Проект Закону України  
Про внесення змін до Закону 
України від 04 лютого 2021 року № 
1206 -ІХ «Про ветеринарну 
медицину»  
Верховна Рада України п о с т а н о в л я є:  
І. Внести зміни до Закону України «Про ветеринарну медицину»  
від 04 лютого 2021 року № 1206 -ІХ такі зміни:  
1. У ча стині першій статті 1:  
1) доповнити пунктами 11, 51 та 52 такого змісту:  
«11) акт ветеринарно -санітарних заходів – документ, в якому зафіксовано факт 
проведення профілактичних, діагностичних та/або інших ветеринарно -санітарних 
заходів;»;  
«51) біовейвер – можливість відмови від проведення досліджень 
біоеквівалентності in vivo;»;  
«52) біодоступність – частка введеної дози ветеринарного лікарського засобу, яка 
досягає системного кровообігу у вигляді незміненої речовини;»;  
2) у пункті 12 слова «з  надання послуг» замінити словами «спеціаліста 
ветеринарної медицини з надання послуг та/або здійснення професійних 
маніпуляцій»;  
3) доповнити пунктом 131 такого змісту:  
«131) ветеринарні документи – документи, до яких належать міжнародний 
ветеринарний сер тифікат, ветеринарне свідоцтво та ветеринарний паспорт 
тварини, видані державним ветеринарним інспектором або іншою особою, 
уповноваженою на це відповідно до законодавства;»;  
4) пункт 27 викласти в такій редакції:  
«27) власник реєстраційного посвідчення – зареєстрована в установленому 
законодавством порядку юридична особа чи фізична особа -підприємець (суб’єкт 
господарювання) або зареєстрована в установленому законодавством відповідної держави (члена Європейського Союзу або Європейської асоціації вільної тор гівлі, 
що є стороною Угоди про Європейську економічну зону) порядку особа за заявою 
якої здійснено державну реєстрацію ветеринарного лікарського засобу»;  
5) пункт 72 доповнити словами «та благополуччя тварин;»;  
6) у пункті 76 після слів «на провадження» до повнити словами «господарської 
діяльності з»;  
7) пункт 92 доповнити словами «та яка може фінансуватися за рахунок коштів 
державного бюджету;»;  
8) доповнити пунктом 1031 такого змісту:  
«1031) параветеринар – робітник, який пройшов короткострокову підготовку з 
питань ветеринарної медицини у профільному навчальному закладі та може 
здійснювати маніпуляції із невідкладної ветеринарної допомоги, бути помічником 
ветеринарного лікаря, та не може бут и уповноваженим на здійснення державних 
функцій;»;  
9) пункт 113 доповнити знаком та словами «, проведення яких підтверджено актом 
ветеринарно -санітарних заходів;»;  
10) пункт 122 викласти в такій редакції:  
«122) референтний ветеринарний лікарський засіб (ве теринарний  
препарат) – ветеринарний лікарський засіб (ветеринарний препарат) вперше 
зареєстрований в Україні або будь -якій країні ЄС за повним реєстраційним досьє з 
доведеними безпечністю, якістю та ефективністю;»;  
11) пункт 144 викласти в такій редакції:  
«144) фальсифікований ветеринарний лікарський засіб – будь -яка речовина, яка 
має ознаки ветеринарного лікарського засобу, та вводить в оману щодо його 
ідентичності, включаючи пакування, маркування, назву, склад, зокрема будь якого 
з його інгредієнтів, у то му числі допоміжних речовин, і сили дії цих інгредієнтів; 
походження, включаючи дані про виробника, країну виробництва, країну 
походження або власника реєстрації/ліцензії (іншого документа на допуск на 
ринок ветеринарного лікарського засобу); історії обігу , у тому числі дані та 
документи про використані шляхи поставок/дистрибуції;».  
2. Доповнити статтею 41 такого змісту:  
«Стаття 41. Основні напрями державної політики у сфері благополуччя тварин  Основними напрями державної політики у сфері благополуччя твари н є: 
забезпечення розроблення, затвердження і впровадження вимог до благополуччя 
тварин;  
забезпечення функціонування системи підготовки персоналу потужностей і 
перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин;  
забезпеч ення гуманного ставлення до тварин протягом усього їхнього життя та під 
час умертвіння, зокрема шляхом здійснення державного контролю з метою 
перевірки дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин;  
забезпечення вжиття заходів для усунення виявлен их порушень законодавства про 
благополуччя тварин;  
забезпечення здійснення на регулярний основі аналізу стану дотримання вимог 
законодавства про благополуччя тварин;  
забезпечення складання і виконання планів дій щодо запобігання виникненню 
порушень законод авства про благополуччя тварин у майбутньому.».  
3. Назву Розділу II доповнити словами «та благополуччя тварин».  
4. Доповнити статтею 51 такого змісту:  
«Стаття 51. Органи державного управління у сфері благополуччя тварин  
1. Державне управління у сфері благо получчя тварин здійснюють:  
1) Кабінет Міністрів України;  
2) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію 
державної політики у сфері благополуччя тварин;  
3) компетентний орган.  
2. У складі інших центральних органів виконавчої влади можуть утворюватися 
підрозділи ветеринарної медицини та благополуччя тварин, що діють на підставі 
положень, погоджених з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізацію дер жавної політики у сфері благополуччя тварин. На 
діяльність таких підрозділів поширюється дія законодавства про ветеринарну 
медицину та благополуччя тварин.».  
5. Статтю 6 викласти в такій редакції:  «Стаття 6. Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері ветеринарної 
медицини та благополуччя тварин  
1. До повноважень Кабінету Міністрів України у сфері ветеринарної медицини та 
благополуччя тварин належать:  
1) забезпечення здійснення державної політики у сфері ветеринарної медицини та 
благополуччя тварин;  
2) розроблення та виконання загальнодержавних програм у сфері ветеринарної 
медицини та благополуччя тварин;  
3) спрямування та координація діяльності органів виконавчої влади у сфері 
ветеринарної медицини та благополуччя тварин;  
4) затвердження нормативно -прав ових актів у сфері ветеринарної медицини та 
благополуччя тварин;  
5) затвердження вимог до організації контролю за сальмонелою та іншими 
збудниками зоонозних хвороб;  
6) затвердження загальнодержавних цілей щодо зменшення поширеності окремих 
збудників зооноз них хвороб та порядку підтвердження їх досягнення;  
7) затвердження загальнодержавних програм контролю;  
8) затвердження особливих методів контролю, що застосовуються в межах 
загальнодержавних програм контролю;  
9) здійснення інших повноважень відповідно до ц ього Закону.»;  
6. Доповнити статтею 71 такого змісту:  
«71. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя тварин  
1. До повноважень центрального органу виконавчої влади, що з абезпечує 
формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя тварин, 
належить:  
1) забезпечення нормативно -правового регулювання у сфері благополуччя тварин;  
2) визначення пріоритетних напрямів розвитку сфери благополуччя тварин;  3) уповноваже ння, призупинення та позбавлення уповноваження юридичної особи 
(повністю або частково) на здійснення підготовки персоналу потужностей і 
перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин;  
4) визнання успішного проходженн я підготовки у закладах професійної 
(професійно -технічної), фахової передвищої та вищої освіти таким, що є 
еквівалентним успішному проходженню підготовки персоналу потужностей і 
перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про 
благополучч я тварин;  
5) інформування та надання роз’яснень щодо здійснення державної політики у 
сфері благополуччя тварин;  
6) здійснення інших повноважень, визначених цим Законом.».  
7. У статті 8:  
1) у частині першій:  
пункт 1 доповнити словами «та благополуччя тварин»;  
після пункту 7 доповнити новими пунктами 8 – 13 такого змісту:  
«8) веде Реєстр державних сертифікатів про наявність достатніх знань та навичок 
щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин т а здійснення 
функцій його адміністратора;  
9) забезпечує видачу, відмовляє у видачі та анулює державні сертифікати про 
наявність достатніх знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин (далі – державний сертифікат);  
10) забезп ечує видачу, відмовляє у видачі тимчасових допусків до виконання 
обов’язків з утримання, умертвіння, транспортування сільськогосподарських 
тварин та/або здійснення супутніх операцій (далі – тимчасовий допуск);  
11) забезпечує надання витягів з Реєстру держа вних сертифікатів;  
12) забезпечує розгляд справ про порушення законодавства про благополуччя 
тварин;  
13) забезпечує складання щорічних звітів про стан дотримання вимог 
законодавства про благополуччя тварин, а також їх оприлюднення;»;  У зв’язку з цим пункт 8 вважати відповідно пунктом 14.  
2) частину третю доповнити новими абзацами такого змісту:  
«Головний державний ветеринарний інспектор є за посадою керівником або 
заступником компетентного органу.  
Головний державний ветеринарний інспектор області та м. Києв а є за посадою 
керівником або заступником керівника територіального органу.».  
8. У статті 10:  
1) частину першу викласти в такій редакції:  
«1. Державна фармакологічна комісія ветеринарної медицини діє при 
центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію 
державної політики у сфері ветеринарної медицини.  
Положення та склад Державної фармакологічної комісії ветеринарної медицини 
затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізацію державної полі тики у сфері ветеринарної медицини.»;  
2) пункт 1 частини третьої доповнити словами «за зверненням Національної 
установи України з питань ветеринарних препаратів;».  
9. У частині першій статті 35 після слів «коштів державного бюджету» доповнити 
словами «та/а бо місцевого бюджету, залежно від рівня надзвичайної ситуації,»;  
10. У частині п’ятій статті 38 слово «спеціальні» виключити.  
11. Доповнити статтями 421 – 427 такого змісту:  
«Стаття 421 Вимоги до забезпечення благополуччя тварин  
1. Крім випадку, передбачен ого статтею 424 цього Закону, персонал, зазначений у 
частині першій вказаної статті, який не може підтвердити наявність достатніх 
знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин, 
не може бути допущений оператором потужності до утримання, умертвіння, 
транспортування сільськогосподарських тварин, а також до здійснення супутніх 
операцій відповідно.  
2. На вимогу державного ветеринарного інспектора персонал, зазначений у частині 
першій цієї статті, зобов’язаний на власний вибір пред’ явити один із документів:  
1) державний сертифікат;  2) витяг з Реєстру державних сертифікатів;  
3) тимчасовий допуск.  
Стаття 422. Підготовка персоналу потужностей і перевірка знань та навичок щодо 
дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин  
1. Підготовку персоналу потужностей і перевірку знань та навичок щодо 
дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин здійснюють 
уповноважені особи.  
2. Рішення про уповноваження, призупинення та про позбавлення уповноваження 
(повністю або частково) приймає центральний орган виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя 
тварин.  
3. Контроль за діяльністю уповноважених осіб у частині наданих їм відповідно до 
цієї статті повноважень здійснює центральний орган виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя 
тварин.  
4. Порядок уповноваження на здійснення підготовки персоналу потужностей і 
перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин, призупинення уповноваження, позбавлення уповноваження, 
строк уповноваження і критерії, яким повинні відповідати юридичні особи для їх 
уповноваження, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізаці ю державної політики у сфері благополуччя 
тварин.  
5. Посадові особи уповноважених осіб повинні вживати заходів для недопущення 
виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів під час перевірки 
знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин.  
6. Уповноважені особи позбавляються уповноваження (повністю або частково) у 
разі:  
1) якщо буде встановлено хоча б один із таких фактів:  
невідповідність критеріям, що затверджені відповідно до частини четвертої цієї 
статті;  невикона ння або неналежне виконання обов’язків, що випливають із наданого 
уповноваження;  
допущення дій (бездіяльності), що вплинули, впливають або можуть вплинути на 
достовірність результатів перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог 
законодавства про благо получчя тварин, зокрема вчинення дій (бездіяльності), 
прийняття рішень чи участь у їх прийнятті в умовах реального або потенційного 
конфлікту інтересів, що стосуються перевірки знань та навичок щодо дотримання 
вимог законодавства про благополуччя тварин;  
здійснення підготовки персоналу потужностей та/або перевірки знань та навичок 
щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин особами, які 
притягалися до відповідальності за порушення вимог законодавства про 
благополуччя тварин та/або законодавс тва про захист тварин від жорстокого 
поводження і з часу такого притягнення до відповідальності минуло менше трьох 
років;  
2) припинення юридичної особи;  
3) наявності судового рішення, що набрало законної сили, яке передбачає 
позбавлення уповноваження чи ін шим чином унеможливлює його подальшу дію.  
7. Компетентний орган оприлюднює на своєму офіційному вебсайті актуальний 
перелік уповноважених осіб із зазначенням щодо кожного з них такої інформації:  
1) повне найменування;  
2) ідентифікаційний код юридичної особ и в Єдиному державному реєстрі 
юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань;  
3) інформація для здійснення зв’язку;  
4) місцезнаходження;  
5) сфера уповноваження, зокрема:  
вид або види поводження з тваринами (утримання, умертвіння, тра нспортування 
сільськогосподарських тварин та/або здійснення супутніх операцій відповідно), 
яких стосується уповноваження;  
види (групи видів) тварин, яких стосується уповноваження;  у разі якщо сфера уповноваження стосується такого виду поводження з тваринами, 
як умертвіння сільськогосподарських тварин, то у переліку також зазначаються 
інформація про тип обладнання та, окремо, про конкретні операції, яких 
стосується таке уповноваження . 
8. Уповноважені особи зобов’язані інформувати компетентний орган, про зміни, 
що відбулися у відомостях, зазначених у пунктах 1 –4 частини сьомої цієї статті, не 
пізніше 10 робочих днів з дня, наступного за днем настання таких змін.  
9. У разі зміни відомос тей, зазначених у частині сьомій цієї статті, компетентний 
орган повинен оновити такі відомості на своєму офіційному вебсайті не пізніше 
трьох робочих днів з дня, коли зазначений орган дізнався про настання таких змін.  
10. Перелік тем програм підготовки пе рсоналу потужностей, зазначеного у частині 
першій статті 421 цього Закону, щодо дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин, затверджує компетентний орган.  
11. Після проходження підготовки персоналу потужності щодо дотримання вимог 
законодавства  про благополуччя тварин здійснюється перевірка знань та навичок у 
порядку, що встановлюється компетентним органом.  
Стаття 423. Підтвердження наявності достатніх знань та навичок щодо дотримання 
вимог законодавства про благополуччя тварин  
1. Наявність дост атніх знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства 
про благополуччя тварин підтверджується такими документами:  
1) державний сертифікат;  
2) витяг з Реєстру державних сертифікатів.  
2. Документи, зазначені у частині першій цієї статті, видає компетент ний орган.  
3. Для отримання державного сертифіката заявник подає до компетентного органу 
заяву, письмову декларацію та інші документи у порядку, встановленому 
центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію 
державної політики у  сфері благополуччя тварин. У письмовій декларації заявник 
має зазначити про те, що він не притягався до відповідальності за порушення 
вимог законодавства про благополуччя тварин та/або законодавства про захист 
тварин від жорстокого поводження протягом ост анніх трьох років, що передують 
даті подання заяви.  Порядок видачі державного сертифіката, а також форми заяви та письмової 
декларації, що подаються для його отримання, затверджує центральний орган 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію д ержавної політики у 
сфері благополуччя тварин. Зазначений порядок також повинен містити перелік 
документів, що додаються до заяви для отримання державного сертифіката.  
4. У разі якщо для отримання державного сертифіката було подано неповний пакет 
документі в, такі документи повертаються заявнику без розгляду не пізніше трьох 
робочих днів з дня, наступного за днем їх отримання компетентним органом.  
5. Компетентний орган зобов’язаний перевірити достовірність відомостей 
(документів), поданих заявником для отрим ання державного сертифіката, до 
прийняття рішення про його видачу.  
6. Рішення про видачу державного сертифіката приймається компетентним 
органом не пізніше 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання 
зазначеним органом заяви для отримання державног о сертифіката, письмової 
декларації та інших документів.  
7. Державний сертифікат складається одночасно державною та англійською 
мовами.  
8. За видачу державного сертифіката компетентному органу справляється плата в 
розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати,  встановленої законом на  
1 січня календарного року, в якому отримано заяву для отримання заявником 
відповідного державного сертифіката.  
9. Плата за видачу державного сертифіката зараховується до державного бюджету.  
10. Компетентний орган відмовляє у видачі  державного сертифіката у разі:  
1) виявлення у документах, поданих для отримання державного сертифіката, 
відомостей, що є неповними та/або недостовірними;  
2) виявлення факту притягнення заявника до відповідальності за порушення вимог 
законодавства про благ ополуччя тварин та/або законодавства про захист тварин 
від жорстокого поводження протягом останніх трьох років, що передують даті 
подання заяви для отримання державного сертифіката;  3) виявлення у документах, поданих для отримання державного сертифіката, 
відомостей, що суперечать вимогам законодавства про благополуччя тварин, крім 
випадку, передбаченого пунктом 2 цієї частини;  
4) наявності судового рішення, що набрало законної сили, яке забороняє вчинення 
дій щодо видачі державного сертифіката чи іншим чино м унеможливлює його 
видачу;  
5) наявності судового рішення, що набрало законної сили, яким особу, якій видано 
державний сертифікат, визнано обмежено дієздатною або недієздатною;  
6) смерті заявника;  
7) якщо заявник вже має державний сертифікат, який не є анульованим, такого 
самого обсягу (за видом поводження з тваринами, видом (групами видів) тварин, 
типом обладнання, конкретними операціями);  
8) несплати або сплати не в повному обсязі плати за видачу державного 
сертифіката.  
11. Державний сертифікат діє безстроково.  
12. Виданий державний сертифікат анулюється компетентним органом у разі:  
1) звернення особи, якій видано державний сертифікат, із заявою про анулювання 
відповідного державного сертифіката;  
2) виявлення у документах, поданих для отримання державного сертифіката, 
відомостей, які є неповними та/або недостовірними та/або суперечать вимогам 
законодавства про благополуччя тварин, якщо такі відомості стали підставою для 
прийняття неправильного по су ті рішення про видачу державного сертифіката;  
3) притягнення особи, якій видано державний сертифікат, до відповідальності за 
порушення вимог законодавства про благополуччя тварин та/або законодавства 
про захист тварин від жорстокого поводження після видачі  їй такого державного 
сертифіката;  
4) наявності судового рішення, що набрало законної сили, яке передбачає 
анулювання державного сертифіката чи іншим чином унеможливлює його 
подальшу дію;  5) наявності судового рішення, що набрало законної сили, яким особу,  якій видано 
державний сертифікат, визнано обмежено дієздатною або недієздатною;  
6) смерті особи, якій видано державний сертифікат, або наявності судового 
рішення, що набрало законної сили, яким таку особу визнано безвісно відсутньою 
або оголошено померлою ; 
7) виявлення помилок у відомостях, що містить виданий державний сертифікат, 
та/або виявлення факту помилкової видачі державного сертифіката.  
13. Компетентний орган зобов’язаний поінформувати особу, якої це стосується, 
про прийняття рішення про відмову у видачі їй державного сертифіката, про 
анулювання державного сертифіката та про повернення поданих документів без 
розгляду, направивши їй копію такого рішення не пізніше трьох робочих днів з 
дня, наступного за днем його прийняття.  
14. Крім випадку, передбач еного пунктом 6 частини дванадцятої цієї статті, особа, 
державний сертифікат якої анульовано, зобов’язана повернути державний 
сертифікат компетентному органу у місячний строк з дня, наступного за днем 
отримання нею копії рішення про анулювання державного с ертифіката.  
15. Рішення про відмову у видачі державного сертифіката, про повернення 
поданих документів без розгляду повинні містити:  
1) посилання на конкретну норму (частину, пункт, статтю тощо) законодавства, 
що є підставою для прийняття такого рішення;  
2) пояснення змісту порушення та/або невідповідності вимогам, що встановлені 
законодавством;  
3) посилання на конкретну частину поданого заявником документа (відомості у 
поданому документі), що не відповідає вимогам законодавства, або зазначення 
документів, які не надано у поданому заявником пакеті документів.  
16. Рішення про анулювання державного сертифіката повинно містити:  
1) відомості, зазначені у пунктах 1 і 2 частини дванадцятої цієї статті;  
2) інформацію про те, що особа, державний сертифікат якої анул ьовано, 
зобов’язана виконати вимогу, зазначену в частині чотирнадцятій цієї статті.  17. Перелік відомостей, які містить державний сертифікат, а також форму 
державного сертифіката затверджує центральний орган виконавчої влади, що 
забезпечує формування та ре алізацію державної політики у сфері благополуччя 
тварин.  
Стаття 424. Тимчасовий допуск  
1. Оператор потужності має право допустити персонал потужності до виконання 
обов’язків з утримання, умертвіння, транспортування сільськогосподарських 
тварин, а також до здійснення супутніх операцій на підставі тимчасового допуску.  
2. Тимчасовий допуск видає компетентний орган.  
3. Для отримання тимчасового допуску заявник подає до компетентного органу 
заяву, письмову декларацію та інші документи у порядку, встановленому 
центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію 
державної політики у сфері благопо луччя тварин.  
У письмовій декларації зазначається, що заявник:  
1) проходить підготовку щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя 
тварин за напрямом, що відповідає зазначеному у заяві для отримання 
тимчасового допуску (за видом поводження з твари нами, видом (групами видів) 
тварин, типом обладнання, конкретними операціями);  
2) під час дії тимчасового допуску працюватиме у присутності та під 
безпосереднім керівництвом (наглядом) конкретно визначеного іншого персоналу 
потужності, який має державний с ертифікат за напрямом, що відповідає 
зазначеному у заяві для отримання тимчасового допуску (за видом поводження з 
тваринами, видом (групами видів) тварин, типом обладнання, конкретними 
операціями);  
3) ніколи не отримував тимчасового допуску, що є ідентични м вказаному в заяві за 
видом поводження з тваринами, видом (групами видів) тварин, типом обладнання, 
конкретними операціями;  
4) ніколи не проходив перевірку знань та навичок щодо дотримання вимог 
законодавства про благополуччя тварин за напрямом, що є іден тичним вказаному 
в заяві за видом поводження з тваринами, видом (групами видів) тварин, типом 
обладнання, конкретними операціями;  5) не притягався до відповідальності за порушення вимог законодавства про 
благополуччя тварин та/або законодавства про захист тварин від жорстокого 
поводження протягом останніх трьох років, що передують даті подання заяви для 
отримання тимчасового допуску.  
4. Порядок видачі тимчасового допуску, форми заяви та письмової декларації, що 
подаються для його отримання, затверджує центр альний орган виконавчої влади, 
що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя 
тварин. Зазначений порядок також повинен містити перелік документів, що 
додаються до заяви для отримання тимчасового допуску.  
5. Компетентний орга н відмовляє у видачі тимчасового допуску у разі:  
1) виявлення у документах, поданих для отримання тимчасового допуску, 
відомостей, що є неповними та/або недостовірними;  
2) виявлення факту невідповідності хоча б одній із вимог, зазначених у частині 
третій ц ієї статті;  
3) виявлення у документах, поданих для отримання тимчасового допуску, 
відомостей, що суперечать вимогам законодавства про благополуччя тварин, крім 
випадку, передбаченого пунктом 2 цієї частини;  
4) наявності судового рішення, що набрало законно ї сили, яке забороняє вчинення 
дій щодо видачі тимчасового допуску чи іншим чином унеможливлює його 
видачу;  
5) смерті заявника;  
6) несплати або сплати не в повному обсязі плати за видачу тимчасового допуску.  
6. Строк дії тимчасового допуску визначається ко мпетентним органом з 
урахуванням часу, необхідного заявнику для завершення підготовки та отримання 
державного сертифіката, але не більше трьох місяців.  
7. Рішення про видачу тимчасового допуску приймається компетентним органом 
не пізніше трьох робочих днів  з дня, наступного за днем отримання зазначеним 
органом заяви для отримання тимчасового допуску, письмової декларації та інших 
документів.  
8. Тимчасовий допуск складається державною мовою.  9. У разі якщо для отримання тимчасового допуску було подано неповн ий пакет 
документів, такі документи повертаються заявнику без розгляду не пізніше трьох 
робочих днів з дня, наступного за днем їх отримання компетентним органом.  
10. Компетентний орган зобов’язаний перевірити достовірність відомостей 
(документів), поданих заявником для отримання тимчасового допуску, до 
прийняття рішення про його видачу.  
11. За видачу тимчасового допуску компетентному органу справляється плата в 
розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати, встановленої законом на  
1 січня календарного року, в я кому отримано заяву для отримання заявником 
відповідного тимчасового допуску.  
12. Плата за видачу тимчасового допуску зараховується до державного бюджету.  
13. Компетентний орган зобов’язаний поінформувати особу, якої це стосується, 
про прийняття рішення пр о відмову у видачі їй тимчасового допуску, про 
анулювання тимчасового допуску та про повернення поданих документів без 
розгляду, направивши їй копію такого рішення не пізніше трьох робочих днів з 
дня, наступного за днем його прийняття.  
14. Рішення про відм ову у видачі тимчасового допуску, про повернення поданих 
документів без розгляду повинні містити:  
1) посилання на конкретну норму (частину, пункт, статтю тощо) законодавства, 
що є підставою для прийняття такого рішення;  
2) пояснення змісту порушення та/або  невідповідності вимогам, що встановлені 
законодавством;  
3) посилання на конкретну частину поданого заявником документа (відомості у 
поданому документі), що не відповідає вимогам законодавства, або зазначення 
документів, які не надано у поданому заявником пакеті документів.  
15. Перелік відомостей, які містить ти мчасовий допуск, а також форму 
тимчасового допуску затверджує центральний орган виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя 
тварин.  
Стаття 425. Визнання документів про освіту, а також документів, що 
підтверджують наявність достатніх знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин, виданих у державах – членах 
Європейського Союзу  
1. Успішне проходження підготовки у закладах професійної (професійно -
технічної), фахової передвищої,  вищої освіти може бути визнано таким, що є 
еквівалентним успішному проходженню підготовки персоналу потужностей та 
перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин, що вимагаються відповідно до цього Закону, за умови,  що 
освітня програма підготовки за відповідною спеціальністю (спеціалізацією) у 
закладі освіти включала перелік тем, затверджених відповідно  
до частини десятої статті 422 цього Закону.  
2. Рішення про визнання успішного проходження підготовки у закладах осв іти, 
зазначених у частині першій цієї статті, таким, що є еквівалентним успішному 
проходженню підготовки персоналу потужностей та перевірки знань та навичок 
щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин, приймає 
компетентний орган.  
3. Компете нтний орган оприлюднює на своєму офіційному веб -сайті актуальний 
перелік закладів освіти, зазначених у частині першій цієї статті, із зазначенням 
щодо кожного з них такої інформації:  
1) повне найменування;  
2) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі 
юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань;  
3) інформація для здійснення зв’язку (електронна адреса, номер телефону);  
4) місцезнаходження;  
5) перелік спеціальностей (спеціалізацій), зазначених у частині першій ц ієї статті;  
6) сфера благополуччя тварин, якій є еквівалентною спеціальність (спеціалізація), 
зазначена у пункті 5 цієї частини, зокрема:  
вид (види) поводження з тваринами (утримання, умертвіння, транспортування 
сільськогосподарських тварин та/або здійснен ня супутніх операцій);  
види (групи видів) тварин;  якщо сфера благополуччя тварин стосується умертвіння сільськогосподарських 
тварин, у переліку додатково зазначаються інформація про тип обладнання та, 
окремо, конкретні операції;  
7) період підготовки, почин аючи і закінчуючи яким підготовка визнається такою, 
що є еквівалентною.  
4. Заклади освіти, щодо яких прийнято рішення, зазначене у частині другій цієї 
статті, зобов’язані інформувати компетентний орган про зміни у відомостях, 
зазначених у пунктах 1 –4 части ни третьої цієї статті.  
5. У разі зміни відомостей, зазначених у частині третій цієї статті, компетентний 
орган повинен оновити такі відомості на своєму офіційному  
вебсайті не пізніше трьох робочих днів з дня, коли зазначений орган дізнався про 
настання та ких змін.  
6. Видача державного сертифіката на підставі рішення про визнання успішного 
проходження підготовки у закладах освіти здійснюється в порядку, визначеному 
статтею 423 цього Закону.  
7. Документи про освіту, видані освітніми установами іноземних держ ав, можуть 
бути визнані еквівалентними успішному проходженню підготовки персоналу 
потужностей та перевірки знань та навичок щодо дотримання вимог законодавства 
про благополуччя тварин, що вимагаються відповідно до цього Закону, за умови 
визнання таких доку ментів про освіту:  
у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки;  
або відповідно до міжнародного договору України.  
8. Видача державного сертифіката на підставах , зазначених у частині сьомій цієї 
статті, здійснюється в порядку, визначеному статтею 423 цього Закону.  
9. Документи, що підтверджують наявність достатніх знань та навичок у сфері 
дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин, видані у державах – 
членах Європейського Союзу у встановленому порядку, визнаються і 
приймаються в Україні на умовах взаємності.  
Стаття 426. Перевірка дотримання законодавства про благополуччя тварин. Річний 
звіт про стан дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин  1. З метою перевірки дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин 
компетентний орган забезпечує здійснення д ержавного контролю, а також вжиття 
заходів для усунення виявлених порушень та притягнення винних осіб до 
відповідальності, встановленої законом.  
2. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства про благополуччя 
тварин, а також вжиття заходів для ус унення виявлених порушень здійснюються 
відповідно до Закону України «Про державний контроль за дотриманням 
законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного 
походження, здоров’я та благополуччя тварин».  
3. Під час здійснення державного  контролю державний ветеринарний інспектор 
зобов’язаний перевіряти у персоналу, зазначеного у частині першій статті 
421 цього Закону, наявність та чинність державних сертифікатів і тимчасових 
допусків.  
4. У разі виявлення факту порушення вимог, встановлени х 
частинами першою – четвертою статті 421 цього Закону, державний ветеринарний 
інспектор зобов’язаний вжити вичерпних заходів для припинення 
правопорушення, фіксації (оформлення) правопорушення та притягнення осіб, 
винних у допущенні правопорушення, до від повідальності, встановленої 
законодавством.  
5. У разі виявлення анульованого сертифіката, який не було повернуто відповідно 
до частини чотирнадцятої статті 423 цього Закону, державний ветеринарний 
інспектор зобов’язаний вилучити його та повернути до компет ентного органу.  
6. За результатами державного контролю компетентний орган щороку,  
до 1 квітня року, наступного за звітним, складає щорічний звіт про стан 
дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин та оприлюднює його на 
своєму офіційному вебсайт і. 
7. Щорічний звіт про стан дотримання вимог законодавства про благополуччя 
тварин повинен містити:  
1) інформацію про виявлені порушення та аналіз найбільш істотних із них;  
2) план дій щодо усунення та запобігання виникненню зазначених у звіті 
порушень у майбутньому.  
8. Форма щорічного звіту про стан дотримання вимог законодавства про 
благополуччя тварин затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері благополуччя 
тварин.  
9. Компетентни й орган щороку, до 1 квітня року, наступного за звітним, направляє 
щорічний звіт про стан дотримання вимог законодавства про благополуччя 
тварин:  
1) Кабінету Міністрів України;  
2) центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізацію  державної політики у сфері благополуччя тварин.  
Стаття 427. Реєстр державних сертифікатів про наявність достатніх знань та 
навичок щодо дотримання вимог законодавства про благополуччя тварин  
1. З метою забезпечення дотримання вимог цього Закону стосовно д окументів, що 
підтверджують наявність достатніх знань та навичок щодо дотримання вимог 
законодавства про благополуччя тварин, одноразового збору і багаторазового 
використання актуальної та достовірної інформації щодо зазначених документів, а 
також з метою забезпечення здійснення державного контролю за дотриманням 
вимог законодавства про благополуччя тварин створюється та функціонує Реєстр 
державних сертифікатів.  
2. Реєстр державних сертифікатів створюється в порядку та у спосіб, що 
встановлені Законом Украї ни «Про публічні електронні реєстри».  
3. Реєстр державних сертифікатів є публічним електронним реєстром. Створений 
Реєстр державних сертифікатів підлягає реєстрації у реєстрі публічних 
електронних реєстрів.  
4. Держателем і адміністратором Реєстру державних  сертифікатів є компетентний 
орган.  
5. Реєстр державних сертифікатів, будь -які його складові та його програмне 
забезпечення є об’єктами права державної власності в особі держателя Реєстру 
державних сертифікатів.  
6. Програмно -апаратні засоби Реєстру державн их сертифікатів повинні 
забезпечувати безперервну електронну (технічну та інформаційну) взаємодію з 
іншими публічними реєстрами, яка здійснюється через систему електронної 
взаємодії електронних ресурсів, передбачену Законом України «Про публічні 
електронні  реєстри».  7. До Реєстру державних сертифікатів включаються відомості про:  
1) державні сертифікати;  
2) тимчасові допуски.  
8. Записи про видачу або анулювання державного сертифіката вносяться до 
Реєстру державних сертифікатів компетентного органу, не пізніше наступного 
робочого дня з дня прийняття рішення про його видачу (анулювання). Державний 
сертифікат вважається виданим аб о анульованим з моменту внесення відповідного 
запису до Реєстру державних сертифікатів.  
9. Запис про видачу тимчасового допуску вноситься до Реєстру державних 
сертифікатів компетентним органом не пізніше наступного робочого дня за днем 
прийняття рішення пр о його видачу. Тимчасовий допуск вважається виданим з 
моменту внесення відповідного запису до Реєстру державних сертифікатів.  
10. Мовою ведення Реєстру державних сертифікатів є державна мова.  
У частині відомостей, які містить державний сертифікат, мовою ве дення Реєстру 
державних сертифікатів, крім державної мови, є англійська мова.  
11. Порядок ведення Реєстру державних сертифікатів затверджує Кабінет 
Міністрів України.  
12. На відносини, пов’язані із створенням, веденням, взаємодією, 
адмініструванням, перетв оренням, модифікацією та припиненням Реєстру 
державних сертифікатів, з використанням реєстрової інформації, що містить 
Реєстр державних сертифікатів, поширюється дія Закону України «Про публічні 
електронні реєстри.».  
12. У статті 54:  
1) після частини шосто ї доповнити частиною сьомою такого змісту:  
«7. Заміна або додавання нового антигену чи нового штаму мікроорганізму, що 
викликає одну й ту саму хворобу тварин, до складу зареєстрованого 
імунобіологічного ветеринарного лікарського засобу не вважається додава нням 
нової діючої речовини за умови, що основний склад імунологічного ветеринарного 
лікарського засобу (максимальна кількість антигенів, максимальний вміст кожного 
антигену, склад ад’ювантів і допоміжних речовин) залишається незмінним.».  У зв’язку з цим ча стини сьому – десяту вважати відповідно частинами восьмою – 
одинадцятою.  
2) абзац другий частини одинадцятої викласти в такій редакції:  
«Положення про державну реєстрацію ветеринарних лікарських засобів визначає 
порядок державної реєстрації ветеринарних лі карських засобів, зокрема вимоги 
до: 
1) заяви про державну реєстрацію ветеринарного лікарського засобу;  
2) реєстраційного досьє та інших документів, що подаються з метою державної 
реєстрації ветеринарного лікарського засобу;  
3) досліджень (випробувань), не обхідних для державної реєстрації ветеринарних 
лікарських засобів;  
4) короткої характеристики ветеринарного лікарського засобу;  
5) листівки -вкладки (інструкції для застосування), маркування (етикетки);  
6) змін умов, зупинення, скасування державної реєстрац ії ветеринарних лікарських 
засобів;  
7) порядок формування та ведення Державного реєстру ветеринарних лікарських 
засобів України;  
8) особливості державної реєстрації окремих видів ветеринарних лікарських 
засобів.».  
13. У статті 55:  
1) друге та третє речення  абзацу першого частини другої викласти в такій редакції:  
«Заявником повинна бути юридична особа, створена відповідно до законодавства 
України, або зареєстрована в установленому законодавством відповідної держави 
– члена Європейського Союзу або Європейсько ї асоціації вільної торгівлі, що є 
стороною Угоди про Європейську економічну зону. Офіційним представником 
може бути створена відповідно до законодавства України юридична особа, 
засновником (власником) якої є власник реєстраційного досьє на ветеринарний 
лікарський засіб або з якою власник реєстраційного досьє на ветеринарний 
лікарський засіб уклав договір, яким, зокрема, визначено:»;  2) у частині двадцять третій:  
слова «плату за постреєстраційний моніторинг ветеринарного лікарського засобу 
за кожний ветерин арний лікарський засіб,» замінити словами «щорічну плату за 
кожний ветеринарний лікарський засіб»;  
доповнити абзацами другим – четвертим такого змісту:  
«Щорічна плата за ветеринарний лікарський засіб покриває витрати на утримання 
Національною установою реє страційного досьє, його актуалізацію, ведення бази 
даних, збір та аналіз інформації щодо обігу препарату, фармаконагляд за ним.  
Плата проводиться протягом 30 днів після закінчення кожного наступного року, 
починаючи з дати державної безстрокової реєстрації на підставі виставлених 
Національною установою рахунків.  
Порядок щорічної плати за ветеринарний лікарський засіб затверджується 
Кабінетом Міністрів України.».  
14. Третє речення частини четвертої статті 56 викласти у такій редакції:  
«Державна реєстрація генеричного ветеринарного лікарського засобу (генерика) за 
умови порівняння його з референтним засобом, незареєстрованим в Україні, але 
зареєстрованим в ЄС, дозволяється, якщо заявник надав повний комплект 
бібліографічних даних або вла сних досліджень щодо токсичності (в тому числі 
залишкових кількостей) та ефективності відповідного референтного 
ветеринарного лікарського засобу.».  
15. Пункт 4 частини другої статті 62 викласти в такій редакції:  
«4) дата прийняття та номер рішення про вида чу ліцензії на провадження 
діяльності з виробництва ветеринарних лікарських засобів;».  
16. У статі 63:  
1) у частині четвертій слова «можуть проводитися в Україні з дозволу 
компетентного органу» замінити словами «в Україні проводяться відповідно до 
Порядку проведення клінічних досліджень (випробувань) ветеринарних 
лікарських засобів, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері ветеринарної 
медицини»;  2) у частині шостій слова «дозвіл н а» виключити.  
17. Частину п’яту статті 65 доповнити абзацом такого змісту:  
«Доступ до такої інформації є обмеженим. Компетентний орган зобов’язаний 
забезпечити нерозголошення такої інформації і може надавати доступ до неї лише 
у випадках передбачених, зако нодавством.».  
18. У статті 66:  
1) у частині четвертій слова «вчасно не сплачує плату за постреєстраційний 
моніторинг ветеринарного лікарського засобу» замінити словами «не здійснив 
щорічну плату за ветеринарний лікарський засіб.»;  
2) частину п’яту викласти  в такій редакції:  
«5. Компетентний орган може прийняти рішення про:  
1) скасування державної реєстрації ветеринарного лікарського засобу у разі якщо 
баланс «користь -ризик» ветеринарного лікарського засобу є негативним або 
недостатнім для гарантування безпе чності харчових продуктів тваринного 
походження;  
2) призупинення державної реєстрації ветеринарного лікарського засобу у разі:  
невиконання власником реєстраційного посвідчення на відповідний ветеринарний 
лікарський засіб обов’язків, визначених  частиною  першою  статті 79 цього Закону;  
невідповідності корпоративної системи ветеринарного фармакологічного нагляду, 
запровадженої власником реєстраційного посвідчення на відповідний 
ветеринарний лікарський засіб, вимогам законодавства або її неефективності;  
невиконання власником реєстраційного посвідчення на відповідний ветеринарний 
лікарський засіб обов’язків щодо ветеринарного фармакологічного нагляду, 
визначених  статтею  82 цього Закону;  
невиконання кваліфікованою особою, відповідальною за фармакологічний нагляд, 
обов’язків, визначених  статтею  83 цього Закону.».  
19. У частині сьомій статті 67 слова «оптову або роздрібну реалізацію 
ветеринарних лікарських засобів» замінити словами «провадження господарської 
діяльності з оптової або роздрібної реалізації ветеринарних лікарських засобів.».  
20. У пункт і 1 частини першої статті 68 після слів «ліцензійних умов» доповнити 
словами «провадження господарської діяльності з».  21. У частині першій статті 69:  
1) у пункті 2 слова «виробництво, імпорт, оптову та/або роздрібну реалізацію» 
замінити словами «проваджен ня господарської діяльності з виробництва 
ветеринарних лікарських засобів, оптову, роздрібну реалізацію ветеринарних 
лікарських засобів, імпорту»;  
2) пункт 3 доповнити словами «та належної практики реалізації;».  
22. Статтю 70 викласти в такій редакції:  
«Стаття 70. Ліцензування провадження господарської діяльності з виробництва та 
імпорту ветеринарних лікарських засобів  
1. Господарська діяльність з виробництва та імпорту ветеринарних лікарських 
засобів підлягає ліцензуванню у порядку, встановленому  Законом  України  «Про 
ліцензування видів господарської діяльності», з урахуванням особливостей, 
визначених цим Законом.  
2. Отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з виробниц тва 
ветеринарних лікарських засобів є обов’язковою при здійсненні господарської 
діяльності з виробництва ветеринарних лікарських засобів або участі в будь -якому 
процесі обробки, переробки, збирання, пакування чи перепакування, маркування 
чи перемаркування,  зберігання, стерилізації, випробування, випуску в обіг 
ветеринарних лікарських засобів незалежно від того, виробляються такі 
ветеринарні лікарські засоби для реалізації на митній території України чи 
призначені для експорту.  
3. Ввезення ветеринарних лікар ських засобів на митну територію України 
дозволяється виключно за умови наявності в оператора ринку ветеринарних 
препаратів, який здійснює їх ввезення ліцензії на провадження господарської 
діяльності з імпорту ветеринарних лікарських засобів або ліцензії п ровадження 
господарської діяльності з виробництва ветеринарних лікарських засобів.  
4. Для отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва 
ветеринарних лікарських засобів або ліцензії на провадження господарської 
діяльності з імпорт у ветеринарних лікарських засобів заявник подає до 
компетентного органу відповідну заяву та інші документи, передбачених 
вимогами цього Закону та вимогами ліцензійних умов.  5. Ліцензія на провадження господарської діяльності з виробництва ветеринарних 
лікарських засобів, ліцензія на провадження господарської діяльності з імпорту 
ветеринарних лікарських засобів видається із зазначенням переліку ветеринарних 
лікарських засобів, їх лікарських форм за кожним місцем провадження 
господарської діяльності та потужн ості з виробництва ветеринарних лікарських 
засобів, зазначені у відповідній заяві та доданих до неї документах.  
6. Ліцензія на провадження господарської діяльності з виробництва ветеринарних 
лікарських засобів, ліцензія на провадження господарської діяльно сті з імпорту 
ветеринарних лікарських засобів видається компетентним органом з урахуванням 
проведеного ним інспектування виробничих дільниць та складських потужностей 
на встановлення відповідності таких потужностей вимогам ліцензійних умов, та 
зазначених у  документах, які додаються до заяви про отримання відповідної 
ліцензії. Якщо за результатами інспектування виробничих дільниць та складських 
потужностей встановлено їх відповідність вимогам ліцензійних умов, вони не 
підлягають повторному інспектуванню у ра зі надходження до компетентного 
органу нових заяв на отримання ліцензій на провадження господарської діяльності 
з виробництва ветеринарних лікарських засобів або ліцензій на провадження 
господарської діяльності з імпорту ветеринарних лікарських засобів, що  
стосуються тих самих виробничих дільниць та складських потужностей. Порядок 
інспектування виробничих дільниць та складських потужностей для цілей 
ліцензування господарської діяльності з виробництва та імпорту ветеринарних 
лікарських засобів затверджується  центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері ветеринарної 
медицини.  
Перелік виробничих дільниць, складських потужностей і фармацевтичних форм 
ветеринарних лікарських засобів є додатком до ліцензії  на провадження 
господарської діяльності з виробництва ветеринарних лікарських засобів або 
ліцензій на провадження господарської діяльності з імпорту ветеринарних 
лікарських засобів. У разі необхідності зміни зазначеного переліку оператор ринку 
ветеринарни х препаратів звертається до компетентного органу із заявою про 
внесення змін до відповідного додатка до ліцензії.  
7. Строк видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва 
ветеринарних лікарських засобів та ліцензії на провадження госп одарської 
діяльності з імпорту ветеринарних лікарських засобів не повинен перевищувати 90 
днів з дня отримання компетентним органом відповідної заяви та інших документів, передбачених законодавством про ветеринарну медицину та 
благополуччя тварин.  
8. У раз і звернення оператора ринку ветеринарних препаратів, який отримав 
ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва ветеринарних 
лікарських засобів або ліцензію на провадження господарської діяльності з 
імпорту ветеринарних лікарських засобів,  до компетентного органу із заявою про 
внесення змін до виданої йому ліцензії строк розгляду такої заяви не може 
перевищувати 30 днів. У разі необхідності отримання додаткової інформації або 
проведення інспектування потужностей з виробництва ветеринарних л ікарських 
засобів цей строк може бути продовжено до 90 днів.  
9. Відомості про видачу та анулювання ліцензій на провадження господарської 
діяльності з виробництва ветеринарних лікарських засобів або на провадження 
господарської діяльності з імпорту ветерина рних лікарських засобів, вносяться 
компетентним органом до ліцензійного реєстру та Державного реєстру операторів 
ринку ветеринарних препаратів.  
10. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва 
ветеринарних лікарських засобів, оптової  та роздрібної реалізації ветеринарних 
лікарських засобів, імпорту ветеринарних лікарських засобів, затверджуються 
центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію 
державної політики у сфері ветеринарної медицини.  
11. Оператори ринку ветеринарних препаратів, які отримали ліцензію на 
провадження господарської діяльності з імпорту ветеринарних лікарських засобів 
та/або офіційні представництва, можуть здійснювати ввезення на митну територію 
України ветеринарні препарати, які не заре єстровані в Україні, виключно з метою:  
1) державної реєстрації в Україні;  
2) наукових досліджень (випробувань);  
3) презентації (демонстрації) на ярмарках, виставках, конференціях, інших 
публічних заходах без права реалізації незареєстрованих ветеринарних л ікарських 
засобів.  
Граничні обсяги ввезення на територію України ветеринарних препаратів, 
зазначених у абзаці першому цієї частини, визначаються в Положенні про державну реєстрацію ветеринарних лікарських засобів, затвердженому Кабінетом 
Міністрів України.  
Операторам ринку ветеринарних препаратів забороняється здійснювати введення в 
обіг таких ветеринарних препаратів окремо або в складі інших ветеринарних 
препаратів, а також без права введення в обіг тварин, яким застосовувалися 
зазначені ветеринарні препар ати.».  
23. Пункт 9 частини першої статті 72 доповнити словами «, за умови наявності 
місця на упаковці.».  
24. У статті 74:  
1) у частині сьомій слова «роздрібну реалізацію» замінити словами «провадження 
господарської діяльності з роздрібної реалізації»;  
2) у частині восьмій:  
слова «оптову реалізацію» замінити словами «провадження господарської 
діяльності з оптової реалізації»;  
після слів «відповідну заяву» доповнити словами «документи, передбачені 
вимогами ліцензійних умов.»;  
3) у частині дев’ятій:  
слова «оптову реалізацію» замінити словами «провадження господарської 
діяльності з оптової та роздрібної  реалізації»;  
слова «законодавством про ветеринарну медицину та благополуччя тварин» 
замінити словами «вимогами цього Закону та вимогами ліцензійних умо в.»; 
4) у частині десятій слова «оптову та роздрібну реалізацію» замінити словами 
«провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної реалізації»;  
5) у частині одинадцятій слова «оптової реалізації ветеринарних лікарських 
засобів та ліцензійні ум ови роздрібної реалізації ветеринарних лікарських засобів» 
замінити словами «провадження господарської діяльності з виробництва 
ветеринарних лікарських засобів, оптової та роздрібної реалізації ветеринарних 
лікарських засобів, імпорту ветеринарних лікарськ их засобів,».  
25. У частині першій статті 75:  слово «виробництво» замінити словами «провадження господарської діяльності з 
виробництва»;  
слова «оптову реалізацію» замінити словами «провадження господарської 
діяльності з оптової реалізації».  
26. У частині п ершій статті 76 слова «роздрібну реалізацію» замінити словами 
«провадження господарської діяльності з роздрібної реалізації».  
27. У частині чотирнадцятій статті 78 слово «продуктивних» виключити.  
28. У статті 79:  
1) у частині другій:  
у пункті 1:  
слова «пер едбаченої ліцензією на виробництво» замінити словами «передбачені 
вимогами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з 
виробництва»;  
слова «ліцензією на імпорт» замінити словами «з імпорту»;  
у пункті 7 слова «оптову реалізацію» замінити словами  «провадження 
господарської діяльності з оптової реалізації»;  
2) у частині третій:  
у пункті 1:  
слово «виробництво» замінити словами «на провадження господарської діяльності 
з виробництва»;  
слово «імпорт» замінити словами «провадження господарської діяльнос ті з 
імпорту»;  
слова «оптову реалізацію» замінити словами «провадження господарської 
діяльності з оптової реалізації»;  
у пункті 2:  
слова «оптову реалізацію» замінити словами «провадження господарської 
діяльності з оптової реалізації»;  слова «роздрібну реалізацію» замінити словами «на провадження господарської 
діяльності з роздрібної реалізації»;  
слова «ліцензованим ветеринарним лікарям» замінити словами «ліцензованим 
спеціалістам ветеринарної медицини»;  
3) у частині четвертій слова «опт ову реалізацію» замінити словами «провадження 
господарської діяльності з оптової реалізації»;  
4) абзац восьмий пункту 1 частини п’ятої викласти в такій редакції:  
«прізвище, власне ім’я та адреса ветеринарного лікаря, який виписав ветеринарний 
рецепт, номер  ліцензії (за наявності), дата видачі ліцензії (за наявності), дата та 
номер прийняття рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії на 
провадження господарської діяльності з ветеринарної практики або ліцензії, 
виданої закладу ветеринарної медицини,  в якому він працює, а також копія 
рецепта (у разі роздрібної реалізації);».  
29. У статті 90:  
1) у частині другій після слів «на провадження» доповнити словом «господарської 
діяльності з»;  
2) після частини четвертої доповнити новою частиною п’ятою такого з місту:  
«5. Оператори тваринницьких потужностей можуть отримувати ветеринарні 
послуги виключно від ліцензованих спеціалістів ветеринарної медицини. 
Ліцензовані спеціалісти ветеринарної медицини крім параветеринарів не можуть 
перебувати у трудових відносинах  з операторами тваринницьких потужностей, 
яким вони надають ветеринарні послуги.»;  
У зв’язку з цим частини п’яту та шосту вважати відповідно частинами шостою та 
сьомою.  
30. У Розділі XV «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ»:  
1) доповнити пунктом 31 такого зм істу:  
«31. Установити, що ліцензовані ветеринарні лікарі та ветеринарні лікарі 
ліцензованих закладів ветеринарної медицини отримують право видавати 
ветеринарні свідоцтва та ветеринарні паспорти на тварин, відповідно до  
статті 49 цього Закону, через три рок и після введення в дію цього Закону, а ветеринарні свідоцтва та ветеринарні паспорти на домашніх тварин одночасно з 
введенням в дію цього Закону.»;  
2) у пункті 10:  
абзац тридцять восьмий підпункту 11.28 підпункту 11 викласти в такій редакції:  
«2) наявність  ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва 
ветеринарних лікарських засобів, оптової та роздрібної реалізації ветеринарних 
лікарських засобів, імпорту ветеринарних лікарських засобів, якщо наявність 
відповідних ліцензій є обов’язковою в ідповідно до закону;»;  
абзац четвертий підпункту 12 викласти в такій редакції:  
«пункт  36 викласти в такій редакції:  
36) Національна установа України з ветеринарних препаратів - державна  наукова 
установа, уповноважена компетентним органом здійснювати наукову оцінку 
ветеринарних лікарських засобів, положення про яку затверджується Кабінетом 
Міністрів України та яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету.».  
II. ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕН НЯ 
1. Цей Закон набирає чинності з дня опублікування, та вводиться в дію з дня 
введення в дію Закону України від 04 лютого 2021 року  № 1206 -IX «Про 
ветеринарну медицину».  
 
2. Кабінету М іністрів України:  
протягом одного року з дня, наступного за днем опублікування цього Закону:  
забезпечити розроблення та затвердження нормативно -правових актів, 
передбачених цим Законом;  
привести свої нормативно -правові акти у відповідність із цим Законом;  
забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами 
виконавчої влади їх нормативно -правових актів у відповідність із цим Законом.  
 
 Голова  
Верховної  Ради  України