ПРОЕКТ
Вноситься
народними депутатами України
Нікітіною М.В. та іншими
ЗАКОН УКРАЇНИ
«Про державне регулювання сфери захисту рослин»
Цей Закон визначає правові та організаційні засади здійснення заходів щодо 
забезпечення належного рівня фітосанітарного захисту, обмеження та 
запобігання поширенню шкідливих організмів, сталого та безпечного 
поводження із засобами захисту рослин, а також державного контролю та інших 
офіційних заходів з метою перевірки дотримання законодавства України про 
захист рослин.
Розділ I
ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ
Глава 1. Основні положення
Стаття 1. Визначення термінів
1.У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
1)агент біологічного захисту рослин – природний ворог, антагоніст, 
конкурент чи інший організм по відношенню до шкідливого організму, який 
застосовують для захисту рослин за допомогою біологічного методу захисту 
рослин з метою біологічного контролю за шкідливими організмами;
2)акліматизація – здатність шкідливого організму до пристосування, в 
передбачуваному майбутньому, в межах певної території після його 
проникнення до неї;
3)аналіз фітосанітарного ризику – процес оцінки біологічних, екологічних 
та економічних даних з метою визначення приналежності організму до 
шкідливих організмів, доцільності його регулювання та визначення 
фітосанітарних заходів, які мають бути застосовані для боротьби із ним;
4)арбітражне лабораторне дослідження – лабораторне дослідження, що 
проводиться уповноваженою лабораторією на вимогу особи, яка оскаржує 
результати первинного лабораторного дослідження;
5)безпілотне повітряне судно для внесення засобів захисту рослин (далі – 
БПС) – повітряне судно, розроблене для експлуатації в автономному режимі або 
для експлуатації за допомогою обладнання для дистанційного керування, без 
пілота на борту, призначене для внесення засобів захисту рослин;
6)біологічний метод захисту рослин – метод захисту рослин від шкідливих 
організмів за допомогою агентів біологічного захисту рослин та/або продуктів 2
їх життєдіяльності;
7)вантаж – певна кількість рослин, продуктів рослинного походження або 
інших об’єктів, засобів захисту рослин, що ввозяться (пересилаються) на митну 
територію України, вивозяться (пересилаються) за межі митної території 
України або переміщуються її територією. Вантаж може складатися з однієї або 
більше партій;
8)виробник засобів захисту рослин – юридична особа, яка здійснює 
діяльність із виробництва засобів захисту рослин;
9)виробнича ділянка, вільна від шкідливих організмів – окрема ділянка 
виробничої потужності (місця виробництва), на якій відсутність конкретного 
шкідливого організму підтверджена науковими даними та щодо якої, за 
необхідності, цей стан підтримується компетентним органом протягом 
визначеного періоду часу;
10)виробнича потужність (місце виробництва) – місце, де вирощується, 
та/або виробляється, та/або здійснюється переробка рослин та/або продуктів 
рослинного походження;
11)відбір зразків – процес взяття проб від рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів, шкідливих організмів, засобів захисту рослин 
для формування зразків для подальшого проведення лабораторних досліджень;
12)візуальна перевірка – перевірка неозброєним оком? за допомогою лупи, 
бінокуляра, мікроскопа або інших оптичних збільшувальних засобів без 
проведення лабораторних досліджень;
13)вільна зона від карантинного шкідливого організму (далі – вільна зона) 
– територія, на якій відсутність карантинного шкідливого організму встановлена 
компетентним органом з урахуванням наукових даних, та, за необхідності, 
підтримується ним;
14)внесення засобів захисту рослин з повітря – застосування засобів 
захисту рослин з повітряного судна;
15)дерев’яний пакувальний матеріал – деревина або вироби з деревини 
(крім паперових), що використовуються для підтримки, захисту або 
транспортування товару (в тому числі деревина для кріплення);
16)державний контроль – діяльність, що здійснюється компетентним 
органом в середині країни та на кордоні з метою перевірки відповідності 
вимогам законодавства України про захист рослин, а також з метою усунення 
наслідків невідповідності та притягнення до відповідальності за порушення 
законодавства України про захист рослин;
17)дистриб’ютор – юридична особа, яка розміщує на ринку засоби захисту 
рослин та/або здійснює діяльність з їх ввезення (пересилання) на митну 
територію України та/або вивезення (пересилання) з митної території України;
18)діагностика – процес виявлення та ідентифікації шкідливого організму;
19)додаткова декларація – інформація про фітосанітарний стан вантажу, 3
яка на вимогу держави-імпортера підлягає включенню до фітосанітарного 
сертифіката, фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
20)документальна перевірка – форма державного контролю, яка 
здійснюється на державному кордоні України стосовно вантажу, що ввозиться 
(пересилається) на митну територію України, та яка полягає у перевірці 
документів, які необхідні для супроводу вантажу та/або вимагаються при 
перетині кордону відповідно до закону;
21)економічний поріг шкідливості (далі – ЕПШ) – щільність популяції 
шкідливого організму, за якої проведення заходів захисту рослин є економічно 
доцільним;
22)засоби захисту рослин  – препарати в тій формі, в якій вони 
розміщуються на ринку, та складаються або містять діючі речовини, антидоти 
або синергісти, і призначені для:
захисту рослин або продуктів рослинного походження від шкідливих 
організмів або запобігання дії таких організмів на них, за винятком тих випадків, 
якщо основним призначенням засобу є дезінфекція, відмінна від захисту рослин 
або продуктів рослинного походження; 
впливу на життєві процеси рослин, зокрема речовини, що впливають на їх 
ріст, за виключенням поживних речовин; 
зберігання рослин, продуктів рослинного походження в тій мірі, в якій такі 
речовини або засоби не підпадають під дію законодавства України щодо 
консервантів; 
знищення небажаних рослин або частин рослин, крім водоростей, якщо 
засоби не застосовуються на ґрунті або у воді для захисту рослин; 
контролю або запобігання небажаному росту рослин, крім водоростей, 
якщо засоби не застосовуються на ґрунті або у воді для захисту рослин; 
23)експлуатант БПС – фізична особа, яка керує БПС за допомогою 
обладнання для дистанційного керування або в автоматичному режимі; 
24)загальний фітосанітарний документ на ввезення – документ 
встановленої форми, що складається з двох частин, у першій з яких професійний 
оператор зазначає (декларує) інформацію про вантаж, а в другій частині 
державний фітосанітарний інспектор зазначає інформацію про результати 
державного контролю такого вантажу;
25)зараження – присутність шкідливого організму у рослинах та/або 
продуктах рослинного походження та/або інших об’єктах та/або виробничих 
потужностях (місцях виробництва);
26)затримання – процедура, яка передбачає, що товари, які підлягають 
державному контролю не були переміщенні та/або піддані зовнішньому 
втручанню до прийняття рішення державним фітосанітарним інспектором щодо 
його їх місця призначення;
27)захист рослин – система заходів, спрямованих на зменшення втрат 4
врожаю та запобігання погіршенню стану рослин, продуктів рослинного 
походження, а також спрямованих на попередження занесення та/або 
поширення шкідливих організмів, забезпечення державного контролю за ними;
28)заходи захисту рослин – заходи, що здійснюються професійним 
користувачем або непрофесійним користувачем з метою захисту рослин, 
продуктів рослинного походження;
29)ізольований об’єкт для утримання – будь-яке місце, крім карантинної 
станції, у якому рослини, продукти рослинного походження, інші об’єкти або 
шкідливі організми утримуються в умовах ізоляції;
30)інспектування – візуальна перевірка з метою визначення наявності 
шкідливих організмів або перевірки дотримання вимог фітосанітарних заходів;
31)інтегрована система захисту рослин – комплексне вивчення всіх 
наявних методів та подальша інтеграція відповідних заходів захисту рослин, що 
перешкоджають розвитку популяцій шкідливих організмів та сприяють 
застосуванню засобів захисту рослин та інших форм втручання на рівні, який є 
економічно і екологічно виправданим, зменшують або зводить до мінімуму 
ризики для життя чи здоров’я людини, тварин, рослин та/або  навколишнього 
природного середовища, та заохочують застосування біологічних методів 
захисту рослин;
32)інші об’єкти – будь-які матеріали або об’єкти, за винятком рослин та 
продуктів рослинного походження, які здатні приховувати або поширювати 
шкідливі організми, у тому числі упаковка, засоби перевезення, контейнери, 
сільськогосподарська техніка і обладнання, ґрунт або інше середовище для 
вирощування рослин;
33)інші офіційні заходи – діяльність, крім державного контролю, яка 
здійснюється компетентним органом або уповноваженими особами під його 
контролем, включаючи заходи щодо перевірки наявності шкідливих організмів, 
запобігання або стримування поширення таких шкідливих організмів, 
локалізації та/або їх знищення, у тому числі ліквідації, а також видачу інших 
документів, відповідно до цього Закону; 
34)карантин – утримання у закритих умовах рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів, шкідливих або корисних організмів для 
спостереження, досліджень або подальшого інспектування, аналізу, обробки;
35)карантинна (демаркована) зона – зона, в якій присутній карантинний 
шкідливий організм, щодо якого здійснюються заходи боротьби;
36)карантинна станція – місце для утримання шкідливих організмів, 
рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів, у тому числі 
корисних організмів, під карантином, якому надано відповідний статус на 
підставі рішення компетентного органу;
37)карантинний шкідливий організм – регульований шкідливий організм, 
який відсутній або обмежено поширений на території України, проникнення та 
широке поширення якого на певну територію матиме неприйнятні економічні, 5
екологічні та соціальні наслідки для цієї території і щодо якого існують доступні 
та ефективні заходи запобігання його проникненню та поширенню;
38)кінцевий споживач (користувач) – особа, яка придбала рослини, 
продукти рослинного походження або інші об’єкти для особистих потреб та діє 
з метою, не пов’язаною з торгівлею, господарською або професійною 
діяльністю; 
39)країна походження – держава, в якій було вирощено рослини, у тому 
числі з яких походять продукти рослинного походження, або держава в якій 
вперше було виявлено зараження шкідливими організмами;
40)код простежуваності – літерний, цифровий або літеро-цифровий код, 
який ідентифікує вантаж, партію або товарну одиницю для цілей 
простежуваності, включаючи коди, що вказують на партію, групу, серію, дату 
виробництва та/або документи професійного оператора;
41)компетентний орган – центральний орган виконавчої влади, що реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин;
42)компетентний орган іншої держави – орган державної влади, 
уповноважений на виконання функцій, визначених Міжнародною конвенцією 
про захист рослин;
43)консультант – будь-яка фізична особа, яка пройшла навчання відповідно 
до цього Закону і має право консультувати третіх осіб з питань захисту рослин і 
безпечного застосування засобів захисту рослин при здійсненні своєї 
професійної діяльності або надає консультації у вигляді окремої послуги;
44)ліквідація – застосування фітосанітарних заходів або заходів захисту 
рослин з метою знищення популяції шкідливого організму на певній території;
45)локалізація – застосування фітосанітарних заходів або заходів захисту 
рослин з метою запобігання поширенню шкідливого організму;
46)міжнародний стандарт з фітосанітарних заходів (далі – МСФЗ) – 
міжнародний стандарт, який розроблено і прийнято відповідно до Міжнародної 
конвенції про захист рослин;
47)місце виробництва, вільне від шкідливих організмів – виробнича 
потужність (місце виробництва) або її частина, на яких відсутність конкретного 
шкідливого організму підтверджена науковими даними та щодо яких, за 
необхідності, цей стан підтримується під контролем компетентного органу 
протягом визначеного періоду часу;
48)моніторинг – інший офіційний захід, що передбачає триваючий у часі 
процес перевірки фітосанітарного стану;
49)належна практика захисту рослин – сукупність вимог, відповідно до 
яких застосування засобів захисту рослин для захисту рослин або продуктів 
рослинного походження від шкідливих організмів здійснюється відповідно 
регламентів їх застосування для забезпечення належної ефективності засобів 
захисту рослин за допомогою їх мінімально необхідної кількості, враховуючі 6
грунтово-кліматичні, погодні умови та можливостей досягнення контролю 
шкідливих організмів за допомогою агротехнічних та біологічних методів 
захисту рослин;
50)належний рівень фітосанітарного захисту – рівень захисту від 
фітосанітарних ризиків, що вважається достатнім для захисту рослин на 
території держави; 
51)непрофесійний користувач –особа, яка застосовує або планує 
застосовувати засоби захисту рослин і яка не є професійним користувачем;
52)нехімічні методи захисту рослин – методи, що передбачають 
застосування засобів, які є альтернативними до хімічних засобів захисту рослин 
для боротьби зі шкідливими організмами та засновані на загальних принципах 
інтегрованої системи захисту рослин, зокрема фізичний, механічний чи 
біологічний методи захисту рослин від шкідливих організмів;
53)нотифікація про невідповідність фітосанітарним заходам – 
інформування компетентного органу держави-експортера про серйозні випадки 
невідповідності вантажу фітосанітарним заходам держави-імпортера;
54)обладнання для застосування засобів захисту рослин – будь-які 
пристрої, спеціально призначені для застосування засобів захисту рослин, в тому 
числі устаткування, необхідне для ефективної роботи таких пристроїв (насадки, 
манометри, фільтри, сита, пристрої для очищення ємностей тощо);
55)обробка – процедура знищення, інактивації, видалення шкідливих 
організмів та/або позбавлення їх здатності до росту, розвитку чи розмноження 
будь-яким із методів знезараження (фізичним, хімічним чи біологічним);
56)обстеження – процедура, яка здійснюється у встановлений період часу 
з метою визначення наявності або відсутності шкідливих організмів, ареалу 
поширення або характеристик популяції шкідливого організму на певній 
території, місці виробництва або виробничій ділянці; 
57)оператор ринку – будь-яка особа, яка здійснює діяльність у сфері 
захисту рослин;
58)особливо небезпечний шкідливий організм – шкідливий організм, що 
здатний швидко збільшувати чисельність популяції та негативно впливати на 
сільськогосподарські та/або лісові культури, рослини, продукти рослинного 
походження та інші об’єкти, що може призвести до значного негативного 
економічного, екологічного або соціального впливу;
59)офіційні заходи – державний контроль та інші офіційні заходи, які 
здійснюються компетентним органом або уповноваженими відповідно до цього 
Закону особами;
60)партія – сукупність одиниць рослин, продуктів рослинного походження 
або інших об’єктів, засобів захисту рослин, що визначається однорідністю свого 
складу, походженням та є частиною вантажу;
61)паспорт рослини – документ, що видається у випадках встановлених 7
цим Законом, на рослини, продукти рослинного походження або інші об’єкти 
при їх переміщенні територією України, та який засвідчує відсутність їх 
зараження регульованими шкідливими організмами;
62)перевірка відповідності – форма державного контролю, яка 
здійснюється стосовно вантажу, що ввозиться (пересилається) на митну 
територію України, та яка полягає у візуальній перевірці вантажу з метою 
встановлення відповідності його вмісту та маркування інформації, яка зазначена 
в документах, що супроводжують вантаж;
63)період вегетації – період, протягом якого відбувається активний 
розвиток та ріст рослини;
64)поводження із засобами захисту рослин – будь-які дії пов’язані з 
розміщенням на ринку, зберіганням, використанням, застосуванням засобів 
захисту рослин;
65)показник ризику – результат методу розрахунку, який використовується 
для оцінювання ризиків від засобів захисту рослин для здоров’я людини та/або 
навколишнього природного середовища;
66)посадка (сівба) – внесення рослин у середовище для вирощування, в 
тому числі їх пересадка, прищеплення чи аналогічні дії, спрямовані на 
забезпечення їх подальшого росту, відтворення або розмноження;
67)посадова особа компетентного органу – Головний державний 
фітосанітарний інспектор України, головні державні фітосанітарні інспектори в 
Автономній Республіці Крим, областях, їх заступники та державні фітосанітарні 
інспектори;
68)регламент застосування засобу захисту рослин – сукупність вимог 
безпечного застосування засобу захисту рослин, визначена його виробником;
69)фітосанітарний прогноз – науково-обгрунтоване передбачення рівня 
появи, поширення та розвитку шкідливих організмів, а також кількісних 
показників, інтенсивності розвитку й шкідливості шкідливих організмів;
70)проникнення – переміщення шкідливого організму, який є об’єктом 
боротьби, на певну територію, на якій він раніше був відсутнім або обмежено 
поширеним;
71)професійний користувач – будь-яка особа, яка пройшла відповідне 
навчання та застосовує засоби захисту рослин у процесі своєї професійної 
діяльності, в тому числі оператори і техніки обладнання, яке використовується 
для застосування засобів захисту рослин, експлуатанти БПС, роботодавці і 
самозайняті особи; 
72)професійний оператор – будь-яка особа, яка здійснює діяльність, що 
пов’язана з одним або декількома наступними заходами щодо рослин, продуктів 
рослинного походження або інших об’єктів, зокрема щодо їх:
посадки (сівби);
селекції (розмноження);8
виробництва, у тому числі вирощування, розмноження та/або утримання;
ввезення (пересилання) на митну територію України, переміщення 
територією України та вивезення (пересилання) за межі митної території 
України;
розміщення на ринку;
зберігання, складування, відвантаження та переробки;
73)регульований некарантинний шкідливий організм –шкідливий організм, 
присутність якого у насінні або садивному матеріалі з економічної точки зору 
негативно впливає на їх використання за призначенням;
74)регульований шкідливий організм – карантинний шкідливий організм 
або регульований некарантинний шкідливий організм, щодо яких здійснюється 
державний контроль;
75)референс-лабораторія – акредитована лабораторія, якій згідно з 
вимогами цього Закону надано повноваження щодо виконання визначених цим 
Законом функцій;
76)розміщення на ринку – будь-яке володіння з метою реалізації, 
включаючи пропозицію до реалізації або до будь-якої іншої форми передачі 
права власності платно та/або в іншій формі, у тому числі реалізація, 
дистрибуція та/або інші форми передачі права власності, за виключенням 
повернення назад попередньому власнику. Для цілей цього Закону випуск у 
вільний обіг на території України також вважається розміщенням на ринку;
77)рослини – живі рослини та їх живі частини, у тому числі:
насіння у ботанічному розумінні;
фрукти у ботанічному розумінні;
овочі;
бульби, бульбо-цибулини, цибулини, кореневища, коріння, кореневі 
пагони, столони;
сходи, стебла, повзучі пагони;
зрізані квіти;
гілки із листям або без нього;
зрізані дерева із листям;
хвоя, листя;
тканина рослин для розмноження, включаючи клітини для розмноження, 
генетичний матеріал (ідіоплазми), меристеми, гібридні клони, матеріал для 
мікророзмноження; 
живий квітковий пилок та спори;
бруньки, живці, пагони, відводки, паростки, підщепи, прищепи;
78)продукти рослинного походження – неперероблений матеріал 9
рослинного походження, а також продукти їх переробки, які за своєю природою 
або характером переробки можуть створювати ризик проникнення або 
поширення шкідливих організмів;
79)спостереження – процес збору та реєстрації даних протягом певного 
проміжку часу про наявність або відсутність шкідливого організму шляхом 
здійснення обстеження, моніторингу або інших процедур;
80)ступінь зараження – частка або кількість одиниць у зразку, партії, полі 
або іншій визначеній популяції, у яких шкідливий організм присутній;
81)товар – будь-які рослини, продукти рослинного походження або інші 
об’єкти, засоби захисту рослин, на які поширюється сфера дії цього Закону;
82)товарна одиниця – найменша комерційна або інша використовувана 
одиниця товару, яка застосовується на відповідному етапі його розміщення на 
ринку, та яка може становити собою частину партії або всю партію;
83)уповноважена лабораторія – лабораторія будь-якої форми власності, 
якій відповідно до цього Закону надано повноваження на проведення 
лабораторних досліджень для цілей державного контролю та/або інших 
офіційних заходів;
84)управління фітосанітарним ризиком – оцінка і вибір варіантів 
зменшення ризику проникнення та поширення карантинних шкідливих 
організмів, або, у випадку регульованих некарантинних шкідливих організмів, – 
оцінка і вибір варіантів зменшення ризику того, що регульований шкідливий 
організм, який знаходиться в насінні або садивному матеріалі, спричинить 
економічно неприйнятний вплив при його використанні;
85)фальсифікований засіб захисту рослин – продукт, який не відповідає 
встановленим вимогам, що встановлені до засобів захисту рослин, у тому числі 
продукт, маркування та/або пакування якого не відповідає вимогам 
законодавства або щодо якого неправомірно використано знак для товарів та 
послуг або скопійовано упаковку, зовнішнє оформлення або прямо відтворено 
продукт іншого виробника із самовільним використанням його найменування; 
86)фізична перевірка – форма державного контролю, яка здійснюється 
стосовно вантажу, що ввозиться (пересилається) на митну територію України, 
яка полягає у перевірці товарів і може включати у себе перевірку транспортних 
засобів, упаковки, маркування, відбір зразків для проведення лабораторних 
досліджень з метою підтвердження дотримання вимог, визначених 
законодавством у сфері захисту рослин;
87)фітосанітарна процедура – метод застосування фітосанітарних заходів, 
включаючи здійснення інспектування, лабораторного дослідження, 
спостереження (моніторингу та/або обстеження) або обробки щодо 
регульованих шкідливих організмів щодо регульованих шкідливих організмів;
88)фітосанітарний захід – будь-які нормативно-правові акти чи заходи, 
метою яких є запобігання проникненню та/або поширенню карантинних 
шкідливих організмів та/або обмеження негативного економічного впливу 10
регульованих некарантинних шкідливих організмів;
89)фітосанітарний ризик – ймовірність проникнення та поширення 
шкідливого організму на визначеній території та масштаб пов’язаних з ним 
потенційних економічних наслідків, а для насіння або садивного матеріалу – 
ймовірність того, що шкідливий організм матиме економічні наслідки для їх 
використання;
90)фітосанітарний сертифікат – документ у паперовій або електронній 
формі, що відповідає зразку, затвердженому Міжнародною конвенцією про 
захист рослин, і засвідчує, що вантаж з рослинами, продуктами рослинного 
походження або іншими об’єктами відповідає фітосанітарним вимогам держави-
імпортера;
91)фітосанітарний сертифікат на реекспорт – документ у паперовій або 
електронній, що відповідає зразку, затвердженому Міжнародною конвенцією 
про захист рослин, і засвідчує, що імпортований вантаж з рослинами, 
продуктами рослинного походження або іншими об’єктами відповідає 
фітосанітарним вимогам держави-імпортера;
92)фітосанітарний стан – наявність чи відсутність шкідливих організмів в 
рослинах, продуктах рослинного походження або інших об’єктах, визначений на 
основі спостереження, діагностики або лабораторного дослідження з 
урахуванням поточних і раніше зібраних даних про шкідливий організм та іншої 
інформації;
93)шкідливий організм – будь-який вид, штам або біотип патогенного 
агента, тварини або рослини, шкідливий для рослин або продуктів рослинного 
походження;
94)шкідливий організм запасів – шкідливий організм, що живе та 
розвивається в місцях зберігання рослин та/або продуктів рослинного 
походження.
2.Термін вживається в цьому Законі у значенні, наведеному в 
Господарському Кодексі України; термін «транзит» – у значенні, наведеному в 
Митному кодексі України; термін «повітряне судно» – у значенні, наведеному в 
Повітряному кодексі України; терміни «акредитована лабораторія», «аудит», 
«валідація» – у значеннях, наведених у Законі України «Про державний 
контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні 
продукти тваринного походження, здоров’я та благополуччя тварин»; терміни 
«насіння», «садивний матеріал» – у значеннях, наведених у Законі України «Про 
насіння і садивний матеріал»; термін «договір, укладений на відстані» – у 
значенні, наведеному у Законі України «Про захист прав споживачів»; термін 
«обробка інформації в системі» – у значенні, наведеному в Законі України «Про 
захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах»; термін 
«навколишнє природне середовище» – у значенні, наведеному в Законі України 
«Про охорону навколишнього природного середовища».11
Стаття 2. Сфера дії Закону
1.Дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, які виникають під 
час обігу рослин, продуктів рослинного походження, інших об’єктів, а також 
поводження із засобами захисту рослин, та здійснення заходів державного 
контролю та інших офіційних заходів з метою перевірки дотримання вимог 
законодавства України щодо:
1)обігу (вирощування, заготівлі, вивезення, транспортування, зберігання, 
переробки, реалізації та використання) рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів захисту рослин;
2)поводження із засобами захисту рослин; 
3)здійснення фітосанітарних заходів та процедур, заходів захисту рослин; 
4)ввезення (пересилання) на митну територію України, переміщення 
територією України та вивезення за межі митної території України рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів, засобів захисту рослин.
2.Дія цього Закону не поширюється на суспільні відносини щодо:
1)виробництва засобів захисту рослин, державної реєстрації засобів 
захисту рослин;
2)поводження з забороненими та непридатними засобами захисту рослин, 
відходами засобів захисту рослин, їх пакуванням.
Стаття 3. Законодавство України про захист рослин
1.Законодавство України про захист рослин складається з Конституції 
України, цього Закону, Митного кодексу України, Закону України «Про 
пестициди і агрохімікати» та виданих відповідно до них нормативно-правових 
актів, а також міжнародних договорів України.
2.Якщо міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого 
надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що 
передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору 
України.
Глава 2. Фітосанітарні процедури
Стаття 4. Види фітосанітарних процедур
1.Фітосанітарним процедурам підлягають рослини, продукти рослинного 
походження або інші об’єкти, які здатні приховувати, переносити чи 
поширювати регульовані шкідливі організми, з метою встановлення їх 
фітосанітарного стану. 
2.Фітосанітарні процедури включають проведення інспектування, 12
спостереження (моніторингу та/або обстеження), лабораторного дослідження, 
обробки.
3.Інспектування, спостереження (обстеження та/або моніторинг), 
лабораторне дослідження, обробка рослин, продуктів рослинного походження 
та інших об’єктів здійснюється відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом 
Міністрів України.
4.Форми документів, які оформлюються за результатами проведення 
фітосанітарних процедур, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Стаття 5. Інспектування
1.Рослини, продукти рослинного походження або інші об’єкти, що 
переміщуються з карантинної (демаркованої) зони, а також вантажі з рослинами, 
продуктами рослинного походження або іншими об’єктами, що переміщуються 
через державний кордон України, а також інші об’єкти у випадках, визначених 
цим Законом, підлягають інспектуванню, яке здійснюється державним 
фітосанітарним інспектором. Для цілей видачі паспорту рослини інспектування 
може здійснюватися компетентним органом або професійним оператором, який 
уповноважений на видачу паспорту рослини відповідно до цього Закону.
2.Під час інспектування здійснюється:
1)візуальна перевірка для визначення наявності регульованих шкідливих 
організмів для України або регульованих шкідливих організмів для держави-
імпортера;
2)перевірка відповідності рослин, продуктів рослинного походження або 
інших об’єктів фітосанітарним заходам України або фітосанітарним заходам 
держави-імпортера;
3)визначення необхідності проведення інших фітосанітарних процедур.
Стаття 6. Лабораторне дослідження шкідливих організмів, рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів
1.Лабораторне дослідження шкідливих організмів, рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів проводиться у порядку, зазначеному 
в частині третій статті 4 цього Закону з урахуванням міжнародних стандартів, 
інструкцій та рекомендацій з метою виявлення та/або ідентифікації шкідливих 
організмів уповноваженою лабораторією шляхом проведення лабораторних 
досліджень зразків, відібраних відповідно до вимог законодавства України у 
сфері захисту рослин.
2.Лабораторне дослідження шкідливих організмів, рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів включає:13
1)аналіз фітосанітарного стану рослин, продуктів рослинного походження 
або інших об’єктів з метою виявлення шкідливих організмів;
2)визначення видів шкідливих організмів, їхнього стану, стадії розвитку та 
кількості.
3.За результатами проведеного лабораторного дослідження шкідливих 
організмів, рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів 
уповноважена лабораторія надає висновок лабораторного дослідження. 
Державний фітосанітарний інспектор на підставі висновку лабораторного 
дослідження встановлює фітосанітарний стан всієї партії та/або вантажу, або 
виробничої потужності (місця виробництва).
4.У разі надходження до уповноваженої лабораторії зразка з порушенням 
цілісності запакування уповноважена лабораторія зазначає інформацію про це у 
висновку лабораторного дослідження. У такому випадку висновок 
лабораторного дослідження засвідчує фітосанітарний стан виключно цього 
зразка.
5.Висновок лабораторного дослідження надається протягом 24 годин з 
моменту надходження зразка до уповноваженої лабораторії, крім випадків, 
встановлених законом.
6.У разі проведення на вимогу держави-імпортера або власника вантажу чи 
товару, або власника чи користувача виробничої потужності (місця 
виробництва) складного аналізу (мікологічного, бактеріологічного, 
вірусологічного, гельмінтологічного), строк видачі висновку лабораторного 
дослідження може бути продовжено, але не більше ніж на 30 днів з дня подання 
зразка рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів для 
лабораторного дослідження. 
7.Державний фітосанітарний інспектор на підставі висновку 
лабораторного дослідження приймає рішення про застосування фітосанітарних 
заходів, у тому числі видачу або відмову у видачі сертифікатів або інших 
документів, передбачених цим Законом.
Стаття 7. Спостереження 
1.Спостереження здійснюється для встановлення фітосанітарного стану 
території шляхом здійснення обстеження та/або моніторингу земель, 
багаторічних і лісових насаджень, дерев, чагарників, рослинності закритого 
ґрунту, продуктів рослинного походження або інших об’єктів, виробничих 
потужностей (місць виробництва) щодо наявності регульованих шкідливих 
організмів.
2.З метою перевірки фітосанітарного стану та контролю за поширенням 
регульованих шкідливих організмів компетентний орган здійснює моніторинг 14
таких організмів відповідно до плану державного моніторингу.
3.Спостереження здійснюється державним фітосанітарним інспектором. 
Для проведення спостереження можуть залучатися фахівці, в порядку 
визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про необхідність залучення 
фахівців приймається головним державним фітосанітарним інспектором 
області, в межах якої здійснюється спостереження. 
4.Спостереження здійснюється із періодичністю, встановленою 
компетентним органом, з урахуванням:
1)фенологічної фази (періоду) вегетації рослин;
2)біології розвитку регульованих шкідливих організмів:
3)фітосанітарного ризику;
4)вимог фітосанітарних заходів держави-імпортера.
5.Моніторинг здійснюється державним фітосанітарним інспектором згідно 
з планом моніторингу рослин, продуктів рослинного походження або інших 
об’єктів, виробничих потужностей (місць виробництва) щодо наявності 
регульованих шкідливих організмів, який затверджується компетентним 
органом. Під час формування результатів моніторингу компетентним органом 
використовується інформація, отримана за результатами обстеження.
6.Після проведення спостереження та встановлення фітосанітарного стану:
1)державний фітосанітарний інспектор складає акт про результати 
спостереження;
2)фахівець у випадку його залучення до спостереження складає довідку про 
результати спостереження.
Стаття 8. Обробка 
1.Обробці підлягають рослини, продукти рослинного походження або інші 
об’єкти, заражені регульованими шкідливими організмами.
2.Обробка може здійснюватися у місцях зберігання, складування, 
концентрації (нагромадження) рослин, продуктів рослинного походження або 
інших об’єктів.
3.На вимогу особи або держави-імпортера обробка може здійснюватися 
щодо будь-яких рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів.
4.У разі неможливості обробки рослини, продукти рослинного походження 
або інші об’єкти, заражені регульованими шкідливими організмами підлягають:
1)технічній переробці;
2)знищенню;15
3)поверненню вантажу (у випадку ввезення (пересилання) на митну 
територію України).
5.Обробка із застосуванням засобів захисту рослин здійснюються 
виключно професійним користувачем. 
Глава 3. Відбір зразків та методи лабораторних досліджень у сфері 
захисту рослин
Стаття 9. Загальні вимоги до методів лабораторних досліджень
1.Для цілей державного контролю та інших офіційних заходів 
використовуються методи (методики) проведення лабораторних досліджень, які 
повинні визначатися за такими критеріями:
1)правильність;
2)можливість застосування (матриця та інтервал концентрації);
3)межа виявлення;
4)межа виміру;
5)точність;
6)повторюваність;
7)відтворюваність;
8)відновлення;
9)вибірковість;
10)чутливість;
11)лінійність;
12)невизначеність вимірювання;
13)інші критерії, які можуть бути визначені як обов’язкові центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну 
політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та 
метрологічної діяльності.
2.Методи (методики) проведення лабораторних досліджень 
затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, 
стандартизації, метрології та метрологічної діяльності.
3.У разі відсутності певного затвердженого методу (методики) проведення 
лабораторних досліджень, уповноважені лабораторії можуть використовувати 
методи (методики) проведення лабораторних досліджень, які:
1)відповідають міжнародно-визнаним правилам та протоколам;16
2)розроблені, валідовані та рекомендовані референс-лабораторіями або 
розроблені, валідовані за результатами міжлабораторних досліджень.
Стаття 10. Загальні вимоги до відбору зразків
1.Відбір зразків та їх перевезення (пересилання) до уповноважених 
лабораторій для цілей державного контролю та інших офіційних заходів 
здійснюється в межах граничних норм та в порядку, затвердженому 
центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин. 
2.Відбір зразків для цілей державного контролю та інших офіційних 
заходів здійснюється під час:
1)планового відбору – для виконання щорічного плану державного 
контролю та/або щорічного плану державного моніторингу;
2)позапланового відбору – якщо під час здійснення державного контролю 
та інших офіційних заходів виникла обґрунтована підозра щодо невідповідності 
або існують інші підстави для відбору зразків, встановлені цим Законом.  
3.Відбір зразків для лабораторних досліджень при здійсненні заходів 
державного контролю та інших офіційних заходів здійснюється державним 
фітосанітарним інспектором або у випадках, передбачених цим Законом – 
фахівцем уповноваженої лабораторії. 
4.Зразок відбирається, запаковується та маркується у спосіб, що забезпечує 
його юридичну силу (значимість), наукову обґрунтованість та технічну 
придатність для проведення лабораторного дослідження.
5.При відборі зразків шкідливих організмів, рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів для проведення лабораторного дослідження 
формується один зразок. На вимогу особи, яка є власником вантажу чи товару, 
може формуватися два рівноцінних зразки, один з яких передається їй на 
зберігання та може бути використаний для проведення арбітражного 
лабораторного дослідження, а інший направляється для проведення 
лабораторного дослідження.
6.Відібрані зразки запаковуються або пломбуються, про що складається 
акт відбору зразків у двох примірниках та підписується особою, яка здійснювала 
відбір зразків. Один примірник акта відбору зразків видається особі, яка є 
власником вантажу чи товару або власником чи користувачем виробничих 
потужностей (місць виробництва), інший – залишається у особи, яка 
здійснювала відбір зразків.
7.В акті відбору зразків зазначається підстава відбору зразка та перелік 
показників, за якими має бути проведено відповідне лабораторне дослідження, 
а також застосований метод (методика) відбору зразків (за наявності).17
8.Форма акта відбору зразків затверджується центральним органом 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин.
Глава 4. Державна реєстрація у сфері захисту рослин
Стаття 11. Державні реєстри у сфері захисту рослин
1.Ведення державних реєстрів у сфері захисту рослин здійснює 
компетентний орган шляхом включення, виключення, внесення змін до 
державних реєстрів у сфері захисту рослин, призупинення, скасування та 
поновлення державної реєстрації осіб, які підлягають реєстрації відповідно до 
цього Закону, на безоплатній основі.
2.Компетентний орган забезпечує ведення в електронній формі та є 
держателем:
1)Державного реєстру професійних операторів; 
2)Державного реєстру осіб, яким надане право здійснювати діяльність у 
сфері захисту рослин щодо поводження із засобами захисту рослин;
3)Державного реєстру лабораторій у сфері захисту рослин.
3.Порядок ведення державних реєстрів у сфері захисту рослин 
затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
4.Інформація, що вноситься компетентним органом до державних реєстрів 
у сфері захисту рослин повинна бути підтверджена за допомогою 
кваліфікованого електронного підпису посадової особи компетентного органу 
згідно з вимогами Закону України «Про електронні довірчі послуги».
5.Компетентний орган забезпечує вільний, цілодобовий і безоплатний 
доступ до відомостей, що містяться у державних реєстрах у сфері захисту 
рослин, на своєму офіційному веб-сайті. Відомості державних реєстрів у сфері 
захисту рослин:
1)мають статус офіційної інформації компетентного органу;
2)не потребують будь-якого додаткового підтвердження компетентного 
органу;
3)можуть використовуватися будь-якими особами, органами державної 
влади та органами місцевого самоврядування.
6.Фінансування витрат, пов’язаних із створенням, технічною підтримкою, 
обслуговуванням програмного забезпечення державних реєстрів у сфері захисту 
рослин, формуванням і веденням зазначених реєстрів, забезпечується за рахунок 
коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом. 
7.Програмне забезпечення державних реєстрів у сфері захисту рослин, 
розроблене на замовлення держателя державних реєстрів у сфері захисту рослин 18
та/або придбане ним, відомості, які зазначені реєстри містять, є власністю 
держави в особі держателя державних реєстрів у сфері захисту рослин.
Стаття 12. Доступ до відомостей державних реєстрів у сфері захисту 
рослин
1.Будь-які особи, органи державної влади та органи місцевого 
самоврядування мають право доступу до відомостей державних реєстрів у сфері 
захисту рослин, шляхом пошуку, перегляду, отримання запитуваної публічної 
інформації. 
2.Доступ до відомостей державних реєстрів у сфері захисту рослин (крім 
відомостей про реєстраційні номери облікових карток платників податків та 
паспортних даних) надається шляхом: 
1)оприлюднення на офіційному веб-сайті компетентного органу відкритих 
даних відомостей з державних реєстрів у сфері захисту рослин; 
2)доступу через персональний кабінет користувача відповідного 
державного реєстру у сфері захисту рослин. 
3.Доступ до відомостей державних реєстрів у сфері захисту рослин 
надається відповідно до вимог законодавства про захист персональних даних та 
відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Стаття 13. Особи, які підлягають обов’язковій державній реєстрації
1.Обов’язковій державній реєстрації, крім випадків, визначених цією 
статтею, підлягають:
1)професійні оператори, уповноважені відповідно до цього Закону, або 
діяльність яких пов’язана з обігом рослин, рослинних продуктів та інших 
об’єктів, переміщення яких має здійснюватися у супроводі фітосанітарного 
сертифіката та/або паспорта рослини, – шляхом включення до Державного 
реєстру професійних операторів;
2)професійні користувачі, дистриб’ютори та консультанти у сфері захисту 
рослин; організації, установи та/або заклади, уповноважені відповідно до цього 
Закону на проведення навчання щодо безпечного поводження із засобами 
захисту рослин; суб’єкти господарювання, уповноважені відповідно до цього 
Закону на здійснення технічного огляду обладнання для застосування засобів 
захисту рослин, – шляхом включення до Державного реєстру осіб, яким надане 
право здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із 
засобами захисту рослин;
3)лабораторії, референс-лабораторії, уповноважені відповідно до цього 
Закону, – шляхом включення до Державного реєстру лабораторій у сфері 
захисту рослин.19
2.Державна реєстрація осіб, які підлягають обов’язковій державній 
реєстрації, здійснюється компетентним органом шляхом включення до 
відповідного державного реєстру у сфері захисту рослин в порядку, 
передбаченому статтею 11 цього Закону.
3.Особа не підлягає державній реєстрації як професійний оператор, якщо:
1)вона постачає виключно та безпосередньо кінцевим споживачам 
(користувачам) незначну кількість рослин, продуктів рослинного походження 
або інших об’єктів за будь-яким договором, крім договору, укладеного на 
відстані; 
2)вона постачає виключно та безпосередньо кінцевим споживачам 
(споживачам) незначну кількість насіння, крім насіння, яке має переміщуватися 
у супроводі паспорту рослин; 
3)її професійна діяльність стосовно рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів обмежується їх транспортуванням до іншого 
професійного оператора; 
4)її професійна діяльність стосується виключно транспортування будь-
яких рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів з 
використанням дерев’яного пакувального матеріалу. 
4.Державна  реєстрація осіб, які підлягають обов’язковій державній 
реєстрації, скасовується рішенням компетентного органу або суду у випадках, 
передбачених законом.
5.Підставами для скасування державної реєстрації є: 
1)надання особою недостовірних даних при державній реєстрації; 
2)  невідповідність особи, яка підлягає обов’язковій державній реєстрації, 
вимогам, встановленим цим Законом;
3)скасування уповноваження особи, наданого їй відповідно до цього 
Закону;
4)звернення особи, яка підлягає обов’язковій державній реєстрації, із 
заявою про її виключення з відповідного державного реєстру за власним 
бажанням; 
5)припинення особи, яка підлягає обов’язковій державній реєстрації (у 
випадку фізичної особи – її смерть).
Розділ ІI
CУБ’ЄКТИ У СФЕРІ ЗАХИСТУ РОСЛИН
Глава 1. Повноваження органів виконавчої влади, що здійснюють 
державне управління та регулювання у сфері захисту рослин
Стаття 14. Система органів виконавчої влади у сфері захисту рослин
1.До системи органів виконавчої влади у сфері захисту рослин належать:
1)Кабінет Міністрів України;20
2)центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин;
3)компетентний орган.
2.Інші органи виконавчої влади та установи не мають права встановлювати 
чи будь-яким іншим чином здійснювати регулювання та/або державний 
контроль у сфері захисту рослин, якщо це не передбачено цим Законом.
Стаття 15. Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері захисту 
рослин
1.До повноважень Кабінету Міністрів України у сфері захисту рослин 
належить:
1)забезпечення здійснення державної політики у сфері захисту рослин;
2)визначення основних напрямів розвитку у сфері захисту рослин;
3)спрямування та координація роботи центральних органів виконавчої 
влади у сфері захисту рослин;
4)затвердження нормативно-правових актів відповідно до цього Закону;
5)встановлення для компетентного органу переліку платних послуг та їх 
розміру.
6)організація міжнародного співробітництва у сфері захисту рослин;
7)здійснення інших повноважень у сфері захисту рослин відповідно до 
цього Закону.
Стаття 16. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин
1.До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, належить:
1)забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері 
захисту рослин;
2)здійснення нормативно-правового забезпечення у сфері захисту рослин, 
у тому числі затвердження у межах своїх повноважень порядків та інших 
нормативно-правових актів відповідно до цього Закону;
3)затвердження інструкцій з виявлення, локалізації та ліквідації 
регульованих шкідливих організмів;
4)уповноваження осіб відповідно до цього Закону та позбавлення 
уповноваження осіб за наявності підстав, визначених законом;
5)участь у міжнародному співробітництві з питань захисту рослин;21
6)здійснення інших повноважень у сфері захисту рослин відповідно до 
цього Закону.
Стаття 17. Повноваження компетентного органу у сфері захисту рослин 
1.Компетентний орган у сфері захисту рослин:
1)реалізує державну політику у сфері захисту рослин;
2)організовує та здійснює державний контроль, у тому числі на 
державному кордоні України, та інші офіційні заходи;
3)розробляє та виконує:
довгостроковий план державного контролю, щороку звітує Кабінету 
Міністрів України про стан його виконання;
щорічний план державного контролю та план державного моніторингу;
загальнодержавні, регіональні, міждержавні цільові програми захисту 
рослин;
4)забезпечує:
ведення державних реєстрів у сфері захисту рослин, а також забезпечує їх 
відкритість та загальнодоступність;
захист персональних даних особи, яка повідомила про порушення вимог 
законодавства України про захист рослин;
правомірність та ефективність діяльності своїх структурних підрозділів, 
територіальних органів та їх посадових осіб;
встановлює у щорічному плані державного контролю періодичність заходів 
державного контролю, аудиту, відбору зразків та лабораторних досліджень у 
сфері захисту рослин; 
 визначає в порядку, визначеному законодавством, періодичність 
документальних перевірок, перевірок відповідності, фізичних перевірок, 
лабораторних досліджень вантажів, які ввозяться (пересилаються) на митну 
територію України відповідно до вимог розділу VII цього Закону; 
5)вживає у межах своїх повноважень заходи щодо:
запобігання поширенню, локалізації та ліквідації шкідливих організмів;
усунення порушень цього Закону, а також притягнення винних осіб до 
відповідальності, встановленої Законом;
6)залучає у разі необхідності до здійснення державного контролю 
правоохоронні органи в рамках наданих їм законом повноважень;
7)здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.22
Глава 2. Система компетентного органу та повноваження його 
посадових осіб
Стаття 18. Система компетентного органу
1.Систему компетентного органу складають компетентний орган, його 
територіальні органи, а також державні установи, підприємства та організації, 
що входять до сфери управління компетентного органу.
2.Територіальні органи виконують повноваження компетентного органу в 
межах відповідних адміністративно-територіальних одиниць. 
3.Керівник компетентного органу виконує повноваження Головного 
державного фітосанітарного інспектора України, за умови його відповідності 
вимогам, встановленим цим Законом до державного фітосанітарного інспектора. 
У разі невідповідності зазначеним вимогам він покладає виконання 
повноважень Головного державного фітосанітарного інспектора України на 
одного із своїх заступників або одного зі керівників структурних підрозділів 
компетентного органу, які відповідають вимогам, встановлених цим Законом до 
державного фітосанітарного інспектора.
4.Керівник компетентного органу покладає виконання повноважень:
1)заступників Головного державного фітосанітарного інспектора України 
– на одного зі своїх заступників та/або керівників структурних підрозділів 
компетентного органу, які відповідають вимогам, встановлених цим Законом до 
державного фітосанітарного інспектора;
2)Головного державного фітосанітарного інспектора Автономної 
Республіки Крим, а також областей – на керівника відповідного територіального 
органу або одного з його заступників або одного із керівників структурних 
підрозділів територіального органу, за умови їх відповідності вимогам, 
встановлених цим Законом до державного фітосанітарного інспектора;
3)заступників Головного державного фітосанітарного інспектора 
Автономної Республіки Крим, а також областей, – на одного із заступників 
керівника відповідного територіального органу та/або керівників структурних 
підрозділів територіального органу, за умови їх відповідності вимогам, 
встановлених цим Законом до державного фітосанітарного інспектора.
5.Головний державний фітосанітарний інспектор України, його 
заступники, головні державні фітосанітарні інспектори Автономної Республіки 
Крим, а також областей, їх заступники, державні фітосанітарні інспектори є 
посадовими особами компетентного органу.
Стаття 19. Вимоги до посадових осіб компетентного органу23
1.Посадові особи компетентного органу та його територіальних органів є 
державними службовцями.
2.Посадовою особою компетентного органу може бути особа, яка має 
щонайменше перший (бакалаврський) рівень вищої освіти за спеціальністю 
агрономія та/або захист і карантин рослин, або прирівняних до них 
спеціальностей, крім випадків, передбачених законом.
3.Головним державним фітосанітарним інспектором України, його 
заступники, головними державними фітосанітарними інспекторами в 
Автономній Республіці Крим, областях, їх заступниками може бути особа, 
досвід роботи якої складає не менше трьох років у сфері захисту рослин.
4.Посадові особи компетентного органу зобов’язані регулярно 
підвищувати кваліфікацію у порядку, визначеному відповідно до Законів 
України «Про державну службу», «Про професійний розвиток працівників».
5.Шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, 
діями чи бездіяльністю посадової особи компетентного органу, відшкодовується 
за рахунок коштів бюджету, передбачених для фінансування компетентного 
органу, незалежно від вини такої посадової особи.
6.Посадова особа компетентного органу несе відповідальність у порядку 
регресу в розмірі, виплаченого з відповідного бюджету відшкодування у зв’язку 
з незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю такої посадової особи.
Стаття 20. Повноваження посадових осіб компетентного органу
1.Посадові особи компетентного органу мають право:
1)безперешкодного доступу під час здійснення заходів державного 
контролю до місць здійснення державного контролю, інших офіційних заходів, 
включаючи місця виробництва (вирощування) та обігу рослин, продуктів 
рослинного походження або інших об’єктів, а також місць, пов’язаних із 
поводженням із засобами захисту рослин, з метою перевірки додержання 
операторами ринку законодавства України про захист рослин;
2)здійснювати відбір зразків з метою перевірки їх відповідності 
законодавству України про захист рослин;
3)перевіряти документи та отримувати їх копії, а також отримувати 
інформацію, необхідну для реалізації повноважень, передбачених цим Законом;
4)одержувати від центральних органів виконавчої влади, органів 
місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб необхідну інформацію з 
питань захисту рослин;
5)збирати інформацію для підтвердження виконання вимог законодавства 
України про захист рослин, у тому числі здійснювати відбір зразків;24
6)видавати приписи та розпорядження щодо здійснення заходів 
державного контролю, інших офіційних заходів та/або усунення порушень 
вимог законодавства України про захист рослин;
7)накладати адміністративні стягнення відповідно до закону;
8)затримувати вантажі у випадках, передбачених законом;
9)приймати рішення про відсторонення від робіт осіб, діяльність яких 
безпосередньо пов’язана із застосуванням та/або торгівлею засобами захисту 
рослин, а також працівників, що організовують здійснення робіт із засобами 
захисту рослин, які не мають відповідного чинного посвідчення про 
проходження навчання щодо безпечного поводження із засобами захисту 
рослин;
10)організовувати та проводити навчання щодо безпечного поводження із 
засобами захисту рослин, а також видавати документи, які підтверджують його 
проходження.
2.Посадові особи компетентного органу зобов’язані:
1)дотримуватися вимог законодавства України про захист рослин;
2)об’єктивно та неупереджено здійснювати свої повноваження, 
передбачені законом;
3)вживати заходів щодо охорони території України від проникнення та 
поширення регульованих шкідливих організмів на території України;
4)вживати заходів щодо запобігання проникненню регульованих 
шкідливих організмів у вільні зони;
5)сприяти впровадженню інтегрованої системи захисту рослин та 
екологічно безпечних для людей, тварин і навколишнього природного 
середовища методів захисту рослин;
6)проходити навчання для здійснення державного контролю та інших 
офіційних заходів;
7)приймати рішення про здійснення інших офіційних заходів на підставі 
результатів лабораторних досліджень; 
8)видавати документи в межах своєї компетенції;
9)забороняти ввезення на митну територію України або реалізацію засобів 
захисту рослин, які не відповідають вимогам, встановленим при їх державній 
реєстрації, а також фальсифікованих засобів захисту рослин;
10)здійснювати спостереження (моніторинг та/або обстеження) за 
розвитком та поширенням шкідливих організмів, прогнозувати розвиток і 
поширення шкідливих організмів;
11)дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах з операторами ринку, 25
утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності або 
невідповідності діяльності операторів ринку вимогам законодавства України 
про захист рослин, а також від неправомірного та необґрунтованого 
притягнення операторів ринку до відповідальності та застосування до них 
заходів реагування;
12)дотримуватись конфіденційності та не розголошувати інформацію з 
обмеженим доступом, одержану під час здійснення заходів державного 
контролю, інших офіційних заходів, крім випадків, передбачених законом;
13)пред’являти документи, що посвідчують особу та підтверджують її 
повноваження на здійснення заходів державного контролю, інших офіційних 
заходів, а також оформляти та надавати документи, пов’язані зі здійсненням 
заходів державного контролю;
14)здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
3.На посадових осіб компетентного органу поширюється дія Закону 
України «Про державну службу».
Глава 3. Права та обов’язки окремих суб’єктів у сфері захисту рослин
Стаття 21. Права та обов’язки операторів ринку
1.Оператори ринку мають право:
1)на відшкодування збитків, завданих їм внаслідок порушення 
фітосанітарних заходів іншими особами в порядку, встановленому законом;
2)на відшкодування витрат, пов’язаних із використанням майна, що 
перебуває у їх власності або користуванні, з метою запобігання поширенню і 
ліквідації карантинних організмів і особливо небезпечних шкідливих організмів, 
у порядку та розмірах, затверджених Кабінетом Міністрів України;
3)перевіряти наявність документа, що посвідчує особу та підтверджує її 
повноваження на у державних фітосанітарних інспекторів та інших посадових 
осіб, які здійснюють заходи державного контролю та інші офіційні заходи, 
документи, які є підставою для здійснення заходів державного контролю та 
інших офіційних заходів;
4)під час відбору зразків одержувати зразок для проведення арбітражного 
лабораторного дослідження;
5)отримувати примірник припису, розпорядження, рішення, акту або 
іншого документа, складеного за результатами заходу державного контролю або 
інших офіційних заходів.
6)не допускати державних фітосанітарних інспекторів до здійснення 
заходів державного контролю, у разі якщо:
державний контроль здійснюється з порушенням вимог щодо його 
періодичності, встановленої щорічним планом державного контролю, та за 26
відсутності підстав для проведення позапланових заходів державного контролю;
державний фітосанітарний інспектор не надав копій документів, 
передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають 
вимогам цього Закону;
державний фітосанітарний інспектор не вніс запис про здійснення 
відповідного заходу державного контролю до журналу реєстрації заходів 
державного нагляду (контролю) (у разі надання такого журналу оператором 
ринку);
7)оскаржувати в судовому порядку будь-яке рішення компетентного 
органу та/або його посадових осіб, уповноважених осіб у сфері захисту рослин.
2.Оператори ринку зобов’язані:
1)виконувати законні вимоги державних фітосанітарних інспекторів;
2)подавати до компетентного органу визначені законодавством України 
про захист рослин відомості та інформацію, необхідні для здійснення державної 
реєстрації, якщо обов’язковість такої державної реєстрації передбачена цим 
Законом;
3)зберігати документи й записи та подавати компетентному органу 
інформацію та/або звітність у сфері  захисту рослин, якщо таке передбачено цим 
Законом;
4)відшкодовувати завдані збитки в установленому законом порядку;
5)дотримуватися інших вимог законодавства України про захист рослин;
6)надавати державному фітосанітарному інспектору в обсязі, 
необхідному для здійснення відповідних заходів державного контролю та інших 
офіційних заходів, безперешкодний доступ до:
виробничих потужностей (місць виробництва), місць зберігання та 
реалізації засобів захисту рослин, що перебувають у користуванні оператора 
ринку;
автоматизованих систем управління інформацією, які містять інформацію, 
що відноситься до сфери захисту рослин;
документів і будь-якої іншої інформації щодо рослин, продуктів 
рослинного походження або інших об’єктів, виробничих потужностей (місць 
виробництва), засобів захисту рослин, що перебувають під їх контролем, або 
шкідливих організмів.
3.Оператори ринку можуть мати інші права та обов’язки, передбачені цим 
Законом. 
4.Операторам ринку забороняється здійснювати відповідні види 
господарської діяльності у сфері захисту рослин без державної реєстрації, якщо 27
обов’язковість такої державної реєстрації передбачена цим Законом.
Стаття 22. Права та обов’язки професійних операторів
1.Професійні оператори мають всі права операторів ринку, а також право: 
1)здійснювати ввезення (пересилання) на митну територію України, 
переміщення територією України та вивезення за межі митної території України 
рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів; 
2)здійснювати поштові відправлення рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів; 
3)здійснювати діяльність, пов’язану із відповідними рослинами, 
продуктами рослинного походження або іншими об’єктами у карантинних 
(демаркованих) зонах, в місцях виробництва, вільних від шкідливих організмів 
або на виробничих ділянках, вільних від шкідливих організмів або у вільних 
зонах; 
4)виробляти, у тому числі вирощувати, розмножувати та зберігати 
рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти; 
5)отримувати в установленому законодавством порядку від компетентного 
органу повну та достовірну інформацію про проникнення, зараження, 
поширення, розвиток шкідливих організмів та їх шкідливість; фітосанітарний 
стан; результати оцінки та аналізу фітосанітарного ризику, результати 
діагностики; встановлені карантинні (демарковані) зони; інші фітосанітарні 
заходи.
2.Професійні оператори можуть бути уповноважені на:
1)видачу паспорту рослини; 
2)виготовлення, ремонт, обробку та маркування дерев’яного пакувального 
матеріалу;
3)ведення діяльності в карантинних станціях та /або ізольованих об’єктах 
для утримання.
4)Професійні оператори зобов’язані:
5)подавати визначені законодавством України про захист рослин відомості 
та інформацію, необхідні для здійснення державної реєстрації, якщо 
обов’язковість такої державної реєстрації передбачена цим Законом;
6)повідомляти компетентний орган протягом доби в разі виявлення або 
підозри зараження рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів 
регульованими шкідливими організмами;
7)здійснювати систематичні обстеження виробничих потужностей (місць 
виробництва), що перебувають в його власності або користуванні, у тому числі 
оренді, на яких здійснюється виробництво та/або обіг рослин, продуктів 
рослинного походження з метою виявлення шкідливих організмів, у тому числі 28
регульованих шкідливих організмів; 
8)дотримуватись інших вимог законодавства України про захист рослин.
Стаття 23. Права та обов’язки професійних користувачів, дистриб’юторів 
та консультантів 
1.Професійні користувачі мають всі права операторів ринку, а також право: 
1)застосовувати зареєстровані та дозволені до використання згідно з 
законом засоби захисту рослин; 
2)здійснювати господарську діяльність з проведення фумігації;
3)отримувати від компетентного органу інформацію про фітосанітарний 
стан та рекомендовані заходи захисту рослин.
2.Професійні користувачі зобов’язані:
1)подавати визначені законодавством України про захист рослин відомості 
та інформацію, необхідні для здійснення державної реєстрації, якщо 
обов’язковість такої державної реєстрації передбачена цим Законом;
2)своєчасно здійснювати заходи захисту рослин;
3)додержуватись регламентів застосування засобів захисту рослин та 
рекомендацій їх виробника, розміщених на етикетці засобу захисту рослин, 
здійснювати їх застосування відповідно до правил поводження із засобами 
захисту рослин, інтегрованої системи захисту рослин і з дотриманням вимог 
належної практики захисту рослин;
4)вживати заходів щодо інформування та захисту осіб, які можуть зазнати 
впливу повітряного зносу (переміщенню) засобів захисту рослин, в тому числі 
при розпиленні з повітря засобів захисту рослин;
5)вести облік засобів захисту рослин та/або здійснення заходів щодо 
захисту рослин, зберігати інформацію відповідно до цього Закону;
6)здійснювати регулярний технічний огляд обладнання для застосування 
засобів захисту рослин відповідно до законодавства.
3.Дистриб’ютори мають всі права операторів ринку, а також право:
1)розміщувати на ринку засоби захисту рослин, у тому числі через 
Інтернет;
2)здійснювати ввезення засобів захисту рослин на митну територію 
України відповідно до законодавства;
3)отримувати від виробників та дистриб’юторів засобів захисту рослин 
інформацію стосовно застосування засобів захисту рослин, ризику для життя чи 
здоров’я людей, тварин, рослин та навколишнього природного середовища, а 
також стосовно техніки безпеки при поводженні з засобами захисту рослин.29
4.Дистриб’ютори зобов’язані:
1)подавати до компетентного органу визначені законодавством України 
про захист рослин відомості та інформацію, необхідні для здійснення державної 
реєстрації, якщо обов’язковість такої державної реєстрації передбачена цим 
Законом;
2)зберігати та/або здійснювати реалізацію засобів захисту рослин у місцях  
їх зберігання та/або реалізації згідно з відомостями, поданими для реєстрації у 
Державному реєстрі осіб, яким надане право здійснювати діяльність у сфері 
захисту рослин щодо поводження із засобами захисту рослин;
3)надавати доступ до вантажів із засобами захисту рослин, що ввозяться 
(пересилаються) на митну територію України для здійснення державного 
контролю та інших офіційних заходів;
4)зберігати та здійснювати реалізацію засобів захисту рослин окремо від 
інших товарів, на властивості яких вони можуть вплинути або які можуть 
вплинути на властивості засобів захисту рослин;
5)зберігати засоби захисту рослин:
окремо від засобів захисту рослин, термін придатності яких закінчився, 
пакування яких пошкоджено, реалізація та/або застосування яких є 
забороненими, а також які є непридатними для реалізації та/або застосування з 
інших причин;
в умовах, зазначених на етикетці засобів захисту рослин та інформації, 
зазначеної у маркуванні засобів захисту рослин;
6)забезпечувати простежуваність засобів захисту рослин;
7)надавати компетентному органу в обсягах, визначених законодавством 
України про захист рослин, інформацію щодо засобів захисту рослин;
8)мати в штаті принаймні одного консультанта.   
5.Консультанти мають права та обов’язки, передбачені законодавством 
про працю та цим Законом.
Глава 4. Лабораторії у сфері захисту рослин
Стаття 24. Уповноважені лабораторії
1.Лабораторні дослідження зразків з метою державного контролю та інших 
офіційних заходів проводяться уповноваженими лабораторіями.
2.Уповноваженою лабораторією може бути лабораторія, яка є юридичною 
особою будь-якої форми власності, уповноважена центральним органом 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин, як уповноважена лабораторія на проведення 30
лабораторних досліджень за одним або кількома методами лабораторних 
досліджень.
3.Лабораторія уповноважується, якщо вона одночасно:
1)має обладнання та інфраструктуру, необхідні для проведення 
лабораторних досліджень;
2)має достатню кількість підготовленого і досвідченого персоналу 
відповідної кваліфікації;
3)акредитована відповідно до стандартів ISO/IEC 17025, ДСТУ ISO 17025 
або інших стандартів, якими їх замінено.
4.Сфера акредитації лабораторії може включати:
1)методи лабораторних досліджень, які будуть застосовуватися 
лабораторією, як уповноваженою;
2)один або поєднання декількох методів або груп методів лабораторних 
досліджень;
3)удосконалені варіанти методів, що використовуються уповноваженою 
лабораторією та на які вона акредитована, або додатково нові методи на основі 
власної валідації без наявності акредитації національним органом з акредитації 
щодо використання цих удосконалених варіантів методів чи нових методів.
5.Уповноважена лабораторія зобов’язана невідкладно повідомити 
компетентний орган про результати лабораторних досліджень у разі виявлення 
регульованого шкідливого організму.
6.На вимогу референс-лабораторії уповноважені лабораторії повинні брати 
участь в міжлабораторних порівняльних дослідженнях (випробуваннях) або 
кваліфікаційних дослідженнях (випробуваннях) щодо тих лабораторних 
досліджень, на які лабораторію уповноважено.
7.Уповноважені лабораторії зобов’язані:
1)надавати інформацію про методи, що використовуються для 
лабораторних досліджень з метою державного контролю та інших офіційних 
заходів;
2)зазначати найменування методу у висновку про проведене лабораторне 
дослідження, що здійснювалося з метою державного контролю та інших 
офіційних заходів;
3)щорічно надавати компетентному органу інформацію щодо результатів 
проведених лабораторних досліджень;
4)на вимогу компетентного органу надавати документи та інформацію, 
необхідні для з’ясування обставин, що призвели до отримання від держави-
імпортера нотифікації про невідповідність фітосанітарним заходам вантажу з 31
рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, щодо 
яких уповноважена лабораторія проводила лабораторне дослідження.
8.Уповноважена лабораторія позбавляється уповноваження на підставі 
рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, у разі: 
1)надходження заяви від уповноваженої лабораторії про припинення 
уповноваження;
2)подання компетентного органу про припинення уповноваження за 
підсумками аудиту;
3)скасування уповноваження;
4)ліквідації;
5)тимчасового зупинення дії або скасування атестата про акредитацію.
Стаття 25. Референс-лабораторії
1.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, може уповноважити одну 
або декілька лабораторій в якості референс-лабораторій.
2.Референс-лабораторія повинна:
1)відповідати вимогам, які встановлено для уповноважених лабораторій;
2)здійснювати свої функції неупереджено, не мати будь-якого конфлікту 
інтересів, що впливає на об’єктивність або неупередженість прийняття рішень, 
або на вчинення чи невчинення дій під час виконання своїх функцій як 
референс-лабораторія;
3)мати достатню кількість підготовленого і досвідченого персоналу 
відповідної кваліфікації (у штаті або за цивільно-правовими договорами) для 
виконання функцій як референс-лабораторія;
4)мати у власності або в користуванні інфраструктуру, обладнання та 
засоби, необхідні для виконання функцій як референс-лабораторія;
5)забезпечувати підвищення кваліфікації свого персоналу (у штаті та за 
цивільно-правовими договорами) стосовно знання та застосування міжнародних 
стандартів, практики тощо, а також використання в роботі останніх 
національних і міжнародних наукових розробок у сфері проведення досліджень;
6)бути обладнаною згідно з відповідними стандартами біобезпеки;
7)бути акредитованою згідно ДСТУ EN ISO/IEC 17043:2017 або інших 
стандартів, якими його замінено на організацію проведення міжлабораторних 
порівняльних досліджень та кваліфікаційних випробувань.32
3.Якщо центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування 
та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, уповноважить в якості 
референс-лабораторії декілька лабораторій, то компетентний орган вживає 
необхідні заходи, щоб такі референс-лабораторії працювали в тісній співпраці з 
іншими уповноваженими лабораторіями, а також референс-лабораторіями 
країн-членів Європейського Союзу та інших країн партнерів України в 
міжнародній торгівлі, для забезпечення ефективної взаємодії між ними. 
4.Референс-лабораторії в межах своєї компетенції зобов’язані:
1)координувати діяльність уповноважених лабораторій у частині 
вдосконалення та гармонізації методів лабораторних досліджень, а також їх 
застосування;
2)організовувати проведення між уповноваженими лабораторіями 
міжлабораторних порівняльних досліджень та кваліфікаційних випробувань, 
забезпечувати належний супровід таких досліджень та інформувати 
компетентний орган про результати їх проведення та супроводу;
3)забезпечувати поширення між компетентним органом і уповноваженими 
лабораторіями інформації, яка стосується лабораторних досліджень;
4)за необхідності здійснювати валідацію реагентів або їх партій, вести 
перелік наявних еталонних речовин і реагентів, список виробників і 
постачальників таких еталонних речовин і реагентів;
5)проводити навчання для персоналу уповноважених лабораторій;
6)надавати науково-технічну допомогу компетентному органу у 
діагностиці спалахів шкідливих організмів, а також у разі невідповідності 
вантажів, шляхом проведення підтверджуючих лабораторних досліджень, 
визначення характеристики та таксономічної класифікації зразка шкідливого 
організму;
7)надавати науково-технічну допомогу компетентному органу з метою 
виконання довгострокового плану державного контролю.
5.У разі виникнення нових ризиків, пов’язаних із засобами захисту рослин 
або появою нових шкідливих організмів, Кабінет Міністрів України має право 
затвердити додаткові вимоги до референс-лабораторій на додаток до тих, які 
передбачені цією статтею. Такі додаткові вимоги:
1)не повинні суперечити вимогам, які передбачені цією статтею;
2)повинні стосуватися врегулювання ситуацій, які пов’язані з виникненням 
нових ризиків у сфері захисту рослин.
Стаття 26. Аудит уповноважених лабораторій
1.Компетентний орган проводить аудит уповноважених лабораторій у 33
порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
2.Аудит уповноважених лабораторій проводиться з урахуванням 
періодичності відповідно до порядку, зазначеного в частині першій цієї статті, а 
також у випадку, якщо існує обґрунтована підозра щодо порушення 
уповноваженою лабораторією вимог законодавства України про захист рослин, 
яка надійшла до компетентного органу від власника вантажу чи товару, 
кінцевого споживача (користувача) або держави-імпортера.
3.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, зобов’язаний за поданням 
компетентного органу позбавити уповноваження уповноважену лабораторію 
щодо виконання нею всіх або певних завдань, якщо такою лабораторією не буде 
вжито вичерпних і своєчасних заходів за підсумками аудиту, у ході якого було 
виявлено, що вона:
1)або не відповідає вимогам до уповноважених лабораторій;
2)або не виконує функції, на які лабораторія уповноважена;
3)або демонструє неприйнятні результати у міжлабораторних 
порівняльних випробуваннях або кваліфікаційних випробуваннях.
4.Уповноважена лабораторія виключається компетентним органом з 
Державного реєстру лабораторій у сфері захисту рослин на підставі рішення, 
зазначеного в частині третій цієї статті.
Стаття 27. Лабораторне дослідження та арбітражне лабораторне 
дослідження
1.Лабораторне дослідження проводиться уповноваженими лабораторіями 
щодо:
1)шкідливих організмів, рослин, продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів; 
2)засобів захисту рослин;
3)залишкових кількостей засобів захисту рослин.
2.Уповноважені лабораторії можуть проводити інші дослідження 
відповідно до цього Закону.
3.За результатами проведення лабораторного дослідження формується 
висновок лабораторного дослідження. 
4.Оператори ринку мають право на оскарження результатів лабораторних 
досліджень шляхом:
1)перегляду документів іншою уповноваженою лабораторією, які 
складаються за результатами відбору зразків, лабораторних досліджень;34
2)проведення арбітражного лабораторного дослідження іншою 
уповноваженою лабораторією.
5.У випадку підтвердження наявності карантинного шкідливого організму 
в зразку, відібраному від рослин, продуктів рослинного походження або інших 
об’єктів, оператор ринку не має права на оскарження результатів лабораторних 
досліджень.
6.Арбітражне лабораторне дослідження проводиться іншою 
уповноваженою лабораторією на вимогу та за рахунок оператора ринку, який 
оскаржує результати лабораторних досліджень. Результати арбітражного 
лабораторного дослідження є остаточними.
7.Результати лабораторного дослідження можуть оскаржуватися лише 
оператором ринку, який є власником вантажу чи товару, та протягом строку дії 
висновку лабораторного дослідження.
8.Проведення арбітражного лабораторного дослідження не позбавляє 
компетентний орган права вжити невідкладних заходів, визначених законом, 
щодо усунення або обмеження ризиків у разі, якщо існує загроза для життя чи 
здоров’я людей, тварин, рослин та ризиків негативного впливу засобів захисту 
рослин на людей та навколишнє природне середовище.
9.Порядок проведення лабораторного дослідження та арбітражного 
лабораторного дослідження і вимоги до лабораторного дослідження та 
арбітражного лабораторного дослідження затверджуються Кабінетом Міністрів 
України.
Глава 5. Уповноважені особи у сфері захисту рослин
Стаття 28. Уповноваження осіб у сфері захисту рослин 
1.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, має право уповноважувати 
на здійснення інших офіційних заходів у сфері захисту рослин таких осіб: 
1)професійних операторів – на видачу паспортів рослини (із зазначенням 
переліку рослин, продуктів рослинного походження, інших об’єктів щодо яких 
професійний оператор має уповноваження видавати паспорт рослини); 
нанесення маркування на дерев’яний пакувальний матеріал;
2)організації, установи та/або заклади – на здійснення навчання щодо 
безпечного поводження із засобами захисту рослин;
3)суб’єктів господарювання – на здійснення технічного огляду обладнання, 
яке використовується для застосування засобів захисту рослин; 35
4)операторів ринку – на утримання рослин, продуктів рослинного 
походження, шкідливих організмів та агентів біологічного захисту рослин щодо 
яких є підозра стосовно наявності карантинних шкідливих організмів на 
карантинних станціях або ізольованих об’єктах для утримання;
5)уповноважені лабораторії – на відбір зразків та проведення лабораторних 
досліджень фахівцями таких лабораторій та виконання інших функцій у 
випадках, визначених цим Законом;
6)референс-лабораторії – на валідацію методів лабораторних досліджень та 
виконання інших функцій у випадках, визначених цим Законом.
2.  Уповноваження осіб у сфері захисту рослин або позбавлення такого 
уповноваження здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів 
України.
3.Уповноваження осіб у сфері захисту рослин або позбавлення такого 
уповноваження здійснюється центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
4.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, не має права надавати 
уповноваження на: 
1)здійснення заходів державного контролю;
2)оформлення протоколів про порушення законодавства України про 
захист рослин;
3)видачу приписів щодо усунення порушень законодавства України про 
захист рослин, а також щодо перевірки стану їх виконання;
4)запровадження будь-яких обмежень або заборон щодо розміщення на 
ринку та обігу рослин, продуктів рослинного походження, інших об’єктів, 
засобів захисту рослин;
5)видачу фітосанітарних сертифікатів та фітосанітарних сертифікатів на 
реекспорт;
6)вжиття заходів щодо поводження з вантажами з рослинами, продуктами 
рослинного походження, іншими об’єктами та засобами захисту рослин, 
ввезеними (пересланими) на митну територію України, що не відповідають 
законодавству;
7)інших повноважень щодо здійснення заходів державного контролю та 
інших офіційних заходів, які додатково визначені Кабінетом Міністрів України.
5.На підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, 
про уповноваження компетентний орган вносить інформацію про:36
1)професійних операторів, уповноважених на видачу паспортів рослини; 
нанесення маркування на дерев’яний пакувальний матеріал – до Державного 
реєстру професійних операторів;
2)організації, установи та/або заклади, уповноважені на здійснення 
навчання щодо безпечного поводження із засобами захисту рослин; суб’єктів 
господарювання, уповноважених на здійснення технічного огляду обладнання, 
яке використовується для застосування засобів захисту рослин – до Державного 
реєстру осіб, яким надане право здійснювати діяльність у сфері захисту рослин 
щодо поводження із засобами захисту рослин;
3)операторів ринку, уповноважених на утримання рослин, продуктів 
рослинного походження, шкідливих організмів та агентів біологічного захисту 
рослин щодо яких є підозра стосовно наявності карантинних шкідливих 
організмів на карантинних станціях або ізольованих об’єктах для утримання – 
до Переліку карантинних станцій та ізольованих об’єктів для утримання;
4)уповноважені лабораторії, референс-лабораторії – до Державного 
реєстру лабораторій у сфері захисту рослин.
6.  Компетентний орган проводить перевірки уповноважених осіб у разі 
необхідності, але не рідше одного разу на рік. Якщо за результатами проведеної 
ним перевірки виявлено невідповідність вимогам, відповідно до яких її 
уповноважено, та/або виявлений факт невиконання або неналежного виконання 
уповноваженою особою наданих їй повноважень, компетентний орган інформує 
про це центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, не пізніше наступного 
робочого дня після проведення перевірки.
7.Уповноважена особа у сфері захисту рослин позбавляється 
уповноваження за рішенням центрального органу виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, у 
разі:
1)інформації компетентного органу про виявлену невідповідність вимогам, 
відповідно до яких її уповноважено, та/або виявлений факт невиконання або 
неналежного виконання уповноваженою особою наданих їй повноважень;
2)ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи;
3)подання нею заяви про припинення уповноваження;
8.Рішення про позбавлення уповноваження надається компетентному 
органу не пізніше наступного робочого дня після його прийняття та є підставою 
для виключення компетентним органом особи з відповідного Державного 
реєстру.37
9.Уповноважені особи та їх працівники за свої протиправні дії, рішення чи 
бездіяльність несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або 
кримінальну відповідальність.
10..Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, 
діями чи бездіяльністю уповноваженої особи або її працівника у зв’язку із 
здійсненням державного контролю, відшкодовується уповноваженою особою 
незалежно від вини такої особи або її працівника.
Стаття 29. Вимоги до уповноважених осіб у сфері захисту рослин
1.Особи у сфері захисту рослин не можуть бути уповноважені, якщо у них 
існує будь-який конфлікт інтересів з особами, які здійснюють заходи 
державного контролю та інші офіційні заходи.
2.Професійний оператор уповноважується на видачу паспорту рослини, 
якщо він: 
1) має спеціальні знання у сфері захисту рослин, пов’язані з перевіркою 
рослин, продуктів рослинного походження на наявність шкідливих організмів (у 
випадку, якщо професійним оператором є фізична особа), або перебуває у 
трудових та/або цивільно-правових відносинах з особою, що має такі спеціальні 
знання.
 Відповідність володіння спеціальними знаннями підтверджується 
дипломом про вищу освіту за спеціальністю агрономія та/або захист і карантин 
рослин, або документом (сертифікатом), що засвідчує проходження 
відповідного навчання;
2) здатний забезпечувати простежуваність у сфері захисту рослин.
3.Професійний оператор уповноважується на нанесення маркування на 
дерев’яний пакувальний матеріал, якщо він:
1) має спеціальні знання щодо обробки дерев’яного пакувального матеріалу 
(у випадку, якщо професійним оператором є фізична особа), або перебуває у 
трудових та/або цивільно-правових відносинах з особою, що має такі спеціальні 
знання.
Відповідність володіння спеціальними знаннями підтверджується 
дипломом про вищу освіту за спеціальністю агрономія та/або захист і карантин 
рослин, або документом (сертифікатом), що засвідчує проходження 
відповідного навчання;
2) має належне обладнання, необхідне для проведення обробки.
Вимоги до виробництва дерев’яного пакувального матеріалу та нанесення 
маркування на нього затверджуються центральним органом виконавчої влади, 38
що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин.
4.Організації, установи та/або заклади уповноважуються на здійснення 
навчання щодо безпечного поводження із засобами захисту рослин, якщо вони 
мають достатній рівень матеріально-технічного забезпечення для проведення 
навчання та відповідний персонал.
5.Суб’єкт господарювання уповноважується на здійснення технічного 
огляду обладнання, якщо:
1)одним із видів його статутної діяльності є організація та проведення 
технічного огляду обладнання для застування засобів захисту рослин;
2)він є акредитованим для здійснення технічного огляду 
сільськогосподарських машин, у тому числі обладнання, яке використовується 
для застосування засобів захисту рослин, щодо відповідності установи вимогам 
до стандартів ISO/IEC 17025, ДСТУ ISO 17025 або інших стандартів, якими їх 
замінено;
3)має належне обладнання, інструменти, устаткування та інші технічні 
засоби, необхідні для здійснення технічного огляду обладнання для застування 
засобів захисту рослин.
6.Професійний оператор уповноважується на утримання рослин, продуктів 
рослинного походження, шкідливих організмів та агентів біологічного захисту 
рослин щодо яких є підозра на наявність карантинних шкідливих організмів на 
карантинних станціях або ізольованих об’єктах для утримання, якщо він: 
1)має обладнання та інфраструктуру, необхідні для утримання рослин, 
продуктів рослинного походження, шкідливих організмів та агентів 
біологічного захисту рослин;
2)має достатню кількість підготовленого й досвідченого персоналу 
відповідної кваліфікації;
3)акредитований відповідно до стандартів ISO/IEC 17025, ДСТУ ISO 
17025 або інших стандартів, якими їх замінено.
7.Лабораторії уповноважуються на відбір зразків та проведення 
лабораторних досліджень, валідацію методів лабораторних досліджень, а також 
інших функцій відповідно до цього Закону.
Розділ ІІІ
СИСТЕМА ЗАХИСТУ РОСЛИН
Стаття 30. Інтегрована система захисту рослин
1.Інтегрована система захисту рослин базується на застосуванні комплексу 
методів захисту рослин (хімічного, механічного, біологічного, агротехнічного, 39
імунологічного тощо), які перешкоджають розвитку шкідливих організмів і 
підтримують використання засобів захисту рослин на рівні, який є економічно й 
екологічно виправданим та зменшує або зводить до мінімуму ризики для 
здоров’я людини та навколишнього природного середовища.
2.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, компетентний орган, інші 
центральні органи виконавчої влади органи місцевого самоврядування, місцеві 
органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом, та науково-
дослідні установи сприяють впровадженню інтегрованої системи захисту 
рослин. 
3.Професійні користувачі, дистриб’ютори, консультанти та фізичні особи 
зобов’язані вживати всіх необхідних заходів для впровадження інтегрованої 
системи захисту рослин з метою зменшення використання засобів захисту 
рослин. 
4.Компетентний орган забезпечує професійних користувачів, 
дистриб’юторів, консультантів та фізичних осіб інформацією про 
фітосанітарний стан посівів сільськогосподарських культур, багаторічних 
насаджень, ЕПШ шкідливих організмів, а також рекомендовані заходи захисту 
рослин та оптимальні терміни їх проведення, шляхом розміщення такої 
інформації на своєму веб-сайті або в інший спосіб, який визначить 
компетентний орган.
5.Загальними принципами інтегрованого захисту рослин є:
1)попередження та/або здійснення заходів захисту рослин від шкідливих 
організмів шляхом поєднання різних дій, щонайменше таких як:
дотримання сівозміни, оптимальних строків посіву (саджання) і щільності 
посіву (саджання); 
використання стійких до шкідливих організмів сортів рослин і 
сертифікованого насіння та садивного матеріалу;
забезпечення збалансованого застосування агрохімікатів і оптимального 
водного режиму;
дезінфекція ґрунту, видалення уражених рослин, частин рослин і 
рослинних решток;
очищення сільськогосподарської техніки та обладнання;
2)спостереження щодо розвитку і поширення шкідливих організмів за 
допомогою:
обстеження та моніторингу щодо розвитку і поширенням шкідливих 
організмів; 
прогнозування розвитку і поширення шкідливих організмів; 40
надання рекомендацій щодо здійснення заходів захисту рослин від 
шкідливих організмів з урахуванням даних спостереження  щодо розвитку і 
поширення шкідливих організмів;
3)прийняття обґрунтованих рішень про необхідність, строки, методи та 
заходи захисту рослин приймається на підставі результатів спостереження щодо 
розвитку і поширення та з врахуванням ґрунтово-кліматичних, погодних умов, 
ЕПШ шкідливого організму;
4)застосування нехімічних методів захисту рослин, за умови, що такі 
методи забезпечують відповідний рівень захисту рослин від шкідливих 
організмів та збереження врожаю;
5)додержання регламентів застосування засобів захисту рослин;
6)проведення оцінки ефективності заходів захисту рослин на підставі 
даних щодо використання засобів захисту рослин та результатів спостереження 
щодо шкідливих організмів.
6.Впровадження інтегрованої системи захисту рослин може здійснюватися 
за рахунок коштів Державного бюджету України та інших не заборонених 
джерел фінансування.
7.Біологічний метод захисту рослин передбачає здійснення біологічного 
контролю за шкідливими організмами шляхом застосування агентів 
біологічного захисту рослин. Вимоги до застосування агентів біологічного 
захисту рослин, що можуть бути використані з метою біологічного контролю за 
шкідливими організмами, та їх обліку визначаються центральним органом 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин. Компетентний орган веде облік щодо виробництва та 
застосування агентів біологічного захисту рослин. 
Стаття 31. Спостереження та фітосанітарний прогноз розвитку й 
поширення шкідливих організмів, які не є регульованими шкідливими 
організмами
1.Спостереження (моніторинг та/або обстеження) та фітосанітарний 
прогноз розвитку й поширення шкідливих організмів, які не є регульованими 
шкідливими організмами, здійснюється компетентним органом на регулярній 
основі шляхом:
1)проведення систематичних спостережень за фенологічними фазами 
розвитку сільськогосподарських культур у співвідношенні зі стадіями розвитку 
шкідливих організмів, за якісними характеристиками популяцій шкідливих 
організмів, а також проведення маршрутних обстежень за допомогою візуальної 
перевірки та інструментальних методів;
2)визначення ареалу та зон поширення й шкідливості шкідливих 41
організмів;
3)виявлення вогнищ шкідливих організмів з метою здійснення заходів 
захисту рослин і запобігання їх поширенню;
4)аналізу фітосанітарного стану посівів, фенологічних, вікових і 
просторових структур популяцій шкідливих організмів та їх поширення з метою 
розробки фітосанітарного прогнозу їх розвитку;
5)встановлення фітосанітарного стану території України.
2.Інформація про фітосанітарний стан посівів сільськогосподарських 
культур, багаторічних насаджень, ЕПШ шкідливих організмів, а також 
рекомендовані заходи захисту рослин та оптимальні терміни їх проведення, 
розміщується компетентним органом на своєму веб-сайті або в інший спосіб, 
який визначить компетентний орган.
3.Оператори ринку, діяльність яких пов’язана з вирощуванням рослин, 
багаторічних насаджень, рослинності закритого ґрунту, переробкою, 
зберіганням рослин, продуктів рослинного походження здійснюють нагляд за 
фітосанітарним станом, і в разі виявлення масового поширення шкідливих 
організмів, які не є регульованими шкідливими організмами, звертаються до 
компетентного органу про:
1)обстеження державним фітосанітарним інспектором 
сільськогосподарських та інших угідь, посівів,  багаторічних насаджень, місць 
зберігання та переробки рослин, продуктів рослинного походження з  метою 
встановлення їх фітосанітарного стану та/або,
2)надання рекомендацій щодо проведення заходів захисту рослин із метою 
локалізації та/або ліквідації шкідливих організмів, а також про оптимальні 
терміни проведення таких заходів. 
4.Порядок здійснення спостереження та формування фітосанітарного 
прогнозу розвитку і поширення шкідливих організмів, які не є регульованими 
шкідливими організмами, затверджує центральний орган виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
5.Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук 
України та інші наукові, науково-дослідні установи та організації сприяють 
компетентному органу в  науковому забезпеченні сфери захисту рослин
6.Компетентний орган має право залучати установи та організації, 
зазначені в частині  п’ятій цієї статті, до формування фітосанітарного прогнозу 
розвитку і поширення шкідливих організмів, які не є регульованими 
шкідливими організмами.
Стаття 32. Оцінка ризику та визначення належного рівня фітосанітарного 42
захисту 
1.Для визначення належного рівня фітосанітарного захисту компетентний 
орган здійснює оцінку ризику відповідно до цієї статті.
2.Під час оцінки ризику враховуються:
1)наявні наукові обґрунтування щодо економічного порогу шкідливості, 
здатності проникнення шкідливих організмів тощо;
2)особливості виробничих процесів та способи виробництва; 
3)результати державного контролю та інших офіційних заходів;
4)поширеність шкідливих організмів;
5)наявність зон або місць виробництва або виробничих ділянок, вільних від 
шкідливих організмів;
6)відповідні екологічні та природоохоронні умови;
7)наявність карантинних (демаркованих) зон чи територій, на яких 
встановлено особливий режим захисту рослин. 
3.Під час оцінки ризику і визначення фітосанітарних заходів, які необхідно 
вжити для досягнення належного рівня фітосанітарного захисту, додатково 
враховуються такі фактори:
1)потенційна шкода з точки зору втрати виробництва або продажу в 
результаті проникнення, акліматизації чи поширення шкідливого організму;
2)вартість боротьби зі шкідливим організмом або вартість його 
викоренення;
3)співвідношення витрат та ефективності альтернативних підходів до 
обмеження ризиків.
4.Належний рівень фітосанітарного захисту встановлюється з 
урахуванням:
1)підтвердженої присутності в Україні регульованих шкідливих 
організмів;
2)ЕПШ шкідливого організму;
3)рівня ризику, прийнятного для сусідніх держав та заінтересованих 
торгівельних партнерів;
4)міжнародних стандартів, інструкцій, рекомендацій та/або інших 
міжнародних документів відповідних міжнародних організацій;
5)мінімізації негативного впливу фітосанітарних заходів на міжнародну та 
внутрішню торгівлю;
6)необхідності уникнення довільного та/або невиправданого встановлення 
у різних ситуаціях різних рівнів належного фітосанітарного захисту, якщо такі 43
відмінності призводять до дискримінації або прихованого обмеження 
міжнародної або внутрішньої торгівлі.
Стаття 33. Аналіз фітосанітарного ризику та управління ним
1.Аналіз фітосанітарного ризику здійснюється компетентним органом 
відповідно до порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, 
що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин.
2.Аналіз фітосанітарного ризику розміщується на офіційному веб-сайті 
компетентного органу та повинен містити принаймні таку інформацію:
1)мета аналізу фітосанітарного ризику;
2)виявлення регульованих шкідливих організмів та шляхів (носії, тип 
передачі), які сприяють їх проникненню, акліматизації та поширенню;
3)джерела інформації;
4)висновки оцінки фітосанітарного ризику, включаючи вірогідність 
завдання шкоди рослинам та наслідки, що можуть бути цим викликані;
5)визначені варіанти управління фітосанітарним ризиком та причини, за 
якими відхиляються альтернативні варіанти.
3.Управління фітосанітарним ризиком полягає у зменшенні ризику для 
життя та здоров’я рослин відповідно до належного рівня фітосанітарного 
захисту, який встановлений в Україні.
4.При розгляді альтернативних варіантів зменшення ризику проникнення 
та акліматизації регульованих шкідливих організмів від імпортних рослин, 
продуктів рослинного походження або інших об’єктів, обрані фітосанітарні 
заходи не повинні обмежувати торгівлю більше, ніж це є необхідним для 
досягнення належного рівня фітосанітарного захисту, враховуючи технічну та 
економічну доцільність запропонованих альтернативних заходів.
Стаття 34. Переліки для цілей державного контролю та інших офіційних 
заходів у сфері захисту рослин
1.Державному контролю та іншим офіційним заходам підлягають рослини, 
продукти рослинного походження або інші об’єкти, засоби захисту рослин, 
агенти біологічного захисту рослин включені до таких переліків: 
1)Перелік заборонених до ввезення (пересилання) на митну територію 
України рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів;
2)Перелік рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, 
агентів біологічного захисту рослин, ввезення (пересилання) на митну 44
територію України яких дозволено за умови дотримання спеціальних вимог, 
визначених цим переліком;
3)Перелік рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, 
ввезення (пересилання) яких на митну територію України здійснюється у 
супроводі фітосанітарного сертифіката;
4)Перелік засобів захисту рослин згідно з УКТЗЕД, дозволених для 
ввезення (пересилання) на митну територію України;
5)Перелік рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, 
переміщення яких територією України дозволено виключно в супроводі 
паспорту рослини;
6)Перелік рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів та 
їх кількість, що дозволені до ввезення (пересилання) на митну територію 
України у ручній поклажі, багажі або поштовому відправленні.
2.Переліки для цілей державного контролю та інших офіційних заходів у 
сфері захисту рослин складаються з урахуванням міжнародних та національних 
стандартів, інструкцій та рекомендацій, а також з урахуванням: 
1)країни походження або частини країни походження;
2)результатів оцінки фітосанітарного ризику;
3)статусу шкідливих організмів іноземної держави та/або України;
4)результатів моніторингу (обстежень);
5)нової науково обґрунтованої інформації;
6)коду згідно з УКТ ЗЕД та, за необхідності, інших характеристик.
3.Переліки для цілей державного контролю та інших офіційних заходів у 
сфері захисту рослин затверджуються Кабінетом Міністрів України та 
розміщуються на офіційному веб-сайті компетентного органу. 
Стаття 35. Особливий режим захисту рослин
1.У разі масового розвитку й поширення особливо небезпечних шкідливих 
організмів, потреби у додаткових заходах та/або ресурсах щодо їх локалізації і 
ліквідації на певній території запроваджується особливий режим захисту 
рослин. Порядок запровадження та скасування особливого режиму захисту 
рослин та Перелік особливо небезпечних шкідливих організмів встановлюються 
Кабінетом Міністрів України.
2.У разі масового розвитку і поширення особливо небезпечних шкідливих 
організмів головні державні фітосанітарні інспектори Автономної Республіки 
Крим, областей або їх заступники упродовж однієї доби після виявлення 
масового поширення особливо небезпечних шкідливих організмів вносять 45
подання про запровадження особливого режиму захисту рослин до відповідного 
органу місцевого самоврядування, місцевого органу виконавчої влади або 
Кабінету Міністрів України.
Територія особливого режиму захисту рослин встановлюється у межах 
населеного пункту, району, області відповідним органом місцевого 
самоврядування чи місцевим органом виконавчої влади, а в межах кількох 
областей – Кабінетом Міністрів України. 
3.Орган, який прийняв рішення про запровадження або скасування 
особливого режиму захисту рослин, невідкладно оприлюднює таке рішення на 
своєму офіційному веб-сайті та всіма доступними засобами доносить зміст 
цього рішення до органів влади та осіб, яких воно стосується. 
4.Під час дії особливого режиму захисту рослин здійснюються заходи з 
локалізації і ліквідації особливо небезпечних шкідливих організмів у межах 
населеного пункту, району, області, а також інші заходи, передбачені рішенням 
про запровадження особливого режиму захисту рослин.
5.Якщо це передбачено рішенням про запровадження особливого режиму 
захисту рослин, до заходів, зазначених у частини четвертій цієї статті, можуть 
бути залучені та використані державні, комунальні та/або приватні ресурси 
(матеріальні, людські, наукові тощо), включаючи ресурси підприємств, установ 
і організацій, незалежно від форми власності, та ресурси фізичних осіб. У такому 
разі відшкодування витрат, які будуть понесені, здійснюється відповідно до 
цього Закону.
6.Особливий режим захисту рослин може бути скасований органом, який 
прийняв рішення про його запровадження, раніше закінчення строку, на який 
він був запроваджений, у разі усунення обставин, що обумовили необхідність 
його запровадження.
Стаття 36. Національний план дій
1.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, спільно з іншими 
центральними органами виконавчої влади у межах їхньої компетенції, та з 
урахуванням позиції громадських об’єднань та наукових установ розробляє 
Національний план дій щодо зменшення ризиків та негативних наслідків 
використання засобів захисту рослин для здоров’я людей та навколишнього 
природного середовища (далі – Національний план дій), який включає 
впровадження інтегрованої системи захисту рослин та встановлює кількісні цілі, 
завдання і заходи.
2.Національний план дій розробляється центральним органом виконавчої 
влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин, на п’ять років та затверджується Кабінетом Міністрів України. Проект 
Національного плану дій подається на розгляд Кабінету Міністрів України не 46
пізніше, ніж за шість місяців до закінчення строку дії чинного Національного 
плану заходів та затверджується не пізніше закінчення строку його дії.
3.Національний план дій включає механізми впровадження інтегрованої 
системи захисту рослин та базується на пріоритетах і завданнях державної 
політики у сфері захисту рослин, визначених цим Законом.
4.Основні положення Національного плану дій повинні передбачати:
1)кількісні цілі, завдання і заходи для зниження ризиків та наслідків 
використання засобів захисту рослин для здоров’я людини і навколишнього 
природного середовища та механізми впровадження з цією метою загальних 
принципів інтегрованої системи захисту рослин; 
2)показники оцінки результативності досягнення кількісних цілей, 
виконання завдань і здійснення заходів;
3)строки забезпечення досягнення кількісних цілей, виконання завдань і 
здійснення заходів;
4)фінансове забезпечення досягнення кількісних цілей, виконання завдань 
і здійснення заходів. 
5.Національний план дій повинен містити інструменти моніторингу, які 
дозволяють оцінювати показники ризиків поводження із засобами захисту 
рослин. Методика розрахунку показників ризику поводження із засобами 
захисту рослин затверджується центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
6.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, щорічно здійснює 
моніторинг реалізації Національного плану дій шляхом відстеження та 
порівняння фактично отриманих значень індикаторів оцінки досягнення 
кількісних цілей, результативності виконання завдань і заходів із їх 
прогнозними значеннями.
7.Моніторинг реалізації Національного плану дій здійснюється 
центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин, із залученням громадських об’єднань 
та наукових установ на підставі даних офіційної статистики, інформації 
міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.
8.Результати моніторингу реалізації Національного плану дій 
публікуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, на його 
офіційному веб-сайті не пізніше 1 квітня року, наступного за моніторинговим. 
9.За результатами моніторингу реалізації Національного плану дій 
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин, подає Кабінету Міністрів України 47
пропозиції щодо внесення до Національного плану дій відповідних змін (за 
необхідності).
Стаття 37. Поширення знань про засоби захисту рослин та наслідки їх 
застосування
1.Компетентний орган вживає заходів для узагальнення інформації та 
інформування громадськості, реалізації інформаційно-просвітницьких програм, 
а також доступності громадськості до точної і збалансованої інформації про 
засоби захисту рослин та переваги застосування нехімічних методів захисту 
рослин в якості альтернативи застосування хімічних засобів захисту рослин.
2.Центральний орган виконавчої влади, що формує політику в сфері 
охорони здоров’я, до повноважень якого належить відстеження інформації про 
випадки гострих отруєнь засобами захисту рослин, а також, розвитку хронічних 
отруєнь серед груп, які можуть регулярно піддаватися впливу засобів захисту 
рослин, забезпечує вільний доступ до інформації про такі випадки на своєму 
офіційному веб-сайті, крім випадків, передбачених Законом України «Про 
доступ до публічної інформації».
Розділ IV
ШКІДЛИВІ ОРГАНІЗМИ
Стаття 38. Перелік регульованих шкідливих організмів України
1.Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин, за поданням компетентного 
органу затверджує Перелік регульованих шкідливих організмів України, який 
включає наступні списки:
1)карантинних шкідливих організмів, які відсутні в Україні (Список А-1);
2)карантинних шкідливих організмів, які обмежено поширені в Україні 
(Список А-2);
3)регульованих некарантинних шкідливих організмів (Список РНШО).
2.Перелік регульованих шкідливих організмів України встановлюється на 
основі переліків шкідливих організмів, які занесені до списків А-1 та А-2 
Європейської та Середземноморської організації захисту рослин та/або списків 
інших відповідних міжнародних організацій, з урахуванням критеріїв, 
визначених у статті 40 цього Закону, якщо на основі оцінки фітосанітарного 
ризику встановлено високий рівень вірогідності проникнення та поширення 
таких шкідливих організмів на територію України, та пов’язаних з цим 
потенційних економічних наслідків. 48
3.Перелік регульованих шкідливих організмів України повинен містити 
наукові назви (латинською та українською мовою) таких регульованих 
шкідливих організмів, а у випадку відсутності наукових назв латинською мовою 
– зазначається назва регульованого шкідливого організму англійською мовою.
4.Список РНШО Переліку регульованих шкідливих організмів України 
додатково містить наступну інформацію:
1)ботанічний таксон, назва видів та/або родин рослин, насіннєвого та/або 
садивного матеріалу з якими можуть поширюватись регульовані некарантинні 
шкідливі організми;
2)допустимий поріг наявності регульованих некарантинних шкідливих 
організмів для відповідних рослин.
5.Перелік регульованих шкідливих організмів України поновлюється за 
необхідності відповідно до статусу шкідливих організмів в Україні та змін у 
переліках А-1 та А-2 Європейської та Середземноморської організації захисту 
рослин.
6.Перелік регульованих шкідливих організмів публікується на офіційному 
веб-сайті компетентного органу.
Стаття 39. Карантинний шкідливий організм
1.Шкідливий організм набуває статусу карантинного шкідливого 
організму в разі його відповідності таким критеріям:
1)його ідентифіковано;
2)він відсутній або обмежено поширений на території України; 
3)він здатний до проникнення, акліматизації та поширення на території 
України, або на її частині, де був відсутнім; 
4)його проникнення, акліматизація та поширення матиме негативний 
економічний, екологічний або соціальний вплив на території України або на її 
частині;
5)фітосанітарні заходи для попередження проникнення, акліматизації, 
поширення, або зменшення ризиків та впливу такого шкідливого організму в 
межах відповідної території, є загальновідомими та ефективними.
2.Шкідливі організми набувають статусу карантинних шкідливих 
організмів на підставі проведеного аналізу фітосанітарного ризику та 
включаються до Переліку регульованих шкідливих організмів України, а саме 
до одного із наступних списків:
1)карантинні шкідливі організми, відсутні в Україні (Список А-1);
2)карантинні шкідливі організми, обмежено поширені в Україні (Список А-
2).49
3.Ввезення (пересилання) на митну територію України, переміщення в її 
межах, утримання або розмноження карантинних шкідливих організмів 
заборонено, крім випадків передбачених, цим Законом.
4.За наявності обґрунтованої підозри або інформації щодо присутності на 
території України карантинного шкідливого організму державний 
фітосанітарний інспектор невідкладно видає розпорядження про застосування 
фітосанітарних заходів, спрямованих на усунення ризику поширення такого 
карантинного шкідливого організму до підтвердження його присутності або 
відсутності.
5.Розпорядження про застосування фітосанітарних заходів, спрямованих 
на усунення ризику поширення карантинного шкідливого організму, є 
обов’язковим для виконання всіма особами, органами державної влади та 
органами місцевого самоврядування.
Стаття 40. Регульований некарантинний шкідливий організм
1.Шкідливий організм набуває статусу регульованого некарантинного 
шкідливого організму в разі його відповідності таким критеріям:
1)його ідентифіковано;
2)він був виявлений на території України;
3)він не належить до карантинних шкідливих організмів;
4)він поширюється з насінням та/або садивним матеріалом;
5)його присутність на насіннєвому та/або садивному матеріалі має 
неприйнятний економічний вплив при використанні цього насіннєвого та/або 
садивного матеріалу.
2.Шкідливі організми, які набули статусу регульованих некарантинних 
шкідливих організмів включаються до Списку РНШО Переліку регульованих 
шкідливих організмів України.
3.Ввезення (пересилання) на митну територію України або переміщення в 
її межах регульованих некарантинних шкідливих організмів та зараженого ними 
насіннєвого та/або садивного матеріалу заборонено, крім випадків:
1)ввезення (пересилання) на митну територію України або переміщення в 
її межах для цілей державного випробування, наукових або освітніх цілей, 
сортового відбору або розмноження;
2)переміщення територією України рослин, призначених для посадки 
(сівби), виключно між виробничими потужностями (місцями виробництва) 
відповідного професійного оператора;
3)переміщення територією України рослин, призначених для посадки 50
(сівби), виключно з метою їх подальшої обробки;
4)якщо інше встановлено фітосанітарними заходами.
Стаття 41. Дозвіл на ввезення (пересилання) на митну територію України 
регульованих шкідливих організмів і окремих видів рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів, призначених для державного 
випробування, наукових або освітніх цілей, апробації, сортового відбору або 
розмноження
1.Регульовані шкідливі організми, а також рослини, продукти рослинного 
походження та інші об’єкти, які включені до Переліку заборонених до ввезення 
(пересилання) на митну територію України рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів з урахуванням країни походження або частини 
країни походження, ввозяться на митну територію України у супроводі дозволу 
на ввезення (пересилання) на митну територію України регульованих шкідливих 
організмів і окремих видів рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів, призначених для державного випробування, наукових або освітніх 
цілей, апробації, сортового відбору або розмноження (далі – дозвіл на ввезення 
(пересилання).
2.Дозвіл на ввезення (пересилання) регульованих шкідливих організмів, 
рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, які планується 
ввозити на митну територію України для державного випробування, наукових 
або освітніх цілей, апробації, сортового відбору або розмноження видається 
компетентним органом та погоджується з компетентним органом іншої держави 
(держави-експортера).
3.З метою усунення ризику акліматизації та поширення регульованих 
шкідливих організмів, компетентний орган визначає умови для дій, 
передбачених частиною першої цієї статті з урахуванням: сутності, біології, 
шляхів поширення, запланованих дій з рослинами, продуктами рослинного 
походження та іншими об’єктами, регульованими шкідливими організмами, 
характеру взаємодії їх з навколишнім природнім середовищем , інших 
відповідних факторів, які стосуються ризику.
4.При оформленні дозволу на ввезення (пересилання) компетентний орган 
має право обмежити:
1)кількість регульованих шкідливих організмів, рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів до кількості, достатньої для 
здійснення відповідних дій із ними, враховуючи матеріально-технічні засоби 
місця утримання;
2)період часу виконання відповідних дій.
5.Заява для отримання дозволу на ввезення (пересилання) повинна містити:51
1)мету ввезення (пересилання) на митну територію України;
2)інформацію про оператора ринку,
3)наукову назву регульованого шкідливого організму, у в тому числі 
посилання на публікації інформації про такі шкідливі організми, назви рослин 
(в тому числі і назву ботанічного таксону), продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів; 
4)кількість регульованих шкідливих організмів або рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів;
5)інформацію про країну походження та державу-експортера 
регульованого шкідливого організму або рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів; 
6)період часу проведення дій, зазначених в частині першій цієї статті;
7)інформацію про пункт ввезення (пересилання) на митну територію 
України; 
8)інформацію про місце проведення діяльності (карантинна станція або 
ізольований об’єкт для утримання) із зазначенням наявних умов щодо 
проведення державного випробування, наукових або освітніх цілей, апробації, 
сортового відбору або розмноження; 
9)інформацію про наукову і технічну компетенції персоналу, який буде 
задіяний, із закріпленням особи, відповідальної за діяльність;
10)  обґрунтування потрібної кількості регульованих шкідливих організмів, 
рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів;
11)  інформацію про подальші дії з регульованими шкідливими організмами 
і окремими видами рослин, продуктами рослинного походження та іншими 
об’єктами після проведення офіційного тестування, наукових або освітніх цілей, 
досліджень, сортового відбору або розмноження;
12)  дату та підпис заявника чи уповноваженої ним особи.  
До заяви також додаються перелік заходів, спрямованих на локалізацію та 
ліквідацію регульованих шкідливих організмів у разі їх ненавмисного 
вивільнення та поширення та копія документа про внесення плати.
6.Дозвіл на ввезення (пересилання) є одноразовим та чинним із дня його 
видачі до закінчення періоду часу виконання відповідних дій із регульованим 
шкідливим організмом або рослинами, продуктами рослинного походження та 
іншими об’єктами.
7.Компетентний орган в особі Головного державного фітосанітарного 
інспектора області або його заступників у строк не пізніше десяти робочих днів 
після отримання заяви, документів та відомостей, передбачених частиною 
п’ятою цієї статті, приймає рішення про перевірку відомостей та здійснення 52
аудиту наявних місць та умов для дій, передбачених у частині першій цієї статті, 
щодо:
1)відсутності на території, прилеглій до приміщення, рослин та/або 
організмів, які можуть поширювати регульовані шкідливі організми;
2)наявності  карантинної станції або ізольованого об’єкта для утримання та 
обладнання;
3)обмеження доступу до приміщень та обладнання;
4)системи безпеки у приміщеннях, яка гарантує ізоляцію регульованих 
шкідливих організмів України, рослин, продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів;
5)наявності умов, які забезпечують контроль за розмноженням;
6)наявності умов, для здійснення діяльності в кількості та обсягах, 
заявлених заявником;
7)наявності засобів та умов для знищення регульованих шкідливих 
організмів або рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів 
після здійснення діяльності;
8)наявності персоналу, який є науково та технічно компетентний для 
виконання дій з регульованим шкідливим організмом або рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами.
8.На підставі рішення Головного державного фітосанітарного інспектора 
(або посадової особи, на яку покладено виконання його обов’язків) 
територіальний орган компетентного органу здійснює аудит дотримання умов, 
визначених у частині сьомій цієї статті.
9.За результатами аудиту складається акт аудиту наявних місць та умов для 
державного випробування, наукових або освітніх цілей, апробації, сортового 
відбору або розмноження.
10.Рішення про видачу або про відмову у видачі дозволу на ввезення 
(пересилання) приймається Головним державним фітосанітарним інспектором 
України (або особою, на яку покладено виконання його обов’язків) не пізніше 
30 календарних днів з дня отримання компетентним органом документів та 
відомостей, передбачених цією статтею та на підставі подання головних 
державних фітосанітарних інспекторів областей або їх заступників. 
11.Підставами для відмови у видачі дозволу на ввезення (пересилання) є:
1)подання неповного пакета документів та/або інформації, передбачених 
частиною п’ятою цієї статті;
2)виявлення у поданих документах та/або інформації недостовірних 
відомостей;53
3)невідповідність заявлених відомостей, місць та/або умов вимогам 
частини п’ятої та дев’ятої цієї статті та/або вимогам інших фітосанітарних 
заходів, про що зазначено в акті аудиту;
4)непогодження дозволу компетентного органу іншої держави (держави-
експортера); 
5)відсутність місця утримання в Переліку карантинних станцій та 
ізольованих об’єктів для утримання;
6)відсутність документа про оплату або невідповідність встановленому 
розміру плати.
12.Відмова у видачі дозволу на ввезення (пересилання) з підстав, не 
передбачених частиною одинадцятою цієї статті, забороняється.
13.У разі прийняття Головним державним фітосанітарним інспектором 
України рішення про відмову у видачі дозволу на ввезення (пересилання), 
заявнику надсилається (надається) рішення про таку відмову.
14.Компетентний орган здійснює аудит під час державного 
випробування, наукових чи освітніх цілей, апробації, сортового відбору або 
розмноження, який передбачає дотримання фітосанітарних заходів та 
необхідність перевірки наступних умов:
1)утримання регульованого шкідливого організму, рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів відповідно до вимог фітосанітарних 
заходів, які зазначені у дозволі на ввезення (пересилання);
2)виконання дій з регульованими шкідливими організмами, рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами в місці утримання, які 
відповідають умовам, зазначеним у статті 42 цього Закону, та які зазначені у 
дозволі на ввезення (пересилання).
15.Компетентний орган має право анулювати дозвіл на ввезення 
(пересилання) у разі невідповідності вимогам, встановленим до карантинних 
станцій або ізольованих об’єктів для утримання, виявлених компетентним 
органом при проведенні їх аудиту. Регульовані шкідливі організми, рослини, 
продукти рослинного походження та інші об’єкти в такому випадку підлягають 
знищенню під контролем державного фітосанітарного інспектора.
16.Видача, переоформлення, анулювання та відмова у видачі дозволу на 
ввезення (пересилання) здійснюються з підстав, у порядку та строки, що 
встановлені цим Законом та Законом України «Про дозвільну систему у сфері 
господарської діяльності».
17.Порядок проведення аудиту наявних місць та умов для державного 
випробування, наукових чи освітніх цілей, апробації, сортового відбору або 
розмноження регульованих шкідливих організмів і окремих видів рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів затверджується Кабінетом 54
Міністрів України.
18.Порядок видачі, переоформлення та анулювання, відмови у видачі 
дозволу на ввезення (пересилання) на митну територію України регульованих 
шкідливих організмів і окремих видів рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів, призначених для державного випробування, 
наукових або освітніх цілей, апробації, сортового відбору або розмноження, 
його форма, затверджується Кабінетом Міністрів України. 
19.За видачу дозволу на ввезення (пересилання) справляється плата в 
розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір плати має 
дорівнювати фактичним витратам на надання такого дозволу.
20.Переоформлення та анулювання дозволу для ввезення (пересилання) 
здійснюється безоплатно.
Стаття 42. Карантинні станції та ізольовані об’єкти для утримання 
1.У разі виникнення підозри на наявність регульованих шкідливих 
організмів рослини, продукти рослинного походження, шкідливі організми 
повинні утримуватися:
1)на карантинних станціях – при ввезені на митну територію України на 
період проведення відповідних фітосанітарних процедур;
2)на ізольованих об’єктах для утримання – в інших випадках.
2.Для отримання статусу карантинної станції або ізольованого об’єкту для 
утримання, місце утримання повинно відповідати вимогам, які 
унеможливлюють переміщення з або до карантинної станції карантинних 
організмів, а також інших шкідливих організмів, які здатні переноситися з 
рослинами, продуктами рослинного походження або іншими об’єктами, з 
урахуванням їх біології, у тому числі вимогам до: 
1)місця розташування;
2)матеріально-технічних засобів, у тому числі до устаткування,  
оснащення, інвентарю, іншого обладнання тощо;
3)персоналу,  технічних і операційних процедур, зберігання документації;
4)обладнання та приміщень для обробки та утилізації регульованих 
шкідливих організмів, рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів, їх відходів, приміщень та обладнання яке використовувалось на 
території; 
5)плану дій за надзвичайних обставин, пов’язаних із запобіганням 
поширенню регульованих шкідливих організмів.55
3.Місце утримання набуває статусу карантинної станції або ізольованого 
об’єкту для утримання з дати прийняття рішення компетентним органом та 
протягом трьох календарних днів вноситься до Переліку карантинних станцій та 
ізольованих об’єктів для утримання.
4.Рішення про надання статусу карантинної станції або ізольованого 
об’єкту для утримання видається компетентним органом терміном на три роки.
5.Компетентний орган в залежності від фітосанітарного ризику повинен 
забезпечити аудит карантинних станцій та ізольованих об’єктів для утримання, 
з метою їх відповідності фітосанітарним заходам, встановлених до таких 
карантинних станцій.
6.Забороняється переміщення рослин, продуктів рослинного походження 
та інших об’єктів, заражених регульованими шкідливими організмами, за межі 
території карантинної станції та ізольованого об’єкту для утримання, крім 
випадків встановлених фітосанітарними заходами.
7.Компетентний орган погоджує переміщення рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів, заражених регульованими 
шкідливими організмами, до іншої карантинної станції, якщо переміщення 
необхідне для наукових цілей і виправдане державними випробуваннями та 
відбувається за умов, визначених компетентним органом.
8.Порядок надання і позбавлення статусу карантинної станції, ізольованого 
об’єкта для утримання, вимоги до їх діяльності, проведення аудиту карантинних 
станцій та ізольованих об’єктів для утримання затверджує центральний орган 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин.
Стаття 43. Інформування про регульовані шкідливі організми
1.Компетентний орган забезпечує невідкладне інформування професійних 
операторів, чиї рослини, продукти рослинного походження або інші об’єкти 
можуть бути зараженими регульованим шкідливим організмом, якщо будь-яка 
із зазначених нижче ситуацій матиме підтвердження компетентного органу про 
присутність:
1)на території України регульованого шкідливого організму, про 
присутність якого раніше було невідомо;
2)регульованого шкідливого організму на території, на якій раніше він був 
відсутній;
3)на території України регульованого шкідливого організму в партії 
рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів, які були ввезені, 
плануються до ввезення або переміщуються в межах території України.56
2.Невідкладне інформування професійних операторів, передбачене 
частиною першою цієї статті, здійснюється компетентним органом шляхом 
розміщення відповідної інформації на своєму офіційному веб-сайті.
3.Вимога щодо надання повідомлення, передбаченого частиною першою 
статті 44 цього Закону, не застосовується, якщо встановлена карантинна 
(демаркована) зона та державний фітосанітарний інспектор володіє 
інформацією про наявність такого організму на її території, за виключенням 
випадків щодо повідомлення про виконання або невиконання вимог 
розпорядження державного фітосанітарного інспектора.
4.Компетентний орган зобов’язаний невідкладно інформувати відповідні 
регіональні організації у сфері захисту рослин та компетентний орган іншої 
держави про виявлення регульованих шкідливих організмів, а також про 
фітосанітарні заходи, які були застосовані до таких шкідливих організмів.
5.Компетентний орган оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті 
інформацію щодо виявлення, присутності, поширення чи спалахів регульованих 
шкідливих організмів.
Стаття 44. Заходи у випадку підозри зараження регульованим шкідливим 
організмом
1.У випадку підозри зараження рослин, продуктів рослинного походження 
або інших об’єктів регульованим шкідливим організмом оператор ринку 
зобов’язаний:
1)повідомити про це компетентний орган та на його вимогу надати всю 
необхідну інформацію;
2)вжити запобіжних заходів для попередження поширення такого 
регульованого шкідливого організму.
2.Компетентний орган повинен перевірити надану інформацію про підозру 
зараження регульованим шкідливим організмом рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів та в разі її підтвердження – невідкладно видати 
розпорядження про застосування фітосанітарних заходів, спрямованих на 
усунення ризику поширення такого регульованого шкідливого організму.
Стаття 45. Локалізація та ліквідація карантинних шкідливих організмів 
України
1.У разі виявлення за результатами лабораторного дослідження 
карантинних шкідливих організмів, державний фітосанітарний інспектор 
вживає необхідних заходів для встановлення джерел та шляхів поширення таких 
організмів.57
2.Фітосанітарні заходи, спрямовані на локалізацію та ліквідацію 
карантинних шкідливих організмів, є обов’язковими до виконання будь-якими 
особами, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх 
посадовими особами.
3.У разі невиконання фітосанітарних заходів, спрямованих на локалізацію 
та ліквідацію карантинних шкідливих організмів, винні особи:
1)несуть відповідальність, визначену Кодексом України про 
адміністративні правопорушення та цим Законом;
2)відшкодовують витрати, пов’язані з локалізацією та ліквідацією 
відповідних карантинних шкідливих організмів.
4.Рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти, у тому 
числі засоби перевезення, сільськогосподарська техніка, машини та знаряддя, 
що ввозяться на територію України або вивозяться з карантинних 
(демаркованих) зон, підлягають інспектуванню, а в разі виявлення регульованих 
шкідливих організмів – обробці. 
5.У разі вивезення за межі митної території України партії вантажу, яка 
формується з декількох партій рослин, продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів, обробка може здійснюватись у місці складування, концентрації 
(нагромадження) такої партії або в транспортному засобі. 
6.У разі проведення обробки рослин, продуктів рослинного походження 
та інших об’єктів, у транспортних засобах під час перевезення їх фітосанітарний 
стан визначається державним фітосанітарним інспектором на підставі 
відповідного акта, складеного професійним користувачем, який провів таку 
обробку.
7.Контроль за проведенням обробки рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів, які не відповідають вимогам фітосанітарних 
заходів та переміщуються через державний кордон і карантинні (демарковані) 
зони, здійснює компетентний орган відповідно до Порядку контролю за 
проведенням обробки, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
8.Після обробки рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів їх фітосанітарний стан визначається державним фітосанітарним 
інспектором на підставі результатів інспектування та/або лабораторного 
дослідження.
Стаття 46. Порядок встановлення та скасування  карантинної 
(демаркованої) зони
1.У разі виявлення карантинних шкідливих організмів на території 
України, компетентний орган невідкладно здійснює фітосанітарні заходи з 58
метою локалізації та ліквідації відповідного карантинного шкідливого 
організму.
2.У разі виявлення карантинних шкідливих організмів на території України 
або її частини встановлюється карантинна (демаркована) зона, в якій 
здійснюються заходи щодо ліквідації карантинних шкідливих організмів. 
3.Карантинна (демаркована) зона складається з:
1)зараженої зони, яка включає всі рослини, які заражені або містять ознаки 
зараження відповідним карантинним шкідливим організмом, включаючи всі 
інші рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти, які можуть 
бути потенційно зараженими або здатними поширювати такий організм;
2)буферної зони, яка прилягає до зараженої зони та оточує її, крім випадків,  
якщо існують природні або штучні бар’єри, які унеможливлюють поширення 
карантинних шкідливих організмів з зараженої зони.
4.Карантинна (демаркована) зона встановлюється: у межах декількох 
областей Кабінетом Міністрів України за поданням Головного державного 
фітосанітарного інспектора України, або його заступників; на території 
Автономної Республіки Крим, областей, декількох районів, району, населеного 
пункту чи території окремого господарства – відповідно Радою міністрів 
Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією за поданням 
відповідно головних державних фітосанітарних інспекторів чи державних 
фітосанітарних інспекторів. 
5.Рішення про встановлення карантинної (демаркованої) зони приймається 
протягом доби з моменту виявлення карантинних шкідливих організмів.  
6.Орган, передбачений частиною третьою цієї статті, приймає рішення про 
встановлення або скасування карантинної (демаркованої) зони, протягом доби 
оприлюднює таке рішення в офіційних друкованих виданнях, на своєму 
офіційному веб-сайті або іншим шляхом, що забезпечить доступ громадськості 
до такої інформації. Рішення набирає чинності з дня, наступного за днем його 
опублікування. 
7.Рішення про встановлення карантинної (демаркованої) зони має містити 
інформацію про: 
1)обставини, що спричинили прийняття такого рішення, включаючи 
ідентифікацію конкретного карантинного шкідливого організму; 
2)межі карантинної (демаркованої) зони;
3)межі буферної зони; 
4)час, з якого встановлюється карантинна (демаркована) зона; 
5)фітосанітарні заходи, що здійснюються в карантинній (демаркованій) 
зоні, включаючи фітосанітарні заходи, що здійснюються у буферній зоні; 59
6)відомості про органи та осіб, що здійснюють фітосанітарні заходи.
8.Компетентний орган розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік 
встановлених карантинних (демаркованих) зон та підтримує його в актуальному 
стані.
9.Компетентний орган здійснює спостереження кожної карантинної 
(демаркованої) зони щодо присутності карантинного шкідливого організму 
щодо якого її встановлено не рідше одного разу на рік. 
10.Прийняття рішення про зміну меж карантинної 
(демаркованої),буферної зони здійснюється за результатами проведення 
моніторингу.
11.Карантинна (демаркована) зона скасовується органом, що прийняв 
рішення про її встановлення, за поданням компетентного органу. 
12.Рішення про скасування карантинної (демаркованої) зони має містити 
інформацію про обставини, що спричинили скасування карантинної 
(демаркованої) зони, та  час, з якого скасовується карантинна (демаркована) 
зона.
13.У межах карантинної (демаркованої) зони діє заборона на вивезення з 
неї рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів, заражених 
карантинними шкідливими організмами.
14.Рослини, продукти рослинного походження або інші об’єкти, заражені 
карантинними шкідливими організмами щодо яких встановлено карантинну 
(демарковану) зону, можуть бути вивезені з неї після їх обробки та/або технічної 
переробки.
15.Рослини, продукти рослинного походження або інші об’єкти, заражені 
карантинними шкідливими організмами, які неможливо обробити і направити 
на технічну переробку, підлягають знищенню в порядку, встановленому 
законом.
Стаття 47. Вільні зони 
1.Вільна зона встановлюється на території, на якій підтверджено 
відсутність карантинного шкідливого організму, та підтримується з метою 
запобігання проникнення та поширення карантинного шкідливого організму на 
такій території. Вільна зона встановлюється на всю територію України або її 
частину та повинна мати чіткі нероздільні межі.
2.Встановлення вільної зони здійснюється компетентним органом на 
підставі проведення фітосанітарних заходів та оцінки фітосанітарного ризику з 
метою підтвердження факту відсутності карантинного шкідливого організму, 
щодо якого встановлюється вільна зона.60
3.Підтримання, за необхідності, вільної зони здійснюється компетентним 
органом шляхом здійснення фітосанітарних заходів, у тому числі спостереження 
(обстеження та/або моніторингу).
4.Порядок встановлення, підтримання та скасування вільної зони 
затверджується Кабінетом Міністрів України. 
5.Перелік встановлених вільних зон розміщується на офіційному веб-сайті 
компетентного органу та підтримується ним в актуальному стані.
6.Забороняється ввезення (переміщення) у вільну зону, заражених 
карантинним шкідливим організм щодо якого встановлено вільну зону, а також 
ввезення (переміщення) рослин, продукції рослинного походження та інших 
об’єктів, які здатні поширювати карантинний шкідливий організм щодо якого 
встановлено вільну зону, без паспорту рослини.
Стаття 48. Місце виробництва або виробнича ділянка, вільні від шкідливих 
організмів
1.Статус місця виробництва або виробничої ділянки, вільних від 
шкідливих організмів, встановлюється та скасовується компетентним органом 
на вимогу професійного оператора, що здійснює діяльність, пов’язану з 
рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами. 
2.Обстеження місця виробництва або виробничої ділянки, на яких 
встановлено та підтримується статус вільних від шкідливих організмів, 
здійснюється з урахуванням вимог частини четвертої статті 7 цього Закону.
3.Фітосанітарні заходи, необхідні для підтримання статусу місця 
виробництва або виробничої ділянки, вільних від шкідливих організмів, 
здійснюється професійним оператором, на вимогу якого встановлено статус 
місця виробництва або виробничої ділянки, вільних від шкідливих організмів.
4.Статус місця виробництва або виробничої ділянки, вільних від 
шкідливих організмів, може бути надано будь-якій виробничій одиниці 
професійного оператора, включаючи земельні ділянки, склади та інші місця 
виробництва чи зберігання рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів.
5.Встановлення статусу місця виробництва або виробничої ділянки, 
вільних від шкідливих організмів, може супроводжуватися створенням буферної 
зони: 
1)якщо шкідливий організм в силу своїх біологічних особливостей може 
легко проникнути на місце виробництва або виробничу ділянку, вільні від 
шкідливих організмів; 61
2)з урахуванням біології шкідливого організму та рівня ризику його 
занесення або проникнення.
6.Порядок встановлення, підтримання та скасування статусу місця 
виробництва або виробничої ділянки, вільних від шкідливих організмів, 
затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
7.Компетентний орган веде перелік місць виробництва або виробничих 
ділянок, вільних від шкідливих організмів та оприлюднює його на своєму веб-
сайті.
8.Розмір плати за встановлення та підтримання компетентним органом 
статусу місця виробництва або виробничої ділянки, вільних від шкідливих 
організмів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір плати має 
дорівнювати фактичним витратам на надання такого дозволу
Розділ V
ПОВОДЖЕННЯ ІЗ ЗАСОБАМИ ЗАХИСТУ РОСЛИН
Стаття 49. Основні принципи та загальні вимоги щодо поводження із 
засобами захисту рослин
1.Основними принципами щодо поводження із засобами захисту рослин є:
1)екологічна та економічна обґрунтованість доцільності здійснення заходів 
захисту рослин від шкідливих організмів; 
2)запобігання поширенню шкідливих організмів та здійснення 
профілактичних заходів (у тому числі регулярного очищення техніки та 
обладнання);
3)недопущення пошкодження рослин, погіршення їх стану та/або 
недопущення перевищення залишкової кількості засобів захисту рослин у 
рослинах, продуктах рослинного походження.
2.Поводження із засобами захисту рослин повинно відбуватися відповідно 
до правил поводження з засобами захисту рослин, затверджених центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну 
політику у сфері захисту рослин.
3.  Правила поводження з засобами захисту рослин повинні враховувати:  
1)иимоги до розміщення на ринку, зберігання, застосування та 
використання засобів захисту рослин, включаючи розбавлення та змішування 
засобів захисту рослин перед використанням;
2)вимоги до поводження із залишками засобів захисту рослин і бакових 
сумішей засобів захисту рослин;62
3)вимоги до очищення обладнання для застосування засобів захисту 
рослин після його використання.
4.Поводження з  забороненими та непридатними засобами захисту рослин 
і пакуванням засобів захисту рослин здійснюється відповідно до законодавства 
України про відходи.
5.Дистриб’ютори та консультанти під час реалізації засобів захисту 
рослин, призначених для непрофесійних користувачів, зобов’язані вживати всіх 
заходів, що мінімізують ризики при поводженні із засобами захисту рослин. Такі 
заходи щонайменше включають реалізацію засобів захисту рослин:
1)які дозволені для використання непрофесійними користувачами;
2)у готових до використання препаративних формах;
3)в  обмеженому за розміром пакуванні.
6.Професійні та непрофесійні користувачі засобів захисту рослин 
зобов’язані вживати всіх заходів для унеможливлення повторного використання 
пакування від засобів захисту рослин шляхом її розрізання, проколу та/або 
інших механічних дій.
7.Приміщення (склади) для зберігання засобів захисту рослин мають 
відповідати вимогам, встановленим законодавством України до таких 
приміщень (складів).
Стаття 50. Навчання щодо безпечного поводження із засобами захисту 
рослин
1.До діяльності, пов’язаної з поводженням із засобами захисту рослин, 
допускаються особи, які досягли 18 років та пройшли навчання щодо безпечного 
поводження із засобами захисту рослин (далі – навчання) і мають чинне 
посвідчення про проходження щодо безпечного поводження із засобами захисту 
рослин (далі – посвідчення про проходження навчання).
2.Метою навчання є забезпечення осіб, зазначених у частині першій цієї 
статті, достатніми знаннями щодо безпечного поводження із засобами захисту 
рослин з урахуванням їх професійного спрямування та обов’язків.
3.Навчання складається з основного курсу та курсу оновлення знань.
4.Програми навчання за основним курсом та курсом оновлення знань 
розробляються з урахуванням вимог частини першої цієї статті, а також класу 
небезпечності засобів захисту рослин та передбачають проведення навчання:
1)професійних користувачів, діяльність яких пов’язана з використанням 
засобів захисту рослин І класу небезпечності;
2)професійних користувачів, діяльність яких пов’язана з використанням 63
засобів захисту рослин ІV, ІІІ і ІІ класу небезпечності;
3)дистриб’юторів засобів захисту рослин (їх співробітників);
4)консультантів у сфері захисту рослин.
5.Програми навчання за основним курсом та курсом оновлення знань та 
порядок проведення навчання щодо безпечного поводження із засобами захисту 
рослин затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. За 
результатами навчання за програмою основного курсу та за програмою курсу 
оновлення знань особи складають іспит.
6.Особи, які мають вищу освіту за спеціальністю агрономія та/або захист 
і карантин рослин, мають право протягом перших п’яти років після отримання 
такої вищої освіти скласти іспит, вказаний у частині третій цієї статті, без 
проходження основного курсу навчання.
7.Наявність достатніх знань, набутих шляхом проходження навчання з 
основного курсу, а також наявність достатніх знань, набутих шляхом 
проходження навчання за курсом оновлення знань, підтверджується 
посвідченням про проходження навчання.
8.Навчання проводять компетентний орган та організації, установи та/або 
заклади, уповноважені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує  
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, в порядку 
затвердженому Кабінетом Міністрів України. 
9.Навчання, що проводиться компетентним органом, здійснюється на 
платній основі в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України.
10.Організації, установи та/або заклади, уповноважені на проведення 
навчання, надають компетентному органу протягом п’яти робочих днів після 
дня складання іспиту відомості про осіб, які успішно склали такий іспит.
11.Компетентний орган включає відомості про осіб, які успішно склали 
іспит, до Державного реєстру осіб, яким надане право здійснювати діяльність у 
сфері захисту рослин щодо поводження із засобами захисту рослин, та видає 
таким особам посвідчення про проходження навчання. 
12.Строк дії посвідчення про проходження навчання з основного курсу 
становить п’ять років із дня складання іспиту. Строк дії посвідчення про 
проходження навчання з курсу оновлення знань становить три роки із дня 
складання іспиту.
13.Якщо особа, не пройшла навчання за програмою курсу оновлення 
знань протягом трьох або більше років із дати закінчення строку дії їх 
посвідчення про проходження навчання, така особа зобов’язані для отримання 
наступного посвідчення про проходження навчання пройти навчання з 
основного курсу та скласти іспит.64
14.Особам, які не мають чинного посвідчення про проходження навчання, 
забороняється здійснювати діяльність професійного користувача, 
дистриб’ютора або консультанта відповідно.
15.Передача посвідчення про проходження навчання іншій особі, а також 
його використання особою, яка не вказана у ньому, заборонені.
16.У разі викрадення, загублення, пошкодження чи знищення чинного 
посвідчення про проходження навчання, компетентний орган здійснює його 
повторну видачу на підставі даних Державного реєстру осіб, яким надане право 
здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із засобами 
захисту рослин, за заявою особи, чинне посвідчення якої було викрадено, 
загублено, пошкоджено чи знищено.
17.У разі зміни прізвища, імені, по батькові чи інших даних про особу, які 
зазначені у посвідченні про проходження навчання, компетентний орган за 
заявою особи та документів, що підтверджують зміну зазначених відомостей:
1)оновлює відповідну інформацію в  Державному реєстру осіб, яким 
надане право здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження 
із засобами захисту рослин;
2)здійснює заміну посвідчення про проходження навчання.
18.У разі заміни посвідчення про проходження навчання терміном дії та 
номером виданого посвідчення є термін дії та номер, зазначені у заміненому 
посвідченні. Посвідчення про проходження навчання, яке замінюється, має бути 
здане до компетентного органу в момент його заміни на нове посвідчення про 
проходження навчання.
19.Повторна видача і заміна посвідчення про проходження навчання 
здійснюються не пізніше наступного робочого дня після отримання від особи 
заяви про таку повторну видачу і заміну посвідчення, а також передбачених цим 
Законом документів,.
20.Компетентний орган зобов’язаний прийняти рішення про скасування 
посвідчення про проходження навчання у разі:
1)звернення особи, яка має чинне посвідчення про проходження навчання;
2)надання завідомо неправдивих відомостей, що призвели до прийняття 
рішення про видачу посвідчення про проходження навчання;
3)встановлення компетентним органом факту порушення законодавства 
України про захист рослин, яке призвело до тяжких наслідків для здоров’я 
людей та навколишнього природного середовища;
4)встановлення компетентним органом, факту про те, що порушення 
законодавства України про захист рослин не усунуто у встановлений строк;
5)встановлення факту передачі посвідчення про проходження навчання 65
іншій особі та/або факту його використання особою, яка не вказана в ньому;
6)встановлення смерті особи, зникнення безвісти, недієздатності та/або 
обмеженої дієздатності;
7)в інших випадках, встановлених законом.
21.Рішення про скасування посвідчення про проходження навчання має 
бути прийняте компетентним органом протягом п’яти робочих днів після того, 
як йому стало відомо про настання обставин, зазначених у частині шістнадцятій 
цієї статті.
22.Відомості про скасування посвідчення про проходження навчання 
вносяться до Державного реєстру осіб, яким надане право здійснювати 
діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із засобами захисту рослин, 
не пізніше наступного робочого дня після прийняття рішення, зазначеного у 
частині сімнадцятій цієї статті.
23.У разі прийняття компетентним органом рішення про скасування 
посвідчення про проходження навчання, таке посвідчення підлягає 
безоплатному вилученню та поверненню до компетентного органу протягом 
п’яти робочих днів із дня доведення до відома відповідної особи рішення 
компетентного органу про скасування посвідчення про проходження навчання.
24.  П орядок видачі посвідчення про проходження навчання та форма 
посвідчення про проходження навчання затверджуються центральним органом 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин. 
Стаття 51. Розміщення на ринку та реалізація засобів захисту рослин 
1.Забороняється розміщення на ринку засобів захисту рослин до їх 
державної реєстрації та таких, що не відповідають фізико-хімічним та/або іншим 
характеристикам, встановленим під час державної реєстрації засобів захисту 
рослин.
2.Розміщення на ринку та реалізація засобів дозволяється відповідно до 
цієї статті та правил поводження іх засобами захисту рослин, затверджених 
відповідно до цього Закону.
3.Засоби захисту рослин можуть розміщуватись на ринку 
дистриб’юторами, які включені до Державного реєстру осіб, яким надане право 
здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із засобами 
захисту рослин та пропонуватися з метою їх  реалізації виключно професійним 
користувачам та/або іншим дистриб’юторам, які мають чинне посвідчення про 
проходження навчання та включені до Державного реєстру осіб, яким надане 
право здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із 
засобами захисту рослин.66
4.Реалізація засобів захисту рослин непрофесійним користувачам 
дозволяється за умови:
1)засоби захисту рослин дозволені для використання непрофесійними 
користувачами відповідно до законодавства;
2)засоби захисту рослин мають бути у дрібнофасованому вигляді;
3)обов’язкової наявності етикетки, яка містить інформацію, передбачену 
Законом України  «Про пестициди і агрохімікати». 
5.При реалізації засобів захисту рослин професійним та/або 
непрофесійним користувачам консультант повинен надати інформацію 
стосовно застосування засобів захисту рослин, ризику для життя чи здоров’я 
людей, тварин, рослин та навколишнього природного середовища, а також 
стосовно техніки безпеки та запобігання ризикам при поводженні з засобами 
захисту рослин.
6.З метою належного виконання вимог частини п’ятої цієї статті 
дистриб’ютори зобов’язані мати у своєму штаті принаймні одного консультанта, 
який має чинне посвідчення про проходження навчання.
7.Засоби захисту рослин повинні розміщуватися на ринку та 
реалізовуватися виключно в оригінальному пакуванні виробника засобів 
захисту рослин, яке не повинне мати зовнішніх пошкоджень, та за умови 
наявності до кожної товарної одиниці засобу захисту рослин етикетки, зміст якої 
відповідає вимогам Закону України «Про пестициди і агрохімікати».
Стаття 52 . Зберігання інформації, облік та звітність щодо засобів захисту 
рослин
1.Дистриб’ютори зобов’язані вести облік та зберігати протягом п’яти років 
звітність та документи щодо засобів захисту рослин, які вони розміщують на 
ринку (у тому числі імпортують, експортують), зберігають, у паперовому та/або 
електронному вигляді. У такому разі облік та звітність щодо засобів захисту 
рослин має включати щонайменше інформацію про:
1)назву засобу захисту рослин;
2)назву всіх діючих речовин, які він містить;
3)дату надходження і дату реалізації засобу захисту рослин;
4)документи, за яким надійшов та/або реалізований засіб захисту рослин;
5)кількість наявного засобу захисту рослин (у відповідних одиницях 
вимірювання);
6)кількість (залишок) засобу захисту рослин після реалізації (у відповідних 
одиницях вимірювання);67
7)серію та номер посвідчення професійного користувача або 
дистриб’ютора, включеного до Державного реєстру осіб, яким надане право 
здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із засобами 
захисту рослин, якому було реалізовано засіб захисту рослин.
2.Професійні користувачі зобов’язані вести облік та зберігати протягом 
трьох років звітність та документи щодо засобів захисту рослин, які вони 
зберігають та/ або застосовують, у паперовому та/або електронному вигляді. У 
такому разі облік та звітність щодо засобів захисту рослин має включати 
щонайменше інформацію про:
1)назву засобу захисту рослин;
2)назву всіх діючих речовин, які він містить;
3)документи, за яким надійшов засіб захисту рослин;
4)період застосування і норму витрати засобів захисту рослин;
5)кількість використаного засобу захисту рослин (літрів, мілілітрів, грамів, 
кілограмів, тон);
6)площу і назву культури, на яких засіб захисту рослин було застосовано;
7)серію та номер посвідчення дистриб’ютора, включеного до Державного 
реєстру осіб, яким надане право здійснювати діяльність у сфері захисту рослин 
щодо поводження із засобами захисту рослин, у якого було придбано засіб 
захисту рослин.
3.Особи, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, зобов’язані 
надавати звітність щодо засобів захисту рослин компетентному органу в обсязі 
та строки, передбачені в порядку зберігання інформації, обліку та звітності щодо 
засобів захисту рослин, затвердженому центральним органом виконавчої влади, 
що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин. 
Стаття 53. Порядок повідомлення про застосування засобів захисту рослин
1.Професійні користувачі зобов’язані повідомляти про майбутнє 
застосування засобів захисту рослин шляхом подання завчасного сповіщення 
про застосування засобів захисту рослин (далі – завчасне сповіщення) 
відповідно до цього Закону.
2.Завчасне сповіщення подається професійним користувачем до органів 
місцевого самоврядування, в межах адміністративно-територіальної одиниці 
якого (з урахуванням відстані у вісім кілометрів від зовнішнього периметру 
території застосування засобів захисту рослин) планується застосування засобів 
захисту рослин та до електронної системи завчасного сповіщення 
компетентного органу. У разі, якщо територія, на якій планується 68
застосовування засобів захисту рослин, знаходиться на адміністративній 
території двох чи більше органів місцевого самоврядування (з урахуванням 
відстані у вісім кілометрів від зовнішнього периметру території застосування 
засобів захисту рослин), завчасне сповіщення подається до всіх таких органів 
місцевого самоврядування.
3.Професійні користувачі зобов’язані подати завчасне сповіщення, якщо:
1)засоби захисту рослин, які передбачено застосовувати, відносяться до ІІІ, 
ІІ або І класу небезпечності;
2)застосування засобів захисту рослин відбуватиметься на відкритій 
території; 
3)застосування засобів захисту рослин відбуватиметься в межах восьми 
кілометрів від території, на якій знаходиться пасіка; 
4)застосування відбуватиметься в межах населеного пункту або в 
безпосередній близькості від нього ( менше 200 метрів).
4.Завчасне сповіщення про застосування засобів захисту рослин подається 
не менше ніж за 48 годин до початку відповідних робіт, крім випадків, 
передбачених частиною п’ятою цієї статті.
5.Якщо фітосанітарний стан відповідної території, встановлений за 
результатами обстеження державним фітосанітарним інспектором та 
підтверджений актом обстеження, існує ризик масового розвитку та поширення 
шкідливих організмів, строки подання завчасного сповіщення можуть бути 
скорочені не менше ніж до 12 годин.
6.Професійні користувачі мають право не подавати завчасне сповіщення у 
разі, якщо:
1)засоби захисту рослин, які заплановано застосувати, відносяться до ІV 
класу небезпечності;
2)застосування засобів захисту рослин відбуватиметься в закритих 
приміщеннях, доступ до яких є закритий для сторонніх осіб, свійських та/або 
інших тварин;
7.Обов’язковому завчасному сповіщенню у межах території, яка становить 
вісім кілометрів від зовнішнього периметру території застосування засобів 
захисту рослин підлягає:
1)населення, що проживає, в межах зазначеної території;
2)працівники підприємств, установ, організацій, які знаходяться в межах 
зазначеної території;
3)власники пасік, пасіки яких знаходяться в межах зазначеної території;69
4)користувачі будь-яких об’єктів, включаючи землекористувачів, які 
знаходяться в межах зазначеної території.
8.Завчасне сповіщення подається до органів, зазначених у частині другій 
цієї статті, у паперовому (особисто або поштою) або в електронному вигляді 
(через електронну систему) завчасного сповіщення про застосування засобів 
захисту рослин).
9.У разі, якщо передбачається внесення засобів захисту рослин з повітря, 
крім внесення засобів захисту рослин за допомогою БПС, до завчасного 
сповіщення додається копія дозволу на внесення засобів захисту рослин з 
повітря, передбаченого статтею 56 цього Закону.
10.Доведення завчасного сповіщення до відома осіб, вказаних у частині 
сьомій цієї статті, здійснюється одночасно такими способами:
1)надсилання електронними засобами комунікації з використанням 
електронної системи завчасного сповіщення про застосування засобів захисту 
рослин; 
2)публікації або на офіційних веб-сайтах органів місцевого 
самоврядування, вказаних у частині другій цієї статті, або у засобах масової 
інформації місцевого рівня, або оголошення завчасного сповіщення по радіо 
та/або телебаченню місцевого рівня.
11.Завчасне сповіщення має містити щонайменше інформацію про:
1)дату та час початку робіт із застосування засобів захисту рослин;
2)територію майбутнього застосування засобів захисту рослин;
3)назви засобів захисту рослин запланованих до застосування та їх діючих 
речовин;
4)спосіб (метод) застосування засобів захисту рослин;
5)термін (дата), починаючи з якого (якої) знімається заборона та/або 
обмеження;
6)професійного користувача, які застосовуватиме засоби захисту рослин із 
зазначенням прізвища, ім’я та по батькові, реквізитів чинного посвідчення про 
проходження навчання, контактних даних для зв’язку із ним.
12.Особи, яким було доведено завчасне сповіщення, повинні вжити всіх 
належних заходів для забезпечення захисту життя та здоров’я людей і тварин від 
негативного впливу засобів захисту рослин.
Стаття 54. Електронна система завчасного сповіщення про застосування 
засобів захисту рослин
1.Електронна система завчасного сповіщення про застосування засобів 70
захисту рослин (далі – електронна система завчасного сповіщення) створюється 
та діє з метою своєчасного забезпечення осіб, вказаних у статті 53 цього Закону, 
інформацією про майбутнє застосування засобів захисту рослин на відповідній 
території.
2.Доступ до електронної системи завчасного сповіщення забезпечується 
через Інтернет.
3.Реєстрація професійних користувачів, пасічників, представників органів 
місцевого самоврядування в електронній системі завчасного сповіщення, є 
обов’язковою та здійснюється безоплатно.
4.До електронної системи завчасного сповіщення вноситься інформація, 
передбачена статтею 53 цього Закону.
5.Електронна система завчасного сповіщення повинна забезпечувати її 
сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що 
складають інформаційний ресурс держави.
6.Інформація, внесена до електронної системи завчасного сповіщення, має 
бути захищена відповідно до закону.
7.Електронна система завчасного сповіщення є об’єктом права державної 
власності.
8.Створення та функціонування електронної системи завчасного 
сповіщення забезпечує компетентний орган.
9.Адміністратором електронної системи завчасного сповіщення є 
компетентний орган, або уповноважена ним організація (установа) що належить 
до сфери його управління, яка здійснює заходи з адміністрування і програмного 
супроводження електронної системи завчасного сповіщення, відповідає за 
збереження її даних, захищає їх від несанкціонованого доступу та знищення.
10.Порядок функціонування електронної системи завчасного 
сповіщення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
Стаття 55 . Застосування засобів захисту рослин
1.Застосування засобів захисту рослин в Україні дозволяється лише після 
їх державної реєстрації, крім випадків, визначених Законом України «Про 
пестициди і агрохімікати».
2.Застосування залишків засобів захисту рослин після завершення їх 
державної реєстрації може здійснюватися протягом двох років за умови чинного 
терміну придатності засобів захисту рослин, визначеного їх виробником.
3.Застосування засобів захисту рослин може здійснюватися:71
1)професійним користувачем, які мають чинне посвідчення про 
проходження навчання, зазначене в статті 50 цього Закону;
2)непрофесійним користувачем, у разі застосування ним засобів захисту 
рослин, які дозволені для використання непрофесійними користувачами
4.Застосування засобів захисту рослин має здійснюватися відповідно до 
правил поводження із засобами захисту рослин та відповідати загальним 
принципам інтегрованої системи захисту рослин і вимогам належної практики 
захисту рослин.
Вимоги належної практики захисту рослин затверджуються центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну 
політику у сфері захисту рослин.
5.До особливих зон застосування засобів захисту рослин належать:
1)території природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-
культурного призначення, а також території, що використовуються 
громадськістю (зокрема, але не виключно, громадські парки, сквери і сади, 
спортивні і розважальні майданчики, території шкіл, дошкільних закладів і 
дитячих майданчиків, закладів охорони здоров’я, будинків для людей похилого 
віку, а також території в безпосередній близькості від них);
2)відповідні зони санітарної охорони та інші водоохоронні зони, 
передбачені Водним кодексом України, Законом України «Про питну воду, 
питне водопостачання та водовідведення» або іншими законами;
3)територія, що зазнала радіоактивного забруднення, а також у зонах 
надзвичайних екологічних ситуацій, з урахуванням вимог Закону України «Про 
правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок 
Чорнобильської катастрофи».
6.Застосування засобів захисту рослин в особливих зонах здійснюється 
відповідно законодавства.
Стаття 56. Внесення засобів захисту рослин з повітря
1.Внесення засобів захисту рослин з повітря заборонене, крім випадків:
1)внесення засобів захисту рослин за допомогою БПС;
2)внесення засобів захисту рослин пілотованим повітряним судном у 
випадках, передбачених частиною другою цієї статті, та за дозволом на внесення 
засобів захисту рослин з повітря.
2.Внесення засобів захисту рослин з повітря дозволяється в особливих 
випадках із обов’язковим дотриманням таких умов:
1)відсутні будь-які альтернативи, або мають місце явні переваги щодо 72
зменшення впливу на здоров’я людей та навколишнього природного 
середовища у порівнянні із наземним способом застосуванням засобів захисту 
рослин;
2)засоби захисту рослин, які застосовуються, відповідають вимогам статті 
55 цього Закону та дозволені для внесення з повітря або для внесення за 
допомогою БПС;
3)професійний користувач, який здійснюватиме внесення засобів захисту 
рослин з повітря, має чинне посвідчення про проходження навчання, зазначене 
у статті 50 цього Закону.
4)професійний користувач, який відповідатиме за внесення засобів 
захисту рослин з повітря, має всі передбачені законодавством України 
документи, що дозволяють використання обладнання та повітряного судна для 
внесення засобів захисту рослин з повітря;
5)якщо територія, яка на якій передбачене внесення засобів захисту 
рослин з повітря знаходиться в безпосередній близькості до районів та/або 
територій, відкритих для громадськості, мають бути вжиті спеціальні заходи із 
забезпечення відсутності шкідливого впливу на здоров’я людей, які вказуються 
у дозволі на внесення засобів захисту рослин з повітря. 
6)територія, на якій передбачене внесення засобів захисту рослин з 
повітря, не повинна знаходитися ближче ніж 1 000 метрів до житлових будівель;
7)повітряне судно повинно бути забезпечене обладнанням, яке запобігає 
повітряному зносу (переміщенню) результатів розпилення засобів захисту 
рослин з повітря.
3.Внесення засобів захисту рослин з повітря здійснюється відповідно до 
правил поводження із засобами захисту рослин, зазначених у статті 49 цього 
Закону, та за наявності  дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря, 
що видається компетентним органом.
4.Для отримання дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря до 
компетентного органу подається в паперовому або електронному вигляді заява 
про надання дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря із зазначенням 
інформації про заявника, запланований період для внесення засобів захисту 
рослин з повітря, кількість та тип засобів захисту рослин, внесення яких 
заплановане. До зазначеної заяви додаються такі матеріали:
1)план внесення засобів захисту рослин з повітря;
2)інформація щодо відповідності умовам, зазначеним у частині другій цієї 
статті;
3)інформацію про посвідчення про проходження навчання відповідно до 
цього Закону.73
5.Заява про надання дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря 
та матеріали до неї подаються до компетентного органу не пізніше ніж за три 
доби до запланованого часу внесення засобів захисту рослин з повітря.
6.Заява про надання дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря 
та матеріали до неї розглядається компетентним органом не більше однієї доби 
з моменту її отримання.
7.Компетентний орган не пізніше однієї доби після закінчення строку, 
вказаного у частині шостій цієї статті, надає у паперовому або електронному 
вигляді заявнику дозвіл на внесення засобів захисту рослин з повітря або 
рішення про відмову у видачі такого дозволу.
8.У дозволі на внесення засобів захисту рослин з повітря компетентний 
орган, з урахуванням вимог цього Закону та Закону України «Про 
бджільництво», визначає заходи для своєчасного попередження мешканців, 
пасічників та інших осіб, які знаходяться в безпосередній близькості від 
території, зазначеній у дозволі на внесення засобів захисту рослин з повітря. 
9.Дозвіл на внесення засобів захисту рослин з повітря видається 
безоплатно.
10.Дозвіл на внесення засобів захисту рослин з повітря діє протягом 
терміну, зазначеного у ньому. Термін дії дозволу на внесення засобів захисту 
рослин з повітря визначається компетентним органом з урахуванням періоду 
часу для внесення засобів захисту рослин з повітря, зазначеного заявником у 
заяві про надання дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря, та вимог 
Закону України «Про бджільництво».
11.Підставами для відмови у видачі дозволу на внесення засобів захисту 
рослин з повітря є:
1)невідповідність умовам, встановленим частиною другою цієї статті;
2)невідповідність вимогам щодо змісту заяви про надання дозволу на 
внесення засобів захисту рослин з повітря та матеріалів до неї, встановлених 
частиною четвертою цієї статті;
3)невідповідність вимогам щодо граничних строків подання заяви про 
надання дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря, встановлених 
частиною п’ятою цієї статті.
12.Внесення засобів захисту рослин з повітря також може бути дозволене 
в разі дії режиму надзвичайного стану, запровадження особливого режиму 
захисту рослин, інших випадків, передбачених законом.
13.Професійний користувач протягом 48 годин після запланованого або 
фактичного  внесення засобів захисту рослин з повітря подає до компетентного 
органу у паперовому або електронному вигляді інформацію про:74
1)внесення засобів захисту рослин з повітря, або
2)нездійснення запланованого внесення засобів захисту рослин з повітря. 
14.Компетентний орган здійснює контроль та веде облік повідомлень про 
застосування засобів захисту з повітря за допомогою БПС, заяв про надання 
дозволу на внесення засобів захисту рослин з повітря, виданих дозволів на 
внесення засобів захисту рослин з повітря, рішень про відмову у їх видачі та 
інформації про внесення засобів захисту рослин з повітря.
15.Компетентний орган оприлюднює на своєму веб-сайті інформацію 
щодо виданих дозволів на внесення засобів захисту рослин з повітря.
Стаття 57. Внесення засобів захисту рослин за допомогою БПС 
1.Внесення засобів захисту рослин за допомогою БПС здійснюється 
відповідно до вимог цієї статті та статті 56 цього Закону та з урахуванням таких 
особливостей:
1)повідомлення про внесення засобів захисту рослин за допомогою БПС, 
поданого до компетентного органу професійним користувачем, не пізніше ніж 
за 24 години до запланованого періоду внесення засобів захисту рослин, яке 
містить інформацію про:
територію та площу, на якій заплановане внесення засобів захисту рослин;
період внесення засобів захисту рослин;
кількість та назву засобів захисту рослин, внесення яких заплановане;
дату проходження останнього технічного огляду обладнання БПС, яке  
використовується для внесення засобів захисту рослин. 
2)засоби захисту рослин, що вносяться, повинні бути зареєстровані 
відповідно до Закону України «Про пестициди і агрохімікати» і призначені для 
внесення за допомогою БПС;
3)БПС, яким вносяться засоби захисту рослин, має бути на обліку 
відповідно до авіаційних правил України або бути зареєстрованим відповідно до 
Повітряного кодексу України;
4)із завчасним сповіщенням про застосування засобів захисту рослин, 
здійсненим відповідно до статті 53 цього Закону;
5)експлуатація БПС та його обладнання має здійснюватися з дотриманням 
рекомендацій їх виробника;
6)обладнання БПС повинно пройти технічний огляд в порядку, 
зазначеному в статті 59 цього Закону.
2.У разі недотримання вимог, визначених цією статтею, внесення засобів 
захисту рослин за допомогою БПС забороняється за рішенням компетентного 75
органу про відмову у внесенні засобів захисту рослин за допомогою БПС, про 
що компетентний орган повідомляє заявника в паперовій або електронній формі 
протягом одного робочого дня з моменту прийняття такого рішення.
3.Компетентний орган веде облік повідомлень про застосування засобів 
захисту з повітря за допомогою БПС та оприлюднює інформацію про такі 
повідомлення на своєму веб-сайті.
Стаття 58. Спеціальні заходи для захисту поверхневих і підземних вод та 
питної води
1.Зберігання та застосування засобів захисту рослин у межах поясів зон 
санітарної охорони джерел питної води та об’єктів централізованого питного 
водопостачання здійснюється відповідно до Водного кодексу України та Закону 
України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення».
2.Професійні користувачі зобов’язані забезпечити вжиття відповідних 
заходів для захисту поверхневих і підземних вод та питної води від впливу 
засобів захисту рослин.
3.Заходи, зазначені в частині першій цієї статті, включають у себе:
1)застосування засобів захисту рослин, ІІI або IV класу небезпечності;
2)використання обладнання для застосування засобів захисту рослин із 
низьким рівнем повітряного зносу засобів захисту рослин, передусім щодо 
культур, що ростуть вертикально, таких як хміль, сади та виноградники;
3)створення буферних (санітарних) зон для захисту нецільових водних 
об’єктів, зон для захисту поверхневих і підземних вод, що використовуються для 
забору питної води, в яких засоби захисту рослин заборонено застосовувати, 
використовувати та зберігати;
4)скорочення застосування засобів захисту рослин уздовж доріг, 
залізничних ліній, водопроникливих поверхонь, або іншої інфраструктури, 
близьких до поверхневих вод або підземних вод, або на водонепроникливих 
поверхнях з високим ризиком змиву з такої поверхні у поверхневі води або 
потрапляння їх у систему водовідведення.
Стаття 59. Технічний огляд обладнання для застосування засобів захисту 
рослин
1.Обладнання для застосування засобів захисту рослин підлягає 
технічному огляду із періодичністю не рідше одного разу на три роки, якщо інша 
періодичність не встановлена цим Законом.
2.Технічний огляд обладнання для застосування засобів захисту рослин 
здійснюють суб’єкти господарювання, уповноважені центральним органом 76
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин. Порядок уповноваження суб’єктів господарювання на 
здійснення технічного огляду обладнання для застосування засобів захисту 
рослин затверджується Кабінетом Міністрів України.
3.Нове обладнання для застосування засобів захисту рослин, підлягає 
проведенню першого технічного огляду протягом перших п’яти років після його 
першого придбання, після чого таке обладнання підлягає регулярному 
технічному огляду, із періодичністю, яка передбачена частиною першою цієї 
статті.
4.Ручне обладнання для застосування засобів захисту рослин та/або 
ранцеві обприскувачі не підлягають технічному огляду. 
5.Вимоги до обладнання для застосування засобів захисту рослин, 
відповідність яким перевіряється при проведенні технічного огляду такого 
обладнання, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
6.Професійні користувачі зобов’язані здійснювати регулярний технічний 
огляд обладнання для застосування засобів захисту рослин.
7.Забороняється експлуатація професійними користувачами обладнання 
для застосування засобів захисту рослин, яке є технічно несправним та щодо 
якого вчасно не здійснено технічний огляд, відповідно до вимог цього Закону.
Розділ VІ
ПРОСТЕЖУВАНІСТЬ У СФЕРІ ЗАХИСТУ РОСЛИН
Стаття 60. Паспорт рослини
1.Переміщення рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів територією України у супроводі паспорта рослини здійснюється у разі:
1)вивезення із карантинної (демаркованої) зони рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів, які здатні поширювати карантинний 
шкідливий організм, щодо якого встановлено таку зону;
2)ввезення (переміщення) в вільну зону рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів, які здатні поширювати шкідливий організм щодо 
якого встановлено таку зону;
3)обігу садивного матеріалу, рослин, які призначенні для посадки (сівби), 
крім насіння, незалежно від ботанічних видів;
4)обігу насіння деяких ботанічних таксонів рослин; 
5)на вимогу професійного оператора.77
2.Перелік рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, 
переміщення яких територією України дозволено у супроводі паспорту рослини, 
затверджується Кабінетом Міністрів України. 
3.Паспорт рослини не вимагається у разі:
1)транзиту територією України рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів;
2)ввезення або вивезення на або з митної території України рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів;
3)переміщення рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів між виробничими потужностями (місцями виробництва), які належать 
або знаходяться у користуванні в одного професійного оператора, крім випадків, 
якщо вони не вивозяться із карантинної (демаркованої) зони, та за умови, що 
професійним оператором забезпечується облік рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів, що переміщуються;
4)переміщення територією України для безпосередньої реалізації 
кінцевому споживачеві (користувачеві), за винятком роздрібної торгівлі на 
підставі договорів, укладених на відстані;
5)переміщення кінцевим споживачем (користувачем) територією 
України рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів;
6)переміщення територією України для наукових, дослідних та інших 
цілей.
4.Паспорт рослини може видаватися компетентним органом або 
професійним оператором, який уповноважений на видачу паспорту рослини 
відповідно до цього Закону.
5.Паспорт рослини видається на рослини, продукти рослинного 
походження та інші об’єкти, зазначені у частині першій цієї статті, у разі 
підтвердження відсутності регульованих шкідливих організмів за результатами 
обстеження та/або лабораторного дослідження.
6.Підтвердження відсутності регульованих шкідливих організмів 
здійснюється на основі ризик-орієнтованого підходу з урахуванням критеріїв 
вибірковості обстеження та/або лабораторного дослідження для цілей видачі 
паспорту рослини, затверджених центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
7.Паспорт рослини видається безстроково. 
8.У разі видачі паспорту рослини компетентним органом професійний 
оператор подає до компетентного органу заяву про видачу паспорту рослини.
9.Форма заяви про видачу паспорту рослини та порядок видачі, заміни та 
анулювання паспорту рослини затверджується  центральним органом виконавчої 
влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин.78
10.Видача паспорту рослини компетентним органом здійснюється на 
платній основі. Методика розрахунку плати за видачу паспорту рослини 
компетентним органом затверджується центральним органом виконавчої влади, 
що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин.
11.Видача паспорту рослини компетентним органом здійснюється 
протягом 8 робочих годин після отримання ним висновку лабораторного 
дослідження. 
12.Підставами для прийняття рішення про відмову у видачі паспорту 
рослини є:
1)висновок лабораторного дослідження, що підтверджує наявність 
регульованих шкідливих організмів;
2)відсутність документа, що підтверджує оплату за видачу паспорту 
рослини (у разі видачі паспорту рослини компетентним органом).
13.Підставами для анулювання паспорту рослини є:
1)невідповідність вимогам до оформлення паспорту рослини;
2)видача паспорту рослини особою, яка не уповноважена на видачу 
паспорту рослини відповідно до цього Закону;
3)видача паспорту рослини професійним оператором на рослини, 
продукти рослинного походження та інші об’єкти, щодо яких професійний 
оператор не має уповноваження на видачу паспорту рослини;
4)недотримання умов видачі паспорту рослини на заміну раніше виданого 
паспорта рослини;
5)повідомлення оператора ринку про видачу паспорту рослини на заміну 
раніше виданого паспорта рослини;
6)виявлення регульованих шкідливих організмів у рослинах, продуктах 
рослинного походження та інших об’єктах, на які видано паспорт рослини.  
14.Компетентний орган та професійні оператори, які уповноважені на 
видачу паспортів рослин, зобов’язані вести облік виданих ними паспортів рослин 
та зберігати відповідні відомості протягом трьох років.
15.Видача паспорту рослини здійснюється на платній основі. Методика 
розрахунку плати за видачу паспорту рослини компетентним органом 
затверджується Кабінетом Міністрів України.
16.Професійний оператор, уповноважений на видачу паспорту рослин, 
який отримав товарну одиницю рослин, продуктів рослинного походження або 
інших об’єктів, на яку видано паспорт рослини, або компетентний орган за 
запитом професійного оператора, може видати новий паспорт рослини для такої 
торгової одиниці на заміну раніше виданого паспорта рослини, за дотримання 
умов, передбачених частиною сімнадцятою цієї статті.79
У разі, якщо товарна одиниця рослин, продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів розділена на дві або більше нових товарних одиниць, 
професійний оператор, уповноважений на видачу паспорту рослин, або 
компетентний орган за запитом професійного оператора повинен видати новий 
паспорт рослини для кожної нової товарної одиниці, отриманої в результаті 
такого поділу, за дотримання умов, передбачених частиною сімнадцятою цієї 
статті. Такі паспорти рослин видаються на заміну раніше виданого паспорта 
рослини.
17.Новий паспорт рослини видається на заміну раніше виданого паспорта 
рослини за дотримання таких умов:
1) забезпечення простежуваності рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів;
2) характеристики рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів не змінились, а також відсутні візуальні ознаки ураження 
регульованими шкідливими організмами;
18.У разі видачі нового паспорту рослини на заміну раніше виданого 
паспорта рослини лабораторне дослідження рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів не проводиться.
Стаття 61. Вимоги до оформлення паспорту рослини
1.Паспорт рослини повинен мати форму окремої етикетки, крім випадків, 
передбачених частиною третьою цієї статті.
2.Паспорт рослини розміщується на або прикріплюється до кожної 
товарної одиниці рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів 
до їх переміщення територією України. Якщо переміщення таких рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів здійснюється в упаковці, 
зв’язці чи тарі, паспорт рослини повинен бути розміщений на або прикріплений 
до такої упаковки, зв’язки чи тари.
3.У разі, якщо рослини, продукти рослинного походження або інші 
об’єкти транспортуватимуться насипом, паспорт рослини видається у паперовій 
формі на кожну партію рослин, продуктів рослинного походження або інших 
об’єктів та супроводжує таку партію. 
4.Паспорт рослини повинен містити таку інформацію:
1)назву «Паспорт рослини»;
2)ботанічний таксон рослини (латинською мовою) або повну назву роду 
та виду рослини;
3)реєстраційний номер професійного оператора;
4)код простежуваності; 
5)місце походження рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів;80
6)унікальний штрих-код, QR-код, чіп або інший носій даних (за наявності).
5.Паспорт рослини повинен бути відокремленим від іншої інформації про 
рослини, продукти рослинного походження або інші об’єкти.
6.Інформація, що міститься у паспорті рослини, повинна бути чіткою, 
розбірливою та наноситися у спосіб, що унеможливлює її видалення.
Стаття 62. Забезпечення простежуваності рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів 
1.Професійні оператори, які працюють з рослинами, продуктами 
рослинного походження або іншими об’єктами, мають ідентифікувати інших 
операторів ринку, які безпосередньо постачають їм рослини, продукти 
рослинного походження або інші об’єкти (їх партії).
2.Професійні оператори, які працюють з рослинами, продуктами 
рослинного походження або іншими об’єктами, мають ідентифікувати інших 
операторів ринку, яким вони безпосередньо постачають рослини, продукти 
рослинного походження або інші об’єкти (їх партії).
3.Професійні оператори для забезпечення простежуваності рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів зобов’язані вести облік 
інформації про:
1)  професійного оператора, який є постачальником відповідної товарної 
одиниці рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів;
2)  професійного оператора, який є одержувачем відповідної товарної 
одиниці рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів;
3)  паспорти рослини, у разі, якщо їх обов’язковість передбачена цим 
Законом.
4.Професійні оператори мають вести записи про переміщення рослин, 
продуктів рослинного походження або інших об’єктів в межах власних 
виробничих потужностей (місць виробництва) або між власними виробничими 
потужностями (місцями виробництва). 
5.Порядок забезпечення простежуваності рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів затверджує центральний орган виконавчої 
влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин, та повинен передбачати:
1)скорочення або подовження мінімального періоду зберігання даних, 
порівняно із тим, що зазначений у частині четвертій цієї статті, стосовно 
окремих рослин, якщо це виправдано тривалістю періоду вегетації цих рослин;
2)вимоги стосовно доступу до записів та даних обліку, які мають вести 
професійні оператори, зазначені у частині першій та другій цієї статті.81
Стаття 63. Забезпечення простежуваності засобів захисту рослин
1.Дистриб’ютори, професійні користувачі повинні забезпечувати 
простежуваність засобів захисту рослин шляхом ідентифікації інших операторів 
ринку, які безпосередньо постачають їм засоби захисту рослин.
2.Дистриб’ютори повинні забезпечувати простежуваність засобів захисту 
рослин шляхом ідентифікації інших дистриб’юторів та професійних 
користувачів, яким вони безпосередньо постачають засоби захисту рослин.
3.Забезпечення простежуваності засобів захисту рослин здійснюється 
відповідно до вимог статті 52 цього Закону та в порядку зберігання інформації, 
обліку та звітності щодо засобів захисту рослин, затвердженому відповідно до 
цього Закону.
Розділ VІІ
МІЖНАРОДНА ТОРГІВЛЯ
Стаття 64. Загальні принципи здійснення державного контролю на кордоні
1.Здійснення державного контролю рослин, продуктів рослинного 
походження, інших об’єктів та засобів захисту рослин, що ввозяться 
(пересилаються) на митну територію України, про які зазначено в статті 34 цього 
Закону, забезпечується компетентним органом відповідно до законодавства.
2.Якщо інше не передбачено законодавством, вантажі з рослинами, 
продуктами рослинного походження, іншими об’єктами та засобами захисту 
рослин, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, підлягають 
державному контролю, що здійснюється державним фітосанітарним 
інспектором на призначеному прикордонному інспекційному посту.
3.Державний контроль на кордоні передбачає здійснення таких перевірок 
вантажів з рослинами, продуктами рослинного походження, іншими об’єктами 
та засобами захисту рослин:
1)документальну перевірку;
2)перевірку відповідності;
3)фізичну перевірку.
4.Під час проведення перевірок, зазначених у частині третій цієї статті, 
державний фітосанітарний інспектор заповнює Протокол державного контролю. 
5.На підставі Протоколу державного контролю державний фітосанітарний 
інспектор:
1)заповнює відповідну частину загального фітосанітарний документ на 
ввезення, підписує його та засвідчує печаткою;82
2)створює та зберігає підписану і засвідчену печаткою копію цього 
документа та повертає його оригінал оператору.
6.Кабінет Міністрів України затверджує фітосанітарні правила, які 
передбачають заходи щодо ввезення (пересилання) на митну територію України 
рослин, продуктів рослинного походження, інших об’єктів та засобів захисту 
рослин, у яких зазначено щонайменше: 
1)строки та вимоги до здійснення документальної перевірки, перевірки 
відповідності та фізичної перевірки;
2)випадки та умови, за яких компетентний орган має право дозволити 
подальше перевезення вантажів до місця відмінного від призначеного 
прикордонного інспекційного посту, до отримання ним результатів фізичних 
перевірок, якщо такі перевірки здійснювались;
3)випадки та умови, за яких може бути дозволено транзит вантажів, а також 
здійснено окремі фітосанітарні заходи на призначеному прикордонному 
інспекційному пості;
4)випадки та умови, за яких може застосовуватися відступ від положень 
щодо перевірок відповідності та фізичних перевірок перенавантажених та 
транзитних вантажів;
5)форму та порядок заповнення протоколу фітосанітарного контролю;
6)форму та порядок заповнення загального фітосанітарного документа на 
ввезення;
7)перелік вимог до призначеного прикордонного інспекційного посту;
8)порядок визначення та застосування періодичності документальних 
перевірок, перевірок відповідності та фізичних перевірок, лабораторних 
досліджень вантажів, які ввозяться (пересилаються) на митну території України.
7.Документальна перевірка, перевірка відповідності та фізична перевірка 
вантажів, які підлягають державному контролю, здійснюються компетентним 
органом у призначених прикордонних інспекційних постах.
8.Вантаж з рослинами, продуктами рослинного походження, іншими 
об’єктами, засобами захисту рослин приймаються для проведення державного 
контролю державним фітосанітарним інспектором, якщо оператор ринку 
щонайменше за один робочий день до його надходження надсилає в 
електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему 
повідомлення про їх надходження, що містить:
1)заповнену частину загального фітосанітарного документа на ввезення, 
що містить всю необхідну інформацію (опис товарів у вантажі, орієнтовний час 
прибуття вантажу на призначений прикордонний інспекційний пост тощо);83
2)копії фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на 
реекспорт та/або інших документів, якщо їх обов’язковість встановлена 
законом.
9.Компетентний орган забезпечує доступ призначених прикордонних 
інспекційних постів до інформаційно-комунікаційної системи компетентного 
органу, та забезпечує обмін інформацією з інформаційно-комунікаційною 
системою митних органів.
10.  Інформаційно-комунікаційна система компетентного органу та 
відповідне програмне забезпечення є об’єктами права державної власності.
11.Розмір плати за проведення документальної перевірки, перевірки 
відповідності та фізичної перевірки встановлюється Кабінетом Міністрів 
України. Розмір плати має дорівнювати фактичним витратам на проведення 
документальної перевірки, перевірки відповідності та фізичної перевірки.
12.Відомості про результати здійснення державного контролю рослин та 
продуктів рослинного походження або інших об’єктів, засобів захисту рослин, 
що ввозяться (пересилаються) на митну територію України (у тому числі з 
метою транзиту) вносяться до інформаційно-комунікаційної системи 
компетентного органу та до єдиного державного інформаційного веб-порталу 
«Єдине вікно для міжнародної торгівлі».
13.Взаємодія компетентного органу з митними органами, іншими 
державними органами, установами та організаціями, уповноваженими на 
здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, 
транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, 
та іншими заінтересованими особами під час проведення державного контролю 
вантажів з продуктами, що ввозяться на митну територію України (у тому числі 
з метою транзиту), здійснюється з використанням механізму «єдиного вікна» 
відповідно до Митного кодексу України.
14.Якщо інше не передбачено цим Законом, вантажі та/або товари, що 
підлягають державному контролю та які ввозяться (пересилаються) на митну 
територію України через призначені прикордонні інспекційні пости, можуть 
бути випущені в обіг, лише якщо результати документальної перевірки, 
перевірки відповідності, та фізичної перевірки, у разі необхідності їх 
проведення, підтверджують їх відповідність законодавству.
15.Вантаж з рослинами, продуктами рослинного походження або іншими 
об’єктами, засобами захисту рослин, що ввозиться на митну територію України 
повинен супроводжуватися оригіналом загального фітосанітарного документа 
на ввезення.
16.Митне оформлення вантажів з рослинами, продуктами рослинного 
походження, іншими об’єктами та засобами захисту рослин завершується 84
виключно після завершення державного контролю упродовж усього періоду, 
коли такий вантаж перебуває під митним контролем.
Стаття 65. Призначені прикордонні інспекційні пости 
1.Ввезення (пересилання) на митну територію України вантажів з 
рослинами, продуктами рослинного походження або іншими об’єктами, 
засобами захисту рослин, агентами біологічного захисту рослин, включеними до 
переліків, затверджених відповідно до статті 34 цього Закону, дозволяється 
виключно через призначені прикордонні інспекційні пости.
2.Перелік призначених прикордонних інспекційних постів із зазначенням 
їх місцезнаходження, контактних даних, режиму роботи та товарних категорій, 
які можуть переміщуватися через такі пости, а також порядок присвоєння та 
використання скорочень, номерів та іншої інформації, яка зазначається у 
переліку прикордонних інспекційних постів, затверджуються Кабінетом 
Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
3.Призначений прикордонний інспекційний пост розташовується у пункті 
пропуску через державний кордон України. У разі специфічних географічних 
обмежень (гірський перевал, розвантажувальна пристань тощо) можливе 
розташування призначеного прикордонного інспекційного поста на певній 
відстані від пункту пропуску через державний кордон України, а на 
залізничному транспорті – на першій залізничній станції від державного 
кордону України.
4.Призначений прикордонний інспекційний пост повинен:
1)бути укомплектованим достатньою кількістю державних фітосанітарних 
інспекторів для здійснення державного контролю;
2)мати в наявності приміщення чи інші об’єкти інфраструктури, які 
відповідають характеру та обсягам різних категорій вантажів з рослинами, 
продуктами рослинного походження, іншими об’єктами або засобами захисту 
рослин, що підлягають державному контролю;
3)мати в наявності обладнання та приміщення чи інші об’єкти 
інфраструктури, що дозволяють здійснювати державний контроль кожної 
категорії вантажів, щодо яких прикордонний інспекційний пост є призначеним, 
у тому числі обладнання для розвантажування, відбору зразків і проведення 
лабораторних досліджень тощо;
4)мати доступ до будь-якого іншого обладнання, приміщень та послуг, 
необхідних для застосування фітосанітарних заходів, а також заходів щодо 
вантажів із засобами захисту рослин, у випадку підозри щодо невідповідності 85
таких вантажів, невідповідності таких вантажів, або щодо вантажів, які 
становлять ризик;
5)мати в наявності механізми, що гарантують ефективне застосування 
відповідних заходів у випадках настання непередбачуваних та неочікуваних 
умов або подій;
6)мати в наявності технології та обладнання, необхідні для ефективного 
функціонування інформаційно-комунікаційної системи компетентного органу, а 
також відповідні інформаційні системи управління даними, необхідні для 
обробки та обміну даними з іншими органами державної влади та з іншими 
призначеними прикордонними інспекційними постами;
7)мати доступ до послуг уповноважених лабораторій, здатних забезпечити 
проведення лабораторних досліджень у визначені строки, а також обладнаних  
необхідними засобами інформаційних технологій для внесення висновків 
лабораторних досліджень до інформаційно-комунікаційної системи 
компетентного органу;
8)забезпечити дотримання відповідних умов поводження з різними 
категоріями товарів, що підлягають державному контролю для запобігання 
ризикам перехресного зараження вантажів регульованими шкідливими 
організмами.
5.З метою врахування особливостей та матеріально-технічних потреб, 
пов’язаних із здійсненням державного контролю та застосуванням 
фітосанітарних заходів стосовно різних категорій вантажів, центральний орган 
виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин, може затверджувати додаткові вимоги до призначених 
прикордонних інспекційних постів та порядок проведення їх перевірки на 
відповідність встановленим до них вимогам.
6.Прикордонні інспекційні пости, призначені для ввезення на територію 
України дерев’яного пакувального матеріалу можуть не відповідати одній чи 
більше вимог, передбачених пунктами 2-8 частини четвертої цієї статті. 
7.Компетентний орган приймає рішення про відповідність прикордонного 
інспекційного посту вимогам, визначеним у цій статті, та повідомляє про таке 
рішення центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
8.Порядок проведення перевірки на відповідність прикордонних 
інспекційних постів встановленим до них вимогам затверджується центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну 
політику у сфері захисту рослин.
9.Перелік призначених прикордонних інспекційних постів може 
змінюватися шляхом:86
1)внесення нового призначеного прикордонного інспекційного посту, 
який перевірений компетентним органом та визнаний таким, що відповідає 
вимогам до призначеного прикордонного інспекційного поста;
2)вилучення призначеного прикордонного інспекційного посту, який 
перевірений компетентним органом та визнаний таким, що не відповідає 
вимогам до призначеного прикордонного інспекційного поста.
10.У разі встановлення компетентним органом невідповідності 
призначеного прикордонного інспекційного поста встановленим вимогам, 
компетентний орган інформує про це центральний орган виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
За поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування 
та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, Кабінет Міністрів 
України вилучає такий прикордонний інспекційний пост із Переліку 
призначених прикордонних інспекційних постів.
11.Компетентний орган оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті 
перелік призначених в Україні прикордонних інспекційних постів, який містить 
стосовно кожного прикордонного інспекційного посту наступну інформацію:
1)контактні дані;
2)місцезнаходження та вид транспортного сполучення (морський, 
річковий, поромний, повітряний, залізничний або автомобільний);
3)категорії вантажів, для яких він є призначеним.
Стаття 66. Державний контроль засобів захисту рослин, що ввозяться 
(пересилаються) на митну територію України (у тому числі з метою транзиту) 
1.Ввезення на митну територію України засобів захисту рослин, 
включених до Переліку засобів захисту рослин згідно з УКТЗЕД, дозволених для 
ввезення (пересилання) на митну територію України, здійснюється за умови їх 
державної реєстрації, крім випадків, передбачених законом.
2.Ввезення на митну територію України засобів захисту рослин, крім 
транзиту,  здійснюється дистриб’ютором, включеним компетентним органом до 
Державного реєстру осіб, яким надане право здійснювати діяльність у сфері 
захисту рослин щодо поводження із засобами захисту рослин (уповноваженою 
ним особою), за умови здійснення ним державної реєстрації відповідного засобу 
захисту рослин.
3.Забороняється ввезення (пересилання) на митну територію України 
засобів захисту рослин:87
1)особами, не включеними до Державного реєстру осіб, яким надане 
право здійснювати діяльність у сфері захисту рослин щодо поводження із 
засобами захисту рослин,  як дистриб’ютори;
2)які не пройшли державної реєстрації і не внесені до Державного реєстру 
пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, крім випадків, 
передбачених Законом України «Про пестициди і агрохімікати»;
3)пакування і маркування яких не відповідає вимогам при здійсненні їх 
державної реєстрації, встановленим центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього 
природного середовища;
4)термін придатності яких становить менше одного року до кінця терміну 
придатності, визначеного їх виробником.
5)які є фальсифікованими;
6)у разі виявлення суперечливої інформації, зазначеної в 
товаросупровідних документах до вантажу з засобами захисту рослин.
4.Ввезення на митну територію України незареєстрованих засобів захисту 
рослин може здійснюватися:
1)у випадку транзиту через митну територію України, за умови їх 
державної реєстрації в державі-імпортері;
2)для державних випробувань та наукових досліджень у науково-
обґрунтованих обсягах на підставі дозволу, який видається центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну  
політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, відповідно 
до Закону України «Про пестициди і агрохімікати».
5.Для кожного вантажу із засобами захисту рослин державний 
фітосанітарний інспектор здійснює документальну перевірку, яка передбачає 
перевірку щодо:
1)інформації, наявної в загальному фітосанітарному документі на 
ввезення, та інформації щодо державної реєстрації засобу захисту рослин, яку 
містить Державний реєстр пестицидів і агрохімікатів, дозволених до 
використання в Україні, а в разі ввезення на митну територію України 
незареєстрованих засобів захисту рослин для державних випробувань та 
наукових досліджень – дозволу, виданого відповідно до Закону України «Про 
пестициди і агрохімікати»;
2)інформації, наявної в інших товаросупровідних документах на вантаж 
та їх відповідності між собою.
6.Під час перевірки відповідності засобів захисту рослин державний 
фітосанітарний інспектор:88
1)встановлює відповідність інформації, зазначеної в документах на 
вантаж із засобами захисту рослин, який фактично пред’явлено для проведення 
державного контролю;
2)встановлює відповідність пакування та маркування вимогам при 
здійсненні їх державної реєстрації, встановленим центральним органом 
виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері 
охорони навколишнього природного середовища.
3)перевіряє термін придатності засобів захисту рослин.
7.Документальна перевірка, перевірка відповідності та фізична перевірка 
вантажу із засобами захисту рослин здійснюється з відповідно до вимог статті 
64 цього Закону та з урахуванням цієї статті. 
8.У разі виявлення за результатами проведення документальної перевірки 
та/або перевірки відповідності, та/або фізичної перевірки невідповідності та/або 
порушення вимог, визначених цією статтею, вантаж із засобами захисту рослин 
підлягає поверненню за межі митної території України за рахунок їх 
дистриб’ютора.
Стаття 67. Вимоги до ввезення (пересилання) вантажів з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами на митну територію 
України 
1.Рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти, які 
ввозяться (пересилаються) на митну територію України та включені до переліку, 
про який зазначено у статті 34 цього Закону, повинні:
1)супроводжуватися оригіналами фітосанітарних сертифікатів, якщо інше 
не передбачено цим Законом, та іншими документами, які вимагаються згідно із 
законом та фітосанітарними заходами;
2)або супроводжуватися електронними фітосанітарними сертифікатами, 
якщо це передбачено двосторонніми угодами між компетентними органами 
держав;
3)бути вільними від регульованих шкідливих організмів, крім випадків, 
передбачених цим Законом.
2.Вимоги пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті не поширюються на: 
1)рослини, продукти рослинного походження, які знаходяться на борту 
транспортних засобів та призначені для споживання персоналом і пасажирами, 
які використовуються для міжнародних перевезень, за умови, що вони не 
переміщуються за межі транспортних засобів. Такі рослини та продукти 
рослинного походження повинні бути знищені при розвантаженні, крім випадків 89
їх перевантаження безпосередньо з транспортного засобу, що використовується 
для міжнародних перевезень, на інший у тому самому порту та митному режимі;
2)рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти, які ввозяться 
(пересилаються) як торговельні (виставкові) зразки, за умови попереднього 
надання компетентному органу інформації про такі рослини, продукти 
рослинного походження, інші об’єкти та відсутності обґрунтованого 
заперечення компетентного органу проти такого ввезення (пересилання), 
надісланого (наданого) відповідному оператору ринку протягом 10 робочих днів 
з дня отримання інформації про такі рослини, продукти рослинного походження 
та інші об’єкти. Заперечення компетентного органу проти ввезення 
(пересилання) рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів у 
такому порядку вважаються обґрунтованими лише у разі, якщо їх ввезення 
(пересилання) може створити загрозу для життя та/або здоров’я людини та/або 
навколишнього природного середовища.
3.У разі, якщо оператор ринку попередньо не надав компетентному органу 
інформацію про рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти, 
ввезення (пересилання) яких він планує здійснити як торговельних 
(виставкових) зразків, або якщо компетентний орган надіслав (надав) оператору 
ринку свої обґрунтовані заперечення проти такого ввезення (пересилання), 
відповідні рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти не можуть 
бути ввезені на митну територію України відповідно до пункту 2 частини другої 
цієї статті.
4.Рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти можуть бути 
ввезені (переслані) на митну територію України як торговельні (виставкові) 
зразки відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті, якщо вони 
супроводжуються документом, що підтверджує попереднє повідомлення 
компетентного органу про їх ввезення у зазначеному порядку, здійснене не 
пізніше ніж за 10 робочих днів до прибуття відповідного вантажу на 
призначений прикордонний інспекційний пост, та за відсутності на 
відповідному призначеному прикордонному інспекційному посту 
обґрунтованих заперечень компетентного органу проти такого ввезення. 
Відповідне попереднє повідомлення повинно містити опис вантажу з 
рослинами, продуктами рослинного походження, іншими об’єктами інформацію 
про призначений прикордонний інспекційний пост, на який планується 
прибуття вантажу, орієнтовний час прибуття вантажу та кінцевий пункт його 
призначення.
5.Рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти, ввезені 
(переслані) на митну територію України згідно з пунктом 2 частини другої цієї 
статті, після їх використання за призначенням мають бути знищені або вивезені 
(переслані) за межі митної території України у спосіб, що унеможливлює 
заподіяння шкоди здоров’ю людини та/або навколишньому природному 90
середовищу. Правила поводження з рослинами, продуктами рослинного 
походження та іншими об’єктами, ввезеними (пересланими) на митну територію 
України як торговельні (виставкові) зразки, затверджуються центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну 
політику у сфері захисту рослин.
6.Рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти (крім 
насіння, садивного матеріалу та картоплі), які включені до Переліку рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів та їх кількість, що 
дозволені до ввезення (пересилання) на митну територію України у ручній 
поклажі, багажі або поштовому відправленні, ввозяться (пересилаються) на 
митну територію України:
1)без фітосанітарного сертифіката, якщо вони не призначені для 
використання у професійних та/або комерційних цілях;
2)якщо вони вільні від регульованих шкідливих організмів, крім випадків 
передбачених цим Законом.
7.До рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів 
зазначених у цій частині, не можуть належати інші рослини, рослинні продукти 
та інші об’єкти, які включені до Переліку заборонених до ввезення 
(пересилання) на митну територію України рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів та Переліку рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів, агентів біологічного захисту рослин, ввезення 
(пересилання) на митну територію України яких дозволено за умови дотримання 
спеціальних вимог, визначених цим переліком.
8.Компетентний орган оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті 
актуальний Перелік рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів та їх кількість, що дозволені до ввезення (пересилання) в Україну в 
ручній поклажі, багажі або поштовому відправленні.
9.Компетентний орган, морські порти, аеропорти та суб’єкти 
господарювання, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, мають 
доводити до відома пасажирів інформацію щодо заборон та обмежень, 
встановлених щодо ввезення (пересилання) на митну територію України рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів у багажі та/або ручній 
поклажі в будь-який спосіб, у тому числі розміщувати її на своїх веб-сайтах.
10.Оператори поштового зв’язку та професійні оператори, що здійснюють 
торгівлю на підставі договорів, укладених на відстані, зобов’язані доводити до 
своїх клієнтів інформацію стосовно рослин, продуктів рослинного походження 
та інших об’єктів, вказану в частинах третій та четвертій цієї статті, шляхом її 
розміщення на своїх веб-сайтах.91
11.Ввезення (пересилання) на митну територію Україну рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів, про які зазначено у статті 34 цього 
Закону, дозволяється за умови дотримання визначених спеціальних вимог.
12.Ввезення (пересилання) на митну територію України, переміщення в її 
межах, а також утримання та розмноження рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів, які заборонені до ввезення на митну територію 
України та включені до Переліку заборонених до ввезення (пересилання) на 
митну територію України рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів,, або не відповідають спеціальним вимогам до товарів, які визначено 
Переліком рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів, 
агентів біологічного захисту рослин, ввезення (пересилання) на митну 
територію Україну яких дозволено за умови дотримання спеціальних вимог, 
здійснюється за наявності дозволу на ввезення (пересилання), передбаченого 
статтею 41 цього Закону.
13.У разі, якщо імпортний або транзитний вантаж з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами був доставлений або 
зберігався, перепаковувався чи розділявся в іншій державі, крім оригіналу 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт або електронного фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт, він супроводжується оригіналом фітосанітарного 
сертифіката держави-експортера або його копією, завіреною компетентним 
органом, який видав такий фітосанітарний сертифікат.
14.Якщо імпортний або транзитний вантаж з рослинами, продуктами 
рослинного походження або іншими об’єктами був імпортований у кілька 
держав та у зв’язку з цим було видано кілька фітосанітарних сертифікатів на 
реекспорт, такі вантажі, крім оригіналу або завіреної копії фітосанітарного 
сертифіката, виданого державою-експортером, повинні супроводжуватися 
оригіналом фітосанітарного сертифіката на реекспорт або електронним 
фітосанітарним сертифікатом.
15.Якщо на відміну від держави-імпортера, держава реекспорту не вимагає 
фітосанітарного сертифіката держави-експортера на відповідний вантаж, то він 
супроводжується оригіналом фітосанітарного сертифіката на реекспорт або 
електронним фітосанітарним сертифікатом.
16.Компетентний орган за місцем завершення державного контролю в 
повному обсязі забезпечує щонайменше три роки зберігання фітосанітарних 
сертифікатів, фітосанітарних сертифікатів на реекспорт та інших документів, що 
вимагаються згідно із законом.
17.При ввезенні (пересиланні) на митну територію України рослин, 
продуктів рослинного походження або інших об’єктів, що включені до Переліку 
рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, переміщення яких 
територією України дозволено виключно у супроводі паспорту рослини, та які 92
за результатами лабораторного дослідження відповідають вимогам 
фітосанітарних заходів, компетентний орган може видавати паспорт рослини на 
заміну фітосанітарного сертифіката, у супроводі якого було ввезено вантаж.
Стаття 68. Державний контроль дерев’яного пакувального матеріалу, що 
ввозиться (пересилається) на митну територію України
1.Дерев’яний пакувальний матеріал ввозиться (пересилається) на митну 
територію України лише за умови дотримання наступних вимог:
1)він пройшов один або декілька видів обробки та відповідає вимогам, що 
визначені у відповідних МСФЗ;
2)він містить маркування, зазначене у відповідних МСФЗ, яке засвідчує, 
що дерев’яний пакувальний матеріал пройшов один або декілька видів обробки 
;
3)за візуальної відсутності шкідливих організмів;
4)за окорування, про яке зазначено у відповідних МСФЗ.
5)Вимоги, передбачені частиною першою цієї статті не застосовуються до 
дерев’яного пакувального матеріалу, до якого відповідний МСФЗ не 
застосовується.
2.Державний контроль дерев’яного пакувального матеріалу передбачає 
документальну перевірку  та виконання вимог, визначених у частині першій цієї 
статті.
3.У випадку, якщо дерев’яний пакувальний матеріал не відповідає 
вимогам, вказаним у частині першій цієї статті державний фітосанітарний 
інспектор зобов’язує оператора ринку вжити відповідні заходи, у тому числі, за 
необхідності:
1)виокремлення дерев’яного пакувального матеріалу, який не відповідає 
вимогам фітосанітарних заходів для проведення його обробки з наступним 
маркуванням;
2)або знищення (або інше надійне знешкодження) під контролем 
державного фітосанітарного інспектора або повернення.
3)або повернення.
4.У випадку виявлення державним фітосанітарним інспектором 
невідповідності дерев’яного пакувального матеріалу вимогам фітосанітарних 
заходів, зазначеним у частині першій цієї статті, компетентний орган 
зобов’язаний повідомити компетентний орган держави-експортера вантажу або 
за необхідності компетентний орган країни походження дерев’яного 
пакувального матеріалу.93
Стаття 69. Документальна перевірка вантажів з рослинами, продуктами 
рослинного походження та іншими об’єктами при ввезенні (пересиланні) на 
митну територію України 
1.Документальна перевірка вантажів з рослинами, продуктами рослинного 
походження та іншими об’єктами при ввезенні (пересиланні) на митну 
територію України повинна враховувати відповідні вимоги МСФЗ.
2.Для кожного вантажу з рослинами, продуктами рослинного походження 
або іншими об’єктами, які ввозяться (пересилаються) на територію України, та 
включені до Переліку рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів, ввезення (пересилання) яких на митну територію України здійснюється 
у супроводі фітосанітарного сертифіката, державний фітосанітарний інспектор 
здійснює документальну перевірку, яка передбачає перевірку:
1)фітосанітарного сертифіката та/або фітосанітарного сертифіката на 
реекспорт з метою підтвердження, що такий сертифікат:
2)є оригіналом, якщо інше не передбачено цим Законом;
3)виданий компетентним органом держави-експортера;
4)адресований компетентному органу держави-імпортера;
5)має форму та зміст, що відповідають формі, яка затверджена Додатком 
до Міжнародної конвенції про захист рослин та оформлений у відповідності до 
міжнародних стандартів з фітосанітарних заходів;
6)має заповнену додаткову декларацію, у випадку її необхідності;
7)містить назву ботанічного таксону рослини латинською мовою (за 
необхідності);
8)надрукований або заповнений друкованими літерами від руки 
англійською мовою або однією з офіційних мов ООН;
9)було видано не пізніше 14 днів до дати, коли вантаж, на який його було 
видано залишив країну, у якій його було видано, крім випадків встановлених 
цим Законом;
10)правильності заповнення фітосанітарного сертифіката та/або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт та відповідність інформації, 
зазначеної у ньому та інших документах, що супроводжують вантаж;
11)інших документів, що вимагаються згідно із законом та містять 
інформацію щодо відповідності вантажу законодавству України про захист 
рослин.
3.Фітосанітарні сертифікати, фітосанітарні сертифікати на реекспорт 
вважаються недійсними якщо:94
1)вони нерозбірливо заповнені, або містять:
2)неповні, недостовірні, суперечливі відомості; 
3)виправлення, які незавірені печаткою, штампом та підписом 
відповідальної особи, не містять дату виправлення або іншим чином 
сфальсифіковані;
4)пошкодження фітосанітарного сертифіката та/або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт, що не дає можливості встановити зазначену 
інформацію;
5)їх термін дії закінчився ;
6)вони не містять дату, печатку, підпис особи і штамп або маркування 
національної організації захисту рослин, що їх видала;
7)вони видані на бланках невстановленої форми або особами, які не 
уповноважені відповідною національною організацією захисту рослин на 
видачу фітосанітарних сертифікатів.
4.Якщо під час здійснення документальної перевірки вантажу з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, що ввозиться 
(пересилається) на митну територію України, з’являється обґрунтована підозра 
щодо невідповідності фітосанітарного сертифіката та/або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт встановленим вимогам, або інших документів, що 
вимагаються згідно із законом, державний фітосанітарний інспектор затримує 
вантаж та надсилає повідомлення через інформаційно-комунікаційну систему.
5.Про затримання вантажу державний фітосанітарний інспектор 
повідомляє оператора ринку або уповноважену ним особу та митні органи.
6.У разі підозри щодо підробки фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт, компетентний орган може 
звернутись до компетентного органу, який видав такий сертифікат, щодо 
підтвердження його автентичності. У разі підтвердження такої автентичності 
відповідний вантаж підлягає продовженню державного контролю.
7.Якщо під час документальної перевірки вантажу з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, які включено до 
переліку, зазначеного в частині першій статті 33 цього Закону, виявлено 
відсутність фітосанітарного сертифіката та/або фітосанітарного сертифіката на 
реекспорт, такий вантаж підлягає поверненню до держави відправника.
Стаття 70. Перевірка відповідності вантажів з рослинами, продуктами 
рослинного походження та іншими об’єктами при ввезенні (пересиланні) на 
митну територію України 95
1.Для вантажів з рослинами, продуктами рослинного походження та 
іншими об’єктами державний фітосанітарний інспектор здійснює перевірку 
відповідності, яка передбачає:
1)перевірку наявного опломбування транспортного засобу, транспортного 
обладнання, контейнеру тощо, в яких знаходиться вантаж;
2)встановлення відповідності наявного вантажу з рослинами, продуктами 
рослинного походження та іншими об’єктами інформації, яка зазначена у 
фітосанітарному сертифікаті та/або фітосанітарному сертифікаті на реекспорт та 
інших документах, що супроводжують вантаж; 
3)оцінку стану пакування та маркування і відповідність інформації у 
фітосанітарному сертифікаті та/або фітосанітарному сертифікаті на реекспорт. 
Якщо рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти не упаковані, 
оцінюється, чи складається вантаж з одного типу рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів чи з різних.
2.Для проведення перевірки відповідності оператор ринку або 
уповноважена ним особа зобов’язаний надати доступ до вантажу. 
Стаття 71. Фізична перевірка вантажів з рослинами, продуктами 
рослинного походження та іншими об’єктами при ввезенні (пересиланні) на 
митну територію України 
1.Фізична перевірка здійснюється шляхом перевірки державним 
фітосанітарним інспектором транспортного засобу та рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів з метою встановлення їх 
відповідності вимогам фітосанітарних заходів та виявлення присутності 
регульованих шкідливих організмів або ознак зараження ними.
2.Під час проведення фізичної перевірки відбір зразків та лабораторне 
дослідження здійснюється з урахуванням частоти та вибірковості, зазначених у 
частині третій цієї статті,  та в разі:
1)невідповідності вантажу з рослинами, продуктами рослинного 
походження та іншими об’єктами вимогам фітосанітарних заходів, встановленої 
під час документальної перевірки або перевірки відповідності;
2)виявлення державним фітосанітарним інспектором під час інспектування  
регульованих шкідливих організмів або ознак пошкодження чи ураження ними;
3)наявності фітосанітарного ризику на основі критеріїв, які визначаються 
компетентним органом;
4)ввезення на територію України садивного матеріалу або насіння,  крім 
такого, яке ввозиться для селекційних, дослідних робіт і експонування та 96
дослідних зразків сортів у випадках, визначених законом, за умови його 
розміщення в ізольованих об’єктах для утримання;
5)застосування тимчасових фітосанітарних заходів.
3.Компетентний орган щорічно визначає частоту та вибірковість 
проведення лабораторного дослідження рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів на підставі фітосанітарного ризику з 
урахуванням:
1)історії результатів попередніх лабораторних досліджень рослин та 
продуктів рослинного походження з урахуванням країни походження;
2)результатів здійснення державного контролю рослин, продуктів 
рослинного походження та інших об’єктів з урахуванням країни походження;
3)повідомлення від компетентного органу іншої держави (країни 
походження) щодо фітосанітарного стану місць виробництва або виробничих 
ділянок, вільних від шкідливих організмів та зон вирощування та виробництва в 
цій країні;
4)інших критеріїв, що впливають на фітосанітарний ризик.
4.Під час проведення фізичної перевірки оператор ринку або уповноважена 
ним особа зобов’язаний надати доступ до вантажу та забезпечити умови для 
відбору зразків. 
5.Транспортні засоби з рослинами, продуктами рослинного походження та 
іншими об’єктами повинні розвантажуватися у разі, якщо вантаж із рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами:
1)завантажено у такий спосіб, що одержати доступ до всього вантажу за 
допомогою лише одного часткового розвантаження неможливо;
2)вантаж складається з декількох партій. 
6.Якщо інше не передбачено цим Законом, рослини, продукти рослинного 
походження та інші об’єкти, які ввозяться (пересилаються) на митну територію 
України, можуть бути випущені в обіг, лише якщо результати документальної 
перевірки, перевірки відповідності, а також фізичної перевірки підтверджують 
їх відповідність законодавству.
Стаття 72. Поводження з вантажами, що ввозяться (пересилаються) на 
митну територію України, які не відповідають вимогам фітосанітарних заходів 
1.Якщо за результатами здійснення державного контролю вантажу з 
рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, що 
ввозиться (пересилається) на митну територію України, виявлена його 
невідповідність вимогам фітосанітарних заходів, компетентний орган 
зобов’язаний прийняти рішення про затримання та відмовити у ввезенні 97
(пересиланні) на митну територію України про що через інформаційно-
комунікаційну систему компетентного органу надсилає повідомлення для 
оператора ринку або уповноваженої ним особи та митних органів.
2.У випадку прийняття рішення про затримання державний фітосанітарний 
інспектор зобов’язує оператора ринку або уповноважену ним особу вжити один 
або декілька таких заходів:
1)повернути вантаж за межі України;
2)піддати вантаж спеціальній обробці (переробці) або застосувати будь-які 
інші заходи, необхідні для забезпечення виконання фітосанітарних заходів, та, 
за необхідності, змінити цільове призначення;
3)інших заходів (у тому числі знищення вантажу), за яких можливе 
дотримання вимог фітосанітарних заходів.
3.Якщо інше не передбачено цим Законом, державний фітосанітарний 
інспектор має право узгоджувати з оператором ринку або уповноваженою ним 
особою рішення, передбачене частиною другою цієї статті.
4.Заходи, зазначені в частині другій цієї статті, мають бути виконані 
оператором ринку або уповноваженою ним особою під контролем 
компетентного органу в найкоротший термін, але не пізніше однієї доби з 
моменту прийняття державним фітосанітарним інспектором рішення про 
затримання, виключаючи можливість поширення регульованих шкідливих 
організмів на території України.
5.Фітосанітарні заходи застосовуються до всього вантажу, або до його 
частини. 
6.Вантаж, до якого прийнято рішення про затримання, перебуває під 
державним контролем до моменту його повернення (вивезення), або проведення 
відповідних фітосанітарних заходів за результатами проведеного державного 
контролю. Зберігання вантажу у разі його затримання здійснюється оператором 
ринку (уповноваженою ним особою).
7.Вантаж має бути повернуто (вивезено) до держави-експортера або іншої 
держави в найкоротший термін, але не пізніше однієї доби з моменту прийняття 
державним фітосанітарним інспектором рішення про затримання.
8.Якщо вантаж не було заявлено для здійснення державного контролю, 
державний фітосанітарний інспектор приймає рішення про його затримання для 
здійснення державного контролю.
9.У випадку порушення вимог фітосанітарних заходів при ввезенні рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів на митну територію 
України фітосанітарний сертифікат та/або фітосанітарний сертифікат на 
реекспорт, який супроводжував вантаж анулюється, про що державним 98
фітосанітарним інспектором зазначається печаткою на лицьовому боці 
документа, датою про ануляцію та підписом.
10.Вантаж повертається з анульованим фітосанітарним сертифікатом 
та/або фітосанітарним сертифікатом на реекспорт, а копія зберігається 
щонайменше 3 роки у державного фітосанітарного інспектора, який його 
анулював.
11.Про порушення вимог фітосанітарних заходів при ввезенні на митну 
територію України рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів 
компетентний орган надсилає нотифікацію про невідповідність фітосанітарним 
заходам до відповідних компетентних органів держави-експортера. Форма 
нотифікації про невідповідність фітосанітарним заходам затверджується 
Кабінетом Міністрів України.
12.Застосування заходів, зазначених у цій статті, до вантажу або його 
частини здійснюються за рахунок оператора ринку або уповноваженої ним 
особи, який зобов’язаний оплатити відповідні витрати.
Стаття 73. Тимчасові фітосанітарні заходи щодо ввезення рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів на митну територію 
України
1.Компетентний орган приймає рішення про тимчасові фітосанітарні 
заходи щодо ввезення (пересилання) рослин, продуктів рослинного походження 
та інших об’єктів на митну територію України у випадках: 
1)виявлення вогнища та поширення регульованого шкідливого організму 
на конкретній території або виробничій ділянці держави походження або країни-
експортера;
2)встановлення нових ризиків нанесення значної шкоди шкідливим 
організмом, який не є карантинним шкідливим організмом та одночасно 
відсутній на території України;
3)відсутності достатнього досвіду та експертизи для управління 
фітосанітарним ризиком щодо рослин, продуктів рослинного походження або 
інших об’єктів;
4)відсутність інформації щодо оцінки фітосанітарного ризику від держави-
експортера;
5)підтвердження ризику проникнення регульованих шкідливих організмів 
з рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами за 
результатами оцінки фітосанітарного ризику;99
6)відсутності варіантів для управління фітосанітарним ризиком при 
виявленні регульованих шкідливих організмів у вантажах з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами. 
2.Тимчасові фітосанітарні заходи щодо ввезення (пересилання) рослин, 
продуктів рослинного походження та інших об’єктів на митну територію 
України передбачають виконання однієї із дій чи процедур:
1)обов’язковості лабораторного дослідження зразків, відібраних від 
вантажів з рослинами, продуктами рослинного походження та іншими 
об’єктами, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України;
2)розміщення вантажів з рослинами, продуктами рослинного походження 
та іншими об’єктами в карантинну станцію або в ізольований об’єкт для 
утримання на встановлений період; 
3)застосування додаткових фітосанітарних заходів з метою зменшення 
ризику проникнення регульованих шкідливих організмів разом із вантажами з 
рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, що 
ввозяться на митну територію України;
4)заборони на ввезення (пересилання) вантажів з рослинами, продуктами 
рослинного походження та іншими об’єктами на митну територію України;
5)встановлення інших спеціальні вимоги щодо вантажів із рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, які надходять з 
держави або її окремої частини, в якій виявлено вогнище та поширення 
регульованого шкідливого організму.
3.Тимчасові фітосанітарні заходи передбачені у пунктах 1 - 3 частини 
другої цієї статті будуть переглянуті на підставі проведеної оцінки 
фітосанітарного ризику.
4.Тимчасові фітосанітарні заходи передбачені цією статтею не 
застосовуються щодо ввезення рослин, продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів на митну територію України у разі наявності дозволу на ввезення 
(пересилання), зазначеного в статті 41 цього Закону.
5.Тимчасові фітосанітарні заходи, зазначені в пункті 4 частини другої цієї 
статті, переглядаються за результатами вжитих фітосанітарних заходів у 
державі-експортері та на підставі оцінки фітосанітарного ризику.
Стаття 74. Поводження з вантажами, які були вивезені (переслані) за межі 
митної території України та повернуті на митну територію України у зв’язку з 
їх невідповідністю вимогам фітосанітарних заходів держави-імпортера 
1.Державний фітосанітарний інспектор дозволяє ввезення вантажів із 
рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами на митну 100
територію України, які були вивезені (переслані) за межі митної території 
України та яким було відмовлено у ввезенні іншою державою, якщо:
1)рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти 
супроводжуються фітосанітарним сертифікатом та/або фітосанітарним 
сертифікатом на реекспорт (копія або оригінал), виданим компетентним органом 
України, та іншими документами, які вимагаються згідно із законом;
2)проведено державний контроль.
2.Лабораторне дослідження вантажу здійснюється у разі появи за 
результатами його документальної перевірки та перевірки відповідності 
обґрунтованої підозри щодо невідповідності вантажу або повернення з підстав 
виявлення шкідливого організму.
3.Державний фітосанітарний інспектор, який виконує дії, передбачені у 
частині першій цієї статті вносить відповідну інформацію до інформаційно-
комунікаційної системи компетентного органу, повідомляє Головного 
державного фітосанітарного інспектора області, в яку прибув вантаж, який 
інформує Головного державного фітосанітарного інспектора України.
4.Усі витрати, які виникають із виконанням цієї статті, включаючи вартість 
державного контролю, покладаються на оператора ринку або уповноважену ним 
особу, без подальшої компенсації з боку держави.
Стаття 75. Вимоги до транзиту (переміщення) вантажів із рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами через територію 
України
1.Державний фітосанітарний інспектор на призначеному прикордонному 
інспекційному посту дозволяє транзит (переміщення) через територію України 
без права відкриття транспортного засобу або контейнеру вантажу з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами.
2.Рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти повинні бути 
упаковані та/або опломбовані і переміщуватися у такий спосіб, що виключає 
будь-який ризик поширення на території України регульованих шкідливих 
організмів.
3.У випадку повернення територією України вантажів з рослинами, 
продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, які заражені 
регульованими шкідливими організмами, територією України, дозволяється 
транзит без права розкриття транспортного засобу та зміни митного режиму.
Стаття 76. Фітосанітарний сертифікат та фітосанітарний сертифікат на 
реекспорт101
1.Експорт вантажу з рослинами, продуктами рослинного походження та 
іншими об’єктами здійснюється у супроводі оригіналу фітосанітарного 
сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, який засвідчує 
відповідність такого вантажу фітосанітарним заходам держави-імпортера. 
Видача, переоформлення або анулювання фітосанітарного сертифіката та 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт здійснюється компетентним органом 
за запитом професійного оператора або уповноваженої ним особи після 
проведення відповідних фітосанітарних заходів. 
Фітосанітарний сертифікат та фітосанітарний сертифікат на реекспорт 
може бути виданий на вантаж з рослинами, продуктами рослинного походження 
та іншими об’єктами, який не відповідає фітосанітарним заходам держави-
імпортера, у разі наявності офіційного підтвердження держави-імпортера про 
дозвіл на ввезення на її територію відповідної партії вантажу з рослинами, 
продуктами рослинного походження або іншими об’єктами, зараженими 
шкідливими організмами.
Фітосанітарний сертифікат та фітосанітарний сертифікат на реекспорт 
видаються в електронному або паперовому вигляді та мають однакову 
юридичну силу.
Фітосанітарний сертифікат та фітосанітарний сертифікат на реекспорт 
видаються в паперовій формі, якщо цього вимагають фітосанітарні заходи 
держави-імпортера.
2.Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт 
видається державним фітосанітарним інспектором не раніше, ніж за 14 діб до 
дати вивезення (пересилання)  вантажу з рослинами, продуктами рослинного 
походження та іншими об’єктами, на підставі проведених фітосанітарних 
процедур та в разі відповідності вантажу з рослинами, продуктами рослинного 
походження або іншими об’єктами фітосанітарним вимогам держави-імпортера.
3.Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт 
може також видаватися за запитом особи, яка здійснює переміщення вантажу з 
рослинами, продуктами рослинного походження та іншими об’єктами, здатними 
переносити чи поширювати регульовані шкідливі організми, що не включені до 
переліку рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, 
дозволених для вивезення (пересилання) з митної території України, відповідно 
до фітосанітарних заходів держави-імпортера. 
4.Фітосанітарні процедури до рослин, продуктів рослинного походження 
або інших об’єктів можуть здійснюватися у виробничих потужностях (місцях 
виробництва), транспортних засобах та транспортному обладнанні 
(контейнерах) з рослинами, продуктами рослинного походження або іншими 
об’єктами, або під час їх завантаження чи вивантаження. 102
5.Проведення фітосанітарних процедур може здійснюватися відповідно 
до міжнародних договорів України або у порядку, погодженому з 
національними організаціями захисту рослин держав-імпортерів.
6.Державний фітосанітарний інспектор зобов’язаний видати 
фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт чи 
прийняти рішення про відмову в його видачі на підставі:
1)заяви власника вантажу або уповноваженої ним особи на оформлення 
фітосанітарного сертифіката, фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
2)висновку лабораторного дослідження та/або інших документів, які 
підтверджують проведення фітосанітарних процедур щодо відповідності 
вантажу фітосанітарним вимогам держави-імпортера;
3)документа про оплату за видачу фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт.
Державний фітосанітарний інспектор зобов’язаний видати заявнику 
фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт чи 
прийняти рішення про відмову в його видачі протягом 8 робочих годин після 
отримання ним документів, зазначених у цій частині. 
7.Рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт надається особі в письмовому або 
електронному вигляді. Підставами для прийняття рішення про відмову у видачі 
фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт є:
1)невідповідність рослин, продуктів рослинного походження або інших 
об’єктів вимогам фітосанітарних заходів держави-імпортера або у випадку 
невідповідності, крім випадків наявності офіційного підтвердження держави-
імпортера про дозвіл на ввезення на її територію відповідної партії вантажу з 
рослинами, продуктами рослинного походження або іншими об’єктами, 
зараженими шкідливими організмами;
2)відсутність реєстрації особи як професійного оператора, передбаченої 
цим Законом, крім випадків, якщо така особа не підлягає державній реєстрації 
відповідно до частини третьої статті 13 цього Закону;
3)невідповідність наявних рослин, продуктів рослинного походження або 
інших об’єктів заявленим особою для переміщення;
4)відсутність оригіналу фітосанітарного сертифіката або завіреної копії 
оригінального фітосанітарного сертифіката виданого державою-експортером у 
випадку реекспорту;
5)відсутність документа про оплату за видачу фітосанітарного сертифіката 
або фітосанітарного сертифіката на реекспорт.103
8.Підставами для переоформлення фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт є:
1)зміна адреси отримувача вантажу або найменування отримувача 
вантажу;
2)зміна пункту ввезення на державному кордоні України; 
3)зміна держави-імпортера, якщо вантаж відповідає фітосанітарним 
заходам такої держави;
4)уточнення назви рослин, продуктів рослинного походження або інших 
об’єктів у межах однієї товарної позиції згідно з УКТЗЕД;
5)пошкодження фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт.
9.Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт 
переоформлюються за умови відповідності рослин, продуктів рослинного 
походження або інших об’єктів фітосанітарному стану та фітосанітарним 
заходам держави-імпортера на підставі:
1)заяви про переоформлення фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
2)оригіналу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката 
на реекспорт, який необхідно переоформити;
3)документа про оплату за переоформлення фітосанітарного сертифіката 
або фітосанітарного сертифіката на реекспорт.
10.Підставами для відмови у переоформленні фітосанітарного 
сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт є:
1)невідповідність об’єктів регулювання фітосанітарному стану та 
фітосанітарним заходам країни до якої експортується об’єкт регулювання у разі 
заміни держави-імпортера;
2)відсутність оплати за переоформлення фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
3)відсутність заяви особи про анулювання фітосанітарного сертифікату на 
реекспорт, який буде переоформлено;
4)не надання державному фітосанітарному інспектору оригіналу 
фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, 
який необхідно анулювати, якщо він видавався у паперовому вигляді.
11.Підставами для видачі дубліката фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт є:
1)втрата оригіналу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт;104
2)пошкодження оригіналу фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт, яке не дозволяє підтвердити 
фітосанітарний стан вантажу з рослинами, продуктами рослинного походження 
або іншими об’єктами.
3)документа про оплату за переоформлення фітосанітарного сертифіката 
або фітосанітарного сертифіката на реекспорт.
12.Підставами для анулювання фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт є:
1)заява особи про анулювання фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
2)зміна способу транспортування або транспортного засобу;
3)пошкодження фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт, що не дає можливості визначити фітосанітарний стан 
рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів.
13.У випадку переоформлення або видачі дубліката фітосанітарного 
сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт:
1)державний фітосанітарний інспектор у розділі «додаткова декларація» 
переоформленого сертифіката зазначає інформацію про реквізити 
фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, 
який було анульовано або у випадку видачі дублікату зазначає, що виданий 
документ є дублікатом;
2)компетентний орган повідомляє компетентний орган держави-імпортера, 
яку було зазначено в анульованому фітосанітарному сертифікаті або 
фітосанітарному сертифікаті на реекспорт, про дату та номер анульованого 
фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт. 
14.Плата за видачу, переоформлення або видачу дубліката фітосанітарного 
сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт справляється у 
розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір такої плати має 
дорівнювати фактичним витратам компетентного органу на видачу, 
переоформлення або видачу дубліката фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт
15.Рішення про відмову у видачі, переоформленні, анулюванні або 
видачі дубліката фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката 
на реекспорт може бути оскаржено до компетентного органу, або до суду.
Заява про оскарження рішення про відмову у видачі, переоформленні, 
анулюванні або видачі дубліката фітосанітарного сертифіката або 
фітосанітарного сертифіката на реекспорт подається до компетентного органу, 
у строк, що не перевищує 10 днів після одержання відповідного рішення. Заява 
розглядається не пізніше двох робочих днів після її подання.105
Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі.
Професійний оператор або уповноважена ним особа, які у встановленому 
порядку надали державному фітосанітарному інспектору всі необхідні 
документи і не отримали у визначені терміни рішення про видачу або відмову у 
видачі чи переоформленні фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт або їх дубліката, мають право здійснити задеклароване 
переміщення рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів та 
отримати відшкодування шкоди, завданої внаслідок неотримання такого 
рішення.
16.Порядок видачі, переоформлення, анулювання та видачі дубліката 
фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, 
форма бланку фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на 
реекспорт затверджуються Кабінетом Міністрів України.
17.Фітосанітарні сертифікати або фітосанітарні сертифікати на 
реекспорт, що видаються державним фітосанітарним інспектором, включаються 
до переліку виданих фітосанітарних сертифікатів, який ведеться компетентним 
органом в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
У переліку виданих фітосанітарних сертифікатів відкритою і 
загальнодоступною є інформація про:
1)назву рослин, продуктів рослинного походження або інших об’єктів та їх 
обсяг;
2)номер та дату видачі висновку лабораторного дослідження;
3)номер та дату видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного 
сертифіката на реекспорт.
18.Фітосанітарний сертифікат повинен бути виданим компетентним 
органом іншої держави (держави-експортера) не раніше, ніж за 14 днів до дати 
вивезення (пересилання) з цієї держави відповідного вантажу, що 
супроводжується таким сертифікатом.
Розділ VIIІ
МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНЕ ТА ІНФОРМАЦІЙНО-ТЕХНОЛОГІЧНЕ 
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ КОМПЕТЕНТНОГО ОРГАНУ
Стаття 77. Матеріально-технічне забезпечення компетентного органу
1.Матеріально-технічне забезпечення компетентного органу здійснюється 
за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів, отриманих 
відповідно до міжнародних договорів України або проектів міжнародної 
технічної допомоги та інших джерел, не заборонених законодавством.106
2.Державні фітосанітарні інспектори забезпечуються форменим одягом за 
рахунок коштів Державного бюджету України.
3.Порядок забезпечення форменим одягом, його зразки, а також знаки 
розрізнення та строки їх носіння, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
4.Компетентний орган забезпечується службовими транспортними 
засобами для виконання державними фітосанітарними інспекторами обов’язків, 
передбачених цим Законом. У разі використання державним фітосанітарним 
інспектором у службових цілях свого особистого транспортного засобу йому 
виплачується грошова компенсація.
5.Порядок та норми забезпечення службовими транспортними засобами, а 
також розміри грошової компенсації за використання особистих транспортних 
засобів у службових цілях, затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Стаття 78. Інформаційно-комунікаційна система
1.Інформаційно-комунікаційна система призначена для комплексного 
використання механізмів і інструментів, за допомогою яких здійснюється 
управління, обробка і автоматизований обмін даними, інформацією та 
документами, що стосуються заходів державного контролю та інших офіційних 
заходів.
2.Держателем інформаційно-комунікаційної системи є компетентний 
орган.
3.Функціонування інформаційно-комунікаційної системи забезпечує 
компетентний орган із урахуванням вимог законодавства України про захист 
інформації в інформаційно-комунікаційних системах.
4.Обробка персональних даних у інформаційно-комунікаційній системі 
повинна здійснюватися виключно з метою здійснення заходів державного 
контролю та інших офіційних заходів відповідно до цього Закону.
5.Інформаційно-комунікаційна система повинна забезпечувати:
1)обробку інформації в системі, що стосується заходів державного 
контролю та інших офіційних заходів;
2)управління та обробку відомостей про результати здійснення державного 
контролю та інших офіційних заходів;
3)формування, обробку та обмін відомостями, у тому числі в електронній 
формі, що містяться в загальних фітосанітарних документах на ввезення.
6.Вимоги до програмного забезпечення та функціонування інформаційно-
комунікаційної системи встановлюються компетентним органом за погодження 
з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин, і щонайменше включають:107
1)технічні специфікації інформаційно-комунікаційної системи та її 
системних компонентів, у тому числі механізм електронного обміну даними для 
обміну з іншими інформаційно-комунікаційними системами, визначення 
стандартів, які застосовуються, визначення структур повідомлень, словників 
даних, обміну протоколами та процедурами;
2)визначення особливостей захисту персональних даних в інформаційно-
комунікаційній системи та її компонентах і безпеки обміну інформацією;
3)визначення особливостей взаємодії інформаційно-комунікаційної 
системи з іншими комп’ютеризованими системами та оновлення її програмного 
забезпечення;
4)визначення заходів, що вживаються в разі виникнення надзвичайних 
обставин, у тому числі недоступності будь-якого функціоналу інформаційно-
комунікаційної системи;
5)визначення умов доступу міжнародних організацій до окремих 
програмних засобів інформаційно-комунікаційної системи;
6)визначення умов обміну даними, інформації та документами за 
допомогою інформаційно-комунікаційної системи;
7)визначення особливостей прийняття документів в електронній формі 
виданими компетентним органом іншої країни;
8)визначення виключних умов, за яких може надаватися доступ до 
інформаційно-комунікаційної системи користувачам – третім особам.
7.Програмне забезпечення інформаційно-комунікаційної системи, 
розроблене на замовлення держателя інформаційно-комунікаційної системи 
та/або придбане ним, а також відомості, які містить інформаційно-
комунікаційна система, є власністю держави в особі держателя інформаційно-
комунікаційної системи.
8.Фінансування витрат, пов’язаних із створенням, технічною підтримкою, 
обслуговуванням програмного забезпечення інформаційно-комунікаційної 
системи забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України та 
інших джерел, не заборонених законом.
9.Обробка персональних даних через інформаційно-комунікаційну 
систему, а також доступ третім особам до персональних даних, які містить 
інформаційно-комунікаційна система, надається в порядку, встановленому 
Законом України «Про захист персональних даних».
10.Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у 
володінні компетентного органу, як розпорядника публічної інформації, 
визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».108
Розділ IX
ДЕРЖАВНИЙ КОНТРОЛЬ
Глава 1. Організація та здійснення державного контролю та інших 
офіційних заходів
Стаття 79. Об’єкти та суб’єкти державного контролю та інших офіційних 
заходів
1.Об’єктами державного контроль та інших офіційних заходів у сфері 
захисту рослин є:
1)оператори ринку стосовно їх діяльності, в тому числі обладнання, 
транспортних засобів, приміщень та інших місць, які ними використовуються, 
та відповідну документацію;
2)рослини, продукти рослинного походження та інші об’єкти;
3)  засоби захисту рослин.
2.Заходи державного контролю здійснюються компетентним органом.
3.  Інші офіційні заходи здійснюються компетентним органом та/або 
особами, уповноваженими відповідно до статті 28 цього Закону на здійснення 
інших офіційних заходів, за умови відповідності осіб вимогам, встановлених 
законодавством. 
4.З метою належної організації державного контролю та інших офіційних 
заходів у сфері захисту рослин компетентний орган зобов’язаний створити, 
своєчасно вносити зміни та підтримувати в актуальному стані державні реєстри 
у сфері захисту рослин, передбачені цим Законом.
Стаття 80. Основні засади державного контролю та інших офіційних 
заходів
1.Компетентний орган та особи, уповноважені відповідно до статті 28 
цього Закону на здійснення інших офіційних заходів, при здійсненні державного 
контролю та/або інших офіційних заходів повинні:
1)забезпечити об’єктивність та ефективність державного контролю та/або 
інших офіційних заходів; 
2)забезпечити неупередженість, якість та узгодженість державного 
контролю та/або інших офіційних заходів на всіх рівнях;
3)забезпечити відсутність будь-якого конфлікту інтересів у осіб, які 
здійснюють заходи державного контролю та/або інших офіційних заходів;
4)володіти або мати доступ до належного лабораторного обладнання для 
проведення лабораторних досліджень;109
5)мати у штаті або мати можливість залучати до заходів державного 
контролю та/або інших офіційних заходів кваліфікованих та досвідчених 
фахівців;
6)мати необхідні засоби та обладнання, що утримується у належному та 
робочому стані, для забезпечення ефективного здійснення заходів державного 
контролю та/або інших офіційних заходів;
7)мати законні повноваження для здійснення заходів державного контролю 
та/або інших офіційних заходів;
8)мати законні підстави для доступу осіб, що мають право здійснювати 
заходи державного контролю та/або інші офіційні заходи, до приміщень та 
документів, що зберігаються операторами ринку.
Стаття 81. Вимоги до заходів державного контролю та інших офіційних 
заходів
1.Здійснення заходів державного контролю та інших офіційних заходів має 
бути спрямовано на попередження та виявлення можливих порушень вимог 
законодавства України про захист рослин.
2.Заходи державного контролю здійснюються щодо об’єктів державного 
контролю на регулярній та безперервній основі із періодичністю, яка 
визначається з урахуванням та на основі ризик-орієнтованого підходу, 
відповідно до довгострокового плану державного контролю та щорічного плану 
державного контролю.
3.Позапланові заходи державного контролю здійснюються у випадках, 
встановлених Законом України «Про основні засади державного нагляду 
(контролю) у сфері господарської діяльності».
4.Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від діяльності у сфері 
захисту рослин та визначається періодичність здійснення планових заходів 
державного контролю затверджуються Кабінетом Міністрів України.
5.При плануванні заходів державного контролю повинні враховуватися:
1)ступінь ризику від діяльності у сфері захисту рослин;
2)будь-яка інформація, яка вказує на ймовірність того, що споживачі 
можуть бути введені в оману;
3)результати попередніх заходів державного контролю;
4)обґрунтована інформація, яка вказує на невідповідність вимогам 
законодавства України про захист рослин;
5)місцезнаходження оператора ринку та вид діяльності, яка здійснюється 
таким оператором ринку.110
6.При плануванні заходів державного контролю щодо діяльності оператора 
ринку, пов’язаної з поводженням із засобами захисту рослин, додатково повинна 
враховуватися інформація:
1)про незареєстровані засоби захисту рослин, в тому числі про незаконну 
реалізацію засобів захисту рослин, а також результати відповідних заходів 
державного контролю з боку інших органів державної влади;
2)про отруєння, пов’язані із засобами захисту рослин, та інші надзвичайні 
ситуації, пов’язані із ними;
3)  про невідповідність засобу захисту рослин умовам реєстрації та/або 
умовам розміщення на ринку.
7.Компетентний орган здійснює планові заходи державного контролю за 
умови повідомлення оператора ринку не пізніше як за десять днів до дня 
здійснення таких заходів. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату 
закінчення здійснення планового заходу та відомості про оператора ринку, щодо 
діяльності якого здійснюється захід (найменування та місцезнаходження 
юридичної особи або прізвище, ім’я, по батькові та місце проживання фізичної 
особи - підприємця, адреса відповідної потужності, контактні дані). 
Повідомлення вручається (направляється) оператору ринку будь-яким 
способом, що забезпечує наявність доказів здійснення такого вручення 
(направлення).
8.  Рішення посадової особи компетентного органу про здійснення заходу 
державного контролю компетентного органу, прийняте відповідно до цього 
Закону та в межах його повноважень, є обов’язковим для виконання. 
Стаття 82. Методи та способи здійснення заходів державного контролю та 
інших офіційних заходів
1.Методи та способи здійснення заходів державного контролю та інших 
офіційних заходів включають:
1)інспектування обладнання, транспортних засобів, приміщень, інших 
місць, що перебувають у користуванні оператора ринку та рослин, продуктів 
рослинного походження або інших об’єктів;
2)перевірку записів, які стосуються забезпечення простежуваності, а також 
інших документів, які можуть мати відношення до оцінки дотримання вимог 
законодавства України про захист рослин, в тому числі, за необхідності, 
документи, які супроводжують рослини, продукти рослинного походження та 
інші об’єкти, засоби захисту рослин;
3)документальну перевірку, перевірку відповідності, фізичну перевірку 
вантажів з рослинами, продуктами рослинного походження та іншими 
об’єктами,  засобами захисту рослин;111
4)відбір зразків та лабораторне дослідження рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів, засобів захисту рослин;
5)аудит або перевірку уповноважених осіб;
6)спостереження (обстеження та/або моніторинг);
7)інші заходи, передбачені цим Законом, які необхідні для виявлення 
випадків невідповідності законодавству України у сфері захисту рослин.
Стаття 83. Оформлення заходів державного контролю та інших офіційних 
заходів
1.Компетентний орган документально оформлює заходи державного 
контролю та інші офіційні заходи відповідно до законодавства.
2.Документами компетентного органу, що складаються під час організації, 
здійснення та за результатами заходів державного контролю, зокрема є:
1)Рішення (наказ) про проведення заходів державного контролю;
2)посвідчення (направлення) на проведення заходів державного контролю;
3)акт, який складається за результатами здійснення заходів державного 
контролю; 
4)приписи, розпорядження, протоколи;
5)постанови у справах про адміністративні правопорушення; 
6)постанови про накладення адміністративно-господарських санкцій;
7)претензії щодо відшкодування збитків (шкоди), заподіяних державі 
внаслідок порушення вимог законодавства України у сфері захисту рослин.
3.Форми документів, що складаються за результатами здійснення заходів 
державного контролю, затверджуються центральним органом виконавчої влади, 
що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин. 
4.Акт, що складається за результатами здійснення заходів державного 
контролю, повинен містити щонайменше таку інформацію:
1)дату складення такого акта;
2)тип заходу (плановий або позаплановий);
3)посада, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи компетентного 
органу, яка здійснила захід;
4)найменування оператора ринку щодо діяльності якого здійснювався 
захід;
5)опис мети здійснення відповідного заходу державного контролю;112
6)застосовані методи державного контролю;
7)результати здійснення заходу державного контролю;
8)за необхідності, заходи, вжиття яких компетентний орган вимагає від 
оператора ринку за результатами здійснення заходу державного контролю;
9)вичерпний перелік питань для перевірки дотримання оператором ринку 
законодавства України про захист рослин із посиланням на вимогу нормативно-
правового акту (статтю, частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка підлягає 
дотриманню та/або виконанню оператором ринку.
5.У разі створення оператором ринку перешкод посадовій особі 
компетентного органу при здійсненні нею заходів державного контролю, в акті, 
який складається за результатами здійснення заходів державного контролю, 
обов’язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення 
таких перешкод.
6.Забороняється здійснення заходів державного контролю стосовно 
питань, які:
1)відсутні в акті, який складається за результатами здійснення заходів 
державного контролю;
2)не містять посилань на вимогу нормативно-правового акту (статтю, 
пункт, підпункт, абзац тощо), яка підлягає виконанню та/або дотриманню;
3)не стосуються оператора ринку щодо якого здійснюються заходи 
державного контролю.
Якщо в результаті здійснення заходів державного контролю виявлено 
невідповідність вимогам законодавства України про захист рослин, в акті, що 
складається за результатами здійснення заходів державного контролю 
наводиться детальний опис виявлених порушень із посиланням на відповідні 
вимоги законодавства України про захист рослин.
7.Акт, що складається за результатами здійснення заходів державного 
контролю оформлюється в останній день здійснення заходів державного 
контролю у двох примірниках, кожен з яких підписується посадовою особою 
компетентного органу, яка здійснювала заходи державного контролю, та 
оператором ринку, стосовно якого здійснено такі заходи, та протягом п’яти 
робочих днів надається оператору ринку. 
8.Якщо оператор ринку не погоджується з актом, що складається за 
результатами здійснення заходів державного контролю, він підписує акт із 
зауваженнями. Зауваження оператора ринку щодо здійснення державного 
контролю є невід'ємною частиною такого акта.113
9.У разі відмови оператора ринку підписати акт, що складається за 
результатами здійснення заходів державного контролю, посадова особа 
компетентного органу вносить до такого акта відповідний запис.
10.Один примірник акта, що складається за результатами здійснення 
заходів державного контролю, вручається оператору ринку, а другий 
зберігається в компетентному органі.
11.Посадові особи компетентного органу, а також оператори ринку мають 
право фіксувати процес здійснення заходів державного контролю засобами 
аудіо- та відеотехніки.
12.Особи, які здійснюють інші офіційні заходи, зобов’язані:
1)оформлювати їх із урахуванням вимог законодавства України у сфері 
захисту рослин;
2)вести записи про інші офіційні заходи (у паперовому та/або 
електронному вигляді)
3)за запитом компетентного органу надавати інформацію щодо здійснених 
ними інших офіційних заходів.
Стаття 84. Аудит компетентного органу
1.Зовнішній аудит компетентного органу проводиться за рішенням 
центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин.
2.Внутрішній аудит компетентного органу проводиться не рідше одного 
разу на два роки за рішенням компетентного органу. Результати внутрішнього 
аудиту компетентного органу оприлюднюються на офіційному веб-сайті 
компетентного органу до 1 квітня року, наступного за звітним.
3.Результати зовнішнього аудиту компетентного органу оприлюднюються 
на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин, та 
направляються до компетентного органу не пізніше одного місяця після 
завершення проведення такого аудиту.
4.За результатами кожного аудиту компетентний орган вживає необхідних 
заходів з метою забезпечення виконання вимог цього Закону та оприлюднює 
інформацію про їх виконання на своєму офіційному веб-сайті. Порядок 
проведення аудиту компетентного органу та його періодичність затверджується 
Кабінетом Міністрів України.114
Глава 2. Планування державного контролю
Стаття 85. Довгостроковий план державного контролю
1.Державний контроль та інші офіційні заходи здійснюються на основі 
довгострокового плану державного контролю.
2.Довгостроковий план державного контролю розробляється та 
затверджується компетентним органом. 
3.Розробка довгострокового плану державного контролю:
1)базується на принципах узгодженості, послідовності та звітності;
2)враховує усі напрями діяльності, що здійснюються компетентним 
органом з метою перевірки відповідності вимогам законодавства України про 
захист рослин, а також з метою усунення наслідків невідповідності та 
притягнення до відповідальності за порушення законодавства України про 
захист рослин.
4.Довгостроковий план державного контролю містить загальну 
інформацію про структуру та організацію державного контролю та включає:
1)стратегічні цілі такого плану та опис того, яким чином вони враховані під 
час визначення пріоритетів державного контролю та розподілу ресурсів для його 
виконання;
2)категоризацію ризиків державного контролю;
3)завдання, а також наявні ресурси для забезпечення виконання таких 
завдань;
4)завдання уповноважених осіб на здійснення інших офіційних заходів;
5)загальну організацію та управління державним контролем;
6)координацію діяльності компетентного органу та уповноважених 
компетентним органом осіб на здійснення інших офіційних заходів, а також 
інших органів виконавчої влади в установлених законом випадках;
7)процедури та механізми, які забезпечують відповідність основним 
засадам здійснення державного контролю та інших офіційних заходів;
8)підвищення кваліфікації посадових осіб компетентного органу;
9)процедури здійснення державного контролю відповідно до цього Закону.
5.Довгостроковий план державного контролю розміщується на офіційному 
веб-сайті компетентного органу, за винятком тих частин плану, оприлюднення 
яких може негативно вплинути на ефективність держаного контролю.
6.Компетентний орган виконує довгостроковий план державного 
контролю шляхом складання, затвердження та виконання щорічних планів 115
державного контролю, оцінки їх виконання, а також шляхом планування і 
здійснення заходів з усунення виявлених недоліків.
7.До довгострокового плану державного контролю вносяться зміни у разі:
1)зміни законодавства України про захист рослин;
2)появи нових шкідливих організмів або інших ризиків, в тому числі 
пов’язаних із засобами захисту рослин, для людини та/або для навколишнього 
природного середовища;
3)змін у структурі, управлінні або функціях компетентного органу;
4)необхідності за результатами:
5)виконання щорічного плану державного контролю;
6)отримання нових наукових або інших даних, в тому числі рекомендацій 
міжнародних організацій;
7)перевірки системи державного контролю України представниками 
компетентного органу іншої держави.
8.Перегляд та внесення змін до довгострокового плану державного 
контролю здійснюються компетентним органом не пізніше 60 днів із моменту 
виникнення однієї або більше обставин, зазначених у частині сьомій цієї статті.
Стаття 86. Щорічний план державного контролю
1.Планові заходи державного контролю здійснюються компетентним 
органом відповідно до щорічного плану державного контролю.
2.Щорічний план державного контролю на наступний рік розробляється та 
затверджується компетентним органом до 1 грудня поточного року і 
розміщується на його офіційному веб-сайті.
3.Плановим періодом вважається рік, який обчислюється з 1 січня по 
31 грудня планового року.
4.Протягом планового періоду здійснення більше як одного планового 
заходу державного контролю щодо одного суб’єкта господарювання не 
допускається.
5.Щорічний план державного контролю повинен відповідати 
довгостроковому плану державного контролю, формуватися з урахуванням 
критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від діяльності оператора ринку та 
визначається періодичність здійснення планових заходів державного контролю, 
та визначати кількість зразків рослин, продуктів рослинного походження, інших 
об’єктів, засобів захисту рослин та їх лабораторних досліджень.
6.Щорічний план державного контролю може також включати щорічний 
план державного моніторингу у сфері захисту рослин.116
Стаття 87. Забезпечення прозорості та щорічний звіт про виконання 
довгострокового та щорічного планів державного контролю
1.Компетентний орган зобов’язаний здійснювати заходи державного 
контролю у спосіб, який забезпечує високий рівень їх прозорості.
2.Компетентний орган щорічно до 1 квітня наступного за звітним року 
зобов’язаний подавати до Кабінету Міністрів України та оприлюднювати 
щорічний звіт про виконання довгострокового плану та щорічного плану 
державного контролю за попередній рік, який містить узагальнену інформацію 
про:
1)зміни, внесені до довгострокового плану державного контролю протягом 
звітного року, їх причини та обґрунтування;
2)загальний аналіз результатів заходів державного контролю, проведених 
протягом звітного року;
3)вид, кількість і результати здійснення заходів державного контролю;
4)вид і кількість виявлених випадків невідповідності законодавства 
України про захист рослин;
5)вид і кількість випадків виявлення порушення вимог законодавства 
України про захист рослин та вжитих щодо них заходів;
6)вид і кількість випадків притягнення до відповідальності за порушення 
законодавства України про захист рослин, передбачених Кодексом України про 
адміністративні правопорушення, Кримінальним кодексом України та цим 
Законом.
3.Щорічний звіт у частині інформації, що дозволяє однозначно 
ідентифікувати оператора ринку, притягнутого до відповідальності за 
порушення цього Закону або законодавства України про захист рослин, 
оприлюднюється не раніше закінчення строку оскарження відповідної 
постанови (рішення), а в разі оскарження – не раніше остаточного вирішення 
відповідного спору компетентним органом або судом.
4.Форма щорічного звіту про стан виконання довгострокового плану та 
щорічного плану державного контролю за попередній рік затверджується 
центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує 
державну політику у сфері захисту рослин. 
Глава 3. Фінансування державного контролю та інших офіційних 
заходів. Надання послуг
Стаття 88. Загальні вимоги до фінансування державного контролю та 
інших офіційних заходів117
1.Фінансування державного контролю та інших офіційних заходів 
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, крім випадків, 
передбачених цим Законом, в обсязі, достатньому для забезпечення кадрових та 
інших ресурсів, необхідних для належного та ефективного здійснення 
державного контролю та інших офіційних заходів.
2.Джерелами фінансування діяльності компетентного органу зі здійснення 
заходів державного контролю та інших офіційних заходів можуть бути кошти, 
що надходять до спеціального фонду Державного бюджету України від надання 
компетентним органом адміністративних та інших послуг.
3.Фінансування заходів із розроблення та виконання загальнодержавних, 
регіональних, міждержавних цільових програм захисту рослин, а також заходів 
щодо запобігання поширенню, локалізації та ліквідації шкідливих організмів, 
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих 
бюджетів та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством.
Стаття 89. Державний контроль та інші офіційні заходи, що фінансуються 
за рахунок операторів ринку
1.Державний контроль та інші офіційні заходи фінансуються за рахунок 
операторів ринку в разі:
1)здійснення державного контролю товарів, транспортних засобів, які 
ввозяться на митну територію України, в тому числі з метою транзиту;
2)якщо державний контроль або інші офіційні заходи, здійснюється на 
вимогу оператора ринку;
3)якщо державний контроль здійснюється для перевірки усунення 
виявлених під час здійснення заходів державного контролю порушень 
оператором ринку вимог законодавства України про захист рослин;
4)якщо державний контроль та інші офіційні заходи потрібні для оцінки 
розміру та наслідків допущеного порушення вимог законодавства України про 
захист рослин;
5)здійснення інших позапланових заходів державного контролю, крім 
позапланових заходів, що здійснюються за зверненням фізичної особи про 
порушення оператором ринку її законних прав, якщо за результатами здійснення 
таких заходів таке порушення не було підтверджено.
2.Плата за здійснення державного контролю та інших офіційних заходів за 
рахунок операторів ринку справляється у випадках, визначених цим Законом. 
3.Для покриття витрат, пов’язаних із здійсненням державного контролю та 
інших офіційних заходів, може справлятися й інша плата, крім зазначеної в цій 
статті, якщо обов’язковість такої плати встановлена законом.118
Стаття 90. Визначення розміру плати за здійснення державного контролю 
та інших офіційних заходів
1.Розмір плати за здійснення державного контролю та інших офіційних 
заходів, у тому числі що фінансуються за рахунок операторів ринку, 
затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
2.Розмір плати за здійснення державного контролю та інших офіційних 
заходів, у тому числі що фінансуються за рахунок операторів ринку, надання 
адміністративних та інших послуг відповідно до цього Закону має дорівнювати 
фактичним витратам на їх надання. 
3.Компетентний орган щороку оприлюднює на своєму офіційному веб-
сайті калькуляцію розміру плати за здійснення державного контролю та інших 
офіційних заходів, у тому числі що фінансуються за рахунок операторів ринку, 
надання адміністративних та інших послуг відповідно до цього Закону, а також 
звіт про використання коштів, отриманих від операторів ринку як плата за 
здійснення державного контролю та інших офіційних заходів.
4.Плата за проведення державного контролю товарів, транспортних 
засобів, які ввозяться на митну територію України, у тому числі з метою 
транзиту, в розмірі, що не перевищує розміру плати за перевірку документів на 
товари й транспортні засоби (контейнери), включається до складу єдиного збору 
згідно із Законом України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах 
пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України».
Стаття 91. Адміністративні та інші послуги компетентного органу
1.Компетентний орган має право у сфері захисту рослин надавати 
адміністративні послуги та інші послуги, перелік яких визначається виключно 
цим Законом.
2.Адміністративними послугами у сфері захисту рослин є:
1)видача документів дозвільного характеру, передбачених цим Законом;
2)видача фітосанітарного сертифіката, фітосанітарного сертифіката на 
реекспорт;
3)державна реєстрація осіб у сфері захисту рослин; 
4)внесення відомостей до державних реєстрів у сфері захисту рослин та 
видача витягів із зазначених реєстрів;
5)видача паспорту рослини;
6)видача посвідчення про проходження навчання.119
3.Іншими послугами у сфері захисту рослин, які не відносяться до 
адміністративних, є:
1)проведення інспектування, спостереження (обстеження та моніторингу), 
відбору зразків, лабораторного дослідження, арбітражного лабораторного 
дослідження;
2)встановлення (підтвердження) статусу місця виробництва або 
виробничої ділянки, вільних від шкідливих організмів;
3) встановлення фітосанітарного стану рослин, продуктів рослинного 
походження та надання рекомендацій щодо заходів захисту рослин.
4.Встановлення нових або скасування існуючих адміністративних послуг 
та інших послуг у сфері захисту рослин здійснюється виключно шляхом 
внесення змін до цього Закону.
Розділ X
МІЖНАРОДНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО У СФЕРІ ЗАХИСТУ РОСЛИН
Стаття 92. Міжнародне співробітництво у сфері захисту рослин
1.Участь України у міжнародному співробітництві у сфері захисту рослин 
здійснюється у порядку, встановленому законодавством України, шляхом:
1)участі в роботі відповідних міжнародних організацій;
2)укладання міжнародних угод, включаючи двосторонні угоди про взаємне 
визнання фітосанітарних заходів;
3)удосконалення законодавства України про захист рослин із урахуванням 
міжнародного досвіду;
4)проведення спільних наукових досліджень;
5)розроблення і реалізації міжнародних програм із захисту рослин;
6)здійснення взаємного обміну інформацією у сфері захисту рослин, 
вивчення міжнародного досвіду;
7)проведення та участі в міжнародних конференціях, конгресах, 
симпозіумах, виставках тощо;
8)адаптації законодавства України про захист рослин із відповідним 
законодавством Європейського Союзу.
Стаття 93. Визнання еквівалентності фітосанітарних заходів, що 
здійснюються в іншій державі
1.Фітосанітарні заходи, які здійснюються в іншій державі, вважаються 
еквівалентними тим, що застосовуються в Україні, якщо така інша держава на 120
основі науково обґрунтованої інформації доведе, що ці заходи відповідають 
належному рівню фітосанітарного захисту або перевищують його порівняно з 
тими, що застосовуються в Україні.
2.Визначення ефективності фітосанітарних заходів, які здійснюються в 
іншій державі, здійснюється відповідно до міжнародних стандартів з 
фітосанітарних заходів Міжнародної конвенції про захист рослин. 
3.Визначення еквівалентності вимагає проведення оцінки фітосанітарних 
заходів для встановлення їх ефективності з метою зменшення фітосанітарного 
ризику.
4.Еквівалентність системи фітосанітарних заходів іншої держави 
фітосанітарним заходам України визначається компетентним органом з 
урахуванням критеріїв оцінки та періодичності, передбачених цією статтею.
5.Критеріями оцінки фітосанітарних заходів є:
1)положення законодавства України у сфері захисту рослин, які діють у 
іншій державі;
2)організаційна структура компетентного органу іншої держави, його 
компетенція;
3)рівень матеріально-технічного забезпечення компетентного органу 
іншої держави, у тому числі можливості для проведення лабораторних 
досліджень з метою встановлення фітосанітарного стану рослин, продуктів 
рослинного походження або інших об’єктів;
4)наявність систем, що забезпечують простежуваність у сфері захисту 
рослин;
5)наявність місць вирощування, виробництва або ділянок, вільних від 
шкідливих організмів або вільних зон;
6)фітосанітарний стан території іншої держави;
7)особливості здійснення іншою державою фітосанітарних заходів щодо 
рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, що ввозяться 
(пересилаються) на її територію.
6.Періодичність оцінки фітосанітарних заходів іншої держави залежить 
від:
1)частоти змін у законодавстві іншої держави;
2)обсягів і характеру імпорту з іншої держави;
3)результатів фітосанітарних заходів, здійснених іншою державою;
4)результатів заходів державного контролю щодо вантажів, які походять з 
іншої держави та інших фітосанітарних заходів;
5)інформації, отриманої від міжнародних та регіональних організацій у 121
сфері захисту рослин або з інших офіційних джерел;
6)інформації про появу регульованих шкідливих організмів внаслідок 
імпорту відповідних видів рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів. 
7.Компетентний орган визнає фітосанітарні заходи іншої держави 
еквівалентними, якщо за результатами оцінки встановлено, що фітосанітарні 
заходи відповідної держави дозволяють досягнути належного рівня 
фітосанітарного захисту.
8.На підставі проведення консультацій, інспекцій та домовленостей 
компетентний орган приймає рішення щодо визнання еквівалентними або 
відмови у визнанні еквівалентними фітосанітарних заходів відповідної держави.
Розділ ХІ
ЗАХОДИ РЕАГУВАННЯ ТА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА ПОРУШЕННЯ 
ВИМОГ ЗАКОНОДАВСТВА УКРАЇНИ ПРО ЗАХИСТ РОСЛИН
Стаття 94. Заходи реагування у випадку виявлення порушення вимог 
законодавства України про захист рослин
1.У випадку обґрунтованої підозри в компетентного органу щодо наявності 
порушення оператором ринку вимог законодавства України про захист рослин, 
компетентний орган зобов’язаний здійснити відповідні заходи державного 
контролю, щоб підтвердити або виключити таке порушення.
2.У разі виявлення порушення вимог законодавства України про захист 
рослин компетентний орган зобов’язаний вживати заходи реагування, необхідні 
для усунення або обмеження ризиків для життя чи здоров’я людей, тварин, 
рослин, а також навколишнього природного середовища, зокрема:
1)вжити відповідних заходів для забезпечення усунення та дотримання 
оператором ринку порушення вимог законодавства України про захист рослин, 
а також запобігання виникненню таких порушень;
2)вжити відповідних заходів для з’ясування першопричини виникнення 
порушення вимог законодавства України про захист рослин.
3.Заходами для забезпечення усунення та дотримання вимог законодавства 
України про захист належать є:
1)обробка товарів або коригування інформації про товар, яка надається 
споживачам;
2)обмеження або заборона розміщення на ринку, обігу, переміщення, 
ввезення (пересилання) на митну територію України або вивезення з неї товарів, 
які не відповідають вимогам цього Закону та становлять загрозу для здоров’я 122
людини та/або навколишнього природного середовища; 
3)заборона повернення або повернення відповідних товарів до держави-
експортера;
4)відкликання, вилучення, переміщення або знищення товарів, крім 
випадків, з а яких можливість змінити цільове призначення таких товарів;
5)призупинення або скасування державної реєстрації, уповноваження.
4.При визначенні заходів реагування компетентний орган зобов’язаний 
враховувати:
1)характер порушення вимог законодавства України про захист рослин, 
2)відповідні записи оператора ринку пов’язані з дотриманням вимог, які 
було порушено. 
3)Компетентний орган зобов’язаний у письмовій формі надати оператору 
ринку:
4)рішення щодо дій або заходів, які мають бути вжиті оператором ринку, із 
зазначенням підстави для прийняття компетентним органом такого рішення;
5)вичерпну інформацію щодо права оператора ринку на оскарження такого 
рішення, включаючи інформацію щодо порядку та строків такого оскарження.
5.Всі витрати, пов’язані із виконанням рішення компетентного органу, 
прийнятого відповідно до цієї статті, здійснюються за рахунок оператора ринку, 
на якого покладено обов’язок виконання такого рішення. У випадку відмови 
оператора ринку або невиконання рішення компетентного органу щодо дій або 
заходів, які мають бути вжиті оператором ринку у встановлені терміни, 
компетентний орган має право вжити таких заходів самостійно з подальшим 
відшкодуванням оператором ринку витрат, пов’язаних із вжиттям таких дій або 
заходів в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що 
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин. 
Стаття 95. Відповідальність операторів ринку за порушення вимог 
законодавства України про захист рослин
1.Оператори ринку несуть відповідальність за такі правопорушення:
1)здійснення діяльності професійного користувача, дистриб’ютора, 
консультанта, професійного оператора без державної реєстрації, якщо 
обов’язковість такої реєстрації встановлена законом, -
тягнуть за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від п’яти 
до десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від трьох до шести мінімальних заробітних плат;
2)порушення вимог щодо забезпечення простежуваності, передбачених 123
законодавством України про захист рослин, у тому числі щодо ведення обліку, 
зберігання інформації та звітності у сфері захисту рослин, непред’явлення або 
ухилення від пред’явлення рослин, продуктів рослинного походження та інших 
об’єктів та/або засобів захисту рослин для здійснення державного контролю, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від п’яти 
до десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від трьох до шести мінімальних заробітних плат;
3)недодержання вимог нормативно-правових актів з питань захисту 
рослин, що призвело до поширення особливо небезпечних шкідливих організмів 
чи до проникнення або поширення регульованих шкідливих організмів, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від п’яти 
до восьми мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від трьох до п’яти мінімальних заробітних плат;
4)переміщення територією України рослин, продуктів рослинного 
походження та інших об’єктів без паспорта рослини, у випадках якщо 
обов’язковість наявності паспорту рослини при переміщенні передбачена цим 
Законом, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від п’яти 
до восьми мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від трьох до п’яти мінімальних заробітних плат;
5)реалізація рослин, продуктів рослинного походження, інших об’єктів 
та/або засобів захисту рослин, які були ввезені на митну територію України як 
торговельні (виставкові) зразки або об’єкти наукових досліджень, порушення 
вимог щодо їх знищення або вивезення за межі України або інших встановлених 
законодавством правил поводження з ними, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від 
дванадцяти до вісімнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - 
підприємців – у розмірі від п’яти до дванадцяти мінімальних заробітних плат;
6)допущення до організації та виконання робіт із засобами захисту рослин 
осіб, які не мають відповідного чинного посвідчення про проходження навчання 
щодо безпечного поводження з засобами захисту рослин, якщо обов’язковість 
такого посвідчення передбачена цим Законом, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від 
дванадцяти до вісімнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - 
підприємців – у розмірі від семи до дванадцяти мінімальних заробітних плат;  
7)виконання робіт із засобами захисту рослин особою, яка не має 
відповідного чинного посвідчення про проходження навчання щодо безпечного 
поводження з засобами захисту рослин, якщо обов’язковість такого посвідчення 
передбачена цим Законом, -124
тягне за собою накладення штрафу на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від восьми до дванадцяти мінімальних заробітних плат на фізичних осіб 
– у розмірі від трьох до шести мінімальних заробітних плат
8)порушення вимоги щодо завчасного сповіщення про застосування 
засобів захисту рослин, якщо обов’язковість такого сповіщення передбачена 
цим Законом, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від десяти 
до п’ятнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від п’яти до десяти мінімальних заробітних плат;
9)недодержання регламентів застосування засобів захисту рослин та/або 
вимог належної практики захисту рослин, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від десяти 
до п’ятнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від восьми до дванадцяти мінімальних заробітних плат;
10)  експлуатація обладнання для застосування засобів захисту рослин, яке 
є технічно несправним та/або вчасно не пройшло технічний огляд, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від десяти 
до п’ятнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від восьми до дванадцяти мінімальних заробітних плат; 
11)  порушення правил поводження із засобами захисту рослин, - 
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від 
дванадцяти до вісімнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - 
підприємців – у розмірі від п’яти до дванадцяти мінімальних заробітних плат;
12)  виготовлення з метою використання чи збуту, а також збут 
фальсифікованих засобів захисту рослин, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від 
двадцяти до тридцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - 
підприємців – у розмірі від вісімнадцяти до двадцяти п’яти мінімальних 
заробітних плат;
13)  відмова в допуску державного фітосанітарного інспектора, з підстав, 
не передбачених законом, до здійснення державного контролю, -
тягнуть за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від 
двадцяти п’яти до тридцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - 
підприємців – у розмірі від вісімнадцяти до двадцяти п’яти мінімальних 
заробітних плат, на фізичних осіб – у розмірі від п’яти до десяти мінімальних 
заробітних плат;
14)  невиконання законних вимог посадових осіб, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі від десяти 125
до п’ятнадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців – у 
розмірі від восьми до дванадцяти мінімальних заробітних плат.
2.У разі вчинення оператором ринку будь-якого з правопорушень, 
передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, вперше протягом 
останніх трьох років, що передують вчиненню такого правопорушення, 
державний фітосанітарний інспектор видає оператору ринку припис щодо 
усунення порушень законодавства України про захист рослин без оформлення 
відповідного протоколу.
3.Повторне правопорушення, вчинене протягом року з моменту вчинення 
попереднього правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за 
яке оператора ринку вже було піддано штрафу, -
тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб – 
підприємців – у подвійному розмірі від розміру, встановленого за відповідні 
правопорушення частиною першою цієї статті.
Стаття 96. Провадження у справах про порушення законодавства України 
про захист рослин 
1.Провадження у справах про порушення юридичними особами, 
фізичними особами - підприємцями та фізичними особами законодавства 
України про захист рослин здійснюється відповідно до положень цієї статті.
2.Штраф за порушення законодавства України про захист рослин може 
бути накладено протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але 
не пізніше одного року з дня його вчинення.
3.Протокол про порушення законодавства України про захист рослин (далі 
– протокол) за результатами здійснення заходів державного контролю мають 
право складати державні фітосанітарні інспектори.
4.У протоколі зазначаються:
1)дата і місце його складення;
2)посада, прізвище, ім’я, по батькові особи, яка склала протокол;
3)відомості про особу, щодо якої складено протокол (найменування та 
місцезнаходження юридичної особи або прізвище, ім’я, по батькові та місце 
проживання фізичної особи - підприємця, фактична адреса здійснення 
господарської діяльності особою, контактні дані);
4)місце, час вчинення і суть вчиненого порушення законодавства України 
про захист рослин;
5)посилання на положення нормативно-правового акта (із зазначенням 
відповідної статті, пункту, її частини чи абзацу), яке було порушено особою, 
щодо якої складено протокол;126
6)посилання на акт державного контролю та інші докази, якими 
підтверджується вчинення порушення законодавства України про захист рослин 
особою, щодо якої складено протокол;
7)прізвище, ім’я, по батькові та місце проживання, контактні дані свідків 
та/або потерпілих та їхні пояснення (за наявності);
8)пояснення особи, щодо якої складено протокол, або її представника чи 
запис про відмову від надання пояснень;
9)інші відомості, що сприяють всебічному та об’єктивному розгляду та 
вирішенню справи (за наявності).
5.Форма протоколу затверджується центральним органом виконавчої 
влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту 
рослин.
6.Особа, щодо якої складено протокол, або її представник має право 
викласти у протоколі або на окремому аркуші, що додається до нього, своє 
пояснення щодо змісту протоколу, засвідчивши їх особистим підписом. У разі 
відмови особи, щодо якої складено протокол, або її представника від надання 
таких пояснень у протоколі робиться відповідний запис. Викладені у протоколі 
або на окремому аркуші, що додається до нього, пояснення свідків та/або 
потерпілих засвідчуються їхніми підписами.
7.Протокол складається у двох примірниках та підписується особою, яка 
його склала. Один примірник протоколу вручається під розписку особі, щодо 
якої складено протокол, або її представникові, а другий – зберігається у 
компетентному органі або його територіальному органі. У разі відмови особи, 
щодо якої складено протокол, або її представника від отримання примірника 
протоколу в ньому робиться відповідний запис, і не пізніше наступного 
робочого дня після складення протокол надсилається такій особі 
рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. У 
разі ненадання особою, щодо якої складено протокол, інформації про її 
місцезнаходження (місце проживання) протокол надсилається на відповідну 
адресу, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних 
осіб - підприємців та громадських формувань, і вважається врученим незалежно 
від факту його отримання такою особою.
8.Справа про порушення законодавства України про захист рослин 
розглядається компетентним органом або його територіальними органами. Від 
імені зазначених органів розглядати справи мають право головні державні 
фітосанітарні інспектори.
9.Справа розглядається не пізніше п’ятнадцяти робочих днів з дня 
отримання відповідною посадовою особою протоколу та інших матеріалів 
справи. За письмовим клопотанням особи, щодо якої складено протокол, розгляд 
справи відкладається, але не більше ніж на десять робочих днів, для подання нею 127
додаткових матеріалів або з інших поважних причин.
10.Час і місце розгляду справи повідомляються особі, щодо якої складено 
протокол, не пізніше ніж за п’ять робочих днів до дня її розгляду. Повідомлення 
про час і місце розгляду справи вручається особі, щодо якої складено протокол, 
або її представникові під розписку або надсилається їй рекомендованим 
поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Повідомлення про час 
і місце розгляду справи, надіслане рекомендованим поштовим відправленням за 
місцезнаходженням (місцем проживання) особи, щодо якої складено протокол, 
зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - 
підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від 
факту його отримання такою особою.
11.Справа може бути розглянута за відсутності особи, щодо якої складено 
протокол, якщо є відомості про її належне повідомлення про час і місце розгляду 
справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
12.Особа, щодо якої складено протокол, має право ознайомитися з 
матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, 
користуватися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, 
оскаржувати постанову у справі.
13.Справа не може бути розпочата, а розпочата справа підлягає закриттю у 
разі:
1)відсутності події або складу порушення законодавства України про 
захист рослин;
2)втрати чинності положенням закону, яким встановлено відповідальність 
за порушення законодавства України про захист рослин;
3)закінчення визначеного законом строку, протягом якого може бути 
накладено штраф;
4)наявності за тим самим фактом порушення законодавства України про 
захист рослин постанови про накладення штрафу або нескасованої постанови 
про закриття справи, винесеної щодо тієї самої особи;
5)державної реєстрації припинення у результаті ліквідації юридичної 
особи, щодо якої складено протокол;
6)смерті фізичної особи - підприємця, щодо якої складено протокол.
14.За результатами розгляду справи головний державний фітосанітарний 
інспектор виносить одну з таких постанов:
1)про накладення штрафу;
2)про закриття справи.
15.Постанова у справі має містити:128
1)прізвище, ім’я, по батькові посадової особи, яка винесла постанову;
2)дату і місце розгляду справи;
3)відомості про особу, щодо якої винесено постанову, а також потерпілого 
(за наявності);
4)опис обставин, встановлених під час розгляду справи, та доказів, що їх 
підтверджують;
5)посилання на положення законодавства, які були порушені, та/або 
зазначення підстав для закриття справи;
6)посилання на положення закону, які передбачають відповідальність за 
правопорушення;
7)прийняте у справі рішення.
Постанова у справі має відповідати вимогам до виконавчого документа, 
передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».
16.Постанова у справі вручається особі, щодо якої її винесено, або її 
представникові під розписку або надсилається рекомендованим поштовим 
відправленням з повідомленням про вручення протягом трьох робочих днів з дня 
її винесення.
17.Потерпілий та особа, щодо якої винесено постанову у справі, мають 
право оскаржити її в адміністративному (досудовому) порядку або до суду в 
порядку, визначеному законом, протягом одного місяця з дня її винесення. 
Скарга на постанову у справі, подана в адміністративному (досудовому) 
порядку, залишається без розгляду в разі оскарження цієї постанови до суду.
18.Якщо останній день строку подання скарги на постанову у справі в 
адміністративному (досудовому) порядку припадає на вихідний, святковий або 
неробочий день, останнім днем строку вважається наступний за вихідним, 
святковим або неробочим робочий день. За відповідною заявою скаржника 
орган (посадова особа), уповноважений на розгляд скарги, поновлює цей строк 
у разі визнання причин його пропущення поважними.
19.Оскарження постанови у справі в адміністративному (досудовому) 
порядку здійснюється шляхом подання скарги скаржником до територіального 
органу який її виніс. Скарга, що надійшла до територіального органу 
компетентного органу, протягом трьох робочих днів передається (надсилається) 
разом із справою до компетентного органу та розглядається Головним 
державним фітосанітарним інспектором України протягом десяти робочих днів 
з дня її отримання останнім.
20.За результатами розгляду скарги на постанову у справі в 
адміністративному (досудовому) порядку може бути прийнято одне з таких 
рішень:129
1)про залишення постанови без змін, а скарги – без задоволення;
2)про скасування постанови та закриття справи;
3)про скасування постанови та прийняття нової постанови.
21.Порядок адміністративного (досудового) оскарження постанови у 
справі затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування та реалізує державну політику у сфері захисту рослин.
22.Постанова у справі, яку не було оскаржено у встановлений законом 
строк, набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова у справі, оскаржена в адміністративному (досудовому) порядку, 
набирає законної сили після закінчення одного місяця з дня прийняття рішення, 
зазначеного у частині двадцятій цієї статті, крім рішення про скасування 
постанови і закриття справи, яке набирає законної сили з моменту його 
проголошення. Постанова у справі, оскаржена до суду, набирає законної сили з 
дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
23.Штраф підлягає сплаті протягом п’ятнадцяти днів після набрання 
законної сили постановою про накладення штрафу. Сплата штрафу не звільняє 
особу, щодо якої винесено постанову в справі, від обов’язку усунення 
допущеного правопорушення, а також від обов’язку відшкодування пов’язаної з 
ним шкоди (завданих збитків).
24.Якщо штраф не сплачено в строк, встановлений частиною двадцять 
третьою цієї статті, примусове виконання постанови про накладення штрафу 
здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче 
провадження». Суми штрафів зараховуються до державного бюджету.
Розділ ХІІ
ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ
1.Цей Закон набирає чинності через три роки з дня його опублікування, 
крім пункту 5 цього Розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем 
його опублікування.
2.Установити, що: 
1)насіння та садивний матеріал, які було оброблено засобами захисту 
рослин та марковано до набрання чинності цим Законом, може знаходиться в 
обігу до його повного використання; 
2)обладнання для застосування засобів захисту рослин, має пройти 
технічний огляд протягом перших трьох років після набрання чинності цим 
Законом. Якщо протягом зазначеного строку обладнання для застосування 
засобів захисту рослин не пройшло технічний огляд, використання такого 130
обладнання заборонено починаючи з дня, який є наступним за днем спливу 
перших трьох років після набрання чинності цим Законом;
3)фітосанітарні лабораторії, уповноважені відповідно до Закону України 
«Про карантин рослин», є уповноваженими лабораторіями відповідно до цього 
Закону і підлягають автоматичному включенню до державного реєстру 
лабораторій у сфері захисту рослин.
3.Внести зміни до таких законодавчих актів України: 
1)у Законі України «Про пестициди і агрохімікати» (Відомості Верховної 
Ради України, 1995, № 14, ст. 91 із наступними змінами): 
а) у статті 1:
у частині першій:
абзац другий частини першої викласти в такій редакції:
«пестициди - токсичні речовини, їх сполуки або суміші речовин, призначені 
для знищення, регуляції та припинення розвитку шкідливих організмів, 
внаслідок діяльності яких вражаються рослини, тварини, люди і завдається 
шкода матеріальним цінностям. Термін "пестициди" включає також засоби 
захисту рослин»;
абзаци десятий виключити.
доповнити частиною другою такого змісту:
"Терміни "засоби захисту рослин", "захист рослин", "поводження із 
засобами захисту рослин" вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у 
Законі України "Про державне регулювання сфери захисту рослин";
б) частину першу статті 2 після слова «Закону» доповнити словами 
«Закону України «Про державне регулювання сфери захисту рослин», слово 
«нього» замінити словом «них»;
в) частину другу статті 10 викласти у такій редакції:
«Кожна товарна одиниця пестициду або агрохімікату, крім тих, що 
використовуються для державних випробувань та/або наукових досліджень, 
повинна супроводжуватися етикеткою, на якій щонайменше зазначаються: назва 
пестициду або агрохімікату та його препаративна форма;
назва діючої речовини пестициду та її вміст;
виробник пестициду або агрохімікату;
класифікація і токсичність пестициду або агрохімікату;
реєстраційний номер і серія пестициду або агрохімікату у Державному 
реєстрі (крім агрохімікатів, дозволених до ввезення на митну територію України, 
виробництва, торгівлі, застосування та рекламування без їх державної реєстрації, 
згідно з додатком до цього Закону);131
дата закінчення терміну реєстрації пестициду або агрохімікату (крім 
агрохімікатів, дозволених до ввезення на митну територію України, 
виробництва, торгівлі, застосування та рекламування без їх державної реєстрації, 
згідно з додатком до цього Закону);
форми пакування пестициду або агрохімікату;
дата виготовлення пестициду або агрохімікату;
гарантійний термін зберігання пестициду або агрохімікату;
сумісність з іншими пестицидами / агрохімікатами;
порядок приготування робочого розчину пестициду або агрохімікату до 
застосування;
регламент застосування, зокрема: культура (об’єкт), що підлягає обробці 
(застосуванню); об’єкт, проти якого обробляється (для пестицидів); норма 
витрати; спосіб, час обробок, обмеження і заборони; максимальна кратність 
обробок; строк останньої обробки у днях до збирання врожаю (для пестицидів); 
строк виходу людей на оброблені площі для проведення ручних/механізованих 
робіт (для пестицидів); безпечність для нецільових об’єктів;
умови та заходи безпеки під час роботи, транспортування і зберігання 
пестицидів і агрохімікатів;
способи і засоби знешкодження невикористаних пестицидів і агрохімікатів, 
а також знищення тари;
заходи щодо ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків при 
застосуванні пестициду або агрохімікату;
заходи з надання домедичної допомоги у разі отруєння пестицидом або 
агрохімікатом»;
г) доповнити статтею 10ˡ такого змісту: 
«Стаття 10ˡ. Вимоги до рекламування пестицидів і агрохімікатів 
Рекламування пестицидів і агрохімікатів, які не пройшли державної 
реєстрації в Україні, заборонена, за виключенням агрохімікатів, на які 
відповідно до цього Закону, не поширюються вимоги щодо їх державної 
реєстрації та перелік яких визначено цим Законом. 
Рекламування пестицидів і агрохімікатів здійснюється відповідно до 
Закону України «Про рекламу»; 
ґ) у статті 11:
у частині першій слава «вимог, встановлених чинним законодавством, 
санітарними правилами транспортування, зберігання і застосування пестицидів 
і агрохімікатів та іншими нормативними актами» замінити словами «вимог 
законодавства України про пестициди і агрохімікати»;132
у частині другій слова «допуск (посвідчення) на право роботи із 
зазначеними пестицидами і агрохімікатами. Порядок одержання такого допуску 
визначається Кабінетом Міністрів України» замінити словами «посвідчення про 
проходження навчання щодо безпечного поводження із засобами захисту 
рослин, одержане ними в порядку, визначеному Законом України «Про 
державне регулювання сфери захисту рослин»;
частину третю викласти у такій редакції:
«Продаж пестицидів і агрохімікатів, дозволених для роздрібного продажу 
населенню, здійснюється виключно у дрібнофасованому вигляді та за 
обов’язкової наявності етикетки, яка містить інформацію, передбачену 
частиною другою статті 10 цього Закону»;
д) у статті 14:
у частині першій слова «органам, що ведуть державний облік» замінити 
словами «відповідно до вимог законодавства України про пестициди і 
агрохімікати»;
частину другу виключити;
е) у статті 16 слова «центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
формування державної аграрної політики, центральним органом виконавчої 
влади, що реалізує державну аграрну політику» замінити словами «центральним 
органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну 
політику у сфері захисту рослин, центральним органом виконавчої влади, що 
реалізує державну політику у сфері захисту рослин»;
є) статті 16² та 16⁶ виключити;
ж) у частині першій статті 16⁷ слова «за поводженням з пестицидами» 
замінити словами за поводженням з пестицидами (крім поводження із засобами 
захисту рослин)». 
2)у Законі України «Про рекламу» (Відомості Верховної Ради 
України,  1996, № 39, ст. 181 із наступними змінами): 
а) у статті 8: 
пункт сьомий частини першої викласти в такій редакції: 
«7) рекламувати товари, роботи та/або послуги у разі відсутності 
відповідного сертифіката, дозволу, ліцензії або реєстрації, якщо вони підлягають 
обов’язковій сертифікації та/або виробництво чи реалізація яких відповідно до 
закону вимагає наявності сертифіката, дозволу, ліцензії та/або реєстрації»;
частину другу викласти в такій редакції:
«2. Розповсюджувачі реклами не можуть поширювати рекламу у разі 
відсутності відповідного сертифіката, дозволу, ліцензії та/або реєстрації, якщо 
відповідно до законодавства види діяльності або товари, їх виробництво чи 
реалізація, що рекламуються,  вимагають наявності відповідного сертифіката, 
дозволу, ліцензії та/або реєстрації»; 133
б) доповнити статтею 25³ такого змісту:
«Стаття 25³. Рекламування пестицидів і агрохімікатів
1.Рекламування пестицидів і агрохімікатів, які не пройшли державної 
реєстрації в Україні, за виключенням агрохімікатів, на які відповідно до Закону 
України «Про пестициди і агрохімікати» не поширюються вимоги щодо їх 
державної реєстрації, а також пестицидів і агрохімікатів, термін державної 
реєстрації яких закінчився, заборонена.
2.Реклама пестицидів і агрохімікатів повинна містити назву препарату, 
номер і дату державної реєстрації, а також супроводжуватися словами 
«Застосовуйте пестициди і агрохімікати  безпечним способом. Завжди читайте 
етикетку та інформацію про пестицид або агрохімікат перед його 
застосуванням», які займають не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї 
реклами. Слово «пестицид» може бути замінене на більш точний опис типу 
продукту, наприклад, фунгіцид, інсектицид, гербіцид тощо. 
Всі слова, номери і дати, що вказуються у рекламі відповідно до цієї 
частини, повинні добре читатися та чітко виділятися на фоні всієї реклами. 
3.Реклама повинна відповідати інформації, яка зазначена на етикетці 
пестициду і агрохімікату та/або в інструкції до нього, та заявлена при його 
державній реєстрації.
4.Реклама пестицидів і агрохімікатів заборонена: 
у друкованих засобах масової інформації та виданнях, призначених для 
дітей та юнацтва; 
під час трансляції програм, передач, призначених для дітей та юнацтва; 
у місцях проведення масових заходів політичного, релігійного, 
спортивного, розважального характеру та у місцях проведення освітніх заходів 
(крім спеціалізованих щодо пестицидів і агрохімікатів освітніх заходів);
на території та у приміщеннях закладів охорони здоров’я, навчальних 
закладів (у тому числі дошкільних), закладах релігійного, спортивного, 
розважального призначення, закладів громадського харчування, місць 
рекреаційного призначення. 
5.Реклама пестицидів, що відносяться до І або ІІ класу небезпечності 
заборонена, крім випадків, якщо така реклама є доступна чітко обмеженому колу 
осіб, які відповідно до Закону України «Про державне регулювання сфери 
захисту рослин» пройшли відповідне навчання та є зареєстрованими 
професійними користувачами, дистриб’юторами або консультантами. 
6.Всі твердження, що використовуються в рекламі пестицидів і 
агрохімікатів, повинні бути технічно виправданими. 
7.Реклама не повинна: 
містити інформацію в текстовому, графічному або іншому вигляді, яка може 
ввести в оману щодо можливих ризиків для життя чи здоров’я людей, тварин або 134
навколишнього природного середовища, зокрема таких слів, як «з низьким 
ризиком», «нетоксичний», «неотруйний», «нешкідливий», «безпечний» або 
схожих за їх змістом;
спонукати до будь-яких дій із пестицидом або агрохімікатом, які є 
відмінними від тих, що зазначені на його етикетці та/або в інструкції до нього; 
містити будь-яку демонстрацію потенційно небезпечних практик, у тому 
числі змішування, або застосування без достатнього захисного одягу, або 
використання поблизу харчових продуктів, або використання дітьми чи в 
безпосередній близькості від дітей. 
8.Реклама і рекламні матеріали повинні привертати увагу до відповідних 
попереджувальних написів та знаків, вказаних у маркуванні пестицидів і 
агрохімікатів»; 
в) частину першу статті 26 доповнити новим абзацом такого змісту: 
«центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у 
сфері захисту рослин, – щодо реклами пестицидів»; 
3)у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Відомості 
Верховної Ради України, 1997, № 24, ст. 170 із наступними змінами): 
а)у пункті 45 частини першої статті 26 слова «за порушення яких 
передбачено адміністративну відповідальність» замінити словами «рішень щодо 
карантинних (демаркованих) зон та особливого режиму захисту рослин»; 
б) у статті 43: 
частину першу доповнити пунктом 38 такого змісту: 
«38) прийняття у межах, визначених законом, рішень з питань боротьби зі 
стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, рішень щодо карантинних 
(демаркованих) зон та особливого режиму захисту рослин»; 
пункт 2 частини третьої виключити;
4)у Законі України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та 
якості харчових продуктів» (Відомості Верховної Ради України, 1998, № 19, 
ст. 98 із наступними змінами): 
а) у статті 1: 
в абзаці шостому пункту 80 частини першої слово «карантину» замінити 
словом «захисту»;
частину другу доповнити реченням такого змісту: 
«Термін «засоби захисту рослин» - у значенні, наведеному в Законі 
України «Про державне регулювання сфери захисту рослин»;
б) в абзаці дев’ятому частини другої статті 6 слово «пестициди» у всіх 
відмінках замінити словами «засоби захисту рослин» у відповідному відмінку;
в) у частині сьомій статті 40:135
в абзаці першому після слова «виробництвом» доповнити словом 
«рослин»;
абзац другий викласти у такій редакції:
«застосування засобів захисту рослин відповідно до Закону України «Про 
державне регулювання сфери захисту рослин»;
в абзаці третьому слова «чи хвороб» виключити;
5)у Законі України «Про бджільництво» (Відомості Верховної Ради 
України, 2000, № 21, ст. 157 із наступними змінами): 
а) статтю 1 доповнити частиною другою такого змісту: 
«Термін «засоби захисту рослин» вживається у значенні, наведеному в 
Законі України «Про державне регулювання сфери захисту рослин»; 
б) статтю 31 викласти в такій редакції:
«Стаття 31. Охорона бджіл у разі застосування засобів захисту рослин у 
сільському і лісовому господарстві 
Охорона бджіл у разі застосування засобів захисту рослин у сільському і 
лісовому господарстві здійснюється відповідно до цього Закону, Закону України 
«Про державне регулювання сфери захисту рослин» та Закону України «Про 
тваринний світ». 
Застосування засобів захисту рослин у сільському та лісовому господарстві 
здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання сфери 
захисту рослин», з урахуванням вимог статті 37 цього Закону»;
в) статтю 37 викласти в такій редакції:
«Стаття 37. Інформування про небезпечні, стихійні гідрометеорологічні 
явища та застосування засобів захисту рослин 
Інформування пасічників про небезпечні, стихійні гідрометеорологічні 
явища та їх прогноз, а також про стан навколишнього природного середовища 
здійснює гідрометеорологічна служба в порядку, визначеному законодавством. 
У разі застосування засобів захисту рослин у сільському та лісовому 
господарстві, особи, які їх застосовують, зобов’язані про це завчасно 
повідомити пасічників, пасіки яких знаходяться у межах восьми кілометрів від 
зовнішнього периметру території застосування засобів захисту рослин. Таке 
завчасне повідомлення здійснюється у порядку та строки, встановлені Законом 
України «Про державне регулювання сфери захисту рослин».
Пасічник або уповноважена ним особа при переміщенні (кочівлі) пасіки на 
нове місце розташування пасіки зобов’язані не менше ніж за три доби до такого 
переміщення повідомити про це органи місцевого самоврядування (сільську, 
селищну, міську, районну у місті раду) за новим місцем розташування пасіки, 
надавши їм наступну інформацію: 
номер та дата видачі паспорта пасіки; 136
кількість бджолосімей; 
місцезнаходження земельної ділянки, на якій буде розміщено пасіку (її 
адреса, та/або географічні координати, та/або кадастровий номер земельної 
ділянки, та/або інші відомості, які дозволяють встановити місцезнаходження 
земельної ділянки, на якій розміщено пасіку); дату та час, починаючи із якого 
пасіка буде знаходитися за вказаним місцезнаходженням; 
свої контактні дані (прізвище, ім’я та по батькові (за наявності), поштову 
адресу, а також телефонний номер та адресу електронної пошти для отримання 
повідомлень через електронну систему завчасного сповіщення про застосування 
засобів захисту рослин). 
У разі якщо земельна ділянка, на якій планується розміщення пасіки, з 
урахуванням відстані у вісім кілометрів від неї, охоплює повністю або частково 
адміністративну територію двох чи більше органів місцевого самоврядування, 
повідомлення, зазначене у частині другій цієї статті, подається пасічником або 
уповноваженою ним особою до всіх таких органів місцевого самоврядування. 
Пасічник або уповноважена ним особа одночасно із виконанням вимог, 
передбачених частиною третьою цієї статті, повідомляє відповідні органи 
місцевого самоврядування (сільську, селищну, міську, районну у місті ради) за 
попереднім місцем розміщення пасіки про вибуття з такого місця. 
Повідомлення, зазначене у частині другій цієї статті, подається пасічником 
або уповноваженою ним особою до органів, зазначених у частині другій цієї 
статті, у паперовому вигляді (особисто або поштою) або в електронному вигляді 
(через електронну систему завчасного сповіщення про застосування засобів 
захисту рослин). 
Пасічник, який, з урахуванням вимог частини третьої цієї статті, не 
повідомив органи місцевого самоврядування (сільську, селищну, міську, 
районну у місті раду) за новим місцем розміщення пасіки про присутність 
пасіки, бере на себе всі ризики завдання шкоди або загибелі бджіл внаслідок 
проведення небезпечних робіт (у тому числі застосування засобів захисту 
рослин)»;
г) частини другу та третю статті 38 виключити;
6)частину четверту статті 32 Закону України «Про курорти» (Відомості 
Верховної Ради України, 2000, № 50, ст. 435 із наступними змінами) викласти у 
такій редакції: 
«У разі масового поширення особливо небезпечних та карантинних 
шкідливих організмів застосування засобів захисту рослин у парках, лісах та у 
будь-яких інших зелених насадженнях, розташованих на території курорту 
та/або лікувально-оздоровчої місцевості,  здійснюється відповідно до Закону 
України «Про державне регулювання сфери захисту рослин»;
7)у Законі України «Про тваринний світ» (Відомості Верховної Ради 
України, 2002, № 14, ст. 97 із наступними змінами): 
а) у статті 48:137
частину першу після слова «законодавства» доповнити словом «України»;
частину третю виключити;
б) статтю 49 викласти в такій редакції: 
«Стаття 49. Обмеження або заборона застосування на окремих територіях 
пестицидів і агрохімікатів
З метою збереження біорізноманіття на окремих територіях застосування 
пестицидів може бути забороненим або обмеженим відповідно до Закону 
України «Про пестициди і агрохімікати» та Закону України «Про державне 
регулювання сфери захисту рослин»;
8)у Законі України «Про насіння і садивний матеріал» (Відомості Верховної 
Ради України, 2003, № 13, ст. 92 із наступними змінами): 
а) частину другу статті 1 доповнити новим реченням такого змісту: 
«Термін «засоби захисту рослин» вживається у значенні, наведеному в 
Законі України «Про засоби захисту рослин»; 
б) у статті 4 слова «Про карантин рослин» замінити словами «Про 
державне регулювання сфери захисту рослин»;
в) статтю 21 доповнити новою частиною такого змісту: 
«Якщо насіння або садивний матеріал було оброблено засобом захисту 
рослин, то маркування (етикетка) та/або супровідні документи до насіння та 
садивного матеріалу з метою дотримання заходів безпеки та заходів щодо 
зменшення ризиків негативного впливу на здоров’я людей та навколишнє 
природне середовище повинні містити: 
назву засобу захисту рослин, яким було оброблено насіння або садивний 
матеріал; 
назви діючих речовин, які містить засіб захисту рослин, яким було 
оброблено насіння або садивний матеріал»;
9)у Законі України «Про охорону земель» (Відомості Верховної Ради 
України, 2003, № 39, ст. 349 із наступними змінами): 
а) абзац сьомий частини першої статті 18 виключити;
б) частину першу статті 40 доповнити словами «та Закону України «Про 
державне регулювання сфери захисту рослин»;138
10)абзац сьомий частини першої статті 8 Закону України «Про державний 
контроль за використанням та охороною земель» (Відомості Верховної Ради 
України, 2003, № 39, ст. 350 із наступними змінами) виключити;
11)абзац третій частини третьої статті 2 Закону України «Про дозвільну 
систему у сфері господарської діяльності» (Відомості Верховної Ради України, 
2005, № 48, ст. 483 із наступними змінами) викласти в такій редакції: 
«Видача, анулювання, поновлення міжнародних ветеринарних 
сертифікатів (для країн СНД – ветеринарних свідоцтв форми № 1, № 2, № 3) – 
при переміщенні за межі України, ветеринарних свідоцтв (для України – форми 
№ 1, № 2) – при переміщенні за межі території Автономної Республіки Крим, 
областей, міст Києва та Севастополя, районів, міст (крім харчових продуктів 
тваринного походження для споживання людиною), дозволу для ввезення 
(пересилання) на митну територію України регульованих шкідливих організмів 
і окремих видів рослин, продуктів рослинного походження та інших об’єктів, 
призначених для державного випробування, наукових або освітніх цілей, 
апробації, сортового відбору або розмноження, дозволу на внесення засобів 
захисту рослин з повітря, здійснюється відповідно до цього Закону з 
урахуванням особливостей, визначених Митним кодексом України, Законом 
України «Про ветеринарну медицину» та Законом України «Про державне 
регулювання сфери захисту рослин»;
12)у Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у 
сфері господарської діяльності» (Відомості Верховної Ради України, 2007, № 29, 
ст. 389 із наступними змінами): 
а) частину сьому статті 2 викласти у такій редакції: 
«Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у 
сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, 
ветеринарної медицини, захисту рослин, його територіальні органи зобов’язані 
забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом 
України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові 
продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров’я та 
благополуччя тварин», Законом України «Про державне регулювання сфери 
захисту рослин», виключно вимог таких положень цього Закону: 
1)частин першої, четвертої, шостої, сьомої, абзацу другого частини 
десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4; 
2)частини першої (крім абзацу третього, другого речення абзацу п’ятого, 
абзаців шостого та сьомого) та частини третьої статті 6; 
3)частин першої - четвертої, шостої, восьмої - десятої статті 7; 
4)частин першої та другої статті 12; 
5)статей 13, 14, 15 (крім абзацу третього частини третьої), 16-18, 20 та 
21;139
б) абзац дев’ятий частини першої статті 6 викласти в такій редакції: 
«настання аварії, наявності інформації про отруєння або завдання в інший 
спосіб шкоди життю чи здоров’ю людей, тварин, рослин або навколишньому 
природному середовищу, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або 
професійного захворювання, що було пов’язано з діяльністю суб’єкта 
господарювання»;  
13)у Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської 
діяльності, затвердженого Законом України «Про Перелік документів 
дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» (Відомості Верховної 
Ради України, 2011, № 47, ст. 532 із наступними змінами):
а) пункти 83, 134 та 135 виключити;
б) доповнити перелік пунктами 158 та 159 такого змісту:
«158. Дозвіл для ввезення 
(пересилання) на митну територію 
України регульованих шкідливих 
організмів і окремих видів рослин, 
продуктів рослинного походження та 
інших об’єктів, призначених для 
державного випробування, наукових 
або освітніх цілей, апробації, 
сортового відбору або розмноженняЗакон України «Про 
державне регулювання 
сфери захисту рослин»
159. Дозвіл на внесення засобів 
захисту рослин з повітряЗакон України «Про 
державне регулювання 
сфери захисту рослин»
»;
14)частину другу статті 2 Закону України «Про особливості здійснення 
державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних 
осіб - підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему 
оподаткування, обліку та звітності» (Відомості Верховної Ради України, 2012,  
№ 49, ст. 558 із наступними змінами) доповнити словами «про захист рослин»;
15)пункт 1 частини другої статті 2 Закону України «Про адміністративні 
послуги» (Відомості Верховної Ради, 2013, № 32, ст. 409 із наступними змінами) 
доповнити словами «про захист рослин»;
16)у частині першій статті 3 Закону України «Про основні принципи та 
вимоги до органічного виробництва, обігу та маркування органічної продукції» 
(Відомості Верховної Ради України, 2018, № 36, ст. 275 із наступними змінами) 
слова «про карантин рослин» виключити.
4.З дня набрання чинності цим Законом визнати такими, що втратили 
чинність:140
1)Закон України «Про карантин рослин» (Відомості Верховної Ради 
України,  1993, № 34, ст. 352 із наступними змінами);
2)Закон України «Про захист рослин» (Відомості Верховної Ради 
України,  1998, № 50-51, ст. 310 із наступними змінами).
5.Кабінету Міністрів України до набрання чинності цим Законом: 
1)забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для 
реалізації цього Закону; 
2)привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; 
3)забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними 
органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим 
Законом.
Голова
Верховної Ради України