1 mom. och om det är uppenbart att varumärkesrättsinnehavarens rättigheter annars 
allvarligt äventyras. Domstolen ska ge den mot vil ken föreläggande begärs och den som 
påstås göra intrång i rätten till ett varukännetecken tillfälle att bli hörda. Delgivning till den 
mot vilken ett föreläggande har sökts kan ske per post, telefax eller elektronisk post. 
(31.1.2013/107)  
Domstolen kan på begäran meddela det föreläggande om avbrytande som avses i 2 mom.  
interimistiskt utan att höra den som påstås ha gjort intrång, om ärendets brådskande natur 
nödvändigtvis kräver det. Föreläggandet är i kraft tills något annat bestäms. Den som påstås 
ha gjort intrång skall utan dröjsmål efter att föreläggandet har meddel ats beredas tillfälle att 
bli hörd. När denne har hörts skall domstolen utan dröjsmål besluta om föreläggandet skall 
vara i kraft eller återkallas.  
Ett föreläggande om avbrytande som meddelats med stöd av denna paragraf får inte äventyra 
tredje mans rätt a tt sända och ta emot meddelanden. Ett föreläggande om avbrytande träder i 
kraft när sökanden ställer en sådan säkerhet hos utmätningsmannen som avses i 8 kap. 2 § i 
utsökningsbalken (705/2007) . Bestämmelser om möjligheten att befrias från att ställa 
säkerhet finns i 7 kap. 7 § i rättegångsbalken. Ett föreläggande om avbrytande som meddelats 
med stöd av 2 eller 3 mom. förfaller om inte talan enligt 38 § 1 mom. väcks i doms tol inom 
en månad från det att föreläggandet meddelades. (31.1.20 13/107)  Den som begärt ett föreläggande om avbrytande skall ersätta den som meddelats 
föreläggandet liksom också den som påstås ha gjort intrång för den skada som orsakas av att 
föreläggandet verkställs samt för kostnaderna i ärendet, om talan enligt 38 § 1 mom. förkastas 
eller avvisas utan prövning eller om behandlingen av ärendet avskrivs som en följd av att 
käranden återtagit talan eller uteblivit från rätten. Samma gäller om föreläggandet om 
avbrytande återkallas med stöd av 3 mom. eller förfaller med s töd av 4 mom. När en talan om 
ersättning av en skada och kostnader väcks skall 7 kap. 12 § i rättegångsbalken iakttas.  
49 § (31.1.2013/107)  
49 § har upphävts genom L 31.1.2013/107 . 
9 kap  
Kungörelse, delgivning, besvär samt undanröjande av beslut (22.12.1995/1715)  
50 § (22.12.1995/1715)  
Utom i de fall som avses i 20 och 21 § skall ku ngörelse även ske då ett registrerat märke 
ändras enligt 23 §, då ett märke avförs ur registret med stöd av 24 –26, 31 eller 52 § samt då i 
registret görs en anteckning om överlåtelse enligt 33 § eller om licens enligt 34 §.  
50 a § (25.1.1993/39)  
Om ett beslut inte har kunnat delges sökanden under den adress som denne ha r uppgett, kan 
delgivningen ske genom kungörelse i varumärkestidningen.  
51 § (31.1.2013/107)  
Ett slutligt beslut av registermyndigheten i ett ärende som gäller ett varumärke får överklagas 
av sökanden, om beslutet har gått sökanden emot eller om ärendet har avskrivits. Ett slutligt 
beslut av registermyndigheten med anle dning av en invändning mot registrering får 
överklagas av den som beslutet har gått emot.  
51 a § (5.8.2016/616)  
Bestämmelser om sökande av ändring i Patent - och registerstyrelsens beslut i ett ärende som 
gäller varumärke finns i 6 § i lagen om Patent - och registerstyrelsen (578/2013) . 
52 § (22.12. 1995/1715)  
Om registermyndigheten av den internationella byrå som nämns i 53 § får ett meddelande om 
en internationell registrering som ger skydd före den dag då den finska registrering som 
skyddar samma märke blir gällande och de varor som den internation ella registreringen 
omfattar är desamma eller delvis desamma som de som den finska registreringen omfattar, 
skall registermyndigheten undanröja sitt beslut om den finska registreringen och avgöra 
ärendet på nytt.  
Det som bestäms i 1 mom. skall tillämpas på  motsvarande sätt, om registermyndigheten från 
gemenskapsvarumärkesbyrån, som nämns i 57 §, får ett meddelande om en ansökan om gemenskapsvarumärke eller om en i 57 a § avsedd ansökan om registrering av varumärke i 
Finland. (21.1.2000/56)  
Om registermyndigheten sedan ett registreringsbeslut fattats och innan invändningst iden 
löper ut konstaterar att registreringsbeslutet grundar sig på ett uppenbart handläggningsfel, 
kan registermyndigheten undanröja det felaktiga beslutet och avgöra ärendet på nytt.  
10 kap (22.12.1995/1715)  
Internationell varumärkesregistrering  
53 § (22.12.1995/1715)  
Med internationell varumärkesregistrering avses en registrering som den internationella byrån 
vid Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten har gjort enligt 
Madridprotokollet av den 27 juni 1989 som ankyter till överenskommelsen om den 
internationella registreringen av varumärken av den 1 4 april 1891.  
Patent - och registerstyrelsen skall sköta de uppgifter som gäller internationell registrering i 
Finland och föra en förteckning över internationella registreringar som gäller i Finland.  
54 § (21.12.2004/1220)  
Om en finsk medborgare eller någon som har hemvist i Finland eller driver ett industri - eller 
handelsföretag här vill ansöka om en internationell registrering som grundas på en 
registrering som gäller i Finland eller en ansökan som har gjorts i Finland, skall han lämna in 
ansökan om internationell registrering till Patent - och registerstyrelsen.  
Om en ansökan som gäller en internationell registrering grundas på ett gemenskapsvarumärke 
som avses i 57 § eller en ansökan om ett sådant, skall ansökan om internationell registrering 
lämnas in till gemenskapsvarumärkesbyrån.  
55 § (22.12.1995/1715)  
En internationell ansökan skall göras skriftlig en så som särskilt bestäms. Då ansökan görs 
skall stadgad avgift betalas.  
56 § (22.12.1995/1715)  
Registermyndigheten skall kontrollera att ansökan om internationell varumärkesregistrering 
överensstämmer med den finska registrering som sökanden innehar eller har ansökt om i 
Finland.  
Om det inte finns en sådan överenss tämmelse som avses i 1 mom., skall registermyndigheten 
ålägga sökanden att inom viss tid rätta den internationella ansökan vid äventyr att ansökan 
lämnas därhän.  
Om det finns en sådan överensstämmelse som avses i 1 mom., skall registermyndigheten foga 
ett intyg över detta till den internationella ansökan och sända det tillsammans med ansökan 
till den internationella byrån innan två månader har förflutit från det ansökan gjordes.  56 a § (22.12.1995/1715)  
När registermyndigheten av den internationella byrån får meddelande om en internationell 
registrering som skall gäll a Finland, skall registermyndigheten pröva om det finns något 
hinder för registreringen.  
56 b § (22.12.1995/1715)  
Om registermyndigheten konstaterar att det varu märke som den internationella registreringen 
avser inte uppfyller registreringskraven enligt denna lag, skall myndigheten meddela den 
internationella byrån att den internationella registreringen inte är i kraft i Finland. 
Registermyndigheten skall sända me ddelandet jämte motivering till den internationella byrån 
inom 18 månader från dagen för det meddelande från den internationella byrån som nämns i 
56 a §.  
Om den som innehar den internationella registreringen inte i det yttrande som han avgett med 
anlednin g av registermyndighetens meddelande enligt 1 mom. har framfört några sådana 
omständigheter med stöd av vilka varumärket kan anses uppfylla registreringskraven enligt 
denna lag, skall registermyndigheten fatta ett beslut enligt vilket den internationella 
registreringen inte gäller eller gäller endast delvis i Finland. (21.1.2000/56)  
Om den som innehar den internationella registreringen inte inom utsatt tid har avgett sitt 
yttrande med anledning av registermyndighetens meddelande enligt 1 mom., träder den 
internationella registreringen inte i kraft i Finland. Om nämnda med delande endast gällde en 
del varor med internationell registrering, träder den internationella registreringen i kraft i 
Finland för de varor som meddelandet inte gällde. (21.1.2000/56)  
56 c § (22.12.1995/1715)  
Om det inte finns något hinder för registreringen, skall registermyndigheten kungöra det 
meddelande från den internationella byrån som avses i 56 a § så som stadgas i 20 § 1 m om. I 
kungörelsen skall anges den dag som den internationella byrån har angivit för den 
internationella registreringen.  
En invändning mot att den internationella registreringen blir gällande i Finland skall göras 
skriftligen hos registermyndigheten inom tv å månader från kungörelsedagen.  
56 d § (5.8.2016/616)  
Patent - och registerstyrelsen ska till den internationella byrån enligt 53 § sända ett 
meddelande om en invändning enligt 56 c § och om motiveringen till den. Oberoende av om 
innehavaren av den internationella registreringen har gett sitt utlåtande med anledning av 
meddelandet, ska Patent - och registerstyrelsen undersöka invändningen.  
Om registreringen inte uppfyller registreringskraven enligt denna lag, ska Patent - och 
registerstyrelsen med anledning av invändningen fatta ett beslut enligt vilket den 
internationella registreringen inte är i kraft i Finland. Om registreringen uppfyller 
registreringskraven enligt denna lag endast till vissa delar ska Patent - och registerstyrelsen 
fatta beslut om att registreringen är i kraft endast delvis. Patent - och registerstyrelsen ska 
avslå invändningen, om hinder för den internationella registreringen inte föreligger i Finland.  Om Patent - och registerstyrelsen beslutar att den internationella registreringen inte är i kraft i 
Finland eller att den är i kraft endast delvis, gör styre lsen en anteckning om det i den 
förteckning som avses i 53 § 2 mom. och kungör beslutet när detta har vunnit laga kraft.  
56 e § (22.12.1995/1715)  
En internationell varumärkesregistrering som gäller i Finland är i kraft från den dag enligt 56 
c § 1 mom. som den internationella byrån angivit. På en internationell regist rering skall 
stadgandena i denna lag och med stöd av den utfärdade bestämmelser tillämpas i tillämpliga 
delar.  
56 f § (26.11.2010/1016)  
Om någon som innehar en internationell registrering men inte har hemvist i Finland vill avge 
ett utlåtande till patent - och registerstyrelsen, ska innehavaren använda ett ombud som ä r 
bosatt inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Ombudet kan även vara en 
sammanslutning som har sin hemort inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.  
56 g § (22.12.1995/1715)  
Om innehavaren av ett i Finland registrerat varumärke innehar en internationell registrering 
som omfattar samma märke och gäller i Finla nd, skall den internationella 
varumärkesregistreringen träda i stället för den finska registreringen, om samtliga de varor 
som omfattas av den finska registreringen ingår i förteckningen över de varor som omfattas 
av den internationella registreringen.  
Registermyndigheten skall på begäran anteckna i registret att den internationella 
varumärkesregistreringen är i kraft samt utfärda en kungörelse om detta.  
56 h § (22.12.1995/1715)  
Om ett varumärke helt eller delvis avförs ur de t internationella registret, skall 
registermyndigheten i motsvarande utsträckning avföra det ur sin förteckning och utfärda en 
kungörelse om detta.  
56 i § (22.12.1995/1715)  
Om en internationell registrering som gäller i Finland upphör inom fem år från den dag som 
avses i 56 c § 1 mom. på grund av att den nationella r egistreringen eller allökan om en sådan 
inte längre kan utgöra grund för den internationella registreringen och varumärkets 
innehavare ansöker om registrering av samma varumärke i Finland, skall denna ansökan 
anses gjord den dag som avses i 56 c § 1 mom., under förutsättning att  
1) ansökan görs inom tre månader från den dag då den internationella registreringen 
upphörde,  
2) de varor som anges i den finska ansökan också omfattades av den internationella 
registreringen som gällde i Finland och  3) ansökan i öv rigt uppfyller kraven för en registrering och sökanden betalar föreskrivna 
avgifter.  
Registermyndigheten skall anteckna i registret att den finska ansökan grundar sig på en 
internationell registrering samt utfärda en kungörelse om detta.  
56 j § (22.12.1995/1715)  
Om en internationell registrering som gäller i Finland  upphör på grund av att någon som i 
förhållande till det protokoll som nämns i 53 § är en avtalsslutande part har sagt upp sin 
anslutning till protokollet och varumärkets innehavare ansöker om registrering av samma 
varumärke i Finland, skall denna ansökan anses gjord den dag som alles i 56 c § 1 mom., 
under förutsättning att  
1) ansökan görs inom två år från den dag då uppsägningen trädde i kraft,  
2) de varor som anges i den finska ansökan också omfattades av den internationella 
registreringen som gällde i F inland och  
3) ansökan i övrigt uppfyller kraven för en registrering och sökanden betalar föreskrivna 
avgifter.  
Registermyndigheten skall anteckna i registret att den finska ansökan grundar sig på en 
internationell registrering samt utfärda en kungörelse om  detta.  
56 k § (21.1.2000/56)  
Förnyelse, överlåtelse och avförand e av en internationell registrering samt en licens som har 
meddelats registermyndigheten och som hänför sig till registreringen skall kungöras.  
56 l § (22.12.1995/1715)  
Ändring i ett beslut av registermyndigheten kan sökas av den som har ansökt om 
internationell registrering och av den som innehar en internationell re gistrering och som har 
begärt att registreringen skall gälla i Finland, om beslutet har gått honom emot eller saken har 
lämnats därhän. (21.1.2000/56)  
Ändring i ett beslut som innebär att en internationell registrering ska gälla i Finland trots att 
en invändning har gjorts kan sökas av den som har gjort invändningen. (31.1.2013/107)  
Vid överklagande enligt 1 och 2 mom. skall 51 a § tillämpas på motsvarande sätt.  
10 a kap (22.12.1995/1715)  
Gemenskapsvarumärke  
57 § (22.12.1995/1715)  
Med gemenskapsvarumärke  avses ett varumärke som med stöd av rådets förordning (EG) nr 
207/2009 om gemenskapsvarumärken har registrerats av Europeiska unionens byrå för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster oc h modeller), nedan kallad 
gemenskapsvarumärkesbyrån . (31.1.2013/1 07) 
2 mom. har upphävts genom L 5.8.2016/616 . (5.8.2016/616)  
57 a § (21.12.2004/1220)  
En begäran som gäller omvandling av ett gemenskapsvarumärke, en ansökan om 
gemenskapsvarumärke eller en internationell registrering som designerar Europeiska 
gemenskapen till en ansökan om ett nationellt varumärke och som 
gemenskapsvarumärkesbyrån har tillställt ämbetsverket behandlas som en nat ionell ansökan, 
om sökanden  
1) betalar fastställda avgifter,  
2) ger registermyndigheten en översättning till finska eller svenska av en begäran om 
omvandling jämte bilaga vilka har lämnats in på ett främmande språk,  
3) meddelar den adress på vilken sökande n kan nås i Finland, och  
4) lämnar in en beskrivning av varumärket.  
En ansökan som grundas på omvandling av ett gemenskapsvarumärke eller en ansökan om ett 
sådant anses ha samma ansökningsdag, prioritet och företräde i Finland som 
gemenskapsvarumärket elle r ansökan om det. En ansökan som grundar sig på omvandling av 
en internationell registrering som designerar Europeiska gemenskapen har som 
ansökningsdag dagen för den internationella registreringen eller dagen för den påföljande 
designeringen av Europeiska  gemenskapen samt den internationella registreringens prioriteter 
och företräden.  
11 kap  
Lagens tillämpning och ikraftträdande  
58 § (31.1.2013/107)  
Närmare bestämmelser om registreringsansökan, om varumärkesregistret och hur registret 
förs, om kungörandet samt om registermyndighetens  uppgifter utfärdas genom förordning av 
statsrådet.  
Registermyndigheten kan meddela närmare tekniska föreskrifter om registreringsansökan och 
dess behandling, om ärenden som gäller registrerade varumärken, om varumärkesregistret 
och kungörandet samt om andra med dem jämförbara tekniska omstän digheter.  
Bestämmelser om avgifter enligt denna lag utfärdas särskilt.  
59 §  Denna lag träder i kraft den 1 juni 1964. Därigenom upphävas: förordningen den 11 februari 
1889 om skydd för varumärken;  
36 kap. 13 § strafflagen; samt  
2 § förordningen den 21 december 1885 angående utsträckt frihet att idka bruksrörelse.  
60 §  
Giltigheten av varumärkes registrering, som skett före denna lags ikraftträdande, bedömes 
enligt den tidigare lagen.  
Varumärke må av skäl, som nämnes i 26 §, förklaras förverkat även om r ätten till märket 
uppstått innan denna lag trätt i kraft.  
På anhängiga registreringsansökningar skall den nya lagen äga tillämpning.  
61 §  
Den tid av fem år, varom stadgas i 8 §, skall beträffande tidigare registrerade varumärken 
räknas från dagen för denn a lags ikraftträdande.  
62 §  
Vad i 40 § är stadgat om preskription av rätt till ersättning, skall även tillämpas, om den 
handling, som föranlett ersättningsskyldigheten, begåtts före denna lags ikraftträdande, dock 
så, att, om den i nämnda lagrum stadgade treårsfristen skulle börja före dagen för lagens 
ikraftträdande, denna frist skall räknas från sistnämnda dag.  
63 §  
Då registrering av tidigare registrerat varumärke förnyas första gången efter denna lags 
ikraftträdande, skall den registreringsperiod, som  grundar sig på denna förnyelse, anses utgå 
den dag som motsvarar den ursprungliga registreringsdagen, även om registreringsperioden 
enligt tidigare förnyelse beräknats annorlunda.  
Vid förnyelse av registrering skall beträffande varuklasser de ändringar vi dtagas, som kunna 
föranledas därav att den varuklassificering, som tillämpats, blivit ändrad.  
64 §  
Varumärkes registrering, som enligt den tidigare lagen förnyats utan ansökan, skall framdeles 
förnyas med iakttagande av stadgandena om förnyelse av registr ering i denna lag. Har 
förnyelse icke första gången sökts inom ett år från lagens ikraftträdande, skall varumärket 
avföras ur registret.  
1.1.1.1   Ikraftträdelsestadganden:  
30.12.1965/751:  Denna lag träder i kraft den 1 mars 1966.  
21.8.1970/552:  
20.2.1976/176:  
Denna  lag träder i kraft den 1 april 1976.  
Stadgandet i 30 § angående tid, inom vilken anspråk på företrädesrätt här skall framställas, 
tillämpas på ansökningar, vilka gjorts efter lagens ikraftträdande. Stadgandena i 51 § 
tillämpas på av registermyndigheten ef ter lagens ikraftträdande meddelat slutligt beslut i 
ärende som rör varumärke.  
5.12.1980/795:  
Denna lag träder i kraft den 1.mars 1981.  
Genom denna lag upphävs 10 kap. varumärkeslagen av den 10 januari 1964 (7/64) . 
16.12.1983/996:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 1984.  
Regeringens proposition 37/83, Lagutsk. bet. 2/83, Stora utsk. bet. 53/83  
26.6.1992/581:  
Denna lag träder i kraft den 1 september 1992.  
RP 25/92, EkUB 21/92  
13.11.1992/1038:  
Denna lag träder i kraft den 1 mars 1993.  
RP 152/92, EkUB 35/92  
25.1.1993/39:  
Denna lag träder i kraft den 1 februari 1993.  
Denna lag tillämpas även på sådana varumärken som har registrerats redan innan denna lag 
träder i kraft.  
På sådana ansökningar om registrering av varumärken som är anhängiga då denna lag träder i 
kraft tillämpas stadgandena i denna lag, med undantag av sådana ansökningar om registrering 
som registreringsmyndigheterna redan har kungjort enligt 20 § varumärkesl agen. Sådana 
ansökningar om registrering behandlas och avgörs enligt den tidigare lagen.  I fråga om ärenden som avses i 6 a kap. tillämpas lagen den 22 juli 1991 om ändring av 
rättegångsbalken (1065/91)  och lagen av samma dag om ändring av utsökningslagen 
(1066/91)  redan från den tidpunkt då denna lag träder i kraft.  
RP 302/92, EkUB 57/92  
21.4.1995/716:  
Denna lag träder i kraft den 1 september 1995.  
RP 94/93, LaUB 22/94, StoUB 10/94  
22.12.1995/1699:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 1996.  
RP 181/95, EkUB 25/95, RSv 157/95  
22.12.1995/1715:  
Denna lag träder i kraft vid en tidpunkt som bestäms genom förordning. (L 1715/1995 trädde 
i kraft enligt F 88/1996 den 1.4.1996.)  
Denna lag tillämpas också på varumärken som registrerats före lagens ikraftträdande.  
Stadgandena i denna lag, utom 17 § 1 mom., skall tillämpas på ansökningar om 
varumärk esregistrering som är anhängiga när lagen träder i kraft. Sådana 
registreringsansökningar som registermyndigheten redan har kungjort enligt 20 § skall likväl 
behannsas och avgöras med stöd av de stadganden som gäller när denna lag träder i kraft.  
RP 135/9 5, EkUB 28/95, RSv 169/95  
21.1.2000/56:  
Denna lag träder i kraft den 1 mars 2000.  
Denna lag tillämpas med undantag för 21 § 1 mom. också på varumärken som registrerats 
före lagens ikraftträdande.  
Bestämmelserna i denna lag tillämpas med undantag för 13 §, 14 § 1 mom. 5 punkten och 19 
§ 2 mom. på ansökningar om varumärkesregistrering som är anhängiga vid ikraftträdandet.  
RP 133/1999, EkUB 11/1999, RSv 82/1999  
21.12.2004/1220:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2005.  
RP 219/2004, EkUB 24/2004, RSv 181/200 4 21.7.2006/680:  
Denna lag träder i kraft den 1 september 2006.  
På intrång som gjorts före denna lags ikraftträdande tillämpas i stället för 38 och 40 § i denna 
lag de bestämmelser som gällde vid ikraftträdandet.  
På tvistemål som inletts före denna lags ikraftträdande tillämpas i stället för 41 a § i denna lag 
de bestämmelser som gällde vid ikraftträdandet.  
Denna lags 48 a § tillämpas också på tvistemål som inletts före denna lags ikraftträdande.  
RP 26/2006, LaUB 6/2006, RSv 67/2006  
14.5.2010/393:  
Denna l ag träder i kraft den 1 december 2010.  
RP 102/2009, LaUB 2/2010, RSv 21/2010  
26.11.2010/1016:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2011.  
RP 58/2010, EkUB 14/2010, RSv 127/2010  
31.1.2013/107:  
Denna lag träder i kraft den 1 september 2013.  
I fråga om sökan de av ändring i ett beslut som registermyndigheten har fattat innan denna lag 
träder i kraft iakttas de bestämmelser som gäller vid ikraftträdandet.  
Ett tvistemål, ansökningsärende eller brottmål som har blivit anhängigt i tingsrätten innan 
denna lag träde r i kraft handläggs enligt de bestämmelser som gäller vid ikraftträdandet.  
Åtgärder som krävs för verkställigheten av denna lag får vidtas innan lagen träder i kraft.  
RP 124/2012, LaUB 15/2012, RSv 158/2012  
5.8.2016/616:  
Denna lag träder i kraft den 1 sept ember 2016.  
RP 24/2016, EkUB 9/2016, RSv 48/2016  
25.8.2016/716:  
Denna lag träder i kraft den 1 januari 2017.  RP 7/2016, LaUB 8/2016, RSv 99/2016