Senere ændringer til forskriften LBK nr 89 af 29/01/2019  
Ministerium:  Erhvervsministeriet  
Journalnummer: Erhvervsmin.,  Ingen 
P
atent- og Varemærkestyrelsen, j.nr. 19/00137 
Bekendtgørelse af designloven1)
Herved bekendtgøres designloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 219 af 26. februar 2017, med de ændringer, 
der følger af § 3 i lov nr. 670 af 8. juni 2017 og § 2 i lov nr. 1533 af 18. december 20182). 
Kapitel 1 
Almindelige bestemmelser 
§ 1. Den, som har frembragt et design (designeren), eller den, til hvem designerens ret er overgået, kan i
overensstemmelse med denne lov ved registrering erhverve eneret til designet (designret), jf. § 9. 
§ 2. I denne lov forstås ved
1)»design«: et produkts eller en del af et produkts udseende, som er bestemt af de særlige træk ved sel‐
ve produktet eller dets udsmykning, navnlig for så vidt angår linjer, konturer, farver, form, struktureller materiale,
2)»produkt«: en industrielt eller håndværksmæssigt fremstillet artikel, herunder bl.a. dele, der er be‐stemt til at blive samlet til et sammensat produkt, samt emballage, udstyr, grafiske symboler og typo‐grafiske skrifttyper, men ikke edb-programmer,
3)»sammensat produkt«: et produkt, der består af flere bestanddele, som kan udskiftes, således at pro‐
duktet kan skilles ad og samles igen.
§ 3. Designret kan kun opnås, hvis designet er nyt og har individuel karakter .
Stk. 2. Et design anses som nyt, hvis intet identisk design er blevet offentligt tilgængeligt før dagen for
ansøgningens indgivelse eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt prioritet, jf. § 16. Design skal anses som identiske, hvis deres særlige træk kun adskiller sig fra hinanden på uvæsentlige punkter . 
Stk. 3. Et design anses for at have individuel karakter, hvis det helhedsindtryk, designet giver den infor‐
merede bruger, adskiller sig fra det helhedsindtryk, en sådan bruger får af andre design, som er blevet offentligt tilgængelige inden dagen for ansøgningens indgivelse eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt prioritet, jf. § 16. Ved vurderingen af et designs individuelle karakter skal der tages hensyn til den grad af 
frihed, som designeren har haft ved udviklingen af designet. 
§ 4. Et design til en bestanddel af et sammensat produkt anses kun for at være nyt og have individuel
karakter, hvis 1)bestanddelen efter at være blevet indføjet i det sammensatte produkt fortsat er synlig under normalbrug af produktet og
2)den synlige del af bestanddelen opfylder kravene om nyhed og individuel karakter .
Stk. 2. Ved normal brug forstås den endelige brugers anvendelse af det sammensatte produkt bortset fra
vedligeholdelse, service eller reparation. 
§ 5. Et design er offentligt tilgængeligt, hvis det er blevet offentliggjort i forbindelse med registrering
eller på anden måde er blevet offentliggjort, eller hvis det er blevet udstillet, benyttet kommercielt eller blevet kendt på anden måde. 
1 Stk. 2. Designet anses dog ikke for at være blevet offentligt tilgængeligt 
1) i de tilfælde, hvor fagkredsene inden for den pågældende sektor i Den Europæiske Union gennem de‐
res sædvanlige forretningsførelse ikke med rimelighed kan have fået kendskab til de omstændigheder, der er nævnt i stk. 1, før dagen for ansøgningens indgivelse eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt 
prioritet, jf. § 16, eller 
2) hvis andre har fået kendskab til designet i forbindelse med et udtrykkeligt eller underforstået krav om 
fortrolighed. 
§ 6. Et design anses ikke for at være blevet offentligt tilgængeligt, såfremt offentliggørelsen er sket in‐
den for 12 måneder før dagen for ansøgningens indgivelse eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt prio‐ritet, jf. § 16 1) af designeren eller den, til hvem designerens ret er overgået, eller af andre på grundlag af oplysninger, der er meddelt, eller foranstaltninger, der er truffet af designeren eller den, til hvem designerens ret er 
overgået, eller 
2) som følge af misbrug i forhold til designeren eller den, til hvem designerens ret er over gået. 
§ 7. Designret kan ikke opnås, hvis designet 
1) strider mod offentlig orden eller sædelighed, 
2) strider mod et ældre design, som først er blevet offentligt tilgængeligt efter datoen for ansøgningens 
indgivelse eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt prioritet, jf. § 16, og under forudsætning af, at 
ansøgningsdagen for det ældre design ligger forud for ansøgningsdagen for det yngre design, 
3) uhjemlet a) gør brug af et af de elementer, der er anført i artikel 6 c i Pariserkonventionen til beskyttelse af industriel ejendomsret, eller af andre kendetegn, emblemer og våbenskjold end dem, der er omfat‐
tet af artikel 6 c i ovennævnte konvention, og som er af særlig of fentlig interesse, 
b) benytter en andens varemærke, firma eller andet forretningskendetegn, 
c) gør brug af et værk, der er ophavsretligt beskyttet, 
d) indeholder et ældre design. 
Stk. 2. Ved et ældre design forstås et design, der er beskyttet ved 
1) ansøgning eller registrering her i landet, 
2) ansøgning om eller registrering som EF-design, 
3) et ikke registreret EF-design eller 
4) international ansøgning eller registrering med virkning her i landet. 
§ 8. Designret kan ikke opnås til de dele af et produkts udseende, som 
1) udelukkende er bestemt af produktets tekniske funktion, eller som 
2) må reproduceres i deres nøjagtige form og dimensioner, for at det produkt, som designet angår, meka‐
nisk kan kobles til et andet produkt eller placeres i, på, omkring eller bringes i kontakt med et andet 
produkt, så begge produkter opfylder deres funktion. 
Stk. 2. Uanset bestemmelsen i stk. 1, nr. 2, kan der opnås designret til et design, der er nyt og har indivi‐
duel karakter i overensstemmelse med § 3, hvis designet giver mulighed for en mangfoldig sammenbyg‐ning eller sammenkobling af produkter i et modulopbygget system bestående af indbyrdes udskiftelige 
dele. 
§ 9. Designretten indebærer med de undtagelser, som følger af §§ 10-12, at ingen uden samtykke fra 
indehaveren af retten kan udnytte designet. En sådan udnyttelse omfatter navnlig fremstilling, udbud, markedsføring, indførsel, udførsel eller brug af et produkt, som designet angår, eller oplagring af et sådant 
produkt med de nævnte formål. 
2 Stk. 2. Designretten i henhold til stk. 1 omfatter ethvert design, der ikke giver den informerede bruger et 
andet helhedsindtryk. Ved vurderingen af designrettens omfang skal der tages hensyn til den grad af fri‐
hed, som designeren har haft ved udviklingen af designet. 
§ 10. Designretten kan ikke udøves i forbindelse med 
1) handlinger, der foretages i privat øjemed, 
2) handlinger, der foretages i forsøgsøjemed, og 
3) eftergørelse i citatøjemed eller til undervisningsbrug, forudsat at sådanne handlinger er forenelige med god forretningsskik og ikke i urimeligt omfang skader den normale udnyttelse af designet, og 
forudsat at kilden angives. 
§ 11. Designretten kan heller ikke udøves i forbindelse med 
1) udstyr på skibe og luftfartøjer, der er hjemmehørende i et andet land, hvis disse midlertidigt kommer ind her i landet, og 
2) import her til landet af reservedele og tilbehør med henblik på reparation samt udførelse af reparation af sådanne skibe og luftfartøjer. 
§ 12. Designretten omfatter ikke handlinger i forbindelse med designbeskyttede produkter, som af inde‐
haveren eller med dennes samtykke er markedsført inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejds‐område (EØS). 
Kapitel 2 
Ansøgning om registrering af design 
§ 13. Ansøgning om registrering af design indgives til Patent- og Varemærkestyrelsen. Stk. 2. Ansøgningen skal indeholde oplysning om ansøgerens navn eller firma samt en gengivelse af 
designet. 
Stk. 3. Med ansøgningen kan der tillige indgives en model. I så fald danner modellen grundlag for regi‐
strering af designet. 
Stk. 4. Søges registrering af en anden end den, der har frembragt designet, skal det efter ansøgerens eller 
designerens anmodning noteres i designregistret, hvem der har frembragt designet. Hvis designet er et re‐
sultat af et samarbejde mellem flere designere, kan en angivelse af den pågældende gruppe af designere erstatte en angivelse af de enkelte designere. 
Stk. 5.  Med ansøgningen skal følge de fastsatte gebyrer. 
§ 14. Der kan alene knyttes retsvirkninger til ansøgningen fra den dag, ansøgeren har indgivet afbild‐
ning eller model, som viser designet. 
Stk. 2.  En ansøgning kan ikke ændres til at angå et andet design end det, der er vist i ansøgningen. 
§ 15. En ansøgning kan omfatte flere design, hvis de produkter, for hvilke designene skal anvendes, kan 
henføres til samme klasse, jf. det internationale arrangement vedrørende klassifikation af industrielle de‐
sign og modeller undertegnet i Locarno den 8. oktober 1968 (Locarnoarrangementet). 
§ 16. Er et design indeholdt i en ansøgning om designregistrering eller om brugsmodelbeskyttelse i et 
andet land, som er tilsluttet Pariserkonventionen af 20. marts 1883 om beskyttelse af den industrielle ejen‐domsret, eller som er medlem af Verdenshandelsorganisationen (WTO), og søges designet registreret her i landet inden 6 måneder fra ansøgningsdagen i dette andet land, skal ansøgningen i forhold til § 3 og § 7, stk. 1, nr. 2 og 3, på ansøgerens anmodning betragtes som indgivet samtidig med ansøgningen i dette an‐det land. 
Stk. 2. Den samme ret til prioritet efter stk. 1 gælder, selv om den tidligere ansøgning om beskyttelse 
ikke hidrører fra et land, der er tilsluttet konventionen eller WTO, når en tilsvarende prioritet fra en dansk 
3 designansøgning indrømmes i det land, hvor den tidligere ansøgning blev indgivet, og lovgivningen i det 
pågældende land i hovedsagen stemmer overens med Pariserkonventionen. 
Stk. 3. Den samme ret til prioritet efter stk. 1 gælder endvidere, hvis designet er indeholdt i en ansøg‐
ning om design- eller brugsmodelbeskyttelse her i landet. 
Stk. 4. Hvis en ansøgning om registrering af et design indgives her i landet senest 6 måneder efter, at 
designet for første gang er fremvist på en officiel eller officielt anerkendt international udstilling, skal an‐
søgningen i forhold til § 3 og § 7, stk. 1, nr. 2 og 3, på ansøgerens anmodning have prioritet fra denne 
dato. Ved de nævnte udstillinger forstås sådanne, som er defineret i konventionen angående internationale udstillinger, undertegnet i Paris den 22. november 1928 og senest revideret den 30. november 1972. 
§ 17. Patent- og Varemærkestyrelsen påser, at ansøgningen angår et design, jf. § 2, nr. 1, og at bestem‐
melsen i § 7, stk. 1, nr. 1, ikke er til hinder for registreringen. Endvidere påses, at ansøgningen kun inde‐holder ét design, jf. dog § 15. 
Stk. 2. Ansøgeren kan anmode Patent- og Varemærkestyrelsen om at undersøge andre forhold af betyd‐
ning for designretten, hvorom styrelsen har kendskab. For anmodningen skal betales det fastsatte gebyr . 
Stk. 3. Erhvervsministeren fastsætter de nærmere regler om undersøgelsen og dens omfang. 
§ 18. Er ansøgningen i overensstemmelse med forskrifterne, og er der intet fundet til hinder for registre‐
ringen, registreres designet. Registreringen offentliggøres af Patent- og Varemærkestyrelsen. Offentliggø‐
relsen kan udsættes i indtil 6 måneder fra ansøgningsdagen eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt prio‐ritet, jf. § 16, såfremt ansøgeren anmoder om det i ansøgningen. 
§ 19. Har ansøgeren ikke iagttaget de fastsatte forskrifter for ansøgningen, eller finder Patent- og Vare‐
mærkestyrelsen i øvrigt, at der er noget til hinder for registrering, skal ansøgeren underrettes herom og opfordres til inden en nærmere angiven frist at udtale sig eller træffe foranstaltninger til berigtigelse af ansøgningen. 
Stk. 2. Undlader ansøgeren inden fristens udløb at udtale sig eller træffe foranstaltninger til berigtigelse 
af ansøgningen, henlægges denne. Den i stk. 1 nævnte underretning skal indeholde oplysning herom. 
Stk. 3. Behandlingen af en ansøgning kan genoptages, hvis ansøgeren inden 2 måneder efter udløbet af 
den fastsatte frist beder om genoptagelse og fremkommer med sit svar eller berigtiger ansøgningen, samt 
inden nævnte frist betaler det fastsatte genoptagelsesgebyr. Genoptagelse kan kun ske én gang. 
Stk. 4. Finder Patent- og Varemærkestyrelsen noget til hinder for at imødekomme ansøgningen, og har 
ansøgeren haft lejlighed til at udtale sig om hindringen, skal ansøgningen afslås, medmindre Patent- og 
Varemærkestyrelsen finder grund til på ny at give ansøgeren opfordring som omhandlet i stk. 1. 
§ 20. Finder Patent- og Varemærkestyrelsen efter § 19 noget til hinder for registrering, kan designet re‐
gistreres i ændret form, hvis designet i den ændrede form opfylder betingelserne for beskyttelse og det beholder sin identitet. 
Stk. 2. Hvis ansøgeren ikke er enig i Patent- og Varemærkestyrelsens afgørelse i henhold til stk. 1 om 
registrering i den ændrede form, afslås ansøgningen. 
Kapitel 3 
Offentlighed og oplysningspligt 
§ 21. Fra og med den dag designet er registreret, skal sagens akter holdes tilgængelige for enhver . 
Stk. 2. Når 6 måneder er forløbet fra ansøgningsdagen eller prioritetsdagen, hvis der er påberåbt priori‐
tet, jf. § 16, skal akterne, selv om offentliggørelse i henhold til § 18 ikke har fundet sted, holdes tilgænge‐
lige for enhver. Er der truffet beslutning om henlæggelse eller afslag, må akterne dog ikke holdes tilgæn‐
gelige, medmindre ansøgeren anmoder om genoptagelse eller påklager det meddelte afslag. 
Stk. 3. På anmodning af ansøgeren skal sagens akter gøres tilgængelige tidligere end foreskrevet i stk. 1 
og 2. 
4 Stk. 4. Når sagens akter bliver tilgængelige i henhold til stk. 2 eller 3, skal der ske offentliggørelse her‐
om. 
§ 22. En ansøger, som over for en anden påberåber sig en ansøgning om designregistrering, inden akter‐
ne i ansøgningssagen er blevet tilgængelige for enhver, skal efter anmodning give den pågældende ad‐
gang til at gøre sig bekendt med akterne. 
Stk. 2. Den, som enten ved direkte henvendelse til en anden eller i annoncer eller ved påskrift på pro‐
dukter eller deres indpakning eller på anden måde angiver, at et design er registreret eller søgt registreret, 
uden samtidig at angive registreringens eller ansøgningens nummer, skal uden unødigt ophold give den, 
der anmoder herom, sådan oplysning. Angives det ikke udtrykkeligt, at et design er registreret eller søgt registreret, men er oplysningen egnet til at fremkalde den opfattelse, at dette er tilfældet, skal der efter anmodning uden unødigt ophold gives oplysning om, hvorvidt designet er registreret eller søgt registreret. 
Kapitel 4 
Designregistreringens gyldighedstid 
§ 23. En designregistrering gælder for den eller de perioder på fem år, som ansøgningen er indgivet for, 
regnet fra ansøgningsdagen. Registreringen kan efter anmodning fornys for yderligere perioder indtil i alt 25 år. Hver periode løber fra udgangen af den forudgående periode. 
Stk. 2. Uanset stk. 1 gælder registreringen i højst 15 år for et design til en bestanddel, der anvendes til 
reparation af et sammensat produkt, således at produktet får sit oprindelige udseende igen. 
§ 24. Ansøgning om fornyelse af en designregistrering sker ved indbetaling af det fastsatte fornyelses‐
gebyr til Patent- og Varemærkestyrelsen tidligst 3 måneder før og senest 6 måneder efter registreringspe‐
riodens udløb. Hvis fornyelsesgebyret først betales efter registreringsperiodens udløb, betales et forhøjet gebyr. 
Stk. 2. Patent- og Varemærkestyrelsen opkræver det fastsatte fornyelsesgebyr hos designindehaveren el‐
ler dennes fuldmægtig. Styrelsen er ikke ansvarlig for rettighedstab som følge af manglende opkrævning. 
Stk. 3. Er det fastsatte fornyelsesgebyr ikke betalt senest 6 måneder efter registreringsperiodens udløb, 
skal registreringen udslettes. 
Stk. 4.  Fornyelse af registreringen skal offentliggøres. 
Kapitel 5 
Registreringens ophør ved dom eller administrativ prøvning m.v. 
§ 25. Når en designregistrering har fundet sted, kan enhver over for Patent- og Varemærkestyrelsen 
fremsætte anmodning om hel eller delvis udslettelse af registreringen. Anmodningen kan alene begrundes 
med, at 1) registreringen ikke er foretaget i overensstemmelse med §§ 1-8, 
2) ansøgningen er ændret i strid med § 14, stk. 2, 
3) betingelserne i § 15 ikke er opfyldt eller 
4) registreringen er opretholdt i mere end 15 år i strid med § 23, stk. 2. 
Stk. 2.  Anmodning efter stk. 1 kan kun fremsættes vedrørende 
1) retten til et design af den, som påstår at være retmæssig indehaver af designet, 
2) de rettigheder, som er nævnt i § 7, stk. 1, nr. 2 og nr. 3, litra b-d, af den, der påstår at være retmæssig indehaver af de pågældende rettigheder, 
3) brug af de rettigheder, som er nævnt i § 7, stk. 1, nr. 3, litra a, af den, der er berørt af brugen. 
Stk. 3. Hvis en sag ved domstolene vedrørende et design ikke er endeligt afgjort, kan der ikke fremsæt‐
tes en anmodning efter stk. 1 vedrørende det pågældende design. Rejses sag ved domstolene om et design, inden der er truffet endelig afgørelse om anmodningen efter stk. 1 vedrørende samme design, skal Patent-
5 og Varemærkestyrelsen eller Patentankenævnet stille behandlingen af anmodningen i bero, indtil sagen er 
endeligt afgjort, medmindre anmodningen er fremsat af designindehaveren. 
Stk. 4.  For anmodning i henhold til stk. 1 skal betales det fastsatte gebyr . 
§ 26. En anmodning efter § 25, stk. 1, skal være ledsaget af dokumentation. Hvis materialet til brug for 
sådan dokumentation er utilstrækkeligt, kan Patent- og Varemærkestyrelsen forlange yderligere materiale for at tage stilling til anmodningen. 
Stk. 2. Hvis anmodningen er fremsat af en anden end indehaveren af designregistreringen, skal indeha‐
veren gøres bekendt med det indgivne materiale og have lejlighed til at udtale sig herom. 
§ 27. En designregistrering kan kendes helt eller delvis ugyldig ved dom, hvis 
1) registreringen ikke er foretaget i overensstemmelse med §§ 1-8, 
2) ansøgningen er ændret i strid med § 14, stk. 2, 
3) betingelserne i § 15 ikke er opfyldt eller 
4) registreringen er opretholdt i mere end 15 år i strid med § 23, stk. 2. 
Stk. 2. Enhver kan anlægge sag efter stk. 1. Dog kan sag kun anlægges vedrørende 
1) retten til et design af den, som påstår at være retmæssig indehaver af designet, 
2) de rettigheder, som er nævnt i § 7, stk. 1, nr. 2 og nr. 3, litra b-d, af den, der påstår at være retmæssig 
indehaver af de pågældende rettigheder, 
3) brug af de rettigheder, som er nævnt i § 7, stk. 1, nr. 3, litra a, af den, der er berørt af brugen. 
Stk. 3. Sager i henhold til stk. 2, nr. 1, skal anlægges inden et år efter, at den pågældende har fået kund‐
skab om registreringen og de øvrige forhold, på hvilke søgsmålet støttes. Var designindehaveren i god tro 
ved registreringen, eller da designretten overgik til den pågældende, kan sagen ikke rejses senere end 3 år 
efter registreringen af designet. 
Stk. 4. Et design kan erklæres ugyldigt, efter at retten til designet er bortfaldet eller der er givet afkald 
på designretten. 
§ 28. En designregistrering kan opretholdes i ændret form, hvis designet i den ændrede form opfylder 
betingelserne for beskyttelse og det beholder sin identitet. 
Stk. 2. Hvis designindehaveren ikke er enig i en afgørelse om opretholdelse af registreringen i ændret 
form eller ikke betaler det fastsatte gebyr for offentliggørelse af ændringen, bliver registreringen udslettet. 
§ 29. Påstår nogen at have ret til et ansøgt eller registreret design, kan Patent- og Varemærkestyrelsen, 
hvis styrelsen finder spørgsmålet tvivlsomt, opfordre den pågældende til inden en nærmere angiven frist 
at anlægge retssag herom. Efterkommes opfordringen ikke, kan påstanden lades ude af betragtning. Un‐
derretning herom skal gives i opfordringen. 
Stk. 2. Er der anlagt sag om retten til et design, skal Patent- og Varemærkestyrelsen stille behandlingen 
af sagen i bero, indtil retssagen er endeligt afgjort. 
§ 30. Godtgør nogen over for Patent- og Varemærkestyrelsen, at den pågældende og ikke ansøgeren el‐
ler designindehaveren er berettiget til et design, der er omfattet af et ansøgt eller registreret design, skal 
Patent- og Varemærkestyrelsen overføre ansøgningen eller registreringen til den pågældende, hvis denne 
anmoder om det. Den, til hvem ansøgningen eller registreringen overføres, skal betale ansøgningsgebyr . 
Stk. 2. Er der anmodet om overførelse af en ansøgning eller en registrering, må ansøgningen ikke æn‐
dres, henlægges, afslås eller imødekommes, eller registreringen ændres eller udslettes helt eller delvis, før 
der er taget endelig stilling til spørgsmålet om overførelse. 
§ 31. Er et design registreret for en anden end den, der i henhold til § 1 er berettiget dertil, skal retten, 
hvis der nedlægges påstand herom af den berettigede, overføre designretten til denne. Tilkommer design‐retten en anden, skal Patent- og Varemærkestyrelsen overføre registreringen til den berettigede. 
Stk. 2. Har den, som frakendes en designregistrering, i god tro udnyttet designet her i landet, eller har 
den pågældende truffet væsentlige foranstaltninger hertil, er denne berettiget til mod rimeligt vederlag og 
6 i øvrigt på rimelige vilkår at fortsætte den påbegyndte eller iværksætte den planlagte udnyttelse med bibe‐
holdelse af dennes almindelige karakter. Samme ret tilkommer under tilsvarende forudsætninger også in‐dehavere af licensrettigheder. 
Stk. 3. Rettigheder i henhold til stk. 2 kan kun overgå til andre sammen med den virksomhed, hvori de 
udnyttes, eller hvori udnyttelsen var tilsigtet. 
§ 32. Foreligger der en hindring for opretholdelse af en designregistrering i henhold til en afgørelse ef‐
ter § 25, stk. 1, eller en dom, skal registreringen udslettes af Patent- og Varemærkestyrelsen. Styrelsen skal endvidere udslette registreringen, hvis designindehaveren giver afkald på designretten. 
Stk. 2. Finder Patent- og Varemærkestyrelsen på grundlag af en anmodning efter § 25, stk. 1, at der ikke 
kan ske hel eller delvis udslettelse af registreringen, afslås anmodningen, og registreringen opretholdes. 
§ 33. Patent- og Varemærkestyrelsen skal offentliggøre bortfald af en designregistrering. Styrelsen skal 
tillige offentliggøre ændringer i designregistreringen som følge af en afgørelse eller en dom om hel eller delvis udslettelse eller om overførelse af designretten til en anden. 
Stk. 2. For offentliggørelsen af en registrering i ændret form betales det fastsatte gebyr. 
Kapitel 6 
Klage 
§ 34. Klage over Patent- og Varemærkestyrelsens endelige afgørelse af en designansøgning kan indgi‐
ves til Patentankenævnet af ansøgeren. Det samme gælder designindehaveren, hvis en designregistrering udslettes helt eller delvis. Opretholdes en designregistrering i ændret eller uændret form, kan afgørelsen påklages af den, der har fremsat anmodningen om hel eller delvis udslettelse af designregistreringen. Frafalder sidstnævnte sin klage, kan klagen alligevel prøves, når der foreligger særlige grunde hertil. 
§ 35. Klage efter § 34 indgives til Patentankenævnet senest 2 måneder efter, at Patent- og Varemærke‐
styrelsen har givet den pågældende underretning om afgørelsen. Inden samme frist skal det fastsatte gebyr 
for klage betales. Sker det ikke, skal klagen afvises. Indbringelse for Patentankenævnet har opsættende 
virkning. 
Stk. 2.  Patentankenævnets afgørelser kan ikke indbringes for anden administrativ myndighed. 
Stk. 3. Afgørelser truffet af Patent- og Varemærkestyrelsen, som kan indbringes for Patentankenævnet, 
kan ikke indbringes for domstolene, før ankenævnets afgørelse foreligger. Ønskes en afgørelse, der er truffet af Patentankenævnet, indbragt for domstolene, må sag anlægges senest 2 måneder fra den dag, an‐kenævnets afgørelse er meddelt den pågældende. Søgsmålet har opsættende virkning. 
Kapitel 7 
Straf- og erstatningsansvar m.v. 
§ 36. Med bøde straffes den, som forsætligt eller groft uagtsomt gør indgreb i en designret (designin‐
dgreb). Dette gælder også indgreb i designrettigheder, som er stiftet i henhold til Rådets forordning om 
EF-design. 
Stk. 2. Er overtrædelsen begået forsætligt og under skærpende omstændigheder, kan straffen stige til 
fængsel indtil 1 år og 6 måneder, medmindre højere straf er forskyldt efter straffelovens § 299 b. Skær‐pende omstændigheder anses navnlig at foreligge, hvis der ved overtrædelsen tilsigtes en betydelig og åbenbart retsstridig vinding. 
Stk. 3. Der kan pålægges selskaber m.v. (juridiske personer) strafansvar efter reglerne i straffelovens 5. 
kapitel. 
Stk. 4. Overtrædelser, som omfattes af stk. 1, påtales af den forurettede. Overtrædelser, som omfattes af 
stk. 2, påtales kun efter den forurettedes begæring, medmindre almene hensyn kræver påtale. 
§ 37. Den, som forsætligt eller uagtsomt begår designindgreb, skal betale 
7 1) et rimeligt vederlag til den forurettede for udnyttelsen og 
2) en erstatning til den forurettede for den yderligere skade, som overtrædelsen har medført. 
Stk. 2. Ved fastsættelse af erstatning efter stk. 1, nr. 2, skal der tages hensyn til bl.a. den forurettedes 
tabte fortjeneste og krænkerens uberettigede fortjeneste. 
Stk. 3. I sager, der omfattes af stk. 1, kan der derudover fastsættes en godtgørelse til den forurettede for 
ikkeøkonomisk skade. 
§ 38. Med henblik på at forebygge yderligere designindgreb kan retten efter påstand ved dom bl.a. be‐
stemme, at et produkt, der udgør et designindgreb, skal 
1) tilbagekaldes fra handelen, 
2) endeligt fjernes fra handelen, 
3) tilintetgøres, 
4) udleveres til den forurettede eller 
5) ændres på en nærmere angiven måde. 
Stk. 2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på materialer, redskaber el.lign., der primært har været an‐
vendt til ulovlig fremstilling af de krænkende produkter. 
Stk. 3. Foranstaltningerne efter stk. 1 skal gennemføres uden godtgørelse til krænkeren og berører ikke 
en mulig erstatning til den forurettede. Foranstaltningerne skal gennemføres for krænkerens regning, medmindre særlige grunde taler herimod. 
Stk. 4. Ved en dom om foranstaltninger efter stk. 1 skal retten tage hensyn til forholdet mellem krænkel‐
sens omfang, de beordrede foranstaltninger og tredjemands interesser . 
Stk. 5. Retten kan efter påstand give krænkeren tilladelse til at råde over de i stk. 1 og 2 nævnte produk‐
ter, materialer, redskaber el.lign. i designets beskyttelsestid eller en del af denne mod et rimeligt vederlag. Dette gælder dog kun, hvis 1) krænkeren hverken har handlet forsætligt eller uagtsomt, 
2) foranstaltningerne efter stk. 1 ville skade krænkeren uforholdsmæssigt meget og 
3) et rimeligt vederlag er tilstrækkeligt. 
§ 39. Udnytter nogen uhjemlet et design, som er søgt registreret, efter at akterne i ansøgningssagen er 
gjort tilgængelige for enhver, og fører ansøgningen til registrering, finder bestemmelserne om designin‐dgreb tilsvarende anvendelse. Dette gælder dog ikke bestemmelsen i § 38. Den, som har begået designin‐dgreb, før akterne er gjort tilgængelige for enhver, og som derved har haft vinding, skal betale erstatning efter § 37, i det omfang det skønnes rimeligt, dog ikke ud over den vinding, denne må antages at have haft ved designindgrebet. 
Stk. 2.  Forældelse af erstatningskrav efter stk. 1 indtræder tidligst 1 år efter designets registrering. 
§ 39 a. I en dom, hvorved nogen dømmes efter §§ 37 eller 38, kan retten på begæring bestemme, at 
dommen skal offentliggøres i sin helhed eller i uddrag. 
Stk. 2. Pligten til offentliggørelsen påhviler krænkeren. Offentliggørelsen skal ske for krænkerens reg‐
ning og på en så fremtrædende måde, som det med rimelighed kan forlanges. 
§ 40. I sager om designindgreb kan det kun gøres gældende, at designretten ikke foreligger, hvis på‐
stand om registreringens udslettelse nedlægges over for designindehaveren, eventuelt efter at denne er til‐
stævnet efter reglerne i § 45. Udslettes registreringen, kommer bestemmelserne i §§ 36-39 ikke til anven‐
delse. 
§ 41. Den, som i de i § 22 nævnte tilfælde undlader at efterkomme, hvad der påhviler denne, eller med‐
deler urigtig oplysning, straffes med bøde, for så vidt strengere straf ikke er forskyldt efter anden lovgiv‐ning, og skal erstatte derved forvoldt skade i det omfang, det skønnes rimeligt. 
Stk. 2. Bestemmelserne i § 36, stk. 3 og 4, finder tilsvarende anvendelse. 
8 § 41 a. Hvis told- og skatteforvaltningen får en formodning om krænkelser omfattet af § 36, kan oplys‐
ninger herom videregives til rettighedshaver. 
Kapitel 7 A 
Særlig enhed om håndhævelse og piratkopiering 
§ 41 b. Patent- og Varemærkestyrelsens opgaver vedrørende håndhævelse af designrettigheder og be‐
kæmpelse af piratkopiering varetages af en særlig enhed, hvor forbrugere, virksomheder og myndigheder 
kan henvende sig og modtage information og vejledning. 
Stk. 2. I konkrete sager om piratkopiering vejleder enheden forbrugere og små og mellemstore virksom‐
heder. Enheden kan efter anmodning og mod betaling af et gebyr afgive en skriftlig vejledende udtalelse. 
Stk. 3. Enheden bistår politiet og anklagemyndigheden i deres indsats mod piratkopiering. Stk. 4. Erhvervsministeren kan fastsætte nærmere regler om enhedens opgaver og or ganisering m.v. 
Kapitel 8 
Retsplejebestemmelser 
§ 42. Sø- og Handelsretten er EF-designdomstol i 1. instans, og Højesteret og landsretterne er EF-de‐
signdomstole i 2. instans i henhold til EF-designforordningen. Ved afgørelsen af, om domme afsagt af Sø-
og Handelsretten i henhold til denne lov kan ankes til Højesteret eller landsret, finder retsplejelovens § 
368, stk. 4-6, anvendelse. 
§ 43. Midlertidige afgørelser om forbud eller påbud i henhold til EF-designforordningen meddeles af 
byretten eller Sø- og Handelsretten, jf. retsplejelovens kapitel 40. 
Stk. 2. Midlertidige afgørelser om forbud eller påbud i henhold til EF-designforordningen, der skal have 
virkning på enhver medlemsstats område, meddeles af Sø- og Handelsretten. 
Stk. 3. Midlertidige afgørelser om forbud eller påbud, der både vedrører et EF-design og andre design 
beskyttet i medfør af denne lov, meddeles af Sø- og Handelsretten, hvis den midlertidige afgørelse vedrø‐rende EF-designet skal have virkning på enhver medlemsstats område. 
§ 44. Den, som anlægger sag om hel eller delvis udslettelse af en designregistrering eller om overførel‐
se af registreringen, skal meddele dette til Patent- og Varemærkestyrelsen til indførelse i designregistret 
samt i anbefalet brev give meddelelse om sagsanlægget til enhver licenshaver, der er indført i registret med adresse. En licenshaver, der vil anlægge sag om indgreb i designretten, skal på tilsvarende måde give 
meddelelse herom til designindehaveren. 
Stk. 2. Dokumenterer sagsøgeren ikke i stævningen, at anmeldelse og meddelelser, som er angivet i stk. 
1, har fundet sted, kan retten fastsætte en frist til opfyldelse af betingelserne. Oversiddes den fastsatte frist, afvises sagen. 
§ 45. I sager om indgreb i designretten anlagt af designindehaveren skal sagsøgte give meddelelse efter 
reglerne i § 44, stk. 1, til Patent- og Varemærkestyrelsen og registrerede licenshavere, hvis sagsøgte vil nedlægge påstand om registreringens udslettelse. Bestemmelsen i § 44, stk. 2, finder tilsvarende anven‐delse, således at påstanden om registreringens udslettelse afvises, hvis den fastsatte frist overskrides. 
Stk. 2. I sager om designindgreb anlagt af en licenshaver kan sagsøgte tilstævne designindehaveren 
uden hensyn til dennes værneting og over for indehaveren nedlægge påstand om registreringens udslettel‐se. Bestemmelserne i retsplejelovens kapitel 34 finder tilsvarende anvendelse. 
§ 46. Udskrift af domme i de i §§ 27-29, 31, 32 og 36-39 omhandlede sager sendes til Patent- og Vare‐
mærkestyrelsen ved rettens foranstaltning. 
9 Kapitel 9 
Forskellige bestemmelser 
§ 47. Patent- og Varemærkestyrelsen kan opfordre en ansøger af et design samt en indehaver af et regi‐
streret design til at udpege en fuldmægtig, som har bopæl i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsom‐
råde (EØS), til at repræsentere sig vedrørende ansøgningen eller registreringen. Fuldmægtigens navn og adresse skal indføres i designregistret. 
§ 48. Vil en designansøger lide retstab på grund af manglende overholdelse af en frist over for Patent-
og Varemærkestyrelsen fastsat i denne lov eller med hjemmel heri, skal Patent- og Varemærkestyrelsen 
efter anmodning genoprette rettighederne, hvis designansøgeren har udvist al den omhu, som med rime‐lighed kunne kræves af den pågældende. Anmodningen skal indgives til Patent- og Varemærkestyrelsen inden 2 måneder efter, at den hindring, som bevirkede fristoverskridelsen, er bortfaldet, dog senest 1 år efter fristens udløb. Inden for samme frister skal ansøgeren foretage den undladte handling og betale det fastsatte gebyr for genoprettelse. 
Stk. 2. Bestemmelsen i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse, hvis en designindehaver ikke har betalt for‐
nyelsesgebyr inden for den frist, der er fastsat i § 24, stk. 1, idet dog anmodning om genoprettelse skal 
være indgivet og fornyelsesgebyret være betalt senest 6 måneder efter fristens udløb. 
Stk. 3. Bestemmelsen i stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på frister over for Patentankenævnet. 
Genoprettelse af rettighederne sker ved Patentankenævnet. 
Stk. 4. Bestemmelserne i stk. 1 finder ikke anvendelse på de frister, som er nævnt i § 16. 
§ 49. Erhvervsministeren fastsætter nærmere bestemmelser om designansøgninger og deres behandling, 
prioritet, deling af designansøgninger og -registreringer, fornyelse af og afkald på samt anmodning om hel 
eller delvis udslettelse af designregistreringer, designregistrets førelse, udveksling af elektroniske data med Patent- og Varemærkestyrelsen og Patentankenævnet, udgivelse og indhold af Dansk Designtidende samt Patent- og Varemærkestyrelsens forretningsgang. Det kan herunder bestemmes, at Patent- og Vare‐mærkestyrelsens journaler over indkomne ansøgninger skal være tilgængelige for enhver. Erhvervsmini‐steren kan fastsætte nærmere regler til bestemmelse af, hvilke dage der betragtes som lukkedage for Pa‐
tent- og Varemærkestyrelsen. 
Stk. 2. Erhvervsministeren fastsætter de bestemmelser, der er nødvendige for anvendelsen af forordnin‐
gen om EF-design. 
Stk. 3.  For behandlingen af sager vedrørende EF-design betales et gebyr . 
Stk. 4. Erhvervsministeren kan fastsætte regler om betaling for særlige ekspeditioner, publikationer, ud‐
skrifter, kurser m.v. 
§ 50. Et registreret design kan også være beskyttet efter lov om ophavsret fra det tidspunkt, hvor desig‐
net er blevet skabt eller fastlagt i en given form. 
§ 51. Er et design overgået til en anden, er licens givet, er et design pantsat, er der foretaget udlæg i 
designet, eller er designindehaver taget under konkursbehandling, skal dette på anmodning indføres i de‐signregistret. Det samme gælder indførelse af navn på frembringer af et design samt af rettigheder i hen‐hold til § 31, stk. 2. 
Stk. 2. Med anmodningen om indførelse, ændring eller sletning af oplysninger i designregistret i hen‐
hold til stk. 1 skal der foreligge den fornødne dokumentation. 
Stk. 3. Ved registrering, der omfatter flere design, jf. § 15, kan overgang af designretten til en anden kun 
indføres i registret, hvis overgangen omfatter samtlige design. 
Stk. 4. Søgsmål vedrørende et design kan altid anlægges mod den, der i registret er indført som desig‐
nindehaver, og meddelelser fra Patent- og Varemærkestyrelsen kan sendes til indehaveren. 
10 § 52. Patent- og Varemærkestyrelsen kan efter anmodning påtage sig at løse særlige opgaver, der vedrø‐
rer design og designret. 
Stk. 2. Lov om offentlighed i forvaltningen gælder, bortset fra § 8, ikke for de opgaver, der er nævnt i 
stk. 1. 
Stk. 3. Erhvervsministeren fastsætter regler om denne servicevirksomhed og betalingen herfor samt om 
betalingen af gebyr for rykkerskrivelser ved for sen betaling. 
Kapitel 10 
International designregistrering 
§ 53. Ved en international designregistrering forstås en registrering i henhold til den i Genève den 2. juli 
1999 vedtagne ændring af Haag-arrangementet vedrørende international registrering af design (Genève-
aftalen). 
§ 54. En international designregistrering med gyldighed i Danmark har samme retsvirkning, som hvis 
designet var registreret her i landet. 
§ 55. En international designansøgning indgives til Patent- og Varemærkestyrelsen eller til Det Interna‐
tionale Bureau. Den internationale designansøgning kan indgives til Patent- og Varemærkestyrelsen af danske statsborgere samt af fysiske eller juridiske personer, som er bosat eller hjemmehørende i Dan‐mark, eller som er indehavere af en regulær industriel eller kommerciel virksomhed i Danmark. 
§ 56. Ved indgivelse af en international designansøgning kan der påberåbes prioritet fra et land, som er 
tilsluttet Pariserkonventionen, eller som er medlem af Verdenshandelsorganisationen (WTO). 
§ 57. Patent- og Varemærkestyrelsen kan inden den frist, der er fastsat i Genève-aftalen, meddele Det 
Internationale Bureau helt eller delvis afslag på designets gyldighed i Danmark, hvis designet ikke opfyl‐der registreringsbetingelserne efter denne lov. 
§ 58. Om fornyelse af en international designregistrering gælder de regler, der er fastsat i Genève-afta‐
len. 
§ 59. Erhvervsministeren fastsætter nærmere regler til gennemførelse af bestemmelserne i dette kapitel. 
Der kan herunder fastsættes særlige regler om offentliggørelse af de internationalt registrerede design. 
Stk. 2. For behandlingen af sager vedrørende international designregistrering betales et gebyr . 
Kapitel 10 A 
Gebyrer 
§ 59 a. For ansøgning om registrering af design betales et gebyr på 1.200 kr., jf. § 13, stk. 5. Ved ansøg‐
ning, som omfatter flere design, jf. § 15, betales endvidere et tillægsgebyr på 700 kr. for hvert design ud 
over det første. For offentliggørelse af design betales et tillægsgebyr på 400 kr. for hver afbildning ud over den første. 
Stk. 2. For undersøgelse i henhold til § 17, stk. 2, betales et gebyr på 1.500 kr. Ved ansøgning, som i 
henhold til § 15 omfatter flere design, betales et tillægsgebyr på 900 kr. for hvert design ud over det førs‐
te. 
Stk. 3. Gebyr for designering af Danmark i en international designregistrering fastsættes i overensstem‐
melse med artikel 7, stk. 1, i Genève-aftalen af 2. juli 1999 under Haag-Arrangementet om international 
registrering af industrielle design (Genève-aftalen). 
§ 59 b. For fornyelse af designregistrering, jf. § 24, stk. 1, betales et gebyr på 2.200 kr. for hver periode, 
jf. § 23. Ved registrering, som i henhold til § 15 omfatter flere design, betales endvidere et tillægsgebyr på 1.100 kr. for hvert design ud over det første. 
11 Stk. 2. Bestemmelsen i stk. 1, finder tilsvarende anvendelse på fornyelse af registreringer i medfør af § 
25, stk. 1, i den hidtil gældende mønsterlov. 
Stk. 3. Gebyrer i henhold til stk. 1 eller 2, der betales efter registreringsperiodens udløb og indtil 6 må‐
neder derefter, forhøjes med 20 pct. 
Stk. 4. Gebyr for fornyelse af designering af Danmark i en international designregistrering fastsættes i 
overensstemmelse med Genève-aftalens artikel 17, stk. 2, jf. artikel 7, stk. 1. 
§ 59 c. For anmodning om administrativ prøvning, herunder af design indeholdt i en registrering, som 
omfatter flere design, jf. § 15 og § 25, stk. 4, betales for hvert design 3.000 kr . 
Stk. 2. For offentliggørelse af en registrering i ændret form betales et grundgebyr på 400 kr., jf. § 33, 
stk. 2. Der betales endvidere et tillægsgebyr på 400 kr. for hver afbildning ud over den første. 
§ 59 d. For anmodning om genoptagelse af en ansøgning om design betales 400 kr ., jf. § 19, stk. 3. 
Stk. 2. For anmodning om genoprettelse af en designansøgning eller -registrering betales 3.000 kr., jf. § 
48. 
Stk. 3. For en skriftlig vejledende udtalelse i henhold til § 41 b, stk. 2, betales 1.500 kr . 
§ 59 e. For Patent- og Varemærkestyrelsens ekspedition i sager vedrørende ansøgning om EF-design 
betales 200 kr., jf. § 49, stk. 3. 
Stk. 2. For Patent- og Varemærkestyrelsens ekspedition i sager vedrørende ansøgning om international 
registrering af design betales 200 kr., jf. § 59, stk. 2. 
§ 59 f. Gebyrer indbetalt i henhold til §§ 59 a-59 e tilbagebetales ikke, når betalingen er foretaget retti‐
digt. 
Stk. 2. Gebyrer, der ikke er betalt i rette tid, eller som ved fristens udløb er betalt med utilstrækkeligt 
beløb med den følge, at betalingen ikke kan godkendes, tilbagebetales. 
Stk. 3. Afviser Patent- og Varemærkestyrelsen den behandling, der er betalt for, vil der ske tilbagebeta‐
ling af gebyrer indbetalt i forbindelse med behandlingen. 
§ 59 g. Gebyrerne anført i §§ 59 a-59 e er angivet i 2011-niveau. 
Stk. 2. Patent- og Varemærkestyrelsen kan regulere beløbene anført i §§ 59 a-59 e i overensstemmelse 
med den generelle pris- og lønudvikling, der anvendes på finansloven. Patent- og Varemærkestyrelsen of‐fentliggør de gældende gebyrer i en prisliste. 
§ 59 h. Patent- og Varemærkestyrelsen kan overføre indtægter fra gebyrer, der er opkrævet i medfør af 
denne lov, til dækning af omkostninger forbundet med Patent- og Varemærkestyrelsens administration af 
andre områder under styrelsens ressortområde, hvor der opkræves gebyrer . 
Stk. 2. Patent- og Varemærkestyrelsen kan overføre indtægter fra gebyrer, der er opkrævet i medfør af 
denne lov, til Nævnenes Hus til dækning af omkostninger forbundet med Ankenævnet for Patenter og Va‐remærker. 
Kapitel 11 
Ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser 
§ 60. Loven træder i kraft den 1. oktober 2001. Erhvervsministeren fastsætter dog tidspunktet for ikraft‐
træden af kapitel 10
3). 
Stk. 2. Lov om mønstre, jf. lovbekendtgørelse nr. 251 af 17. april 1989, ophæves, jf. dog stk. 3. Stk. 3. Loven finder anvendelse på design, der registreres, og designansøgninger, der indgives, efter lo‐
vens ikrafttræden. For mønstre, der er registreret, og mønsteransøgninger, der er indgivet før lovens 
ikrafttræden, finder de hidtil gældende regler fortsat anvendelse. 
12 Stk. 4. Den, som før lovens ikrafttræden i henhold til § 6 i lov om mønstre, jf. lovbekendtgørelse nr. 251 
af 17. april 1989, udnyttede et mønster erhvervsmæssigt her i landet, eller som har truffet væsentlige for‐
anstaltninger til en sådan udnyttelse, kan fortsætte udnyttelsen af mønsteret. 
§ 61. Loven gælder ikke for Færøerne og Grønland, men kan ved kongelig anordning sættes i kraft for 
Færøerne og Grønland med de afvigelser, som de særlige færøske og grønlandske forhold tilsiger4). 
Lov nr. 670 af 8. juni 2017 om ændring af retsplejeloven, lov om Bruxelles I-forordningen m.v. og for‐
skellige andre love (Ændring af reglerne for lægdommere, gennemførelse af værnetingsaftalekonventio‐
nen m.v.)5) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse: 
§ 12 
Stk. 1. Loven træder i kraft den 1. juli 2017, jf. dog stk. 2. 
Stk. 2. (Udelades) 
Lov nr. 1533 af 18. december 2018 om ændring af varemærkeloven og forskellige andre love og om 
ophævelse af fællesmærkeloven (Behandling af ansøgninger, registreringshindringer, gengivelse af vare‐
mærker, varer i transit, overførsel af gebyrindtægter m.v.)6) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestem‐
melse: 
§ 8 
Stk. 1. Loven træder i kraft den 1. januar 2019. 
Stk. 2. (Stk. 2-7 udelades) 
Patent- og Varemærkestyrelsen, den 29. januar 2019 
Sune  Stampe  Sørensen 
/ Anne Rejnhold Jørgensen 
13 1) Loven indeholder bestemmelser, der gennemfører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF af 13. oktober 1998 om retlig beskyttelse af mønstre 
(EF-Tidende 1998 nr. L 289, s. 28). Loven indeholder desuden bestemmelser, der gennemfører dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (EU-T idende 2004 nr. L 195, s. 15). 
14 2) Denne lovbekendtgørelse indeholder bemærkninger om ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser for love, der er vedtaget i slutningen af folketingsåret 
2016/2017 samt i folketingsåret 2018/2019. Ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser for tidligere vedtagne ændringer af designloven findes i lovbe‐kendtørelse nr. 219 af 26. februar 2017. De nedenfor angivne ændringer som følge af § 3 i lov nr. 670 af 8. juni 2017 og § 2 i lov nr. 1533 af 18. december 2018 gælder ikke for Færøerne og Grønland, men kan ved kongelig anordning helt eller delvist sættes i kraft for Færøerne og Grønland med de ændringer, som de færøske og grønlandske forhold tilsiger. 
3) Kapitel 10 trådte i kraft den 9. december 2008 ved bekendtgørelse nr . 1079 af 17. november 2008. 
4) Loven blev sat i kraft for Grønland den 1. juli 2010 ved kongelig anordning nr. 656 af 11. juni 2010. Lovens kapitel 10 blev sat i kraft for Grønland den 
11. januar 2011 ved bekendtgørelse nr. 1327 af 3. december 2010. Loven blev sat i kraft for Færøerne den 2. maj 2015 ved kongelig anordning nr. 485 af 21. april 2015. Lovens kapitel 10 blev sat i kraft for Færøerne den 
13. april 2016 ved bekendtgørelse nr. 144 af 25. februar 2016. 
5) Lovændringen vedrører § 42. 
6) Lovændringen vedrører §§ 43 og 59 h. 
15