Bekendtgørelse af færdselsloven1)
Herved bekendtgøres færdselsloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 1324 af 21. november 2018, med de ændringer, der følger af §
15 i lov nr. 1521 af 18. december 2018, lov nr. 1559 af 18. december 2018, lov nr. 1563 af 18. december 2018, lov nr. 509 af 1.
maj 2019, lov nr. 556 af 7. maj 2019, lov nr. 139 af 25. februar 2020, § 1 i lov nr. 2074 af 21. december 2020, lov nr. 2081 af
21. december 2020, § 3 i lov nr. 2082 af 21. december 2020, lov nr. 2083 af 21. december 2020, lov nr. 534 af 27. marts 2021,
lov nr. 884 af 12. maj 2021, § 2 i lov nr. 1169 af 8. juni 2021, § 5 i lov nr. 1177 af 8. juni 2021 og § 2 i lov nr. 1187 af 11. juni
2021.
Den bekendtgjorte lovtekst vedrørende § 59 a, §§ 124 a-124 f, § 124 h, § 124 i og § 134 a, stk. 2, træder i kraft den 1.
oktober 2021, jf. § 2 i lov nr. 1187 af 11. juni 2021 om ændring af færdselsloven (Omlægning af betalinger for køreprøve og
kørekort m.v.).
Kapitel 1
Lovens område m.v.
Lovens område
§ 1. Loven gælder, hvor andet ikke er bestemt, for færdsel
på vej, som benyttes til almindelig færdsel af en eller flere
færdselsarter.
Definitioner m.v.
§ 2. I denne lov forstås ved:
1. Akseltryk:
det tryk, der overføres til vejen fra hjulene på en aksel.
2. Bil:
motorkøretøj, der er forsynet med 4 eller flere hjul eller med
bælter, valser, meder eller lignende, samt motorkøretøj på 3
hjul, hvis egenvægt overstiger 400 kg.
3. Blokvogn:
bil, sættevogn- eller påhængsvogn, hvis vægt, akseltryk, di‐
mensioner eller øvrige konstruktion udelukker køretøjet fra
registrering som bil, sættevogn- eller påhængsvogn, og som
er beregnet til transport af særlig tungt eller omfangsrigt
gods.
4. Egenvægt:vægten af køretøj med tilbehør, som køretøjet normalt med‐
fører. Vægten af driftsmidler, herunder brændstof, smøreolie
og kølevand, samt fører medregnes ikke til egenvægten.
5. Fodgængerfelt:
den del af vejen, som er bestemt for gående ved passage
over kørebane eller cykelsti, og som er særligt afmærket.
6. Førerret:
retten til at føre motordrevet køretøj, hvortil der kræves
kørekort, bortset fra lille knallert.
7. Knallert:
to- eller trehjulet køretøj med en forbrændingsmotor med et
slagvolumen på ikke over 50 cm3 eller med elmotor og med
en konstruktivt bestemt maksimal hastighed på højst 45 km i
timen. Knallerter inddeles i stor knallert med en konstruktivt
bestemt maksimal hastighed på over 30 km i timen og lille
knallert med en konstruktivt bestemt maksimal hastighed på
højst 30 km i timen.
8. Krybespor:
særlig vognbane, som med færdselstavle anvises for lang‐
somtkørende færdsel.
9. Kørebane:
den del af vejen, der er bestemt for kørende, herunder dog
ikke cykelsti eller ridesti. Reglerne om færdsel på kørebane
gælder også for færdsel på cykelsti og ridesti.
10. Køretøj:
1)Loven indeholder bestemmelser, der gennemfører dele af Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i
forbindelse med transport af farligt gods ad vej, EF-Tidende 1995, nr. L 249, side 35, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/94/EF af 13. december
1999 om adgang til forbrugeroplysninger om brændstoføkonomi og CO₂-emissioner i forbindelse med markedsføring af nye personbiler, EF-Tidende
2000, nr. L 12, side 16, dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort (omarbejdning), EU-Tidende
2006, nr. L 403, side 18, dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 29/2005/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over
for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og
2002/65/EF, og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis), EU-Tidende 2005, nr. L 149, side
22, og dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/47/EU af 3. april 2014 om syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, der kører på Unionens
område, og om ophævelse af direktiv 2000/30/EF, EU-Tidende 2014, nr. L 127, side 134.
Lovtidende A
2021 Udgivet den 24. august 2021
13. august 2021. Nr. 1710.
Transportmin., j.nr. 2021-2233DG000160indretning på hjul, bælter, valser, meder eller andet, som
er indrettet til kørsel på vej, og som ikke løber på skin‐
ner. Færdselsreglerne for kørende gælder, i den udstrækning
de kan anvendes, også for ridende samt dem, der fører heste
eller driver kreaturer.
11. Letbanekøretøj:
transportmiddel, som er indrettet til befordring af passagerer
eller til udførelse af arbejde på letbanespor m.v., og som
kører i eget letbanespor på vej i et lukket letbanesystem
adskilt fra anden jernbaneinfrastruktur.
12. Lygtetændingstiden:
tiden fra solnedgang til solopgang eller i øvrigt, når anven‐
delse af køretøjets lygter på grund af mørke, tåge, dis, regn
eller lignende dårlige sigt- eller lysforhold er påkrævet enten
for at gøre køretøjet synligt for andre trafikanter eller for at
give føreren tilstrækkelig synsvidde.
13. Motorcykel:
motorkøretøj på 2 hjul, med eller uden sidevogn, og motor‐
køretøj på 3 hjul, hvis egenvægt ikke overstiger 400 kg.
14. Motordrevet køretøj:
køretøj, der er forsynet med motor som drivkraft. For køre‐
stol, som er konstrueret til en hastighed af højst 15 km i
timen og kun med væsentlig konstruktiv forandring kan æn‐
dres til større hastighed, gælder bestemmelserne om cykel,
hvor intet andet er bestemt. Motordrevne køretøjer inddeles
i motorkøretøj, traktor, motorredskab og knallert.
15. Motorkøretøj:
motordrevet køretøj, der hovedsageligt er indrettet til selv‐
stændigt at benyttes til personbefordring eller godstrans‐
port. Knallert anses dog ikke som motorkøretøj. Motordre‐
vet køretøj, som er indrettet til andet formål, og som er
konstrueret til en hastighed af over 40 km i timen, anses
ligeledes for motorkøretøj. Motorkøretøjer inddeles i bil og
motorcykel.
16. Motorredskab:
motordrevet køretøj, som hovedsageligt er indrettet som ar‐
bejdsredskab, og som er konstrueret til en hastighed af højst
40 km i timen. Motordrevet køretøj, der er bestemt til at
føres af en gående, anses som motorredskab.
17. Motorvej og motortrafikvej:
vej, som er forbeholdt færdsel med motorkøretøjer, og som
med færdselstavler er afmærket som henholdsvis motorvej
og motortrafikvej.
18. Parkering:
enhver hensætning af et køretøj med eller uden fø‐
rer. Standsning kortere end 3 minutter, standsning for af-
eller påstigning samt af- eller pålæsning af gods anses dog
ikke for parkering. Et køretøj, som hensættes, fordi det på
grund af uheld eller teknisk fejl ikke er i stand til at fortsætte
kørslen ved egen kraft eller ikke er i stand til at fortsætte
kørslen forsvarligt, anses for parkeret, 18 timer efter at det
er hensat.
19. Påhængskøretøj:
køretøj, der efter sin indretning er bestemt til at blive trukket
af andet køretøj. Påhængskøretøjer inddeles i påhængsvogn,
sættevogn og påhængsredskab.
20. Påhængsredskab:andet påhængskøretøj end påhængsvogn og sætte‐
vogn. Campingvogn anses som påhængsredskab.
21. Påhængsvogn:
påhængskøretøj, der hovedsageligt er indrettet til befordring
af personer eller gods, sættevogn dog undtaget.
22. Sidevogn:
et-hjulet køretøj, der kobles til siden af et tohjulet køretøj,
og som hovedsageligt er indrettet til befordring af personer
eller gods.
23. Sættevogn:
påhængskøretøj, der hovedsageligt er indrettet til befordring
af personer eller gods, og som kobles til det trækkende
køretøj således, at køretøjet eller dets last delvist hviler på
det trækkende køretøj.
24. Totalvægt:
køretøjets øjeblikkelige vægt med driftsmidler, fører og last
(faktiske totalvægt) eller den ved registrering eller godken‐
delse tilladte største vægt af køretøjet med driftsmidler, fører
og last (tilladte totalvægt).
25. Trafikant:
enhver, der færdes eller i øvrigt opholder sig på vej eller i
køretøj eller letbanekøretøj på vej.
26. Traktor:
motordrevet køretøj, som hovedsageligt er indrettet til at
trække andet køretøj eller arbejdsredskab, og som er kon‐
strueret til en hastighed af højst 40 km i timen.
27. Tættere bebygget område:
område, hvis grænser tilkendegives ved særlig afmærkning.
28. Vej:
vej, gade, cykelsti, fortov, plads, bro, tunnel, passage, sti
eller lignende, hvad enten den er offentlig eller privat.
29. Vejkryds:
vejkryds, vejforgrening og vejudmunding.
30. Vognbane:
enhver af de baner, i hvilke kørebanen kan deles, og som
hver er tilstrækkeligt bred til at kunne benyttes af en række
køretøjer med 4 hjul.
Kapitel 2
Regler for al færdsel
Grundregler m.v.
§ 3. Trafikanter skal optræde hensynsfuldt og udvise agt‐
pågivenhed, så at der ikke opstår fare eller forvoldes skade
eller ulempe for andre, og således at færdslen ikke unødigt
hindres eller forstyrres. Der skal også vises hensyn over for
dem, der bor eller opholder sig ved vejen.
Stk. 2.  Særligt hensyn skal vises over for børn, skolepa‐
truljer, ældre mennesker samt personer, der ifølge særligt
af transportministeren fastsat kendetegn eller i øvrigt, efter
hvad der fremgår af omstændighederne, lider af svækket syn
eller hørelse eller anden legemlig mangel eller sygdom, som
er til ulempe for dem i færdslen.
Stk. 3.  Det påhviler politi og vejmyndigheder efter samråd
med skolerne at træffe foranstaltninger til at beskytte børne‐
ne mod farerne fra den kørende færdsel på deres vej til og
fra skolen.13. august 2021. 2 Nr. 1710.Anvisninger for færdslen
§ 4.  Trafikanter skal efterkomme de anvisninger for
færdslen, som gives ved færdselstavler, afmærkning på kø‐
rebane eller cykelsti, signalanlæg eller på anden måde, jf. §
95.
Stk. 2.  Trafikanter skal efterkomme de anvisninger for
færdslen, som gives af politiet eller andre, som transport‐
ministeren har bemyndiget til at regulere færdslen, jf. §
89. Disse anvisninger skal efterkommes forud for anvisnin‐
ger i stk. 1.
Stk. 3.  Anvisningerne i stk. 1 og 2 skal efterkommes forud
for færdselsreglerne.
Stk. 4.  Trafikanter skal uanset afmærkning, der tilkende‐
giver ubetinget vigepligt, rette sig efter signalanlæg, der
regulerer færdslen i det pågældende vejkryds.
Færdsel over jernbanespor m.v.
§ 5. Trafikanter, der skal passere jernbaneoverkørsel, skal
udvise særlig forsigtighed. Færdsel over jernbaneoverkørsel
må ikke finde sted, når det kan ses eller høres, at tog nærmer
sig. Kørende skal afpasse hastigheden således, at standsning
om nødvendigt kan ske før sporene. Når sporene passeres,
skal dette ske uden unødigt ophold.
Stk. 2.  Trafikanter må ikke passere jernbaneoverkørsel,
når:
1) pligt til standsning er tilkendegivet ved signalanlæg,
2) bomme er lukkede, eller medens bomme lukkes eller
åbnes, eller
3) jernbanens personale tilkendegiver, at tog nærmer sig.
Stk. 3.  Standsning skal ske i betryggende afstand fra spo‐
rene og før signal eller bom.
Stk. 4.  Stk. 1-3 gælder også for passage af andre overkørs‐
ler samt for kørsel på eller over spor, der ligger i vej, havne-
plads eller lignende uden at være afgrænset derfra, men dog
ikke for letbanespor.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, hvilke sikkerhedsforanstaltninger der skal iagttages ved
passage af jernbaneoverkørsler med:
1) transporter, der er særligt langsomme eller tunge,
2) transporter, der overskrider de almindelige bestemmel‐
ser for bredde, længde eller højde, der er fastsat i med‐
før af § 84, eller
3) dyr, der trækkes eller drives.
Leg m.v.
§ 6. Ingen må springe af eller på et køretøj, der er i bevæ‐
gelse, eller opholde sig på et køretøjs trinbræt eller lignende,
medmindre det er særligt godkendt hertil.
Stk. 2.  Slæde, trækvogn eller lignende må ikke hænges
efter køretøj. Den, der løber på ski, skøjter, rulleskøjter eller
lignende, må ikke trækkes af køretøj.
Stk. 3.  Der må ikke på vej køres på rullebræt eller laves
glide- eller kælkebaner. På vej bortset fra legegader må der
ikke leges eller spilles bold til ulempe for færdslen.Udrykningskørsel m.v.
§ 7. Transportministeren fastsætter bestemmelser om ud‐
rykningskørsel og kan herunder fravige regler i denne lov.
Stk. 2.  Når der ved kørsel med udrykningskøretøj anven‐
des særlige af transportministeren fastsatte lyd- eller lyssig‐
naler, skal andre trafikanter i god tid holde vejen åben for
køretøjet. Kørende skal om nødvendigt standse.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte nærmere be‐
stemmelser til sikring af ambulancers og brandslukningskø‐
retøjers uhindrede kørsel til og fra uheldsstedet eller brand‐
stedet.
Stk. 4.  Motorkøretøj, der i et enkelt tilfælde benyttes til
kørsel med alvorligt syge eller tilskadekomne eller i et andet
lignende øjemed, som ikke tåler opsættelse, og som foran
på køretøjet på iøjnefaldende måde har anbragt en hvid dug,
er under denne kørsel ligestillet med udrykningskøretøj. Fø‐
reren af motorkøretøjet skal snarest muligt, efter at sådan
kørsel har fundet sted, give politiet meddelelse herom. Ube‐
rettiget anvendelse af hvid dug er forbudt.
Stk. 5.  Uvedkommende må ikke komme så nær til et
uheldssted eller brandsted, at redningsarbejdet eller sluk‐
ningsarbejdet, herunder kørsel til eller fra stedet, derved
hæmmes.
Stk. 6.  Trafikanter skal give fri passage for forsvarets og
redningsberedskabets kolonner, grupper af børn under opsyn
af leder, ligtog eller andet sluttet optog.
Beskadigelse af færdselstavler m.v.
§ 8. Den, der med eller uden egen skyld beskadiger
færdselstavler, afmærkning på kørebane eller cykelsti, sig‐
nalanlæg eller andre færdselsanordninger, skal straks bringe
afmærkningen i orden igen, hvis det er muligt. Kan dette
ikke ske, skal den pågældende snarest underrette politiet og
i øvrigt foretage, hvad der er nødvendigt for at advare andre
trafikanter.
Forpligtelser ved færdselsuheld
§ 9. En trafikant, der med eller uden egen skyld bliver
indblandet i et færdselsuheld, skal straks standse.
Stk. 2.  Trafikanten skal endvidere
1) i muligt omfang yde hjælp til personer, der kan være
kommet til skade,
2) deltage i de foranstaltninger til sikring af færdslen, som
uheldet giver anledning til,
3) opgive navn og bopæl til en anden, der er indblandet i
uheldet, hvis denne anmoder om det,
4) opgive navn og bopæl til den, på hvis ejendom eller
ting der er sket skade, hvis denne anmoder om det,
5) snarest muligt underrette politiet, hvis trafikanten har
forvoldt ikke ubetydelig skade på en anden person, og
6) snarest muligt underrette skadelidte eller politiet, hvis
trafikanten har forvoldt skade på ejendom eller ting og
der ikke er nogen til stede, som kan modtage oplysnin‐
ger om trafikantens navn og bopæl.
Stk. 3.  Er nogen dræbt eller kommet alvorligt til skade
ved færdselsuheldet, må der ikke ændres ved forholdene på
uheldsstedet eller fjernes spor, som kan være af betydning13. august 2021. 3 Nr. 1710.for opklaringen af uheldet. Køretøj, der har været indblandet
i uheldet, skal dog flyttes, hvis dets placering er til fare for
færdslen.
Kapitel 3
Færdselsregler for gående
§ 10.  Gående skal benytte fortov, gangsti eller rabat, dog
ikke midterrabat. Cykelsti eller kørebane må kun benyttes,
såfremt der ikke findes fortov, gangsti eller egnet rabat.
Stk. 2.  Gående, som benytter kørebanen, skal gå yderst
i venstre side i færdselsretningen eller, hvis vedkommende
trækker cykel eller knallert, yderst i højre side. Den gående
kan dog gå i den modsatte side, hvis den pågældende ellers
ville blive udsat for fare, eller hvis særlige omstændigheder
tilsiger det.
Stk. 3.  På fortov, gangsti, cykelsti eller rabat må gående
ikke trække cykel eller knallert eller medføre omfangsrige
genstande, såfremt dette vil være til væsentlig ulempe for
andre gående. Gående, som benytter cykelsti, må ikke være
til ulempe for kørende på cykelstien.
Stk. 4.  Gående, der vil passere kørebane eller cykelsti,
skal, når kørebanen eller cykelstien betrædes, udvise den
forsigtighed, der er nødvendig under hensyn til afstanden til
og hastigheden af kørende, der nærmer sig stedet. Passagen
skal ske uden unødigt ophold.
Stk. 5.  Ved passage over kørebane eller cykelsti skal
fodgængerfelt benyttes, såfremt et sådant findes i nærhe‐
den. Findes fodgængerbro eller -tunnel i nærheden, skal
broen eller tunnelen om muligt benyttes.
Stk. 6.  I andre tilfælde end nævnt i stk. 5 skal passagen
ske lige over kørebane eller cykelsti og fortrinsvist i tilslut‐
ning til vejkryds.
Stk. 7.  På steder, hvor færdslen reguleres af politi eller
ved signalanlæg, må kørebane og cykelsti kun betrædes, når
signal, der gælder for den gående, viser grønt lys, eller når
det ved politiets tegngivning tilkendegives, at færdslen er fri
i den gåendes færdselsretning.
§ 11.  Som gående anses også den, der løber på ski, skøj‐
ter, rulleskøjter, skateboards eller lignende, og den, der fører
barnevogn eller legevogn. Den, der skubber kørestol, træk‐
ker cykel eller knallert, anses ligeledes som gående.
§ 12.  Sluttet optog skal så vidt muligt færdes på rabat,
dog ikke midterrabat, eller i kørebanens højre side i færd‐
selsretningen. Børn i gruppe med højst to ved siden af hin‐
anden skal om muligt benytte fortov, gangsti, rabat, dog
ikke midterrabat, eller cykelsti. Optog, som i lygtetændings‐
tiden benytter rabat, kørebane eller cykelsti, skal foran mod
vejens midte medføre mindst én lygte, der viser hvidt eller
gult lys fremad, og bagtil mindst én lygte, der viser rødt lys
bagud.
§ 13.  Invalid, der selv fører kørestol, må, hvis der køres
med almindelig ganghastighed, benytte fortov, gangsti eller
rabat samt fodgængerfelt og anses i så fald som gående.Kapitel 4
Færdselsregler for kørende
Anvendelsen af vejens forskellige baner
§ 14.  Er der på vej anlagt særlige baner for forskellige
færdselsarter, skal kørende benytte den bane, som er bestemt
for færdsel med køretøj af den pågældende art.
Stk. 2.  Lille knallert skal føres på cykelsti, medmindre
andet er tilkendegivet ved afmærkning. Hastigheden skal på
cykelsti afpasses således, at der ikke fremkaldes fare eller
ulempe for den øvrige færdsel på denne. Cyklist og fører af
lille knallert må kun anvende cykelsti i højre side af vejen
i færdselsretningen, medmindre andet er tilkendegivet ved
afmærkning.
Stk. 3.  Cykel eller lille knallert må ikke føres på cykelsti,
såfremt køretøjet på grund af dets bredde i belæsset eller
ubelæsset stand kan være til væsentlig ulempe for andre
kørende på cykelstien.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om cyklisters anvendelse af fortov og gangsti. Der skal i
sådanne tilfælde være klar adskillelse mellem den del af
fortovet eller gangstien, hvorpå cyklister må færdes, og den
del, der er forbeholdt for gående.
Stk. 5.  Hvor der findes et krybespor, skal dette anvendes
af køretøjer, der fremføres med en lavere hastighed end den,
som er angivet på færdselstavlen ved krybesporet. Andet kø‐
retøj må ikke føres i krybespor. Ved udkørsel fra krybespor
skal den kørende sikre sig, at manøvren kan udføres uden
fare eller unødig ulempe for andre.
Placeringen på vejen
§ 15.  Kørende skal under hensyntagen til anden færdsel
og forholdene i øvrigt holde så langt til højre som muligt.
Stk. 2.  Har kørebanen tre vognbaner, må et køretøj ikke
benytte den vognbane, som er beliggende yderst til venstre
i færdselsretningen, medmindre færdslen på kørebanen er
ensrettet.
Stk. 3.  Afstanden til foran kørende skal afpasses på en
sådan måde, at der ikke er fare for påkørsel, hvis køretøjet
foran standser, eller dets hastighed nedsættes. Køretøjer, for
hvilke der gælder en særlig hastighedsbegrænsning, jf. § 43,
skal uden for tættere bebygget område tillige holde en sådan
afstand til foran kørende, at overhalende køretøjer uden fare
kan føres ind imellem et sådant køretøj og køretøjet foran.
Stk. 4.  Kørende skal holde til højre for helleanlæg, færd‐
selsfyr og lignende, der er anlagt eller anbragt på køreba‐
nen. Kørende kan dog også køre venstre om, hvis dette
er tilkendegivet ved afmærkning, eller indretningen er belig‐
gende på kørebaner med ensrettet færdsel.
Stk. 5.  Køretøj, der anvendes ved vejarbejde, kan med
fornøden forsigtighed føres således, som det er nødvendigt
af hensyn til arbejdet.
Svingning m.v.
§ 16.  I god tid før vejkryds skal kørende i de tilfælde,
hvor kørebanen har to eller flere vognbaner, der er forbe‐
holdt færdslen i samme retning, anbringe sig i vognbanen13. august 2021. 4 Nr. 1710.længst til højre, hvis der skal svinges til højre, og i vognba‐
nen længst til venstre, hvis der skal svinges til venstre. Den,
der skal lige ud, kan anbringe sig i den vognbane, som under
hensyn til den øvrige færdsel og den fortsatte kørsel er den
mest hensigtsmæssige.
Stk. 2.  Kørende, som i vejkryds ønsker at ændre færdsels‐
retning, skal før forberedelsen og udførelsen af manøvren
sikre sig, at denne kan foretages uden fare eller unødig
ulempe for andre, som færdes i samme retning.
Stk. 3.  Ved svingning til højre skal køretøjet føres så langt
ud mod kørebanens højre kant som muligt. Svinget skal
gøres så lille som muligt. Ved svingning til venstre skal kø‐
retøjet føres så langt som muligt ind mod kørebanens midte
eller, hvis kørebanen har ensrettet færdsel, mod kørebanens
venstre kant. Svingningen skal foretages på en sådan måde,
at køretøjet, når det forlader krydset, befinder sig til højre på
den kørebane, det svinger ind på.
Stk. 4.  Har den kørebane, som køretøjet efter svingningen
føres ind på, to eller flere vognbaner, der er forbeholdt
færdslen i samme retning, skal svingningen uanset bestem‐
melserne i stk. 3 udføres på den måde, der under hensyn til
den øvrige færdsel og den fortsatte kørsel er mest hensigts‐
mæssig.
Stk. 5.  Modkørende køretøjer, der fra hver sin side føres
ind i et vejkryds, hvor de begge skal svinge til venstre, kan
køre forbi hinanden til venstre, hvis dette kan ske uden fare
eller ulempe.
§ 17.  § 16, stk. 1-3, gælder også ved kørsel over eller bort
fra kørebanen uden for vejkryds.
Stk. 2.  Køretøj, der anvendes ved vejarbejde, kan med
fornøden forsigtighed føres således, som det er nødvendigt
af hensyn til arbejdet.
Vending, bakning og vognbaneskift m.v.
§ 18.  Kørende skal før vending eller bakning sikre sig,
at manøvren kan udføres uden fare eller ulempe for an‐
dre. Vending skal ske forlæns til venstre, medmindre forhol‐
dene ikke tillader dette.
Stk. 2.  Kørende skal før igangsætning fra kanten af vejen,
ved vognbaneskift eller anden ændring af køretøjets place‐
ring til siden sikre sig, at manøvren kan udføres uden fare
eller unødig ulempe for andre. Det samme gælder, når den
kørende vil standse eller hurtigt nedsætter hastigheden.
Stk. 3.  Kørende i tilkørselsbane (accelerationsbane) skal
tilpasse sin hastighed til færdslen i den vognbane, som skal
benyttes under den fortsatte kørsel, og forlade tilkørselsba‐
nen, når det kan ske uden fare eller unødig ulempe. Kørende
i den vognbane, som færdslen i tilkørselsbanen skal køre
ud i, skal, om nødvendigt ved at nedsætte hastigheden, lette
udkørslen fra tilkørselsbanen.
Stk. 4.  Hvor antallet af vognbaner, der er forbeholdt
færdslen i samme retning, formindskes, skal de kørende
under gensidig hensyntagen tilpasse deres kørsel efter de
ændrede forhold, herunder ved eventuelt at ændre hastighe‐
den. Det samme gælder ved sammenløb af to kørebaner.
Stk. 5.  Frakørselsbane (decelerationsbane) skal benyttes
straks ved banens begyndelse. Det samme gælder baner, derer forbeholdt en vis art færdsel, samt baner, der skal benyttes
ved svingning.
Kørsel ved busstoppested m.v.
§ 19.  Kørende, som i tættere bebygget område nærmer
sig et stoppested, hvor en bus er standset, skal, hvis føreren
af bussen giver tegn til igangsætning, nedsætte hastigheden
og om nødvendigt standse, således at bussen kan forlade
stoppestedet. Føreren af bussen fritages dog ikke herved for
at udvise særlig forsigtighed for at undgå fare.
Stk. 2.  Kørende, som nærmer sig en skolebus, der er
standset for at optage eller afsætte passagerer, skal udvise
særlig agtpågivenhed. Det samme gælder, når en skolebus
forlader et sådant sted. Føreren skal specielt være opmærk‐
som på, om børn befinder sig på kørebanen eller er på vej ud
på denne.
Møde
§ 20.  Kørende, som møder hinanden, skal holde til høj‐
re. De skal holde tilstrækkelig afstand til siden mellem
køretøjerne og samtidig udvise særlig agtpågivenhed over
for trafikanter, der færdes i kørebanens højre side. Er vejen
delvist spærret, skal det køretøj, i hvis side af kørebanen
spærringen er, om nødvendigt standse og lade det mødende
køretøj passere.
Stk. 2.  Ved møde med køretøjer, som anvendes ved vej‐
arbejde, kan der med fornøden forsigtighed køres på den
måde, som er mest hensigtsmæssig.
Overhaling
§ 21.  Overhaling skal ske til venstre. Dog skal overhaling
ske højre om et køretøj, hvis fører svinger til venstre eller
tydeligt forbereder et sådant sving. Cyklist og fører af lille
knallert kan overhale køretøjer af andre arter til højre.
Stk. 2.  Uanset stk. 1 kan overhaling under iagttagelse
af særlig agtpågivenhed ske højre om letbanekøretøj, hvis
letbanekøretøjet ikke spærrer for udsynet over kørebanen i
en sådan grad, at overhaling ikke kan ske uden fare eller
ulempe for andre.
Stk. 3.  Kørende, der vil overhale, skal sikre sig, at dette
kan ske uden fare, herunder særligt:
1) at den vognbane, hvor overhalingen skal foregå, på
en tilstrækkeligt lang strækning er fri for modkørende
færdsel, og at der ikke er anden hindring for overhalin‐
gen,
2) at den foran kørende ikke giver tegn til overhaling af et
andet køretøj,
3) at bagfra kommende køretøjer ikke har påbegyndt
overhaling, og
4) at det, bortset fra tilfælde, hvor overhaling sker i en
vognbane, hvor modkørende færdsel ikke må forekom‐
me, efter overhalingen utvivlsomt er muligt atter at føre
køretøjet ind i trafikstrømmen uden at være til ulempe
for denne.
Stk. 4.  Den overhalende skal holde tilstrækkelig afstand til
siden mellem sit køretøj og det køretøj eller letbanekøretøj,
der overhales. Sker overhaling til venstre, skal den overha‐13. august 2021. 5 Nr. 1710.lende holde til højre, så snart dette kan ske uden fare eller
ulempe. Køretøjet behøver dog ikke at blive ført tilbage i
vognbanen til højre, hvis den overhalende efter overhalingen
har til hensigt straks at overhale endnu et køretøj, og betin‐
gelserne for at foretage overhaling i øvrigt er opfyldt.
Stk. 5.  Køretøj, som anvendes ved vejarbejde, kan med
fornøden forsigtighed overhales på den måde, der er mest
hensigtsmæssig.
§ 22.  Når en foran kørende bliver opmærksom på, at en
bagfra kommende vil overhale til venstre, skal den pågæl‐
dende holde så langt til højre som muligt og må ikke øge
hastigheden.
Stk. 2.  Hvis et køretøj føres med lav hastighed eller opta‐
ger megen plads, og kørebanen er smal eller bugtet, eller der
er modkørende færdsel, skal føreren være særlig opmærk‐
som på bagfra kommende færdsel. Såfremt det kan gøre
overhalingen lettere, skal føreren nedsætte hastigheden og
om nødvendigt føre køretøjet ud til siden, så snart dette er
muligt, og eventuelt helt standse.
Forbud mod overhaling
§ 23.  Overhaling må ikke foretages:
1) umiddelbart foran eller i vejkryds, medmindre:
a)køretøjerne er placeret i vognbaner, der er forbe‐
holdt færdslen i samme retning, jf. § 16, stk. 1,
b)overhaling skal ske til højre af hensyn til køretøj,
der svinger til venstre,
c)færdslen i krydset reguleres af politi eller ved sig‐
nalanlæg, eller
d)færdslen på den krydsende vej har ubetinget vige‐
pligt i medfør af § 26,
2) umiddelbart foran eller på en jernbaneoverkørsel, eller
3) når oversigten foran eller på uoverskuelig bakke eller i
vejkurve er begrænset, medmindre kørebanen i kørsels‐
retningen har mindst to vognbaner, hvor modkørende
færdsel ikke må forekomme.
Stk. 2.  Stk. 1 gælder ikke ved overhaling af tohjulet cykel
og tohjulet lille knallert.
Forbikørsel og vognbaneskift i tæt færdsel
§ 24.  Er færdslen tæt, og fremføres den i flere rækker med
en hastighed, der bestemmes af de foran kørende, skal det
ikke anses som overhaling, hvis et køretøj i en vognbane fø‐
res forbi et køretøj i en anden vognbane. I sådanne tilfælde
må der ikke skiftes vognbane, medmindre det er påkrævet
efter § 16, stk. 1, § 17, stk. 1, § 18, stk. 3-5, eller det sker for
at parkere eller standse.
Stk. 2.  Føres et køretøj i en vognbane, der ved afmærk‐
ning er forbeholdt en vis art af færdsel, forbi et køretøj i
en anden vognbane, som ikke er forbeholdt en sådan art
af færdsel, eller bliver det forbikørt, anses dette ikke som
overhaling.
Overhaling og forbikørsel ved fodgængerfelt
§ 25.  Kørende, som nærmer sig et fodgængerfelt, må ikke
foretage overhaling eller forbikørsel af et andet køretøj, så‐
fremt dette køretøj hindrer fuldt udsyn over fodgængerfeltet.Vigepligt m.v.
§ 26.  Kørende skal iagttage særlig forsigtighed ved vej‐
kryds.
Stk. 2.  Ved kørsel ind på eller over en vej har den kørende
vigepligt for den kørende færdsel fra begge sider (ubetinget
vigepligt), såfremt dette er tilkendegivet ved afmærkning i
medfør af § 95.
Stk. 3.  Ubetinget vigepligt gælder endvidere ved udkørsel
fra parkeringsplads, ejendom eller grundstykke, tankstation
eller andet lignende område uden for vej, fra sti, gågade,
markvej eller lignende og ved enhver udkørsel fra vej, der
sker over fortov, cykelsti eller rabat, som er hævet over
kørebanen på den vej, der køres ind på. Cyklist eller knal‐
lertkører, som fra en cykelsti, der ikke er anlagt i forbindelse
med en vej, kører ind på eller over en vej, samt cyklist eller
knallertkører, der svinger fra en cykelsti ud på kørebanen,
har ligeledes ubetinget vigepligt.
Stk. 4.  Når kørende i andre tilfælde færdes på en sådan
måde, at deres færdselsretninger skærer hinanden, har føre‐
ren af det køretøj, der har det andet køretøj på sin højre side,
vigepligt (højrevigepligt), medmindre andet følger af § 18.
Stk. 5.  Kørende, som har vigepligt, skal på tydelig måde
ved i god tid at nedsætte hastigheden eller standse, tilkende‐
give, at de vil opfylde vigepligten. Kørslen må kun fortsæt‐
tes, når det under hensyn til andre køretøjers placering på
vejen, afstanden til dem og deres hastighed kan ske uden
fare eller ulempe.
Stk. 6.  Kørende må ikke svinge til venstre, før det kan
ske uden ulempe for modkørende færdsel. Ved svingning
til højre må den kørende ikke være til ulempe for cyklister
og knallertkørere, der kører lige ud. Er der i forbindelse
med vejen anlagt cykelsti, hvor færdsel i begge retninger
er tilladt (dobbeltrettet cykelsti), må kørende ikke svinge
til venstre, før det kan ske uden ulempe for cyklister og
knallertkørere, der kører lige ud. Det samme gælder ved
svingning til højre over for modkørende cyklister og knal‐
lertkørere. Tilsvarende regler gælder ved kørsel over eller
bort fra kørebanen uden for vejkryds.
Stk. 7.  Kørende, som nærmer sig eller kører ind i vej‐
kryds, skal køre således, at der ikke opstår unødig ulempe
for færdslen på den krydsende vej, såfremt vedkommende
tvinges til at standse i krydset. I kryds, hvor færdslen regule‐
res ved signalanlæg, må den kørende, selv om signalet viser
grønt lys, ikke køre ind i krydset, hvis den pågældende på
grund af færdselsforholdene på stedet må indse, at krydset
ikke vil kunne forlades, inden signalet har skiftet til grønt
lys for krydsende færdsel.
Forpligtelser over for gående
§ 27.  Kørende, som møder eller kører forbi gående, skal
give den gående tid til at vige til side samt i øvrigt give den
gående fornøden plads på vejen.
Stk. 2.  Kørende, som kører over fortov eller gangsti, eller
i øvrigt fører køretøj ind på kørebanen fra udkørsel fra ejen‐
dom ved vejen, skal holde tilbage for gående. Det samme
gælder ved kørsel ind på eller over gågade.13. august 2021. 6 Nr. 1710.Stk. 3.  Ved kørsel på gågade skal de kørende udvise særlig
agtpågivenhed og hensynsfuldhed over for gående.
Stk. 4.  Ved busstoppested eller letbanestoppested, belig‐
gende ved kanten af cykelsti, hvor passagererne ikke opta‐
ges fra eller afsættes på et areal, der er særligt indrettet for
dem, skal de kørende på cykelstien holde tilbage og om
fornødent standse for på- eller afstigende passagerer.
Stk. 5.  Ved svingning i vejkryds må kørende ikke være
til fare for gående, der passerer den kørebane, som skal
benyttes under den fortsatte kørsel. Tilsvarende gælder ved
kørsel over eller bort fra kørebanen uden for vejkryds.
Stk. 6.  Ved fodgængerfelt på steder, hvor færdslen regule‐
res af politi eller ved signalanlæg, skal den kørende, selv
om han i øvrigt ifølge signalet eller politiets tegngivning
kan passere fodgængerfeltet, holde tilbage for gående, som
befinder sig i feltet på vej over kørebanen. Er et sådant
fodgængerfelt beliggende ved vejkryds, skal den kørende,
som efter svingning i krydset skal passere feltet, køre med
passende lav hastighed og om nødvendigt standse for at lade
de gående passere, som befinder sig i fodgængerfeltet eller
er på vej ud i dette.
Stk. 7.  Kørende, som nærmer sig et fodgængerfelt, der
ikke er reguleret, skal afpasse hastigheden således, at der
ikke opstår fare eller ulempe for gående, som befinder sig
i feltet eller er på vej ud i dette. Den kørende skal om
nødvendigt standse for at lade de gående passere.
Stk. 8.  Kørende skal så vidt muligt undgå, at køretøjet
standses i fodgængerfeltet.
Standsning og parkering
§ 28.  Standsning eller parkering må ikke ske på et sådant
sted eller på en sådan måde, at der opstår fare eller ulempe
for færdslen.
Stk. 2.  Standsning eller parkering må kun ske i højre
side af vejen i færdselsretningen. På mindre befærdet vej
og vej med ensrettet færdsel kan standsning eller parkering
dog ske i venstre side. Ved standsning eller parkering skal
køretøjet anbringes i vejens længderetning ved kørebanens
yderkant eller om muligt uden for denne. Ved standsning
eller parkering på parkeringsplads, som uden for tættere
bebygget område er anlagt i umiddelbar tilslutning til vejen,
skal føreren så vidt muligt benytte parkeringsplads, der er
beliggende til højre i færdselsretningen.
Stk. 3.  Standsning eller parkering må ikke ske på cykel‐
sti, gangsti eller fortov. Tilsvarende gælder for midterrabat,
helleanlæg og lignende. Uden for tættere bebygget område
kan et køretøj, hvis tilladte totalvægt ikke overstiger 3.500
kg, dog standses eller parkeres med en del af køretøjet på
fortov. 1. pkt. gælder ikke cykler og tohjulede knallerter.
Stk. 4.  Når føreren af et køretøj forlader dette, skal det
sikres, at køretøjet ikke kan sætte i gang af sig selv. Føreren
skal endvidere træffe foranstaltninger for at sikre, at køretø‐
jet ikke uberettiget kan benyttes af andre. Påbudt anordning
til tyverisikring skal være sat i funktion. Transportministeren
kan fastsætte bestemmelser om, hvilke typer låseanordnin‐
ger der skal anvendes.Stk. 5.  Åbning af vogndøre, på- eller afstigning og på-
eller aflæsning skal finde sted på en sådan måde, at der ikke
opstår fare eller unødig ulempe.
§ 29.  Standsning eller parkering må ikke ske:
1) på fodgængerfelt eller ud for udkørsel fra cykelsti
eller inden for en afstand af 5 m foran fodgængerfel‐
tet eller udkørslen fra en cykelsti, som løber langs
kørebanen, eller 5 m på hver side af udkørslen fra en
cykelsti, som er tværgående i forhold til kørebanen,
2) i vejkryds eller inden for en afstand af 10 m fra den
tværgående kørebanes nærmeste kant eller, hvor køre‐
bane og cykelsti udmunder sammen, fra cykelstiens
nærmeste kant,
3) på jernbaneoverkørsel eller anden overkørsel,
4) på en sådan måde, at færdselstavle eller -signal dæk‐
kes,
5) på bro over motorvej, i viadukt eller tunnel,
6) på eller i nærheden af bakketop eller i eller ved uover‐
skueligt vejsving,
7) på strækning, hvor kørebanen før vejkryds ved hjælp
af spærrelinjer er inddelt i vognbaner, eller inden for
en afstand af 5 m før begyndelsen af en sådan stræk‐
ning,
8) ved siden af spærrelinje, hvis afstanden mellem køre‐
tøjet og linjen er mindre end 3 m, og der ikke mellem
køretøjet og spærrelinjen findes en punkteret linje,
9) i krybespor,
10) på afmærket holdeplads for hyrevogne eller
11) på en sådan måde, at kørsel med letbanekøretøj hin‐
dres.
Stk. 2.  Ved busstoppested er det ikke tilladt at standse
eller parkere på den afmærkede strækning på hver side af
stoppestedsskiltet. Findes en sådan afmærkning ikke, gælder
forbuddet inden for en afstand af 12 m på hver side af
skiltet.
Stk. 3.  Parkering må ikke ske:
1) nærmere end 30 m fra jernbaneoverkørsel,
2) ud for ind- og udkørsel til og fra ejendom eller i øvrigt
således, at kørsel til eller fra ejendom væsentligt van‐
skeliggøres,
3) på kørebanen på hovedveje uden for tættere bebygget
område,
4) ved siden af andet køretøj, som holder ved kørebanens
kant, bortset fra tohjulet cykel, tohjulet knallert eller
tohjulet motorcykel uden sidevogn, eller
5) på en sådan måde, at adgangen til andet køretøj herved
hindres, eller at dette ikke kan føres fra stedet.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte yderligere for‐
bud mod standsning og parkering, herunder gældende for
enkelte typer af køretøjer.
§ 30.  §§ 28 og 29 gælder ikke for køretøj, der anvendes
ved vejarbejde, såfremt standsning eller parkering er nød‐
vendig af hensyn til arbejdet, og der træffes fornødne sik‐
kerhedsforanstaltninger. Det samme gælder standsning eller
parkering, der foretages af politi, kriminalforsorg, rednings‐
beredskab eller redningskorps.13. august 2021. 7 Nr. 1710.Forpligtelser ved standsning og parkering på særlige
områder og i særlige tilfælde
§ 31.  Er køretøj standset eller parkeret på spor, der lig‐
ger i vej, havneplads eller lignende, eller inden for 2 m
fra nærmeste skinne, må føreren ikke fjerne sig længere
fra køretøjet, end at vedkommende til enhver tid kan være
opmærksom på eventuel trafik ad sporet. Når det kan ses
eller høres, at tog eller andet skinnekøretøj nærmer sig, skal
føreren uopfordret fjerne køretøjet.
Stk. 2.  Køretøj, som på grund af færdselsuheld, motorfejl
eller af anden årsag er standset på et sted, hvor det er forbudt
at standse eller parkere, skal snarest muligt flyttes til et
passende sted, medmindre andet følger af bestemmelserne
i § 9. Er køretøjet standset på et sådant sted eller på en
sådan måde, at der opstår fare eller ulempe for færdslen,
skal føreren, såfremt køretøjet ikke straks fjernes, træffe
foranstaltninger for at advare andre trafikanter. Motordrevet
køretøj, bortset fra tohjulet knallert og tohjulet motorcykel
uden sidevogn, samt påhængskøretøj skal afmærkes med en
trekantet advarselsanordning. Denne skal anbringes, så køre‐
nde, der nærmer sig, advares i god tid. Transportministeren
fastsætter nærmere regler om advarselsanordningen og dens
anbringelse.
Stk. 3.  Er køretøjet standset på jernbaneoverkørsel eller
anden overkørsel, skal føreren, hvis køretøjet ikke straks kan
flyttes, også træffe sådanne foranstaltninger, der er nødven‐
dige for at advare førere af tog eller andet skinnekøretøj.
Signaler og tegn
§ 32.  Kørende skal, når det er nødvendigt for at forebygge
eller afværge fare, ved lyd- eller lyssignal eller på anden
hensigtsmæssig måde henlede andre trafikanters opmærk‐
somhed på faren. I lygtetændingstiden skal fører af motor‐
køretøj anvende lyssignal i stedet for lydsignal, medmindre
faren er overhængende. Lydsignal må ikke anvendes uden
for de tilfælde, der er nævnt i 1. og 2. pkt., og må ikke
vare længere end nødvendigt. Lyssignal gives ved blink med
køretøjets fjern- eller nærlys.
Stk. 2.  Kørende skal give tegn før igangsætning fra kanten
af vejen og før vending og svingning. Kørende skal endvide‐
re give tegn før vognbaneskift eller anden ikke ubetydelig
ændring af køretøjets placering til siden på motorvej. Ved
vognbaneskift eller anden ikke ubetydelig ændring af køre‐
tøjets placering til siden på anden vej end motorvej skal
kørende give tegn, når det er påkrævet til vejledning for den
øvrige færdsel. Tegnet skal gives ved hjælp af blinklys, hvor
anbringelse heraf på køretøjet er påbudt eller tilladt, og i
øvrigt ved, at en arm rækkes vandret ud til siden.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om an‐
vendelse af havariblink, herunder regler om obligatorisk an‐
vendelse af havariblink ved uventet kødannelse eller anden
umiddelbar fare på motorvej.
Stk. 4.  Kørende, der standser eller hurtigt nedsætter ha‐
stigheden, skal give tegn, når det er påkrævet til vejledning
for andre. Tegnet skal gives ved brug af stoplygte, hvor
anbringelse heraf på køretøjet er påbudt eller tilladt, og i
øvrigt ved, at en arm rækkes i vejret.Stk. 5.  De tegn, der nævnes i stk. 2 og 4, skal gives i god
tid før den påtænkte manøvre og på en tydeligt synlig og
utvetydig måde. Tegngivningen skal senest være ophørt, når
den pågældende manøvre er afsluttet.
§ 32 a.  Føreren af et letbanekøretøj kan anvende lydsig‐
nal, når der er særligt behov for at gøre andre trafikanter
opmærksom på letbanekøretøjet.
Stk. 2.  Transportministeren fastsætter nærmere bestem‐
melser om krav til lyd- og lyssignaler på letbanekøretøjer.
Lygteføring
§ 33.  Ved kørsel i lygtetændingstiden skal de påbudte
lygter holdes tændt. På flere sammenkoblede køretøjer er
det kun nødvendigt at holde baglygter tændt bagest på vogn‐
toget og nummerpladebelysningen tændt ved vogntogets ba‐
geste nummerplade.
Stk. 2.  Fjernlys (langt lys) skal anvendes, når førerens
synsvidde under hensyn til køretøjets hastighed ellers er
utilstrækkelig til sikker kørsel.
Stk. 3.  Fjernlys (langt lys) må ikke anvendes:
1) på strækning, hvor vejen er tilstrækkeligt oplyst,
2) ved møde med andet køretøj i sådan afstand fra dette,
at føreren kan blændes,
3) ved møde med tog, som fremføres langs med vejen,
hvis der kan opstå risiko for blænding ved anvendelse
af fjernlys, eller
4) ved kørsel bag efter et andet køretøj, såfremt den for‐
ankørende kan blændes af fjernlyset og anvendelse af
nærlys under hensyn til køretøjets hastighed og lysfor‐
holdene i øvrigt giver føreren tilstrækkelig synsvidde
til sikker kørsel.
Stk. 4.  Såfremt fjernlys (langt lys) efter stk. 2 ikke fin‐
des påkrævet, kan nærlys (kort lys) anvendes. Hvis fjernlys
(langt lys) i medfør af stk. 3 ikke må anvendes, skal nærlys
(kort lys) anvendes.
Stk. 5.  Tågelygter må kun anvendes i tåge og under
kraftig nedbør og kan i så fald anvendes i stedet for de
foreskrevne lygter. Hjælpelygter må ikke anvendes til andet
formål end det, hvortil lygten er bestemt.
Stk. 6.  Lygter må ikke anvendes således, at andre førere
kan blændes.
Stk. 7.  Anvendelse af andre lygter og andre refleksanord‐
ninger end påbudt eller tilladt i denne lov eller de bestem‐
melser, der er udfærdiget i medfør af loven, er forbudt.
§ 33 a.  Ved kørsel uden for lygtetændingstiden skal nær‐
lys (kort lys) anvendes på motordrevne køretøjer. Ved kørsel
med motorredskab gælder dette dog kun, såfremt motorred‐
skabet er forsynet med nærlyslygter. I stedet for nærlys kan
anvendes tågeforlygter eller særligt kørelys.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om frita‐
gelse for pligten til at anvende nærlys m.v. ved lejlighedsvis
kørsel med veterankøretøjer og ved kørsel med køretøjer
under opbygning eller reparation.
Stk. 3.  § 33, stk. 7, gælder også ved kørsel uden for lygte-
tændingstiden.13. august 2021. 8 Nr. 1710.§ 34.  Køretøjer, der ikke skal være udstyret med lygter,
skal i lygtetændingstiden være afmærket efter bestemmelser,
der fastsættes af transportministeren.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om afmærkning af ridende.
§ 35.  Er køretøj i lygtetændingstiden standset eller parke‐
ret på vej, skal køretøjets positionslys (parkeringslys), bag‐
lygter og nummerpladebelysning holdes tændt. Transportmi‐
nisteren kan fastsætte bestemmelser om, at også andre lygter
end dem, der er nævnt i 1. pkt., skal eller kan holdes tændt.
Stk. 2.  Køretøj, der ikke skal være udstyret med lygter,
skal, når det i lygtetændingstiden er standset eller parkeret
på vej, være afmærket efter bestemmelser, der fastsættes af
transportministeren.
Stk. 3.  Andre lygter end dem, der er omfattet af stk. 1 og
2, må ikke holdes tændt.
Stk. 4.  Er et motordrevet køretøj, hvis længde og bredde
ikke overstiger henholdsvis 6 m og 2 m, parkeret langs ve‐
jens kant i tættere bebygget område, behøver kun positions‐
lys (parkeringslys) og baglygte mod vejens midte at være
tændt, medmindre køretøjet er tilkoblet andet køretøj. Trans‐
portministeren kan fastsætte bestemmelser om, at der i ste‐
det kan anvendes særlig sidelygte.
Stk. 5.  Ved standsning eller parkering af sammenkoblede
køretøjer gælder bestemmelsen i § 33, stk. 1, 2. pkt.
§ 36.  § 35 gælder ikke, såfremt vejen er så godt oplyst, at
køretøjet tydeligt kan iagttages på tilstrækkelig afstand, eller
såfremt det er standset eller parkeret på parkeringsplads eller
andet afmærket område for parkering.
Stk. 2.  Belysningen behøver heller ikke at være tændt
på tohjulet cykel, tohjulet knallert eller tohjulet motorcy‐
kel uden sidevogn, såfremt køretøjet henstilles langs vejens
yderste kant.
Cykel- og motorløb
§ 37.  Cykelløb må kun finde sted med politiets tilladel‐
se. Politiet kan forbyde træningskørsel på visse veje og visse
tider.
Stk. 2.  Transportministeren kan efter forhandling med ju‐
stitsministeren fastsætte bestemmelser om gennemførelse af
motionsløb for cyklister.
Stk. 3.  Transportministeren, eller den ministeren bemyndi‐
ger dertil, kan tillade, at:
1) internationalt motorløb passerer dansk område,
2) der afholdes orienteringsløb og præcisionsløb med mo‐
torkøretøjer og knallerter,
3) der afholdes hastighedskonkurrencer på mindre bety‐
dende og mindre befærdede veje, der på betryggende
vis er afspærret fra al anden færdsel, og at
4) der afholdes motorløb på midlertidig, afspærret bane,
som er etableret på vej, der ellers benyttes til alminde‐
lig færdsel af en eller flere færdselsarter.
Stk. 4.  Al anden kap- og væddekørsel på vej må ikke
finde sted.
Stk. 5.  Transportministeren fastsætter efter forhandling
med justitsministeren bestemmelser om betaling for eventu‐el politimæssig assistance, der efter politiets skøn er påkræ‐
vet under afviklingen af de i stk. 1-3 nævnte løb.
Stk. 6.  Motorløb uden for vej, som benyttes til almindelig
færdsel af en eller flere færdselsarter, må kun finde sted med
politiets tilladelse og på en af politiet godkendt afspærret
bane.
Stk. 7.  Transportministeren kan efter forhandling med ju‐
stitsministeren fastsætte nærmere bestemmelser om afgørel‐
ser efter stk. 3 og 6 og om adgangen til at påklage disse
afgørelser, herunder at afgørelserne ikke skal kunne indbrin‐
ges for anden administrativ myndighed. Justitsministeren
kan endvidere efter forhandling med transportministeren
fastsætte nærmere bestemmelser om politiets godkendelse
af baner til motorløb omfattet af stk. 3, nr. 4, og stk. 6, og
om sikkerhedsforanstaltninger til beskyttelse af publikum og
løbsdeltagere ved disse motorløb.
Unødig støj m.v.
§ 38.  Fører af motordrevet køretøj skal betjene køretøjet
således, at det ikke afgiver unødig støj eller unødigt udvikler
røg eller gasarter.
Stk. 2.  I og ved bebyggelse må kørsel, der er unødvendig
og forstyrrende, ikke finde sted. Hastighed og køremåde i
øvrigt skal på sådanne steder afpasses således, at andre ikke
unødigt forstyrres.
Forsvarets og redningsberedskabets køretøjer
§ 39.  For forsvarets og redningsberedskabets køretøjer
gælder færdselsreglerne i den udstrækning, de kan anven‐
des. Hvor reglerne fraviges, skal der træffes foranstaltninger
til at undgå fare eller unødig ulempe for andre trafikanter.
Lokale trafiksaneringer
§ 40.  Transportministeren kan i samråd med miljømini‐
steren, efter indstilling fra de kommunale myndigheder, fra‐
vige reglerne i kapitlerne 2, 3 og 4 i det omfang, det er
nødvendigt for i lokalområder at fremme en hensigtsmæssig
trafiksanering.
Kapitel 5
Hastighed
Almindelige regler
§ 41.  Et køretøjs hastighed skal til enhver tid være af‐
passet efter forholdene med særligt hensyn til andres sikker‐
hed. Den kørende skal herved tage vej-, vejr- og sigtforhol‐
dene, køretøjets tilstand og belæsning samt færdselsforhol‐
dene i øvrigt i betragtning. Hastigheden må aldrig blive
større, end at føreren bevarer fuldt herredømme over køretø‐
jet. Der skal kunne standses på den strækning af kørebanen
foran køretøjet, som føreren har udsyn over, og foran enhver
hindring, der kan påregnes. Ved nedblænding fra fjernlys
(langt lys) til nærlys (kort lys) skal hastigheden før nedblæn‐
dingen tilpasses de nye sigtforhold.
Stk. 2.  Kørende skal holde en efter forholdene passende
lav hastighed:
1) i tættere bebygget område,13. august 2021. 9 Nr. 1710.2) når sigtbarheden er nedsat på grund af lys- eller vejr‐
forholdene,
3) ved vejkryds og i vejsving,
4) foran fodgængerfelt,
5) foran bakketop eller på andre steder, hvor oversigten
er begrænset,
6) ved risiko for blænding,
7) ved møde med andet køretøj på smal vej,
8) i vådt, glat eller fedtet føre,
9) hvor køretøjet nærmer sig bus eller letbanekøretøj, der
holder for at optage eller afsætte passagerer,
10) hvor køretøjet nærmer sig børn på eller ved vejen,
11) hvor køretøjet nærmer sig heste eller kreaturer på ve‐
jen,
12) hvor der foretages arbejde på vejen, og
13) forbi uheldssted på vejen.
Stk. 3.  Kørende må ikke hindre andre kørendes normale
kørsel ved uden rimelig grund at køre med overdreven lav
hastighed eller pludseligt at bremse.
Stk. 4.  I dårligt føre skal den kørende afpasse hastigheden
således, at andre så vidt muligt ikke tilstænkes.
Generelle hastighedsbegrænsninger
§ 42.  På andre veje end motorveje og motortrafikveje må
køretøjers hastighed ikke overstige følgende grænser:
1) i tættere bebygget område: 50 km i timen,
2) uden for tættere bebygget område: 80 km i timen.
Stk. 2.  På motorveje må hastigheden ikke overstige 130
km i timen.
Stk. 3.  På motortrafikveje må hastigheden ikke overstige
80 km i timen.
Stk. 4.  For en vejstrækning kan der fastsættes en højere
hastighedsgrænse end den generelle hastighedsgrænse, så‐
fremt omstændighederne, herunder trafikafviklingen, tilsiger
det, og afgørende færdselssikkerhedsmæssige hensyn ikke
taler derimod. På motortrafikveje og motorveje må hastighe‐
den dog ikke overstige henholdsvis 100 km i timen og 130
km i timen.
Stk. 5.  For en vejstrækning, hvor det ikke vil være for‐
svarligt eller ønskeligt at tillade kørsel med hastigheder
svarende til den generelle hastighedsgrænse eller en særlig
hastighedsbegrænsning fastsat i medfør af § 43, kan der fast‐
sættes en lavere grænse. I tættere bebygget område kan der
på tilsvarende måde fastsættes en lavere hastighedsgrænse
for et nærmere afgrænset område.
Hastighed for særlige typer af køretøjer
§ 43.  For busser, hvis tilladte totalvægt overstiger 3.500
kg, må hastigheden uanset § 42 ikke overstige 80 km i
timen. For busser, der opfylder betingelserne fastsat efter
stk. 10, må hastigheden på motorvej dog ikke overstige 100
km i timen.
Stk. 2.  For andre biler, hvis tilladte totalvægt overstiger
3.500 kg (lastbiler), og for vogntog bestående af en lastbil
eller en bus, hvis tilladte totalvægt overstiger 3.500 kg, og et
registreringspligtigt påhængskøretøj må hastigheden uanset
§ 42 ikke overstige 80 km i timen.Stk. 3.  For biler med en tilladt totalvægt på ikke over
3.500 kg må hastigheden uanset § 42 ikke overstige 80
km i timen, hvis der er tilkoblet påhængsvogn, sættevogn el‐
ler registreringspligtigt påhængsredskab, herunder camping‐
vogn. Tilsvarende gælder for motorcykel, hvis der er tilkob‐
let påhængsvogn eller registreringspligtigt påhængsredskab.
Stk. 4.  For biler omfattet af stk. 3, der opfylder betingel‐
serne fastsat efter stk. 11, må hastigheden på motorveje ikke
overstige 100 km i timen.
Stk. 5.  For biler og motorcykler, hvortil der er tilkoblet et
ikke-registreringspligtigt påhængsredskab, og for traktorer
og motorredskaber må hastigheden uanset § 42 ikke oversti‐
ge 30 km i timen. For godkendte eller registrerede traktorer
og motorredskaber samt vogntog bestående af en godkendt
eller registreret traktor eller et godkendt eller registreret mo‐
torredskab tilkoblet godkendte eller registrerede påhængskø‐
retøjer, der opfylder betingelserne fastsat efter stk. 12, må
hastigheden dog ikke overstige 40 km i timen.
Stk. 6.  For motordrevet køretøj eller vogntog, på hvilket
et eller flere hjulpar har massiv hjulbeklædning, må hastig‐
heden uanset § 42 aldrig overstige 15 km i timen.
Stk. 7.  Ved registrering eller godkendelse af et motordre‐
vet køretøj kan der fastsættes en særlig, lavere hastigheds‐
grænse, såfremt køretøjets konstruktion nødvendiggør det.
Stk. 8.  Transportministeren kan, hvor forholdene taler her‐
for, fastsætte en højere hastighedsgrænse end de i stk. 1-5
nævnte, gældende for særlige køretøjstyper, såfremt færd‐
selssikkerhedsmæssige eller køretøjstekniske grunde ikke
taler derimod.
Stk. 9.  Uanset bestemmelserne i stk. 4 kan transportmi‐
nisteren træffe bestemmelse om udførelse af forsøg med
højere hastigheder på motorveje for de i stk. 2 og 3 nævnte
køretøjer.
Stk. 10.  Transportministeren kan fastsætte regler om, hvil‐
ke betingelser der skal være opfyldt, for at en bus må køre
med op til 100 km i timen, jf. stk. 1, 2. pkt.
Stk. 11.  Transportministeren kan fastsætte regler om, hvil‐
ke betingelser der skal være opfyldt, for at biler med tilladt
totalvægt på ikke over 3.500 kg tilkoblet påhængsvogn, sæt‐
tevogn eller registreringspligtigt påhængsredskab, herunder
campingvogn, må køre med op til 100 km i timen på motor‐
vej.
Stk. 12.  Transportministeren kan fastsætte regler om, hvil‐
ke betingelser der skal være opfyldt, for at godkendte el‐
ler registrerede traktorer og motorredskaber samt vogntog
bestående af en godkendt eller registreret traktor eller et
godkendt eller registreret motorredskab tilkoblet godkendte
eller registrerede påhængskøretøjer må køre med op til 40
km i timen, jf. stk. 5, 2. pkt.
§ 43 a.  For stor knallert må hastigheden uanset § 42 aldrig
overstige 45 km i timen. For lille knallert må hastigheden
uanset § 42 aldrig overstige 30 km i timen.
§ 43 b.  Hastigheden for letbanekøretøj må ikke overstige
hastighedsgrænsen for busser, jf. § 42 og § 43, stk. 1 og 10.
Stk. 2.  For en vejstrækning, hvor der fremføres både let‐
banekøretøj og motordrevne køretøjer, og hvor letbanekøre‐
tøj fremføres klart adskilt fra den øvrige færdsel, kan der for13. august 2021. 10 Nr. 1710.letbanekøretøj fastsættes en højere hastighedsgrænse end de
generelle hastighedsgrænser, hvis ikke afgørende færdsels‐
mæssige hensyn taler imod det.
Kapitel 6
Særlige regler for færdsel på motorvej og motortrafikvej
Motorvej
§ 44.  Færdsel på motorvej samt på tilkørsels- og frakør‐
selsvej til en sådan vej må kun ske med motorkøretøjer, som
på vandret vej kan og må fremføres med en hastighed af
mindst 50 km i timen.
Stk. 2.  Uanset stk. 1 kan politiet tillade kørsel med blok‐
vogn, hvis en transport ikke med rimelighed kan gennemfø‐
res på anden måde.
Stk. 3.  Uanset stk. 1 kan politiet tillade kørsel som led i
erhvervsudøvelse fra nærmeste tilkørsel til nærmeste frakør‐
sel på motorveje over faste forbindelser (broer og tunneler)
med andre motordrevne køretøjer end de i stk. 1 og 2 nævn‐
te, hvis kørslen ikke med rimelighed kan gennemføres på
anden måde. Der kan ikke gives tilladelse til kørsel med
knallert på de nævnte vejstrækninger.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte regler om kørsel
med motordrevne køretøjer på motorvej efter stk. 3. Trans‐
portministeren kan efter forhandling med justitsministeren
fastsætte bestemmelser om betaling for politimæssig assi‐
stance, der efter politiets skøn er påkrævet ved gennemførel‐
se af sådan kørsel.
§ 45.  Indkørsel på motorvej må kun ske ved dennes be‐
gyndelse eller ad særligt anlagt tilkørselsvej.
Stk. 2.  Bortkørsel fra motorvej må kun ske ved dennes
endepunkt eller ad særligt anlagt frakørselsvej.
§ 46.  Kørsel over midterrabat eller gennem åbninger i
denne er ikke tilladt.
Stk. 2.  På motorvej og på tilkørsels- eller frakørselsvej
til sådan vej er det ikke tilladt at foretage vending eller
bakning. Der må ikke standses eller parkeres uden for de
anviste parkerings- eller rastepladser. Standsning ved nødte‐
lefon er dog tilladt med henblik på anvendelse af nødtelefo‐
nen. Transportministeren kan fastsætte regler om lejligheds‐
vis standsning og parkering af arbejdskøretøjer, der ikke
udfører vejarbejde.
Stk. 3.  Såfremt der i samme færdselsretning findes tre
eller flere vognbaner, må biler med en tilladt totalvægt på
over 3,5 t og vogntog, hvis længde overstiger 7 m, kun
benytte en af de to vognbaner længst til højre, medmindre
andet følger af § 16, stk. 1.
Stk. 4.  Vejarbejde på motorvej samt på tilkørsels- og fra‐
kørselsvej til sådan vej skal foretages under udvisning af
særlig forsigtighed. Køretøjer, der anvendes ved vejarbejde,
skal anvende en eller flere lygter, der tydeligt synligt fra alle
retninger viser gult blinkende lys. Hvis de ikke omfattes af §
44, stk. 1, skal de køre til og fra arbejdsstedet ad nærmeste
tilkørsels- og frakørselsvej.
§ 47.  Tvinges et køretøj til standsning på grund af færd‐
selsuheld, motorfejl eller af anden årsag, skal køretøjet såvidt muligt placeres uden for kørebanen og derefter snarest
muligt fjernes fra motorvejen, medmindre andet følger af
bestemmelserne i § 9. Såfremt køretøjet ikke straks fjernes
fra kørebanen, skal føreren træffe foranstaltninger for at
advare andre trafikanter, jf. § 31, stk. 2, 3.-5. pkt. Reparation
af køretøjet på stedet må kun udføres, hvis det er nødven‐
digt, for at køretøjet snarest muligt kan fjernes fra motorve‐
jen. Under brug af nødtelefon skal køretøjet så vidt muligt
placeres uden for kørebanen.
Stk. 2.  Hvis det for at kunne udføre reparation på ste‐
det, jf. stk. 1, 3. pkt., er nødvendigt at inddrage en del af
kørebanen, skal der forinden ske underretning af politiet,
som beslutter, om reparation på stedet kan iværksættes. Der
skal endvidere ske forudgående underretning af politiet, hvis
fjernelse af et køretøj i øvrigt vil skulle foregå ved inddra‐
gelse af en del af kørebanen.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om brug
af tavlevogn og anden afmærkning ved fjernelse af et køre‐
tøj og ved udførelse af reparation på stedet.
Motortrafikvej
§ 48.  §§ 44-47 finder tilsvarende anvendelse på motortra‐
fikvej samt på tilkørsels- og frakørselsvej til en sådan vej.
Kapitel 7
Særlige regler for cykler
§ 49.  Cykel må ikke føres ved siden af andet køre‐
tøj. Hvor der er tilstrækkelig plads hertil, må to cyklister
dog køre ved siden af hinanden, hvis dette kan ske uden
fare eller unødig ulempe. Gives der signal til overhaling,
må cyklister ikke køre ved siden af hinanden, medmindre
færdselsforholdene tillader eller nødvendiggør dette. Cykel
med tre eller flere hjul må dog aldrig føres ved siden af
anden cykel.
Stk. 2.  Cyklist skal altid holde til højre på den vognbane,
der er beliggende yderst til højre i færdselsretningen. V ogn‐
banen ved siden af kan dog om nødvendigt anvendes under
overhaling, såfremt denne ikke kan ske til højre.
Stk. 3.  Før vejkryds skal cyklist, der skal lige ud eller
svinge til venstre, uanset § 16, stk. 1 og 3, fortsat holde
til højre på vejen. Såfremt en eller flere vognbaner ved
afmærkning er forbeholdt de kørende, der skal svinge til
højre, er det dog tilladt cyklisten at placere sig ved linjen
mellem den nærmeste vognbane, som ikke er forbeholdt
de højresvingende, og højresvingsbanen. Cyklist, der ønsker
at svinge til venstre, skal fortsætte gennem krydset til dets
modsatte side og må først foretage svingningen, når det kan
ske uden ulempe for den øvrige færdsel. Dette gælder uanset
afmærkning, medmindre det fremgår af denne, at den gælder
for cyklister. 1.-4. pkt. gælder også ved kørsel over eller bort
fra kørebanen uden for vejkryds.
Stk. 4.  Cyklist skal under kørslen have begge fødder på
pedalerne og mindst den ene hånd på styret.
Stk. 5.  Det er forbudt at cykle på fortov eller gangsti,
medmindre andet følger af de regler, der fastsættes af trans‐
portministeren efter § 14, stk. 4. Cyklist kan dog køre over
fortov og gangsti.13. august 2021. 11 Nr. 1710.Stk. 6.  Cyklist må ikke under kørslen holde fast i andet
køretøj eller letbanekøretøj eller i fører af eller passager på
andet køretøj eller letbanekøretøj.
Stk. 7.  Cykel, der henstilles, skal holdes aflåst, medmin‐
dre henstillingen er ganske kortvarig.
§ 50.  Barn under 6 år må ikke cykle uden at være under
ledsagelse og kontrol af en person, der er fyldt 15 år.
Stk. 2.  På en cykel må ikke befordres flere personer, end
den er beregnet til. Transportministeren kan fastsætte regler
om transport af børn på cykel og personer i påhængsvogn
(cykelanhænger) eller sidevogn, herunder regler om indret‐
ning af passagerers siddeplads og om cyklistens alder.
Stk. 3.  På cykel må ikke medføres genstande, der er mere
end 3 m lange eller 1 m brede. Genstande, der medføres,
må ikke hindre cyklisten i at have fuldt herredømme over
cyklen eller i behørig tegngivning. Transportministeren kan
fastsætte bestemmelser om største længde, bredde, højde og
vægt for genstande, som befordres på cykler, der er særligt
indrettet til varetransport, samt på påhængskøretøj og side‐
vogn til cykel.
Kapitel 8
Særlige regler for knallerter
§ 51.  Knallert må ikke føres ved siden af andet køretøj.
Stk. 2.  § 49, stk. 2 og 3, om placering på vej og kørsel i
vejkryds gælder også for lille knallert.
Stk. 3.  Tohjulet knallert skal trækkes over fortov eller
gangsti. Knallert kan dog køres over fortov eller gangsti, når
overkørslen sker fra en sidevej.
Stk. 4.  Fører af tohjulet knallert skal under kørslen have
begge fødder på pedalerne eller fodhvilerne og mindst den
ene hånd på styret.
Stk. 5.  Knallertkører må ikke under kørslen holde fast i
andet køretøj eller letbanekøretøj eller i fører af eller passa‐
ger på andet køretøj eller letbanekøretøj.
Stk. 6.  På tohjulet knallert må ikke befordres andre per‐
soner end føreren. På trehjulet knallert må ikke befordres
flere personer, end knallerten er konstrueret til.
Stk. 7.  Passagerer under 5 år må ikke befordres på tre‐
hjulet knallert, medmindre passagersiddepladsen er forsynet
med sikkerhedssele.
Stk. 8.  På knallert må ikke medføres genstande, der er
mere end 2 m lange eller 70 cm brede. Genstande, der
medføres, må ikke hindre knallertkøreren i at have fuldt her‐
redømme over knallerten eller i behørig tegngivning. Knal‐
lertkørere må heller ikke medføre genstande, der i øvrigt er
til ulempe for den øvrige færdsel. Transportministeren kan
fastsætte bestemmelser om største længde, bredde, højde
og vægt for genstande, som befordres på knallerter, der er
særligt indrettet til varetransport eller som invalidekøretøj.
Kapitel 9
Særlige regler for motorcykler
§ 52.  Motorcykel må ikke føres ved siden af andet køre‐
tøj.Stk. 2.  Motorcyklist må kun anvende fortov eller gangsti i
de tilfælde, der er nævnt i § 27, stk. 2.
Stk. 3.  En passager på en motorcykels bagsæde skal sidde
med et ben på hver side af motorcyklen.
Stk. 4.  På motorcykel og i sidevogn hertil må ikke befor‐
dres flere personer, end den er beregnet til. Dog må der
derudover i sidevogn medbringes et barn under 10 år.
Stk. 5.  Børn med en legemshøjde på under 135 cm må
ikke befordres på tohjulet motorcykel, medmindre barnet er
fyldt 5 år og anvender et barnesæde eller andet sikkerheds‐
udstyr, der opfylder de krav, som fastsættes i medfør af §
68. Endvidere må børn under 5 år ikke befordres på trehjulet
motorcykel eller i sidevogn til motorcykel, medmindre pas‐
sagersiddepladsen er forsynet med sikkerhedssele.
Stk. 6.  Med henblik på kontrol af, at bestemmelsen i stk.
5, 1. pkt., er overholdt, kan politiet til enhver tid kræve, at et
barn, der befordres på en tohjulet motorcykel, måles. Målin‐
gen foretages af politiet.
Kapitel 9 a
Særlige regler for letbanekøretøjer
§ 52 a.  § 6, stk. 1 og 2, § 9, stk. 3, § 10, stk. 4-7, §§ 24
og 25, § 26, stk. 1, 2, 4, 5 og 7, § 27, stk. 1, 3 og 5-8, §
32, stk. 1, 1., 2. og 4. pkt., §§ 33 og 34 samt § 82 finder
tilsvarende anvendelse i forhold til letbanespor og kørsel
med letbanekøretøj.
§ 52 b.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
særlige forhold for letbaner, herunder om tekniske krav til
letbaner, ansvarsforsikring og krav til førere af letbanekøre‐
tøj.
Kapitel 10
Førere af køretøjer m.v.
Spirituskørsel
§ 53. For spirituskørsel straffes den, som fører eller for‐
søger at føre et motordrevet køretøj efter at have indtaget
spiritus i et sådant omfang, at alkoholkoncentrationen i blo‐
det under eller efter kørslen overstiger 0,50 promille, eller
at alkoholkoncentrationen i udåndingsluften under eller efter
kørslen overstiger 0,25 mg pr. liter luft.
Stk. 2.  For spirituskørsel straffes endvidere den, som fører
eller forsøger at føre et motordrevet køretøj efter at have
indtaget spiritus i et sådant omfang, at den pågældende ikke
kan føre køretøjet på betryggende måde.
Kørsel under påvirkning af bevidsthedspåvirkende stoffer,
sygdom m.v.
§ 54.  Et motordrevet køretøj må ikke føres eller forsøges
ført af nogen, hvis blod under eller efter kørslen indeholder
1) bevidsthedspåvirkende stoffer, som efter regler fastsat
af transportministeren er klassificeret som farlige for
færdselssikkerheden, og som ikke er indtaget i henhold
til en lovlig recept, jf. dog nr. 2 og 4,
2) tetrahydrocannabinol (THC) i et sådant omfang, at ind‐
holdet i blodet overstiger 0,001 mg THC pr. kilogram13. august 2021. 12 Nr. 1710.blod, og som ikke er indtaget i henhold til en lovlig
recept,
3) stoffer, der er omfattet af nr. 1, og som den pågældende
har indtaget i henhold til en lovlig recept, hvis indtagel‐
sen ikke er sket i overensstemmelse med recepten, eller
4) tetrahydrocannabinol (THC), som den pågældende har
indtaget i henhold til en lovlig recept, hvis indtagelsen
ikke er sket i overensstemmelse med recepten.
Stk. 2.  Et motordrevet køretøj må endvidere ikke føres
eller forsøges ført af nogen, som på grund af sygdom, svæk‐
kelse, overanstrengelse, mangel på søvn, påvirkning af op‐
stemmende eller bedøvende midler eller af lignende årsager
befinder sig i en sådan tilstand, at han eller hun er ude af
stand til at føre køretøjet på fuldt betryggende måde.
Stk. 3.  Cykel, hestekøretøj eller hest må ikke føres eller
forsøges ført af nogen, der af de grunde, der er nævnt i stk.
2, eller som følge af påvirkning af spiritus befinder sig i en
sådan tilstand, at han er ude af stand til at føre køretøjet eller
hesten på betryggende måde.
Stk. 4.  Det er forbudt at overlade føringen af et køretøj
eller en hest til en person, der af de i stk. 2 nævnte grunde
eller på grund af påvirkning af spiritus befinder sig i en
sådan tilstand, at han er ude af stand til at føre køretøjet eller
hesten på betryggende måde.
Stk. 5.  Har en person på en restauration eller andet serve‐
ringssted, hvortil der er offentlig adgang, indtaget spiritus,
og værten eller dennes medhjælper ved eller har grund til
at antage, at den pågældende er fører af køretøj eller hest
og på grund af spiritusindtagelse ikke er i stand til at føre
køretøjet eller hesten på betryggende måde, skal værten eller
medhjælperen, eventuelt ved tilkaldelse af politiet, søge at
hindre den pågældende i at føre køretøjet eller hesten.
Kontrol m.v.
§ 55.  Politiet kan til enhver tid kræve, at føreren af et kø‐
retøj eller en rytter afgiver udåndings-, spyt- eller svedprøve
eller lader sine øjne besigtige. Politiet kan forlange, at en
person afgiver udåndingsprøve på et andet sted, end hvor
den pågældende er antruffet, hvis der er grund til at antage,
at den pågældende har overtrådt § 53.
Stk. 2.  Politiet kan fremstille en person til udtagelse af
blod- og urinprøve, hvis der er grund til at antage, at han har
overtrådt § 53 eller § 54, stk. 1, 2 eller 3, eller han nægter
eller ikke er i stand til at medvirke til en udåndingsprøve,
spytprøve, svedprøve eller øjenbesigtigelse. Angår mistan‐
ken andre forhold end spirituspåvirkning, kan politiet tillige
fremstille den pågældende til undersøgelse af en læge. Det
samme gælder ved mistanke om spirituspåvirkning, når sær‐
lige omstændigheder taler derfor.
Stk. 3.  Med henblik på at afværge risikoen for, at en
person gør sig skyldig i spirituskørsel eller overtrædelse
af § 54, stk. 1 eller 2, kan politiet midlertidigt fratage
vedkommende dennes kørekort, hvis der er grund til at anta‐
ge, at vedkommende har overtrådt § 53 eller § 54, stk. 1
eller 2.
Stk. 4.  Justitsministeren fastsætter bestemmelser om de
i stk. 1 og 2 nævnte prøver og undersøgelser. Justitsmini‐
steren fastsætter endvidere nærmere regler om politiets fra‐tagelse af kørekortet, jf. stk. 3, og om politiets adgang til
at betinge tilbagelevering af kørekortet af, at indehaveren
afgiver udåndings-, spyt- eller svedprøve eller lader sine
øjne besigtige.
Brug af teleudstyr og andre kommunikationsapparater
§ 55 a.  Førere af køretøjer må under kørsel ikke benytte
sig af håndholdt teleudstyr og andre håndholdte kommuni‐
kationsapparater, jf. dog stk. 2-5.
Stk. 2.  Stk. 1 gælder ikke for erhvervschaufførers brug af
håndholdt mikrofon, der er tilkoblet fastmonteret teleudstyr,
hvis brugen er nødvendig af hensyn til erhvervsmæssige
transporter.
Stk. 3.  Stk. 1 gælder ikke for kørelæreres brug af hånd‐
holdt mikrofon, der er tilkoblet fastmonteret teleudstyr, hvis
brugen er nødvendig for køreundervisningen til lille knallert,
stor knallert, motorcykel eller traktor/motorredskab.
Stk. 4.  Stk. 1 gælder ikke for forsvarets brug af fastmon‐
teret og mandbåret teleudstyr, hvis brugen er nødvendig
for forsvarets operative indsats eller taktiske og operative
uddannelses- og øvelsesvirksomhed.
Stk. 5.  Stk. 1 gælder ikke for politiets, redningsberedska‐
bets, redningskorps ᾽ eller ambulanceføreres brug af hånd‐
holdt teleudstyr og andre håndholdte kommunikationsappa‐
rater, hvis brugen er nødvendig for den operative indsats
eller taktiske og operative uddannelses- og øvelsesvirksom‐
hed. Tilsvarende gælder stk. 1 ikke for brug af håndholdt
teleudstyr og andre håndholdte kommunikationsapparater,
som er nødvendig for færdselsregulering, der foretages af
motorcyklister, som i medfør af regler fastsat efter § 89, stk.
2, 1. pkt., har adgang til at regulere færdslen.
Kørekort til motorkøretøj og stor knallert
§ 56.  Motorkøretøj og stor knallert må kun føres af en
person, der har erhvervet kørekort. Føreren skal under kørs‐
len have kørekortet hos sig og skal på forlangende vise det
til politiet.
Stk. 2.  Kørekort kan udstedes til en person, der:
1) er fyldt 18 år, jf. dog § 57,
2) er i besiddelse af tilstrækkelig synsevne samt i øvrigt af
den fornødne åndelige og legemlige førlighed, og
3) ved en prøve godtgør at have tilstrækkelig kørefærdig‐
hed og fornødent kendskab til køretøjet og dets behand‐
ling samt til færdselsreglerne.
Stk. 3.  Kørekort kan nægtes den, der er afhængig af brug
af euforiserende eller andre bevidsthedspåvirkende stoffer
eller ikke er ædruelig. Spørgsmålet herom kan forlanges
indbragt for domstolene. Indbringelsen sker efter reglerne i
straffelovens § 78, stk. 3.
Stk. 4.  Har en ansøger ikke tidligere haft kørekort til et
motordrevet køretøj af samme art, skal den pågældende ha‐
ve modtaget undervisning i kørefærdighed hos en godkendt
kørelærer. Den indledende praktiske undervisning skal fore‐
gå på lukkede øvelsespladser. Undervisningen vedrørende
motorkøretøjer skal endvidere omfatte udvidet øvelseskørsel
på særlige køretekniske anlæg.
Stk. 5.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
køreuddannelsen, herunder om køretøjer, der anvendes til13. august 2021. 13 Nr. 1710.køreprøver, og om undervisning på særlige lukkede øvelses‐
pladser og anlæg. Transportministeren fastsætter endvidere
bestemmelser om betingelserne for at få udstedt kørekort,
herunder om køreprøven, samt om kørekortets udseende
og indhold. Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, at udgifter til tolk i forbindelse med aflæggelse af køre‐
prøve afholdes af ansøgeren.
§ 56 a.  Transportministeren kan henlægge opgaver i for‐
bindelse med ansøgning om kørekort til kommunalbestyrel‐
serne.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte nærmere be‐
stemmelser om omfanget af de opgaver, som i medfør af
stk. 1 kan henlægges til kommunalbestyrelserne.
§ 56 b.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at
ansøgning om kørekort skal indgives ved anvendelse af en
digital løsning, som kommunen stiller til rådighed (digital
selvbetjening). Tilsvarende gælder for materiale, der skal
vedlægges en ansøgning om kørekort.
§ 57.  Transportministeren kan tillade, at kørekort til lang‐
somtkørende invalidekøretøj udstedes til en person, der er
fyldt 15 år.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte yderligere betin‐
gelser for erhvervelse af kørekort til motorkøretøj, der be‐
nyttes erhvervsmæssigt til befordring af personer, og til vis‐
se motorcykler. Transportministeren kan endvidere fastsætte
særlige bestemmelser om erhvervelse af kørekort til motor‐
køretøj, der benyttes til buskørsel, godstransport, transport
af farligt gods eller til kørsel med personer eller gods i
international trafik.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om en
forsøgsordning, hvormed alderskravet for erhvervelse af kø‐
rekort sættes ned til 17 år betinget af ledsaget kørsel indtil
det fyldte 18. år. Transportministeren kan i den forbindelse
fravige § 56, stk. 2, nr. 1, § 128, stk. 4, § 129, stk. 4, 1. og
2. pkt., og § 131, stk. 1, og fastsætte, at § 56, stk. 1, 2. pkt.,
tillige finder anvendelse for ledsageren. Transportministeren
kan endvidere efter forhandling med justitsministeren fast‐
sætte, at § 55, stk. 1 og 2 og stk. 4, 1. pkt., med de fornødne
tilpasninger tillige finder anvendelse for ledsageren.
§ 58.  Kørekort til motorkøretøj, der benyttes erhvervs‐
mæssigt til befordring af personer, kan nægtes under den i
straffelovens § 78, stk. 2, nævnte betingelse.
§ 59.  Kørekort udstedes med en gyldighedstid på 15 år.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte en kortere gyl‐
dighedstid for kørekort til de motorkøretøjer, der er nævnt i
§ 57, stk. 2. Transportministeren kan endvidere bestemme,
at et kørekort, når forholdene taler derfor, skal gælde i korte‐
re tidsrum end fastsat i stk. 1.
Stk. 3.  Kørekortet kan fornys, såfremt den pågældende
stadig opfylder betingelserne. Politiet bestemmer, om der
skal aflægges ny prøve. Transportministeren kan fastsætte
bestemmelser om aflæggelse af ny prøve.
§ 59 a.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, at allerede udstedte kørekort skal ombyttes.Inddragelse og generhvervelse af førerretten
§ 60.  Politiet kan inddrage førerretten, hvis den pågæl‐
dende ikke længere opfylder betingelserne for at få køre‐
kort. Hvis en person nægter at medvirke til de undersøgelser
eller prøver, der er nødvendige til en afgørelse heraf, kan po‐
litiet straks inddrage førerretten. Spørgsmålet om, hvorvidt
den pågældende er afhængig af brug af euforiserende stoffer
eller andre bevidsthedspåvirkende stoffer eller ikke er ædru‐
elig, kan forlanges indbragt for domstolene. Indbringelsen
sker efter reglerne i straffelovens § 78, stk. 3.
§ 60 a.  Har førerretten været frakendt ubetinget, kan ret‐
ten efter frakendelsestidens udløb kun generhverves, hvis en
kontrollerende køreprøve bestås, jf. dog stk. 11.
Stk. 2.  Har førerretten været frakendt ubetinget som følge
af spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk. 1 eller 2, kan
retten kun generhverves, hvis domfældte har gennemført et
kursus i alkohol, narko og trafik (ANT-kursus) og har bestå‐
et en kontrollerende køreprøve. Ved ubetinget frakendelse
af førerretten som følge af spirituskørsel omfattes ansøgeren
endvidere af reglerne om alkolåse, jf. stk. 3 og § 132 a, stk.
1.
Stk. 3.  Generhvervelse i de første 2 år efter frakendelsesti‐
dens udløb er endvidere betinget af, at ansøgeren indtil udlø‐
bet af de 2 år deltager i en alkolåsordning, hvis førerretten
har været frakendt ubetinget som følge af
1) spirituskørsel med en promille på over 2,00 eller en
alkoholkoncentration i udåndingsluften på over 1,00
mg pr. liter luft eller
2) gentagelsestilfælde af spirituskørsel bortset fra anden‐
gangstilfælde med en promille på højst 1,20 eller en
alkoholkoncentration i udåndingsluften på højst 0,60
mg pr. liter luft efter et førstegangstilfælde med en
promille på højst 2,00 eller en alkoholkoncentration i
udåndingsluften på højst 1,00 mg pr. liter luft.
Stk. 4.  Generhvervelse af førerretten i den i stk. 3 nævnte
periode (alkolåsperioden) giver alene ret til at føre et eller
flere køretøjer, hvori der er installeret en alkolås, og som er
omfattet af alkolåsordningen.
Stk. 5.  Frakendes førerretten ubetinget i alkolåsperioden
for forhold, der ikke omfatter spirituskørsel, suspenderes al‐
kolåsperioden. Efter frakendelsestidens udløb er generhver‐
velse i en periode svarende til den del af alkolåsperioden,
der resterede på tidspunktet for frakendelsen, betinget af, at
ansøgeren i den nævnte periode deltager i en alkolåsordning
efter stk. 3. Har førerretten været inddraget i medfør af §
130, stk. 1, udgør den i 2. pkt. nævnte periode den del af al‐
kolåsperioden, der resterede på tidspunktet for inddragelsen.
Stk. 6.  Ved overtrædelse af de vilkår for alkolåsordnin‐
gen, som fastsættes i medfør af § 60 e, stk. 2, kan politiet
inddrage førerretten med virkning for resten af alkolåsperio‐
den. Spørgsmålet om inddragelse af førerretten efter 1. pkt.
kan forlanges indbragt for domstolene efter reglerne i straf‐
felovens § 78, stk. 3.
Stk. 7.  Kørsel i alkolåsperioden i et motordrevet køretøj,
hvortil der kræves kørekort, og som ikke er omfattet af stk.
4, straffes efter § 117 d, stk. 2, jf. § 56, stk. 1.13. august 2021. 14 Nr. 1710.Stk. 8.  Kontrollerende køreprøve kan aflægges før fraken‐
delsestidens udløb. Den praktiske prøve kan dog tidligst
aflægges 1 måned før frakendelsestidens udløb. I sager om‐
fattet af stk. 3, hvor ansøgeren ikke deltager i en alkolåsord‐
ning, kan den praktiske prøve tidligst aflægges 1 måned før
alkolåsperiodens udløb.
Stk. 9.  Har domfældte bestået en køreprøve efter det for‐
hold, der gav anledning til tiltalen, skal kontrollerende prøve
ikke aflægges, hvis prøven er bestået inden for det sidste år
før frakendelsestidens udløb og inden for det sidste år før
ansøgningen om generhvervelse af førerretten. Beståelse af
køreprøve fritager ikke for gennemførelse af ANT-kursus.
Stk. 10.  Politiet kan i særlige tilfælde beslutte, at erhver‐
velse af kørekort efter § 56 kan træde i stedet for aflæggelse
af en kontrollerende køreprøve.
Stk. 11.  Har retten til at føre lille og stor lastbil med og
uden stort påhængskøretøj (kategori C1, C1/E, C og C/E),
lille og stor bus med og uden stort påhængskøretøj (kategori
D1, D1/E, D og D/E) og almindelig bil med stort påhæng‐
skøretøj (kategori B/E) været frakendt ubetinget i mindre
end 3 år i medfør af § 129 b, stk. 1, kræver generhvervelse
af førerretten efter frakendelsestidens udløb ikke beståelse
af en kontrollerende køreprøve. Har førerretten været fra‐
kendt i medfør af § 129 b, stk. 1, nr. 2-4, jf. § 129 a, stk.
1, nr. 1, kan retten dog kun generhverves, hvis føreren har
gennemført kurset i lastsikring og overlæs efter det forhold,
der gav anledning til frakendelsen. Har førerretten været
frakendt i medfør af § 129 b, stk. 1, nr. 1 eller 2-4, jf. § 129
a, stk. 1, nr. 2 og 3, kan retten dog kun generhverves, hvis
føreren har gennemført kurserne i køre- og hviletidsregler
og brug af takografen efter det forhold, der gav anledning til
frakendelsen.
Stk. 12.  Kurset i lastsikring og overlæs og kurserne i køre-
og hviletidsregler og brug af takografen skal være gennem‐
ført inden for det sidste år før frakendelsestidens udløb og
inden for det sidste år før ansøgningen om generhvervelse af
førerretten. Beståelse af kontrollerende køreprøve, jf. stk. 1,
fritager ikke for gennemførelse af de kurser, der er nævnt i
stk. 11, 2. og 3. pkt.
§ 60 b.  Er førerretten blevet frakendt betinget, skal føre‐
ren inden for en frist, der fastsættes af politiet, aflægge en
kontrollerende køreprøve. Er førerretten frakendt betinget
som følge af spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk.
1 eller 2, skal føreren forinden have gennemført et kursus
i alkohol, narko og trafik (ANT-kursus). Førerretten inddra‐
ges, hvis den kontrollerende køreprøve ikke bestås eller
vedkommende nægter at medvirke til den. Kontrollerende
køreprøve skal dog ikke aflægges, hvis domfældte har be‐
stået en køreprøve efter det forhold, der gav anledning til
frakendelsen. Beståelse af en køreprøve fritager ikke for
gennemførelse af ANT-kursus.
Stk. 2.  Er retten til at føre lille og stor lastbil med og
uden stort påhængskøretøj (kategori C1, C1/E, C og C/E),
lille og stor bus med og uden stort påhængskøretøj (kategori
D1, D1/E, D og D/E) og almindelig bil med stort påhæng‐
skøretøj (kategori B/E) frakendt betinget i medfør af § 129
a, stk. 1, eller § 129 b, stk. 4, skal føreren ikke aflæggeen kontrollerende køreprøve. Er førerretten frakendt betinget
i medfør af § 129 a, stk. 1, nr. 1, skal føreren dog inden
en nærmere fastsat frist gennemføre kurset i lastsikring og
overlæs. Er førerretten frakendt betinget i medfør af § 129
a, stk. 1, nr. 2 eller 3, skal føreren inden en nærmere fastsat
frist gennemføre kurserne i køre- og hviletidsregler og brug
af takografen. Er førerretten frakendt betinget i medfør af
§ 129 b, stk. 4, skal føreren inden en nærmere fastsat frist
gennemføre kurset i lastsikring og overlæs og kurserne i
køre- og hviletidsregler og brug af takografen i henhold til §
60 a, stk. 11, 2. og 3. pkt.
Stk. 3.  Førerretten til de kategorier, der er omfattet af stk.
2, inddrages, hvis føreren ikke gennemfører kurset i lastsik‐
ring og overlæs og kurserne i køre- og hviletidsregler og
brug af takografen inden for fristen. En fører, hvis førerret
er inddraget, skal aflevere sit kørekort til politiet. Kurset i
lastsikring og overlæs og kurserne i køre- og hviletidsregler
og brug af takografen skal ikke gennemføres, hvis føreren
har gennemført kurserne efter det forhold, der gav anledning
til frakendelsen.
§ 60 c.  Er kørselsforbud pålagt i medfør af § 127 for
forhold omfattet af § 125, stk. 1, nr. 1-4, 6 eller 8, eller stk.
3, kan førerretten kun gengives, hvis føreren forinden har
gennemført fornyet, særlig køreundervisning og har bestået
en kontrollerende køreprøve.
Stk. 2.  Er kørselsforbud pålagt i medfør af § 127 for
forhold omfattet af § 125, stk. 1, nr. 5 eller 6, eller § 126,
stk. 2, jf. § 126, stk. 1, nr. 1 eller 2, kan førerretten kun
gengives, hvis føreren forinden har gennemført et kursus
i alkohol, narko og trafik (ANT-kursus) og har bestået en
kontrollerende køreprøve.
Stk. 3.  For at generhverve førerretten skal fornyet, særlig
køreundervisning være gennemført og kontrollerende køre‐
prøve bestået, hvis føreren inden for de første 3 år efter
førstegangserhvervelse af førerret har begået en forseelse,
for hvilken førerretten er frakendt ubetinget
1) i medfør af § 126, stk. 1, nr. 4,
2) som følge af at føreren har gjort sig skyldig i flere
forhold, der hver for sig er omfattet af § 125, stk. 1-3,
hvoraf et af forholdene er omfattet af stk. 1, nr. 1-4,
eller stk. 3, og dette forhold er begået inden for de
første 3 år efter førstegangserhvervelse af førerret, eller
3) som følge af at føreren har gjort sig skyldig i forhold,
der er omfattet af § 125, stk. 1, nr. 1-4, eller stk. 3,
der medfører en ubetinget frakendelse af førerretten i
medfør af § 126, stk. 1, nr. 7 eller 9.
Stk. 4.  Særlig køreundervisning eller ANT-kursus skal
gennemføres, og kontrollerende køreprøve skal aflægges,
uanset om domfældte har bestået en køreprøve efter det
forhold, der gav anledning til kørselsforbuddet eller den
ubetingede frakendelse.
§ 60 d.  Den, hvis førerret midlertidigt eller endeligt er
inddraget eller frakendt, skal aflevere sit kørekort til politiet.
§ 60 e.  Transportministeren kan fastsætte regler om ind‐
holdet og gennemførelsen af den kontrollerende køreprøve,
kurset i alkohol, narko og trafik (ANT-kurset), kurset i last‐13. august 2021. 15 Nr. 1710.sikring og overlæs, kurserne i køre- og hviletidsregler og
brug af takografen og den særlige køreundervisning, jf. §§
60 a-60 c.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om ind‐
holdet og gennemførelsen af alkolåsordningen, jf. § 60
a, stk. 3. Transportministeren kan efter forhandling med
vedkommende minister henlægge sine beføjelser efter 1.
pkt. til anden statslig myndighed. Transportministeren kan
endvidere henlægge administrationen af de efter 1. og 2. pkt.
fastsatte regler til anden offentlig myndighed efter forhand‐
ling med vedkommende minister eller til privat virksomhed
og i forbindelse hermed fastsætte regler for de pågældendes
virksomhed i forbindelse med administrationen af ordnin‐
gen. Transportministeren kan i øvrigt fastsætte regler om
godkendelse af private virksomheder, til hvem opgaver er
henlagt efter 3. pkt.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at
private virksomheder, til hvem opgaver er henlagt efter stk.
2, kan foretage behandling af oplysninger om enkeltperso‐
ners rent private forhold, herunder videregive sådanne op‐
lysninger til en offentlig myndighed, hvis det må anses for
nødvendigt af hensyn til at gennemføre alkolåsordningen, jf.
§ 60 a, stk. 3.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte regler om ind‐
dragelse af førerretten i medfør af § 60, § 60 a, stk. 6, og §
60 b.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte regler om beta‐
ling af gebyr for deltagelse i alkolåsordningen, jf. § 60 a,
stk. 3.
Udenlandske førere
§ 61.  Personer, der ikke har bopæl her i landet, kan, uden
at være i besiddelse af dansk kørekort, under ophold her i
landet føre motorkøretøj efter bestemmelser, der fastsættes
af transportministeren.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, under hvilke betingelser personer, der har ret til at
føre motorkøretøj i udlandet, kan få dansk kørekort, herun‐
der bestemmelser om afgivelse af erklæringer på tro og lo‐
ve. Transportministeren kan endvidere fastsætte bestemmel‐
ser om, at udgifter til oversættelse af et udenlandsk kørekort
i de tilfælde, hvor en sådan oversættelse kan kræves efter
bestemmelser fastsat i medfør af 1. pkt., afholdes af ansøge‐
ren.
Stk. 3.  Kørekort, der er udstedt i Island, Liechtenstein,
Norge eller i en stat, der er medlem af Den Europæiske
Union, er efter transportministerens nærmere bestemmelse
gyldige her i landet, også efter at indehaveren har taget
bopæl her.
Udenlandske myndigheders behandling af oplysninger om
kørekort
§ 61 a.  Rigspolitiet kan give den kompetente myndighed i
et andet EU- eller EØS-land elektronisk adgang til oplysnin‐
ger fra kørekortregisteret til brug for behandlingen af sager
om kørekort, herunder til brug for behandlingen af sager om
udstedelse og inddragelse af kørekort.Kørekort til traktor og motorredskab
§ 62.  Traktor og motorredskab må kun føres af personer,
der har erhvervet kørekort til bil eller særligt kørekort til
traktor (motorredskab).
Stk. 2.  Stk. 1 gælder ikke for kørsel på vejområder, der
er begrænset på betryggende måde ved afspærring eller af‐
mærkning, eller for kørsel med motorredskab, der er bestemt
til at føres af en gående. Sådan kørsel kan foretages af
personer, der er fyldt 16 år.
Stk. 3.  §§ 56-60 e, bortset fra § 56, stk. 2, nr. 1, og stk.
4, § 57, stk. 1, og § 60 c, gælder også med hensyn til
kørekort til traktor (motorredskab). Kørekortet kan udstedes
til personer, der er fyldt 16 år.
Kørekort til lille knallert
§ 63.  Lille knallert må kun føres af personer, som har
erhvervet kørekort til lille knallert, stor knallert, bil eller
motorcykel. Føreren skal under kørslen have kørekortet hos
sig og skal på forlangende vise det til politiet.
Stk. 2.  Kørekort til lille knallert kan udstedes til en per‐
son, der er fyldt 15 år, og som har modtaget undervisning
i færdselsreglerne og kørsel med lille knallert og bestået en
teoriprøve og en praktisk prøve i tilknytning hertil. Kørekort
til lille knallert kan tillige udstedes til en person, der er fyldt
18 år, og som har bestået en teoriprøve.
Stk. 3.  Kommunen sørger for undervisningen og afviklin‐
gen af prøver for personer under 18 år. Politiet sørger for
afviklingen af teoriprøver for personer over 18 år.
Stk. 4.  §§ 56 a, 59 og 59 a gælder også med hensyn til
kørekort til lille knallert.
Stk. 5.  Transportministeren fastsætter for lille knallert
bestemmelser om undervisningen, prøverne og kørekortets
udseende og indhold. Transportministeren kan fastsætte be‐
stemmelser om, at udgifter til tolk i forbindelse med aflæg‐
gelse af prøverne afholdes af ansøgeren. Transportministe‐
ren kan fastsætte bestemmelser om yderligere betingelser
for udstedelse af kørekort til lille knallert ud over de i stk. 2
nævnte. Transportministeren kan fravige reglerne i stk. 1 for
øvelseskørsel på vej.
Stk. 6.  Føreren af en ikke registreringspligtig lille knallert
skal under kørslen medbringe præmiekvittering, der viser, at
ansvarsforsikring er tegnet og holdt i kraft, jf. § 105, og skal
på forlangende forevise kvitteringen til politiet.
Stk. 7.  Den, der midlertidigt eller endeligt har mistet ret‐
ten til at føre lille knallert, skal aflevere sit kørekort eller
knallertbevis til politiet. Kørekortet skal dog kun afleveres,
hvis retten til at føre lille knallert er angivet på kørekortet.
§ 63 a.  Den, der driver erhverv med salg, udlejning eller
reparation af knallerter, må ved udøvelsen af denne virk‐
somhed ikke sælge eller på anden måde stille en knallert til
rådighed for personer under 16 år, medmindre forældremyn‐
dighedens indehaver forinden har givet skriftligt samtykke
dertil. Det påhviler den erhvervsdrivende at sikre sig, at
samtykket foreligger.13. august 2021. 16 Nr. 1710.Øvelseskørsel
§ 64.  Øvelseskørsel for personer, der uddanner sig til
kørsel med bil, må kun finde sted, når der i køretøjet ved
siden af eleven findes en godkendt kørelærer eller en køre‐
læreraspirant, der er under opsyn og vejledning af en hertil
særligt godkendt kørelærer, som er til stede i bilen. Kørelæ‐
reren eller kørelæreraspiranten anses da for at være fører
af bilen. Under køreprøven anses eleven dog for at være
fører. Såfremt en person, der allerede har kørekort, foretager
øvelseskørsel i et dertil godkendt køretøj med en godkendt
kørelærer eller kørelæreraspirant ved siden af sig, anses
kørelæreren eller kørelæreraspiranten for at være fører af
køretøjet. I de tilfælde, hvor kørelæreren eller kørelærera‐
spiranten må anses som fører, gælder bestemmelserne i §§
53-55 også for eleven.
Stk. 2.  Øvelseskørsel med motorcykel må kun finde sted
under vejledning og overvågning af en godkendt kørelærer
eller af en kørelæreraspirant, der er under vejledning og til‐
syn af en hertil særligt godkendt kørelærer. I begge tilfælde
har den godkendte kørelærer ansvaret for, at øvelseskørslen
foregår på sådanne steder og på en sådan måde, at det efter
elevens uddannelsestrin må antages at kunne ske uden fare
for den øvrige færdsel. Tilsvarende gælder øvelseskørsel
med traktor.
Stk. 3.  Øvelseskørsel på motorvej må kun foretages med
elever, der gennem forudgående uddannelse i såvel bykørsel
som landevejskørsel uden for motorveje har opnået en sådan
kørefærdighed, at øvelseskørslen på motorvej kan ske uden
fare for færdselssikkerheden og uden unødigt at sinke færds‐
lens afvikling.
Stk. 4.  Øvelseskørsel må ikke finde sted tidligere end 3
måneder før det tidspunkt, hvor eleven efter sin alder kan
få udstedt kørekort, og for personer, hvem førerretten er
frakendt ubetinget, ikke tidligere end 3 måneder før fraken‐
delsestidens udløb.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om øvelseskørsel, herunder om køretøjer, der anvendes til
øvelseskørsel, kontrol med disse køretøjer og om indretning
af særlige lukkede øvelsespladser og anlæg. Transportmini‐
steren kan endvidere fastsætte bestemmelser om sikkerheds‐
udstyr og forsikring for køretøjer, der anvendes til øvelses‐
kørsel på særlige lukkede pladser og anlæg.
Oplysningspligt m.v.
§ 65.  Ejeren (brugeren) af et køretøj skal efter anmodning
fra politiet oplyse, hvilke personer der som førere har benyt‐
tet køretøjet.
Stk. 2.  Ejeren (brugeren), føreren og den, der i øvrigt
har rådighed over et motordrevet køretøj, må ikke overlade
føringen til en person, der ikke lovligt kan føre køretøjet.
Kørelærere
§ 66.  Ret til at opnå godkendelse som kørelærer har en‐
hver, der:
1) er fyldt 24 år,
2) har erhvervet førerret,3) i de seneste 2 år ikke har været frakendt førerretten
eller fået denne inddraget administrativt,
4) har gennemført et pædagogisk undervisningsforløb, der
af transportministeren er godkendt som adgangsgiven‐
de til kørelæreruddannelsen,
5) har gennemført en godkendt kørelæreruddannelse,
6) har bestået en prøve for kørelærere og
7) ikke har udvist et forhold, der omfattes af straffelovens
§ 78, stk. 2.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, hvilke kategorier der skal være erhvervet førerret til for
at opnå godkendelse som kørelærer.
Stk. 3.  Godkendelsen gælder i 5 år, dog højst så længe
den pågældende har kørekort. Godkendelsen kan fornyes,
hvis indehaveren stadig opfylder betingelsen i stk. 1, nr. 7,
i de seneste 2 år ikke har været frakendt førerretten ubetin‐
get eller haft denne inddraget administrativt og godtgør i
den forløbne periode at have gennemført obligatorisk efter‐
uddannelse.
Stk. 4.  Hvis indehaveren af en kørelærergodkendelse i
de seneste 2 år forud for tidspunktet for fornyelse, jf. stk.
3, har været frakendt førerretten betinget, fornyes kørelæ‐
rergodkendelsen, på vilkår af at kontrollerende køreprøve
bestås, og at de øvrige vilkår, som fastsættes ved afgørelsen
om frakendelse, overholdes.
Stk. 5.  Er betingelserne i stk. 3 for fornyelse af en godken‐
delse ikke opfyldt, skal indehaveren bestå en ny kørelærer‐
prøve for at opnå godkendelse.
Stk. 6.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om kørelæreruddannelsen, om prøven, om meddelelse af
godkendelsen, om kørelærernes virksomhed og om obligato‐
risk efteruddannelse som betingelse for fornyelse af godken‐
delsen som kørelærer. Transportministeren kan endvidere
fastsætte bestemmelser om dispensation fra de bestemmel‐
ser om fornyelse af kørelærergodkendelsen, der fastsættes i
medfør af 1. pkt.
§ 66 a.  Den, der ved dom findes skyldig i grov eller
gentagen overtrædelse af regler om udøvelse af virksomhed
som kørelærer, kan ved dommen frakendes retten til at udø‐
ve virksomhed som kørelærer for et nærmere fastsat tidsrum
af mindst 1 år eller for bestandig.
Stk. 2.  Er retten til at udøve virksomhed som kørelærer
frakendt for længere tid end 2 år efter stk. 1, kan spørgs‐
målet om generhvervelse af retten inden frakendelsestidens
udløb indbringes for domstolene. Indbringelse sker efter
reglerne i straffelovens § 78, stk. 3, og kan tidligst finde
sted, når der er forløbet 2 år af frakendelsestiden. Retten kan
kun gengives, når ganske særlige omstændigheder forelig‐
ger. Har vedkommende tidligere været frakendt retten til at
udøve virksomhed som kørelærer, kan gengivelse af retten
inden frakendelsestidens udløb kun ske rent undtagelsesvis
og tidligst, når der er forløbet 5 år.
Stk. 3.  I sager som nævnt i stk. 1 kan retten ved kendelse
bestemme, at den pågældende under sagens behandling ikke
må udøve virksomhed som kørelærer. Det kan i kendelsen
bestemmes, at kære ikke har opsættende virkning. Afsiges13. august 2021. 17 Nr. 1710.der med hensyn til rettighedsfrakendelse frifindende dom i
sagen, bortfalder forbuddet, selv om dommen ankes.
Stk. 4.  Den, der har fået frakendt retten til at udøve
virksomhed som kørelærer, skal aflevere sit kørekort til po‐
litiet. Den, der under en sags behandling ikke må udøve
virksomhed som kørelærer, jf. stk. 3, skal aflevere sit køre‐
kort til politiet mod udstedelse af midlertidigt kørekort uden
kørelærergodkendelse.
Stk. 5.  Har retten til at udøve virksomhed som kørelæ‐
rer været frakendt efter stk. 1, er opnåelse af kørelærer‐
godkendelse efter frakendelsestidens udløb betinget af, at
vedkommende består en ny kørelærerprøve, opfylder betin‐
gelserne i § 66, stk. 1, nr. 3, og ikke efter frakendelsen er
dømt for et forhold, der omfattes af straffelovens § 78, stk.
2.
Kapitel 11
Køretøjer m.v.
Køretøjers indretning og udstyr m.v.
§ 67.  Et køretøj skal være således indrettet og holdes i
en sådan stand, at det kan benyttes uden fare og ulempe for
andre samt uden skade for vejene.
Stk. 2.  Ejeren eller den person (brugeren), som har varig
rådighed over køretøjet, er ansvarlig for, at køretøjet er i
lovlig stand.
Stk. 3.  Føreren af et køretøj skal til enhver tid være
opmærksom på, at køretøjet og eventuelt påhængskøretøj
er i forsvarlig stand, særligt at styre-, bremse-, signal- og
tegngivningsapparater samt lygter virker forskriftsmæssigt
og sikkert, og at tilkoblingen til eventuelt påhængskøretøj er
forsvarlig.
Stk. 4.  Føreren af et motordrevet køretøj skal til enhver
tid være opmærksom på, at køretøjet er i lovlig stand, for
så vidt angår køretøjets afgivelse af støj, og for så vidt an‐
går forhold ved køretøjets motor og køretøjets forurenings‐
begrænsende udstyr, der har betydning for det motordrevne
køretøjs udledning af luftforurenende stoffer.
§ 68.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser om
køretøjers indretning, udstyr og tilbehør, herunder om bru‐
gen heraf, og om personligt sikkerhedsudstyr til førere og
passagerer samt fastsætte, hvilke påskrifter og mærker køre‐
tøjer af kontrolmæssige grunde skal være forsynet med. For
forsvarets og redningsberedskabets køretøjer kan transport‐
ministeren fastsætte fornødne lempelser.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
for anvendelse af små motoriserede køretøjer, herunder be‐
stemmelser om køretøjets hastighed, placering på vejen, be‐
læsning, brug af signaler og tegn, lygteføring og anvisninger
for færdsel. Transportministeren kan endvidere fastsætte be‐
stemmelser om førere af små motoriserede køretøjer, herun‐
der bestemmelser om alderskrav, krav om kørekort, spiritus‐
kørsel og kørsel under påvirkning af bevidsthedspåvirkende
stoffer m.v. Transportministeren kan i denne forbindelse fra‐
vige bestemmelser i kapitel 3-5, 7, 8 og 10, § 70 og kapitel
13 og 16.Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om forbud mod salg og markedsføring af køretøjer samt
udstyrsdele og tilbehør til køretøjer og af personligt sikker‐
hedsudstyr til førere og passagerer, hvis køretøjet, udstyrs‐
delen, tilbehøret eller sikkerhedsudstyret ikke opfylder de
bestemmelser, der fastsættes i medfør af stk. 1, eller køre‐
tøjet, udstyrsdelen, tilbehøret eller sikkerhedsudstyret ved
anvendelse vil medføre, at føreren eller andre trafikanter
udsættes for fare eller væsentlig ulempe.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om forbud mod at udføre konstruktive ændringer på et køre‐
tøj, for så vidt angår indretning og udstyr, der indebærer, at
køretøjet ikke opfylder bestemmelser fastsat i medfør af stk.
1.
Stk. 5.  Transportministeren kan, såfremt færdselssikker‐
hedsmæssige hensyn gør det påkrævet, forbyde brugen af et
køretøj eller indskrænke området, hvorpå et køretøj må be‐
nyttes, selv om det opfylder de bestemmelser, der fastsættes
i medfør af stk. 1.
§ 68 a.  Transportministeren fører tilsyn med overholdel‐
sen af produktkrav på det køretøjstekniske område og på
området for personligt sikkerhedsudstyr til trafikanter.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om gen‐
nemførelsen eller anvendelsen af EU-regler om produkttil‐
syn med produktkrav, herunder mærkningskrav, på det kø‐
retøjstekniske område og på området for personligt sikker‐
hedsudstyr til trafikanter.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om tilsy‐
net med overholdelsen af produktkrav, herunder mærknings‐
krav, i bestemmelser, der er fastsat i medfør af stk. 2, § 31,
stk. 2, § 50, stk. 2, § 68, stk. 1, § 81 a, nr. 1, og i Den Euro‐
pæiske Unions forordninger på det køretøjstekniske område
og på området for personligt sikkerhedsudstyr til trafikan‐
ter. Bestemmelserne kan indeholde regler om udførelse af
tilsynet, udtagning af prøveeksemplarer og undersøgelser
som led i tilsynet.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte regler, der på‐
lægger en erhvervsdrivende at afholde samtlige udgifter i
forbindelse med stikprøvekontrol omfattet af bestemmelser
udstedt i medfør af stk. 3. Transportministeren kan endvi‐
dere fastsætte regler, der pålægger en erhvervsdrivende at
refundere myndighedens udgifter til produkter, der er ind‐
købt i detailhandelen som led i tilsynet efter bestemmelser
udstedt i medfør af stk. 3. Som erhvervsdrivende efter be‐
stemmelserne i §§ 68 a-68 c anses fabrikanten, dennes re‐
præsentant, importøren eller distributøren af et køretøj, af
udstyr eller tilbehør hertil samt importøren eller distributø‐
ren af personligt sikkerhedsudstyr for trafikanter, der som
led i en handelsvirksomhed ved levering med henblik på
distribution, forbrug eller anvendelse mod eller uden veder‐
lag har gjort køretøjer, udstyrsdele eller tilbehør til køretøjer
samt personligt sikkerhedsudstyr til trafikanter tilgængelige
på markedet.
§ 68 b.  Transportministeren kan kræve, at en erhvervsdri‐
vende vederlagsfrit udleverer oplysninger og dokumenter,
uanset om de foreligger på papir eller i elektronisk form, der
er nødvendige for en vurdering af, om et produkt lever op13. august 2021. 18 Nr. 1710.til de produktkrav, herunder mærkningskrav, der er fastsat i
medfør af § 31, stk. 2, § 50, stk. 2, § 68, stk. 1, § 68 a, stk.
2, § 81 a, nr. 1, og i Den Europæiske Unions forordninger
om køretøjer og udstyr hertil og om personligt sikkerheds‐
udstyr til trafikanter. Hvis den erhvervsdrivende ikke er i
besiddelse af de pågældende oplysninger og dokumenter, er
den erhvervsdrivende forpligtet til at indhente disse.
Stk. 2.  Transportministeren kan påbyde en erhvervsdri‐
vende at bringe et forhold, der ikke opfylder de produktkrav,
herunder mærkningskrav, der er fastsat i regler udstedt i
medfør af § 31, stk. 2, § 50, stk. 2, § 68, stk. 1, § 68 a, stk. 2,
§ 81 a, nr. 1, og i Den Europæiske Unions forordninger om
køretøjer og udstyr hertil og om personligt sikkerhedsudstyr
til trafikanter, i orden.
Stk. 3.  Transportministeren kan påbyde en erhvervsdri‐
vende, der har gjort et køretøjsteknisk produkt eller per‐
sonligt sikkerhedsudstyr til trafikanter, der ikke opfylder
gældende mærkningskrav, tilgængeligt på markedet, straks
og effektivt at trække produktet tilbage fra markedet. Trans‐
portministeren kan endvidere, hvis det skønnes nødvendigt,
påbyde den erhvervsdrivende, der har gjort et ulovligt kø‐
retøjsteknisk produkt eller personligt sikkerhedsudstyr til
trafikanter tilgængeligt på markedet, at tilbagekalde det fra
erhververen, indtil det ulovlige forhold er bragt til ophør.
Stk. 4.  En erhvervsdrivende må ikke anvende vildleden‐
de eller urigtige angivelser eller udelade væsentlige infor‐
mationer om den lovlige erhvervelse eller anvendelse af
køretøjstekniske produkter og personligt sikkerhedsudstyr til
trafikanter, såfremt dette er egnet til mærkbart at forvride
forbrugernes eller andre erhvervsdrivendes økonomiske ad‐
færd. Transportministeren kan påbyde den erhvervsdrivende
at oplyse om væsentlige informationer eller påbyde ophør
med angivelse af vildledende informationer i forbindelse
med salg og markedsføring af produktet.
Stk. 5.  Transportministeren kan kræve, at en erhvervsdri‐
vende, der har fået et påbud i medfør af stk. 3 eller stk. 4,
2. pkt., oplyser over for transportministeren, om påbuddet er
efterkommet, og om effekten heraf.
§ 68 c.  Transportministeren eller den offentlige myndig‐
hed, der bemyndiges hertil, har, hvis det skønnes nødven‐
digt, til enhver tid mod behørig legitimation og uden rets‐
kendelse adgang til en virksomheds forretningslokaler, her‐
under lagerlokaler og transportmidler, forretningsbøger og
dokumenter, der vedrører de produkter, der føres tilsyn med,
herunder dokumenter om typegodkendelse, CE-mærkning
og lign. i papirform m.v. og materiale, der opbevares i elek‐
tronisk form, med henblik på at føre tilsyn med overholdel‐
sen af produktkrav i regler, der er fastsat i medfør af § 31,
stk. 2, § 50, stk. 2, § 68, stk. 1, § 68 a, stk. 2, og § 81 a,
nr. 1, om køretøjer, udstyrsdele og tilbehør til køretøjer samt
personligt sikkerhedsudstyr til trafikanter i Den Europæiske
Unions forordninger om køretøjer, udstyrsdele og tilbehør til
køretøjer samt personligt sikkerhedsudstyr til trafikanter.
Prøvningsinstanser
§ 68 d.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om prøvningsinstanser inden for det køretøjstekniske områ‐de, herunder om brug af prøvningsinstanserne. Bestemmel‐
serne kan bl.a. indeholde krav til ansøgningsprocessen, an‐
søgningsmaterialet og ansøgerens kompetence og økonomi
samt virksomhedens vilje og evne til at drive virksomheden
i overensstemmelse med godkendelsen. Der kan i bestem‐
melserne stilles krav om, at en prøvningsinstans skal have
et kvalitetsstyringssystem, og om kvalitetsstyringssystemets
beskaffenhed. Der kan endvidere fastsættes bestemmelser
om bortfald, suspension og tilbagekaldelse af en godkendel‐
se, hvis betingelserne for at opretholde godkendelsen ikke
længere er til stede.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om tilsynet med prøvningsinstanserne. Transportministeren
kan henlægge tilsynet med prøvningsinstanserne til en privat
virksomhed. Henlægges tilsynet til en privat virksomhed,
fastsætter ministeren de nærmere bestemmelser herom.
§ 68 e.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
privates adgang til at blive autoriserede til at installere, ju‐
stere, plombere og kontrollere hastighedsbegrænsere i biler
og kan herunder fastsætte regler om, at det tilkommer priva‐
te at afgive indstilling om, hvem der bør autoriseres.
Energimærkning af motordrevne køretøjer
§ 68 f.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at
motordrevne køretøjer ved mærkning og på anden standardi‐
seret måde skal være forsynet med oplysninger om forbrug
af energi og andre oplysninger af betydning for slutbruger‐
ne. Transportministeren kan fastsætte, hvorledes oplysnin‐
gerne skal meddeles til forbrugerne ved salg eller leje af
køretøjet, herunder at et udstillet køretøj på nærmere angivet
måde skal forsynes med mærkning og ledsages af andre
standardiserede oplysninger, og at der ved fjernsalg af køre‐
tøjet eller reklamering for køretøjet skal meddeles nærmere
angivne standardiserede oplysninger.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at
der skal foreligge et nærmere angivet teknisk dokumentati‐
onsmateriale på grundlag af metoder og standarder efter
transportministerens bestemmelse som dokumentation for
rigtigheden af oplysningerne nævnt i stk. 1.
Stk. 3.  Stk. 1 og 2 omfatter ikke brugte motordrevne køre‐
tøjer.
Stk. 4.  Motordrevne køretøjer, som er omfattet af regler
fastsat i medfør af stk. 1, må ikke forsynes med anden
mærkning el.lign., der kan virke vildledende eller misvisen‐
de for slutbrugerne. Mærkningen må kun anvendes på mo‐
tordrevne køretøjer, der er omfattet af stk. 1 eller regler
fastsat i medfør heraf.
§ 68 g.  Transportministeren eller den, som ministeren
bemyndiger hertil, fører tilsyn med overholdelsen af regler
fastsat i medfør af § 68 f.
Stk. 2.  Tilsynsmyndigheden efter stk. 1 har, hvis det skøn‐
nes nødvendigt, til enhver tid mod behørig legitimation uden
retskendelse adgang til leverandørers eller forhandleres er‐
hvervslokaler med henblik på at kunne udtage motordrevne
køretøjer til måling og kontrol af, om oplysninger om ener‐
giforbrug m.v. som fastsat i medfør af § 68 f er korrekte.13. august 2021. 19 Nr. 1710.Stk. 3.  Politiet yder om nødvendigt tilsynsmyndigheden
bistand til gennemførelsen af bestemmelserne om adgang i
stk. 2. Justitsministeren kan efter forhandling med transport‐
ministeren fastsætte regler herom.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at
leverandøren skal afholde udgifterne ved udtagelse, måling
og kontrol.
Stk. 5.  Tilsynsmyndigheden efter stk. 1 kan påbyde for‐
handleren eller leverandøren af køretøjet at berigtige forhol‐
dene inden for en angivet frist, når det er sandsynliggjort, at
oplysninger, som skal gives efter regler fastsat i medfør af
§ 68 f, er ukorrekte, eller at mærkning eller andre standardi‐
serede forbrugeroplysninger ikke er udformet i overensstem‐
melse med forskrifterne.
§ 68 h.  Transportministeren kan bemyndige en sagkyndig
institution, en organisation eller en virksomhed til at udøve
nærmere angivne beføjelser vedrørende tilsyn, kontrol, ud‐
tagning, måling og afprøvning af motordrevne køretøjer som
led i transportministerens tilsyn i medfør af § 68 g, stk. 1, og
at udøve akkrediteret certificering og sekretariatsbistand til
ministeren. Institutionen m.v. kan ikke træffe afgørelse eller
træffe bestemmelse om adgang som nævnt i § 68 g, stk. 2.
Stk. 2.  Transportministeren fører tilsyn med varetagelsen
af opgaver, der i medfør af stk. 1 er henlagt til en institution
m.v.
§ 68 i.  Transportministeren kan pålægge de i § 68 h,
stk. 1, nævnte virksomheder, institutioner og organisationer
samt leverandører og forhandlere at udarbejde og meddele
alle oplysninger, som er nødvendige for varetagelsen af de
opgaver, der er nævnt i § 68 h, stk. 1.
Ændring af køretøjers klassificering
§ 69.  Transportministeren afgør i tvivlstilfælde, til hvilken
køretøjskategori et køretøj skal henføres.
Stk. 2.  Transportministeren kan, hvis særlige grunde taler
derfor, bestemme, at et køretøj eller køretøjer af en bestemt
type skal henføres under en anden køretøjskategori end den,
der følger af definitionerne i § 2.
Tilkobling og slæbning
§ 70.  Til bil, bortset fra ledbus, må kobles ét påhængskø‐
retøj. Til motorcykel, herunder motorcykel med sidevogn,
jf. stk. 2, må kobles én påhængsvogn eller ét påhængsred‐
skab. Til stor knallert må kobles én påhængsvogn. Til trak‐
tor og motorredskab må kobles to påhængsvogne eller én
påhængsvogn og ét påhængsredskab. Til cykel må kobles én
påhængsvogn. Til lille knallert må ikke kobles påhængskø‐
retøj.
Stk. 2.  Til motorcykel og cykel må kobles sidevogn, der
skal være anbragt til højre for motorcyklen eller cyklen. Til
motorcykel, der er registreret første gang før den 1. juli
1955, må dog kobles sidevogn, der er anbragt til venstre for
motorcyklen. Til knallert må ikke kobles sidevogn.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om tilkobling af påhængskøretøj og sidevogn, herunder fast‐
sætte bestemmelser om de køretøjer, der kan sammenkob‐
les. Transportministeren kan endvidere fastsætte bestemmel‐ser om, hvad der må medføres på sådanne køretøjer. Trans‐
portministeren kan fastsætte bestemmelser om fravigelse af
bestemmelsen i stk. 1, 4. pkt., for kørsel inden for særlige
områder.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om slæbning af køretøjer.
Modulvogntog
§ 70 a.  Transportministeren kan uanset forbuddet i § 70,
stk. 1, 1. pkt., fastsætte bestemmelser om, at det på nærmere
angivne strækninger, hvor forholdene taler herfor, tillades
at køre med lange vogntog bestående af bil og et eller to
påhængskøretøjer (modulvogntog).
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
for modulvogntog og de køretøjer, der indgår heri, herunder
for køretøjernes indretning og udstyr, belæsning, vægt og
dimensioner m.v.
§§ 71-76 a. (Ophævet)
Kontrol af køretøjer
§ 77.  Politiet kan standse et køretøj og lade det undersøge
for fejl og mangler samt kontrollere, at føreren opfylder
betingelserne for lovligt at kunne føre køretøjet. Opfylder
køretøjet ikke bestemmelserne i loven eller de bestemmel‐
ser, der er udfærdiget i medfør af loven, kan det indkaldes til
senere kontrol. Såfremt køretøjet er til fare for færdselssik‐
kerheden, kan dets nummerplader inddrages.
Stk. 2.  Ved broer og andre særlige vejstrækninger, f.eks.
dæmninger, kan der iværksættes fast kontrol med køretøjers
vægt og størrelse.
§ 78.  (Ophævet)
Udlejning
§ 79.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om ud‐
lejning af motorkøretøjer uden fører.
Kapitel 12
Sikkerhedsudstyr
Sikkerhedsseler
§ 80.  Hvis en siddeplads i bil, på motorcykel eller knallert
er forsynet med sikkerhedssele, skal denne under kørslen
anvendes af den person, der benytter siddepladsen, jf. dog
stk. 2 og 3 og § 80 a. Der kan i kombination med sikker‐
hedssele anvendes selepude.
Stk. 2.  Pligten til at anvende sikkerhedssele gælder ikke
ved bakning eller under kørsel på parkeringsplads, service‐
station, værkstedsområde eller under lignende forhold.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at vis‐
se personer fritages for pligten til at anvende sikkerhedssele,
jf. stk. 1, herunder ved særlige former for kørsel.
Stk. 4.  Det påhviler føreren at påse, at passagerer, der
endnu ikke er fyldt 15 år, anvender sikkerhedsseler i over‐
ensstemmelse med stk. 1 samt regler herom fastsat i medfør
af stk. 3. Transportministeren kan fastsætte regler om, at
føreren af en bus helt eller delvist fritages for den i 1. pkt.13. august 2021. 20 Nr. 1710.nævnte pligt, samt om, hvilke foranstaltninger føreren i ste‐
det skal træffe.
Sikkerhedsudstyr til børn
§ 80 a.  Ved befordring i andre biler end busser og på
motorcykel eller knallert, der har passagersiddepladser for‐
synet med sikkerhedsseler, skal børn med en legemshøjde på
under 135 cm under kørslen anvende godkendt sikkerheds‐
udstyr tilpasset barnets højde og vægt, jf. dog stk. 5.
Stk. 2.  I andre biler end busser, der ikke har passager‐
siddepladser forsynet med sikkerhedsseler, hvortil der kan
monteres godkendt sikkerhedsudstyr tilpasset barnets højde
og vægt, må børn under 3 år ikke befordres, mens børn på
3 år og derover med en legemshøjde på under 135 cm alene
må befordres på et andet sæde end forsædet, jf. dog stk. 5.
Stk. 3.  Børn må ikke befordres i bil i en bagudvendende
barnestol på en passagersiddeplads med frontairbag, med‐
mindre airbaggen er deaktiveret.
Stk. 4.  Ved befordring i bus skal børn på 3 år og derover
med en legemshøjde på under 135 cm anvende sikkerheds‐
sele eller andet godkendt sikkerhedsudstyr, i det omfang
siddepladsen er forsynet hermed, jf. dog stk. 5.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte regler om anven‐
delse af sikkerhedsudstyr ved befordring af børn med en
legemshøjde på under 135 cm, herunder om, at stk. 1, 2 og 4
helt eller delvist ikke skal finde anvendelse.
Stk. 6.  Det påhviler føreren at påse, at bestemmelserne
i stk. 1-4 samt regler fastsat i medfør af stk. 5 overhol‐
des. Transportministeren kan fastsætte regler om, at føreren
af en bus helt eller delvist fritages for den i 1. pkt. nævnte
pligt, samt om, hvilke foranstaltninger føreren i stedet skal
træffe.
Stk. 7.  Med henblik på kontrol af, at bestemmelserne i
stk. 1, 2 og 4 samt regler fastsat i medfør af stk. 5, jf. stk.
6, 1. pkt., er overholdt, kan politiet til enhver tid kræve, at
et barn, der befordres i bil, på motorcykel eller på knallert,
måles og vejes. Målingen og vejningen foretages af politiet.
Antallet af passagerer, der lovligt kan befordres
§ 80 b.  Antallet af passagerer, der befordres på forsædet
i en bil, må ikke overstige antallet af passagersiddepladser,
som er forsynet med sikkerhedsseler. Bestemmelsen i 1. pkt.
finder tilsvarende anvendelse, for så vidt angår befordring af
passagerer på bagsædet eller bagsæderne i en bil.
Stk. 2.  Bestemmelsen i stk. 1, 1. pkt., finder ikke anven‐
delse ved befordring i biler, hvor passagersiddepladserne på
forsædet ikke er forsynet med sikkerhedsseler. Bestemmel‐
sen i stk. 1, 2. pkt., finder ikke anvendelse ved befordring
af passagerer i biler, hvor siddepladserne på bagsædet eller
bagsæderne ikke er forsynet med sikkerhedsseler.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at stk.
1 ikke skal finde anvendelse i særlige situationer, herunder
ved befordring af passagerer, som i medfør af regler fastsat
efter § 80, stk. 3, og § 80 a, stk. 5, er fritaget for pligten til at
anvende sikkerhedsudstyr, og under befordring ved særlige
former for kørsel.
Stk. 4.  Det påhviler passageren, der lader sig befordre, at
påse, at bestemmelsen i stk. 1 samt regler fastsat i medføraf stk. 3 overholdes. For så vidt angår passagerer, der endnu
ikke er fyldt 15 år, påhviler det dog føreren at påse overhol‐
delsen af bestemmelsen i stk. 1 samt regler fastsat i medfør
af stk. 3.
Styrthjelme
§ 81.  Føreren af motorcykel, bil på tre hjul, bil på fire
hjul, hvis den firehjulede bils masse i køreklar stand ikke
overstiger henholdsvis 450 kg til personbefordring og 600
kg til godstransport, og knallert og enhver passager, som er
fyldt 15 år, skal under kørsel anvende fastspændt styrthjelm.
Stk. 2.  Der skal dog ikke anvendes styrthjelm, hvor der er
pligt til at anvende sikkerhedssele.
Stk. 3.  Føreren skal påse, at passagerer, der er fyldt 5 år,
men endnu ikke 15 år, anvender fastspændt styrthjelm, med‐
mindre passagersiddepladsen er forsynet med sikkerhedsse‐
le.
Stk. 4.  Pligten til at bære styrthjelm gælder ikke under
kørsel på parkeringsplads, servicestation, værkstedsområde
eller under lignende forhold.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om fritagelse for pligten til at anvende styrthjelm.
Personligt sikkerhedsudstyr for andre trafikanter end førere
og passagerer
§ 81 a.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om
1) krav til personligt sikkerhedsudstyr for andre trafikan‐
ter end førere og passagerer,
2) anvendelse af sådant sikkerhedsudstyr og
3) forbud mod salg og markedsføring af personligt sikker‐
hedsudstyr, hvis det ikke opfylder de krav, der er fastsat
i medfør af nr. 1, eller ved anvendelse vil medføre, at
brugeren af sikkerhedsudstyret eller andre trafikanter
udsættes for fare eller væsentlig ulempe.
Kapitel 13
Befordring, belæsning, vægt, dimensioner m.v.
Køretøjers belæsning
§ 82.  Personer eller gods må ikke være anbragt på en
sådan måde, at føreren ikke har frit udsyn og tilstrækkelig
mulighed for at manøvrere køretøjet. Gods skal anbringes
således, at den tegngivning, der nævnes i § 32, stk. 2 og 4,
eller påbudt lygte eller nummerplade ikke skjules.
Stk. 2.  Passagerer må ikke medtages i et sådant antal eller
være anbragt på en sådan måde, at der kan opstå fare for
dem selv eller andre.
Stk. 3.  Gods skal være anbragt således, at det ikke kan
frembyde fare for personer eller medføre skade på ejen‐
dom. Det må endvidere ikke kunne slæbe eller falde af på
vejbanen, forårsage forstyrrende støvdannelse eller lignende
ulempe, vanskeliggøre færdslen eller volde unødig støj.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om anbringelse af last og om fastgørelse af denne samt om
afmærkning af langt eller bredt gods.13. august 2021. 21 Nr. 1710.Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om transport af farligt gods, herunder om tvungen ansvars‐
forsikring til dækning af erstatningsansvar, der opstår i for‐
bindelse med transport af sådant gods.
Stk. 6.  Transportministeren kan henlægge sine beføjelser
efter stk. 5 til anden statslig myndighed. Transportministe‐
ren kan endvidere henlægge administrationen af de efter
stk. 5 fastsatte bestemmelser til anden offentlig myndighed,
privat organisation el. lign. og i forbindelse hermed fastsætte
regler om godkendelse af sådanne myndigheder og organi‐
sationer m.v. og i øvrigt fastsætte regler for myndighedens
eller organisationens virksomhed i forbindelse med admini‐
strationen af opgaverne.
Stk. 7.  Transportministeren kan fastsætte regler om adgan‐
gen til at klage over afgørelser, der er truffet i henhold til
bemyndigelse efter stk. 6, 2. pkt., herunder om, at afgørelser,
der er truffet af offentlige myndigheder, ikke kan påklages
til anden administrativ myndighed.
Stk. 8.  Transportministeren eller den, ministeren bemyn‐
diger dertil, har til enhver tid uden retskendelse mod behø‐
rig legitimation adgang til en virksomheds forretningsloka‐
ler, herunder lagerlokaler, transportmidler, gods, forretnings‐
bøger og dokumenter, herunder materiale, der opbevares
i elektronisk form, med henblik på at føre kontrol med
overholdelsen af bestemmelser fastsat i medfør af stk. 4
og 5. Transportministeren eller den, ministeren bemyndiger
dertil, har herunder adgang til at foretage undersøgelser af
dokumenter m.v. og udtage prøver af farligt gods eller em‐
ballager med henblik på nærmere undersøgelse. Politiet yder
om nødvendigt bistand til kontrollens gennemførelse.
Stk. 9.  Konstateres det i forbindelse med kontrol efter stk.
8, at bestemmelser fastsat i medfør af stk. 4 og 5 er over‐
trådt, skal de konstaterede overtrædelser bringes til ophør,
før transporten forlader virksomheden.
Befordring af personer
§ 83.  Transportministeren kan fastsætte sikkerhedsbe‐
stemmelser vedrørende befordring af personer.
§ 83 a.  Campingvogn må ikke benyttes til befordring af
personer.
Køretøjers bredde, længde og højde
§ 84.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om kø‐
retøjers og vogntogs største bredde, længde og højde i såvel
belæsset som ubelæsset stand, herunder om kørsel med sær‐
ligt brede, lange eller høje køretøjer eller vogntog.
Stk. 2.  Uanset de bestemmelser om største tilladte højde,
som fastsættes i medfør af stk. 1, har føreren pligt til ved
kørsel under viadukter, ledninger og lignende at sikre sig, at
passagen kan foretages uden fare eller ulempe.
Stk. 3.  Transportministeren kan efter forhandling med ju‐
stitsministeren for transporter, der efter de bestemmelser, der
fastsættes i medfør af stk. 1, kun kan gennemføres efter
forud indhentet tilladelse fra politiet, fastsætte bestemmelser
om betaling af gebyr for politimæssig assistance, der efter
politiets skøn er påkrævet ved sådanne transporters gennem‐
førelse.Vægt og akseltryk
§ 85.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
største tilladte akseltryk og totalvægt for køretøjer i såvel
belæsset som ubelæsset stand.
Stk. 2.  Politiet kan efter forhandling med vedkommende
vej- eller brobestyrelse tillade fravigelse af bestemmelser
fastsat i medfør af stk. 1 om største tilladte totalvægt eller
akseltryk, såfremt den pågældende transport ikke med rime‐
lighed vil kunne kræves gennemført på anden måde. Politi‐
ets tilladelse skal medbringes under kørslen.
Stk. 3.  Transportministeren kan efter forhandling med ju‐
stitsministeren fastsætte bestemmelser om betaling for poli‐
timæssig assistance, der efter politiets skøn er påkrævet ved
gennemførelse af transporter, der kræver tilladelse efter stk.
2.
Kørsel med blokvogne
§ 86.  Kørsel med blokvogn, som medfører overskridelse
af bestemmelser fastsat i medfør af §§ 84 og 85, må kun ske
med politiets tilladelse, der meddeles efter forhandling med
vedkommende vejmyndighed. Tilladelse gives til en enkelt
kørsel eller til kørsel på en bestemt strækning eller inden for
et bestemt område. Blokvogn må kun anvendes til transport,
som ikke med rimelighed vil kunne gennemføres på anden
måde.
Stk. 2.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
blokvognskørsel. Transportministeren fastsætter efter for‐
handling med justitsministeren bestemmelser om betaling
for politimæssig assistance, der efter politiets skøn er påkræ‐
vet ved gennemførsel af sådanne transporter.
Kapitel 13 a
Køre- og hviletid
§ 86 a.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om gennemførelsen, anvendelsen og kontrol med overhol‐
delsen af Det Europæiske Fællesskabs og Den Europæiske
Unions forordninger og direktiver samt internationale afta‐
ler, overenskomster eller lignende om køre- og hviletid in‐
den for vejtransport.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om fravigelse af regler i de i stk. 1 nævnte retsakter, i det
omfang disse indeholder adgang hertil.
Stk. 3.  Transportministeren kan henlægge administratio‐
nen af de efter stk. 1 og 2 fastsatte bestemmelser til anden
offentlig myndighed, privat organisation el.lign. og i forbin‐
delse hermed fastsætte nærmere regler om særlig godken‐
delse af sådanne myndigheder eller organisationer og i øv‐
rigt fastsætte regler for myndighedens eller organisationens
virksomhed i forbindelse med administrationen af opgaver‐
ne, jf. stk. 1 og 2.
Stk. 4.  Transportministeren kan i forbindelse med fastsæt‐
telsen af nærmere regler om installatørers, værksteders og
køretøjsfabrikanters adgang til at opnå autorisation til at
installere, kontrollere og reparere takografen, der er omfattet
af de forordninger eller direktiver, der er nævnt i stk. 1, eller
af forskrifter, der er udstedt i medfør af stk. 1, fastsætte
vilkår om, at installatøren, værkstedet eller køretøjsfabrikan‐13. august 2021. 22 Nr. 1710.ten underkaster sig tilsyn af en godkendt myndighed, privat
organisation el.lign., jf. stk. 3.
Stk. 5.  Transportministeren eller den, ministeren bemyndi‐
ger dertil, har til enhver tid uden retskendelse mod behørig
legitimation adgang til en virksomheds forretningslokaler,
forretningsbøger og papirer m.v., herunder materiale, der
opbevares i elektronisk form, med henblik på at føre kontrol
med bestemmelser fastsat i det Europæiske Fællesskabs og
Den Europæiske Unions forordninger om køre- og hviletid
inden for vejtransport og bestemmelser fastsat i medfør af
stk. 1 og 2.
Kapitel 14
Hindringer på vej
Forurening af vej m.v.
§ 87.  Der må ikke på vej henkastes eller efterlades noget,
der kan være til fare eller ulempe for færdslen.
Stk. 2.  Såfremt der fra køretøj tabes eller spildes noget
på vej, der kan være til fare eller ulempe for færdslen, skal
dette straks fjernes. Kan dette ikke ske, skal andre, indtil fa‐
ren eller ulempen er fjernet, ved afmærkning eller på anden
lignende måde gøres opmærksom på forholdet.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om anbringelse af beholdere og lignende genstande på
vej. Transportministeren kan endvidere fastsætte bestemmel‐
ser om afmærkning af vejmaterialer på vej.
Stk. 4.  Politiet kan forlange privat luftledning, der føres
over vej, fjernet, såfremt den er til fare eller ulempe for
færdslen.
Dyr på vej
§ 88.  Ingen må lade heste, kreaturer m.v. færdes på vej,
uden at de er forsvarligt bevogtet. De må ikke tøjres således,
at de kan nå ind på vejen. Såfremt de ikke er tøjret, skal de
være adskilt fra vej ved forsvarlig indhegning, jf. dog stk. 3.
Stk. 2.  Hunde må under færdsel på vej ikke føres i bånd
fra motordrevet køretøj, hestekøretøj eller af ridende.
Stk. 3.  Kravet til indhegning efter stk. 1 gælder ikke for
vejstrækninger i en naturnationalpark omfattet af en tilladel‐
se efter lov om naturbeskyttelse, hvis vejstrækningen ikke
fungerer som en væsentlig færdselsåre.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte nærmere regler
om tiltag til at sikre færdselssikkerheden i naturnationalpar‐
ker, hvor kravet til indhegning ikke gælder i medfør af stk.
3, herunder krav om trafiksikkerhedsrevision forud for med‐
delelse af tilladelse til etablering af en naturnationalpark
efter lov om naturbeskyttelse.
Kapitel 14 a
Særlige forhold for personer med handicap
§ 88 a.  Justitsministeren og transportministeren kan for at
imødekomme særlige behov for personer med handicap dis‐
pensere fra reglerne i denne lovs kapitel 1-14, når det findes
færdselssikkerhedsmæssigt forsvarligt. Transportministeren
kan endvidere fastsætte regler, der helt eller delvist fritager
personer med handicap for at efterkomme bestemmelser omparkering og standsning fastsat i medfør af § 92, stk. 1, nr.
1, og fritager visse personer med handicap for betaling for
køreprøver i medfør af kapitel 17 a.
Stk. 2.  Transportministeren kan henlægge administratio‐
nen af de efter stk. 1 fastsatte regler om fritagelse af visse
personer med handicap for at efterkomme bestemmelser om
parkering og standsning til en privat organisation og i for‐
bindelse hermed fastsætte nærmere regler om klageadgang
og betaling for organisationens udstedelse af tilladelser samt
i øvrigt fastsætte regler for organisationens virksomhed i
forbindelse med administrationen af opgaverne.
Kapitel 15
Færdselsregulering og afmærkning m.v.
Færdselsregulering
§ 89.  Politiet kan regulere færdslen på steder, hvor det
skønnes nødvendigt.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om andre personers adgang til at regulere færdslen. Trans‐
portministeren kan fastsætte bestemmelser om gebyr for ud‐
stedelse af legitimationskort til personer, der har gennemført
uddannelse i at regulere færdsel i forbindelse med gennem‐
førelse af særtransporter.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om tegngivning til regulering af færdslen.
§ 90.  Ved vej- og broarbejde samt i tilfælde, hvor der
pludseligt opstår skade på vej eller bro til fare for færdslen,
kan den vejmyndighed eller den kommunale myndighed,
som forestår arbejdet eller fører tilsyn med vejen, eller bro‐
bestyrelsen foretage den fornødne regulering af færdslen,
herunder anvisning af omkørsel.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om regulering af færdslen efter stk. 1.
Udlægning af hovedveje og motortrafikveje
§ 91.  Politiet træffer med samtykke fra vedkommende
vejmyndighed bestemmelse om udlægning af hovedve‐
je. Tilsvarende gælder med hensyn til motortrafikveje.
Stk. 2.  Såfremt der opstår uenighed mellem politi og vej‐
myndighed, afgøres sagen af transportministeren. Afgørelser
efter stk. 1 kan påklages til transportministeren.
Færdselsindskrænkninger
§ 92.  Vejmyndigheden for en offentlig vej kan med sam‐
tykke fra politiet træffe færdselsmæssige bestemmelser, som
indvirker på vejens udnyttelse eller indretning. Kommunal‐
bestyrelsen kan som vejmyndighed for en privat fællesvej
omfattet af §§ 25-86 i lov om private fællesveje, jf. lovens
§ 3, med samtykke fra politiet træffe tilsvarende bestemmel‐
ser, jf. dog stk. 4. Der kan bl.a. træffes bestemmelse om
1) parkering og standsning,
2) etablering af fodgængerfelter og
3) forbud mod visse færdselsarter, herunder med henblik
på etablering af gågader.
Stk. 2.  Vejmyndigheden kan endvidere efter stk. 1 træffe
bestemmelse om hel eller delvis afspærring af offentlig vej,13. august 2021. 23 Nr. 1710.såfremt afspærringen gennemføres ved afmærkning, ved op‐
sætning af bomme eller på anden tilsvarende måde.
Stk. 3.  Når særlig tungtvejende hensyn taler herfor, kan
vejmyndigheden efter stk. 1 træffe bestemmelse om, at en
parkeringsplads skal reserveres til et eller flere bestemte
køretøjer, som anvendes af en person med handicap.
Stk. 4.  Vejmyndigheden kan ikke forbyde færdselsarter,
herunder etablere bilfrie zoner, på private fællesveje, med‐
mindre der gives samtykke fra politiet og grundejerne.
§ 92 a.  Politiet kan med samtykke fra vejmyndigheden,
for så vidt angår offentlig vej, og fra vejmyndigheden, for
så vidt angår privat fællesvej omfattet af §§ 25-86 i lov om
private fællesveje, jf. lovens § 3, træffe bestemmelse om
1) indførelse af ubetinget vigepligt og
2) påbud om ensrettet færdsel.
Stk. 2.  Politiet træffer afgørelser efter § 42, stk. 4 og
5, og § 43 b, stk. 2, om lokale hastighedsbegrænsninger,
for så vidt angår offentlig vej efter forhandling med vejmyn‐
digheden, og, for så vidt angår privat fællesvej omfattet af
§§ 25-86 i lov om private fællesveje, jf. lovens § 3, efter
forhandling med vejmyndigheden.
Stk. 3.  I forbindelse med trafiksaneringer og lokale hand‐
lingsplaner for trafikken i tættere bebygget område kan vej‐
myndigheden over for politiet tage initiativ til, at der træffes
afgørelser efter stk. 1, nr. 2, og stk. 2.
§ 92 b.  Afgørelser efter § 92 og § 92 a, stk. 1, som
vedrører stationspladser eller adgangsveje til stationspladser
og færgelejer, træffes efter forhandling med vedkommende
jernbane- eller færgeselskab.
§ 92 c.  Såfremt der opstår uenighed mellem de myndig‐
heder, der nævnes i §§ 92 og 92 a, afgøres sagen af trans‐
portministeren, hvis afgørelse ikke kan indbringes for anden
administrativ myndighed.
Stk. 2.  Afgørelser i henhold til §§ 92 og 92 a kan påkla‐
ges til transportministeren, for så vidt angår retlige spørgs‐
mål. Klagefristen er 4 uger fra den dag, hvor afgørelsen er
meddelt den pågældende, eller hvor foranstaltningen er etab‐
leret. Transportministerens afgørelse kan ikke indbringes for
anden administrativ myndighed.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte nærmere regler
om udøvelsen af de i §§ 92 og 92 a nævnte beføjelser.
Stk. 4.  Foranstaltninger af den art, der nævnes i §§ 92 og
92 a, skal tilkendegives ved afmærkning i overensstemmelse
med de bestemmelser, der fastsættes i medfør af § 95, stk.
1 og 3, medmindre bestemmelserne håndhæves af politiet
på stedet. Foranstaltninger efter § 92, stk. 1, nr. 1, som ikke
er begrænset til en bestemt vejstrækning, og som regulerer
parkering og standsning med påhængskøretøjer, køretøjer
med tilladt totalvægt over 3.500 kg eller særligt indrettede
køretøjer, eller som alene udvider det område, hvor der lov‐
ligt kan parkeres eller standses, kan i stedet offentliggøres i
en lokal bekendtgørelse. Ligeledes kan foranstaltninger efter
§ 92, stk. 1, nr. 3, som ikke er begrænset til en bestemt vej‐
strækning, i stedet offentliggøres i en lokal bekendtgørelse.
Stk. 5.  Transportministeren eller den, ministeren bemyndi‐
ger hertil, offentliggør på internettet lokale bekendtgørelserudstedt med hjemmel i stk. 4, 2. eller 3. pkt. Sådanne be‐
kendtgørelser skal desuden offentliggøres et centralt sted på
vedkommende kommunes egen hjemmeside.
Forsøgsordninger
§ 92 d.  Transportministeren kan, når det findes færdsels‐
sikkerhedsmæssigt forsvarligt, efter høring af politiet tilla‐
de vejmyndigheder at udføre tidsmæssigt og geografisk be‐
grænsede forsøg med færdselsregulerende foranstaltninger,
der ikke kan udføres i medfør af færdselslovens bestemmel‐
ser, herunder forsøg, der alene er begrundet i miljømæssige
hensyn. Transportministeren kan i forbindelse med sådanne
forsøg fravige bestemmelserne i § 2, nr. 2, 7, 9 og 13-15,
§ 5, stk. 2, §§ 6, 10, 11 og 13. Ministeren kan udstede
forskrifter i forbindelse med en konkret tilladelse.
Stk. 2.  Anmodning om tilladelse til forsøg indsendes af
vejmyndigheden til Transportministeriet ledsaget af en nær‐
mere beskrivelse af forsøget.
Stk. 3.  Vejmyndigheden kan opkræve betaling for certi‐
fikater, parkeringstilladelser eller lignende, der udstedes i
forbindelse med gennemførelse af forsøg som omhandlet i
stk. 1.
§ 92 e.  Transportministeren kan, når det findes færdsels‐
sikkerhedsmæssigt forsvarligt, efter høring af politiet tilla‐
de vejmyndigheder at udføre tidsmæssigt og geografisk
begrænsede forsøg med håndhævelse af bestemmelser om
cykelparkering fastsat i medfør af § 92, stk. 1, nr. 1, og af‐
mærket i overensstemmelse med regler fastsat i medfør af §
95, hvorved vejmyndigheden kan flytte en ulovligt parkeret
cykel til et nærmere angivet område i nærheden, hvortil der
er almindelig adgang.
Stk. 2.  Flytningen kan ske uden meddelelse til cyklens
ejer eller bruger. Det skal ved tydelig skiltning på stedet
fremgå, at en ulovligt parkeret cykel vil kunne blive flyttet,
og hvortil flytningen vil ske. Ved vejmyndighedens afgørel‐
se om at flytte en ulovligt parkeret cykel i forbindelse med
forsøg som omhandlet i stk. 1 finder forvaltningslovens § 19
ikke anvendelse.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte vilkår for god‐
kendelse af forsøgsordninger i medfør af stk. 1.
Stk. 4.  Anmodning om tilladelse til forsøg indsendes af
vejmyndigheden til Transportministeriet ledsaget af en nær‐
mere beskrivelse af forsøget.
Forsøg med selvkørende motorkøretøjer
§ 92 f.  Ved et selvkørende motorkøretøj forstås et EU-ty‐
pegodkendt eller nationalt godkendt motorkøretøj, som er
teknisk indrettet således, at det er i stand til at køre helt eller
delvis uden en fører.
§ 92 g.  Føres et selvkørende motorkøretøj efter § 92 f,
uden at en fysisk person har fuld kontrol over køretøjet
på den måde, som er foreskrevet i denne lovs almindelige
regler, kan køretøjet alene benyttes til almindelig færdsel på
vej, der er omfattet af denne lovs anvendelsesområde, jf. §
1, hvis transportministeren har meddelt tilladelse til forsøg
hermed i medfør af § 92 h.13. august 2021. 24 Nr. 1710.Stk. 2.  Forsøg efter stk. 1 skal gennemføres på bestem‐
te vejstrækninger og kan afgrænses til bestemte tidspunk‐
ter. Forsøg skal altid gennemføres færdselssikkerhedsmæs‐
sigt forsvarligt.
Stk. 3.  Forsøg efter stk. 1 forudsætter deltagelse af en fy‐
sisk person, som kan overtage føringen, når dette anvises af
det selvkørende motorkøretøjs tekniske indretning, eller når
den fysiske person vurderer, at der er behov herfor. Den fy‐
siske person skal have erhvervet kørekort til den pågælden‐
de køretøjskategori og skal overholde reglerne om spiritus‐
kørsel og kørsel under påvirkning af bevidsthedspåvirkende
stoffer i §§ 53 og 54.
Stk. 4.  Den fysiske person efter stk. 3 kan enten deltage
som fører eller operatør af det selvkørende motorkøretøj. En
operatør betegner i den forbindelse en fysisk person, som
deltager i forsøget, men som ikke er til stede i køretøjet
under kørslen.
Stk. 5.  Transportministeren fastsætter nærmere bestem‐
melser om forsøg med kørsel med selvkørende motorkøre‐
tøjer. Transportministeren kan i denne forbindelse fravige
bestemmelserne i kapitel 2, 4, 5, 9-11 og 13 a, jf. dog stk. 3.
§ 92 h.  Transportministeren meddeler efter høring af vej‐
myndigheden og politiet tilladelse til forsøg i henhold til
regler fastsat i medfør af § 92 g, stk. 5. Transportministeren
fastlægger nærmere vilkår for de enkelte forsøg. Tilladelse
kan først meddeles, efter at sagen har været forelagt et af
Folketinget nedsat udvalg.
Stk. 2.  Tilladelse til forsøg efter stk. 1 meddeles for en
periode på op til 2 år. Tilladelsen kan fornyes af transportmi‐
nisteren efter høring af vejmyndigheden og politiet.
Stk. 3.  Transportministeren kan til enhver tid tilbagekalde
en tilladelse til forsøg meddelt efter stk. 1 med den virkning,
at forsøget skal bringes til umiddelbart ophør.
Stk. 4.  Ansøgning om tilladelse til forsøg efter stk. 1
indsendes til Transportministeriet ledsaget af en nærmere
beskrivelse af forsøget. Ansøgningen skal indeholde en be‐
skrivelse af de motorkøretøjer, der indgår i forsøget, en de‐
taljeret plan for gennemførelsen af forsøget, herunder hvilke
niveauer af automatisering der er tale om, de vejstrækninger,
forsøget ønskes gennemført på, og de trafikale og vejrmæs‐
sige forhold, hvori forsøget forventes at blive gennemført,
og en beskrivelse af forsøgets organisering. Ansøgningen
skal endvidere indeholde en gennemarbejdet plan for ind‐
samling, registrering, systematisering, opbevaring, brug, vi‐
deregivelse, samkøring og sletning af data, der genereres i
forbindelse med kørslen.
Stk. 5.  Ansøgning om tilladelse efter stk. 4 vedlægges en
vurdering fra en godkendt assessor om konsekvenserne for
færdselssikkerheden ved gennemførelse af forsøget.
Stk. 6.  Transportministeren kan fastsætte regler om god‐
kendelse af assessorer, jf. stk. 5, herunder om assessorers
uafhængighed og kompetence, og om tilsyn med godkend‐
te assessorer. Transportministeren kan endvidere fastsætte
regler om tavshedspligt for assessorer, assessorers ansvars‐
forsikring og krav til assessorers underleverandører.
Stk. 7.  Transportministeren kan fastsætte nærmere regler
om krav til ansøgningen om tilladelse til forsøg, jf. stk.4, herunder om, hvilken dokumentation der skal vedlægges
ansøgningen.
§ 92 i.  Udgifter, der påføres det offentlige efter forsøg, der
gennemføres efter tilladelse meddelt i henhold til regler fast‐
sat i medfør af § 92 g, stk. 5, jf. § 92 h, stk. 1, kan pålægges
tilladelsesindehaveren. Transportministeren kan pålægge an‐
søgeren at stille sikkerhed for sådanne udgifter.
§ 92 j.  Transportministeren kan i forbindelse med fastsæt‐
telse af regler efter § 92 g, stk. 5, efter høring af trafiksel‐
skabet fastsætte, at lov om trafikselskaber ikke finder anven‐
delse på forsøget.
§ 92 k.  Ved fastsættelse af bestemmelser om forsøg efter
§ 92 g, stk. 5, fastsætter transportministeren efter forhand‐
ling med justitsministeren regler om straf, herunder bestem‐
melser om ansvarssubjekt for overtrædelser af færdselslo‐
vens regler. Transportministeren kan i den forbindelse efter
forhandling med justitsministeren fravige kapitel 17 og 18.
Stk. 2.  Transportministeren kan i forbindelse med fastsæt‐
telse af regler om straf efter stk. 1 efter forhandling med
justitsministeren bestemme, at en tilladelsesindehaver kan
pålægges bødeansvar, selv om overtrædelsen ikke kan tilreg‐
nes den pågældende som forsætlig eller uagtsom. Tilsvaren‐
de gælder en juridisk person, der er tilladelsesindehaver,
selv om der inden for dens virksomhed ikke er begået en
overtrædelse, der kan tilregnes en eller flere til den juridiske
person knyttede personer eller den juridiske person som
sådan.
Forsøg med selvkørende enheder
§ 92 l.  Ved en selvkørende enhed forstås et førerløst emis‐
sionsfrit køretøj, der kører med lav hastighed på hjul, bælter
el.lign., og som er teknisk indrettet således, at en fysisk
person kan overtage kontrollen af køretøjet.
§ 92 m.  Kørsel med en selvkørende enhed på denne lovs
anvendelsesområde, jf. § 1, må alene finde sted, hvis trans‐
portministeren har meddelt tilladelse hertil. Der kan alene
meddeles tilladelse til kørsel med selvkørende enheder på
strækninger og i områder, som i begrænset omfang anvendes
til almindelig færdsel af en eller flere færdselsarter.
Stk. 2.  Transportministeren meddeler efter høring af vej‐
myndigheden tilladelse til forsøg med selvkørende enheder,
jf. stk. 1. Transportministeren skal underrette politiet om
meddelte tilladelser forud for forsøgets igangsættelse.
Stk. 3.  Forsøg med selvkørende enheder må alene foreta‐
ges af erhvervsdrivende, forsknings- og undervisningsinsti‐
tutter og offentlige myndigheder. Selvkørende enheder må
ikke anvendes til personbefordring.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte nærmere regler
om forsøg med selvkørende enheder, herunder om selvkø‐
rende enheders hastighed, placering på vej, brug af signaler
og tegn, lygteføring, fragt af gods og identifikationsnummer
og om krav til ansøgning om tilladelse til forsøg.
Stk. 5.  Tilladelse til forsøg med selvkørende enheder for‐
udsætter, at en fysisk person kan overtage kontrollen af en‐
heden, når dette anvises af den selvkørende enheds tekniske
indretning, eller når den fysiske person vurderer, at der er13. august 2021. 25 Nr. 1710.behov herfor. Den fysiske person skal overholde reglerne
om spirituskørsel og kørsel under påvirkning af bevidstheds‐
påvirkende stoffer, sygdom m.v. i §§ 53 og 54. Transportmi‐
nisteren kan efter forhandling med justitsministeren fastsæt‐
te, at § 55, stk. 1 og 2, og bestemmelser fastsat i medfør
af § 55, stk. 4, 1. pkt., finder anvendelse i forhold til den
fysiske person. Transportministeren kan efter forhandling
med justitsministeren fastsætte, at § 77, stk. 1, 1. pkt., finder
anvendelse i forhold til selvkørende enheder og den fysiske
person.
Stk. 6.  Transportministeren kan fastsætte regler vedrøren‐
de den fysiske person, der kan overtage kontrollen af den
selvkørende enhed, herunder bestemmelser om alderskrav,
krav til kompetencer og krav til den fysiske persons place‐
ring m.v.
Stk. 7.  Transportministeren kan ved fastsættelse af regler
i medfør af stk. 4 og 6 fravige bestemmelserne i kapitel 2-5
og 10 og § 70, jf. dog stk. 5.
§ 92 n.  Transportministeren fører tilsyn med forsøg med
selvkørende enheder, der gennemføres i henhold til tilladelse
efter § 92 m, stk. 2.
Stk. 2.  Transportministeren kan kræve, at en tilladelses‐
indehaver vederlagsfrit udleverer oplysninger og dokumen‐
ter, uanset om de foreligger på papir eller i elektronisk form,
der er nødvendige for udførelse af tilsyn, jf. stk. 1.
§ 92 o.  Transportministeren kan fastsætte regler om beta‐
ling af gebyr for behandling af ansøgning om og udstedelse
af tilladelse til forsøg med selvkørende enheder og for udfø‐
relse af tilsyn, jf. § 92 m, stk. 2, og § 92 n, stk. 1.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om, at
ansøgeren og tilladelsesindehaveren skal afholde udgifter til
sagkyndig bistand, der er indhentet ved behandling af en
ansøgning om tilladelse til forsøg, jf. § 92 m, stk. 2, og ved
udførelse af tilsyn, jf. § 92 n, stk. 1.
Stk. 3.  Udgifter, der påføres det offentlige efter forsøg, der
gennemføres efter tilladelse meddelt i henhold til § 92 m,
stk. 2, kan pålægges tilladelsesindehaveren. Transportmini‐
steren kan pålægge ansøgeren at stille sikkerhed for sådanne
udgifter.
§ 92 p.  Ved fastsættelse af regler om forsøg efter § 92 m,
stk. 4, 6 og 7, fastsætter transportministeren efter forhand‐
ling med justitsministeren regler om straf, herunder regler
om ansvarssubjekt for overtrædelse af færdselslovens regler
og regler udstedt i medfør heraf. Transportministeren kan
i den forbindelse efter forhandling med justitsministeren fra‐
vige kapitel 17.
Tidsbegrænset parkering
§ 93.  Parkanten har pligt til at angive, hvornår parkerin‐
gen er begyndt, hvis parkering er tidsmæssigt begrænset.
Stk. 2.  Parkantens forpligtelse efter stk. 1 samt regler
fastsat i medfør af stk. 3 gælder ikke, når vejmyndigheden
stiller en teknisk løsning til rådighed, som automatisk regi‐
strerer parkeringens påbegyndelse.Stk. 3.  Transportministeren fastsætter regler om, hvordan
parkanten kan angive tidspunktet for parkeringens begyndel‐
se.
Stk. 4.  Transportministeren godkender de tekniske løsnin‐
ger, der er nævnt i stk. 2. Transportministeren kan henlægge
godkendelsen af tekniske løsninger til en anden offentlig
myndighed eller en privat virksomhed.
Stk. 5.  Transportministeren fastsætter regler for admini‐
strationen af opgaven, herunder regler om fastsættelse af
gebyr, hvis administrationen henlægges til en privat virk‐
somhed.
Stk. 6.  Transportministeren kan fastsætte regler om adgan‐
gen til at klage over afgørelser, der er truffet i henhold til
bemyndigelsen efter stk. 4, herunder om, at afgørelser ikke
kan påklages til anden administrativ myndighed.
Tøbrudsrestriktioner
§ 94.  Transportministeren kan i tøbrudsperioder eller
under lignende særlige forhold, hvor vejene skønnes særlig
udsat for beskadigelser, midlertidigt forbyde færdsel med
køretøjer, hvis faktiske totalvægt eller akseltryk overstiger
en vis grænse, eller begrænse den tilladte kørehastighed for
sådanne køretøjer.
Almindelige bestemmelser om afmærkning
§ 95.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om ud‐
formningen og betydningen af:
1) færdselstavler,
2) afmærkning på kørebanen,
3) signalanlæg og
4) anden afmærkning eller indretning på eller ved vej til
regulering af eller til vejledning for færdslen.
Stk. 2.  Færdselsreglerne kan fraviges ved afmærkning ef‐
ter stk. 1.
Stk. 3.  Transportministeren fastsætter endvidere bestem‐
melser om anvendelsen af afmærkningen i stk. 1, herunder
om indhentelse af samtykke fra politiet.
Stk. 4.  Transportministeren kan bestemme, at tekniske
regler og normer vedrørende afmærkning udarbejdes i for‐
bindelse med de af transportministeren fastsatte vejregler.
§ 96.  Afmærkningen i § 95 tilvejebringes og bekostes
for offentlige vejes vedkommende af vejmyndigheden, med‐
mindre andet følger af vejlovgivningen.
Stk. 2.  Såfremt der opstår uenighed mellem politiet og
vejmyndigheden om afmærkningen, afgøres sagen af trans‐
portministeren.
Adgang til anvendelse af afmærkning på private veje
§ 97.  Anvendelse af den afmærkning, der er nævnt i §
95, på eller ved en privat fællesvej omfattet af §§ 25-86 i
lov om private fællesveje, jf. lovens § 3, kræver godkendel‐
se. Såfremt der ved afmærkningen indføres færdselsmæssige
bestemmelser omfattet af §§ 92 og 92 a, meddeles godken‐
delsen efter reglerne i de nævnte bestemmelser. Anden af‐
mærkning godkendes af vejmyndigheden.
Stk. 2.  Anvendelse af den afmærkning, der er nævnt i §
95, på andre private fællesveje end de i stk. 1 nævnte og13. august 2021. 26 Nr. 1710.på private veje og broer, kræver politiets samtykke. Politiet
kan, hvor det skønnes fornødent, forlange, at sådan afmærk‐
ning tilvejebringes og bekostes af vej- eller broejeren. Poli‐
tiet kan, hvor færdselsmæssige grunde taler herfor, kræve,
at afmærkning på disse veje og broer, der ikke er i overens‐
stemmelse med de forskrifter, der udfærdiges i medfør af §
95, stk. 1, fjernes.
Stk. 3.  Såfremt en vej- eller broejer, der er berettiget til
uden tilladelse efter § 57, stk. 1, i lov om private fællesveje
at forbyde visse arter af færdsel, ønsker at gennemføre et
sådant forbud ved opsætning af bomme eller på anden til‐
svarende måde, skal politiets godkendelse forinden indhen‐
tes. Politiet kan påbyde særlig afmærkning eller belysning af
afspærringen, hvis den kan være til fare for færdslen.
Stk. 4.  Afgørelser efter stk. 2 og 3 kan påklages til trans‐
portministeren.
Afmærkning af vejarbejder
§ 98.  Når der foretages vejarbejde, er den, som forestår
arbejdet, ansvarlig for, at det til enhver tid er forsvarligt
afmærket.
Vildledende afmærkning m.v.
§ 99.  Færdselstavler, signalanlæg eller indretninger til re‐
gulering af eller til advarsel eller vejledning for færdslen må
ikke anbringes ved offentlige veje uden for de tilfælde, der
er angivet i denne lov eller de i medfør af denne fastsatte
bestemmelser.
Stk. 2.  Skilte, opslag, lysindretninger og lignende må ikke
anbringes på eller i forbindelse med afmærkning efter § 95,
stk. 1.
Stk. 3.  Genstande af den i stk. 2 nævnte art, der kan ses
fra vej, kan af politiet forlanges fjernet, hvis de har lighed
med afmærkning efter § 95, stk. 1, eller de i øvrigt kan virke
vildledende eller være til ulempe for færdslen.
Stk. 4.  Reflekterende materiale på privat område må ikke
anbringes således, at det kan tilbagekaste lyset fra køretøj på
vejen.
Stk. 5.  Afgørelser efter stk. 3 kan påklages til transportmi‐
nisteren.
Vejanlæg
§ 100.  Afgørelse om udførelse af vejanlæg, der kan have
væsentlig betydning for færdslens sikkerhed og afvikling,
herunder om anlæg af parkeringspladser og holdepladser for
busser, træffes af vejmyndigheden med samtykke fra politi‐
et.
Stk. 2.  Såfremt der opstår uenighed mellem de myndighe‐
der, der er nævnt i stk. 1, afgøres sagen af transportministe‐
ren.
Kapitel 16
Erstatning og forsikring
Ansvarsgrundlaget m.v.
§ 101.  Den, der er ansvarlig for et motordrevet køretøj,
skal erstatte skader, som køretøjet volder ved færdselsuheldeller ved eksplosion eller brand, der hidrører fra brændstof‐
anlæg i køretøjet.
Stk. 2.  Erstatningen for personskade eller tab af forsørger
kan nedsættes eller bortfalde, hvis skadelidte eller afdøde
forsætligt har medvirket til skaden. Erstatningen kan endvi‐
dere nedsættes og i særlige tilfælde bortfalde, hvis skade‐
lidte eller afdøde ved grov uagtsomhed har medvirket til
skaden.
Stk. 3.  Erstatningen for tingsskade kan nedsættes eller
bortfalde, hvis skadelidte forsætligt eller uagtsomt har med‐
virket til skaden.
§ 102.  Hvis et motordrevet køretøj volder skade på anden
måde end nævnt i § 101, stk. 1, skal den, der er ansvarlig for
køretøjet, betale erstatning efter lovgivningens almindelige
regler.
§ 103.  Personskade eller tab af forsørger, der er en følge
af sammenstød mellem motordrevne køretøjer, erstattes efter
reglerne i § 101, stk. 1 og 2.
Stk. 2.  Sker der tingsskade ved sammenstød mellem mo‐
tordrevne køretøjer, afgøres det under hensyn til de fore‐
liggende omstændigheder, om og med hvor stort et beløb
erstatning bør ydes.
§ 104.  Erstatningsansvaret efter §§ 101-103 påhviler den
ejer eller bruger, der benytter køretøjet eller lader det benyt‐
te, jf. dog stk. 3 om selvkørende motorkøretøjer og selvkø‐
rende enheder.
Stk. 2.  Føreren er erstatningsansvarlig efter lovgivningens
almindelige regler.
Stk. 3.  Erstatningsansvaret efter §§ 101-103 for motorkø‐
retøjer, der er omfattet af forsøgsordninger efter § 92 g, stk.
1, og for selvkørende enheder, som er omfattet af forsøgs‐
ordninger efter § 92 m, stk. 1, påhviler tilladelsesindehave‐
ren.
Forsikringspligt
§ 105.  Krav om erstatning for skader forvoldt af motor‐
drevne køretøjer skal være dækket af en forsikring i et
ansvarsforsikringsselskab, der har Finanstilsynets tilladelse
(koncession) til at drive forsikringsvirksomhed. Et uden‐
landsk forsikringsselskab, der har koncession i et andet land
inden for Den Europæiske Union eller i et andet land, der ef‐
ter aftale med EF har gennemført Rådets direktiv 92/49/EØF
af 18. juni 1992 om samordning af love og administra‐
tive bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksom‐
hed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv
73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirek‐
tiv), og som i Danmark er anmeldt til at tegne ansvarsforsik‐
ring for motordrevne køretøjer, kan ligeledes tegne ansvars‐
forsikring for motordrevne køretøjer i Danmark. Alle forsik‐
ringsselskaber, der tegner ansvarsforsikring for motordrevne
køretøjer i Danmark, skal være medlem af Dansk Forening
for International Motorkøretøjsforsikring (DFIM). Betingel‐
ser for betaling af løbende ydelser til DFIM fastsættes af
transportministeren. Alle forsikringsselskaber, der ønsker at
tegne ansvarsforsikring for registreringspligtige motordrev‐13. august 2021. 27 Nr. 1710.ne køretøjer i Danmark, skal herudover anmelde dette til
Centralregisteret for Motorkøretøjer.
Stk. 2.  Forsikringen skal dække personskade eller tab af
forsørger på indtil 50 mio. kr. og tingsskade på indtil 10
mio. kr. for den ved en enkelt begivenhed forårsagede skade.
Stk. 3.  De i § 105, stk. 2, nævnte beløb reguleres hvert
år pr. 1. januar med 2 pct. tillagt tilpasningsprocenten for
det pågældende finansår, jf. lov om en satsreguleringspro‐
cent. De herefter fremkomne beløb anvendes uafrundet
som grundlag for reguleringen af beløbene det følgende
år. De årlige beløb afrundes til nærmeste med 1 million
delelige kronebeløb. Transportministeren kan med henblik
på at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2005/14/EF af 11. maj 2005 (femte motorkøretøjsforsik‐
ringsdirektiv) foretage yderligere regulering af de i § 105,
stk. 2, nævnte beløb. Transportministeren bekendtgør hvert
år, hvilke reguleringer der skal finde sted.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, i hvilket omfang forsikringen skal dække skader for‐
voldt i udlandet.
§ 106.  For motordrevne køretøjer, der skal registreres
eller godkendes, påhviler forsikringspligten ejeren eller den
person (brugeren), der har varig rådighed over køretøjet, jf.
dog stk. 3 om selvkørende motorkøretøjer.
Stk. 2.  For andre motordrevne køretøjer påhviler forsik‐
ringspligten den, der bruger køretøjet eller lader det bruge
på vej, jf. dog stk. 3 om selvkørende enheder.
Stk. 3.  For selvkørende motorkøretøjer, der er omfattet
af forsøgsordninger efter § 92 g, stk. 1, og for selvkørende
enheder, som er omfattet af forsøgsordninger efter § 92 m,
stk. 1, påhviler forsikringspligten tilladelsesindehaveren.
Stk. 4.  Ejeren eller den person (brugeren), der har varig
rådighed over et motordrevet køretøj, som skal registreres
eller godkendes, kan pålægges et gebyr for manglende op‐
fyldelse af forsikringspligten i § 105, stk. 1, 1. pkt. For
motordrevne køretøjer, der ikke skal registreres eller god‐
kendes, kan gebyret pålægges den, der bruger køretøjet eller
lader det bruge på vej. For selvkørende motorkøretøjer og
selvkørende enheder, der er omfattet af stk. 3, kan gebyret
pålægges tilladelsesindehaveren. Gebyret kan pålægges for
hver påbegyndt dag, det motordrevne køretøj er uforsikret.
Stk. 5.  Gebyr efter stk. 4 pålægges af og skal indbetales
til Dansk Forening for International Motorkøretøjsforsikring
(DFIM). Det er en betingelse for pålæggelse af gebyr, at
der til den, som gebyr kan pålægges, jf. stk. 4, forudgående
er blevet fremsendt skriftlig meddelelse om, at gebyret kan
pålægges, og om, at gebyret er tillagt udpantningsret, jf. §
107, stk. 3, 1. pkt. Meddelelsen skal fremsendes således, at
den, som forsikringspligten påhviler, jf. stk. 4, har rimelig
tid til at agere på baggrund af meddelelsen ved at opfylde
forsikringspligten i § 105, stk. 1, 1.pkt.
Stk. 6.  Det er en betingelse for tegning af ansvarsforsik‐
ring for et motordrevet køretøj, at skyldige gebyrer, som
forsikringstageren er pålagt i henhold til stk. 4, er betalt.
Stk. 7.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
gebyr for manglende opfyldelse af forsikringspligten, herun‐
der bestemmelser om gebyrets størrelse og betaling, og omadministration af ordningen og hermed forbunden pligtmæs‐
sig videregivelse af personoplysninger.
§ 107.  Transportministeren fastsætter bestemmelser om
forsikringspligtens gennemførelse, herunder om forsikrings‐
selskabers pligt til at deltage i en gensidig hæftelsesordning
i tilfælde af, at et ansvarsforsikringsselskab ikke opfylder si‐
ne forfaldne erstatningsforpligtelser i henhold til de tegnede
lovpligtige ansvarsforsikringer, og om forsikringsselskabers
pligt til at udstede attester om erstatningskrav for skader,
som berører et forsikret køretøj, eller om, at der ikke forelig‐
ger sådanne krav.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om forsik‐
ringsselskabers og garantifondens betaling til det i §§ 115 a
og 115 b omhandlede erstatningsorgan og informationskon‐
tor samt om garantifondens betaling til erstatningsorganer i
andre medlemsstater i Den Europæiske Union. § 115 a, stk.
3, finder tilsvarende anvendelse.
Stk. 3.  Præmier for forsikringen og gebyr i henhold til §
106, stk. 4, er tillagt udpantningsret. Er forsikring tegnet for
et større beløb end efter § 105, stk. 2, gælder denne regel
hele præmien.
Forsikringsselskabets hæftelse og regres
§ 108.  Forsikringsselskabet hæfter umiddelbart over for
skadelidte for erstatning efter § 105, stk. 1.
Stk. 2.  En aftale mellem forsikringsselskabet og forsik‐
ringstageren om, at selskabet skal have regres mod den, der
efter § 104 er ansvarlig for skaden, når forsikringsbegiven‐
heden er fremkaldt af den ansvarlige ved uagtsomhed, har
kun retsvirkning, hvis forsikringsbegivenheden er fremkaldt
ved en uagtsomhed, der kan betegnes som grov hensynsløs‐
hed.
Selvforsikrede køretøjer
§ 109.  Motordrevne køretøjer, der tilhører staten eller en
kommune, er undtaget fra forsikringspligt efter § 105.
Stk. 2.  Transportministeren kan træffe tilsvarende bestem‐
melse med hensyn til motordrevne køretøjer, der tilhører
fremmede stater eller internationale organisationer.
Stk. 3.  Er et køretøj efter stk. 1 og 2 ikke forsikret, hæfter
den danske stat eller den kommune, der ejer køretøjet, for
erstatning i samme omfang som et forsikringsselskab, i hvil‐
ket der er tegnet ansvarsforsikring efter § 105.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om betaling af erstatning for skader, som forvoldes i udlan‐
det af de køretøjer, der er nævnt i stk. 1 og 2.
Sagernes behandling
§ 110.  Anlægger skadelidte sag mod forsikringsselskabet,
skal selskabet tilsige enhver, der er ansvarlig efter § 104, til
ethvert retsmøde med det varsel, som efter retsplejelovens
§ 175 gælder for vidner i borgerlige sager. Tilsigelsen skal
indeholde oplysning om reglerne i stk. 2.
Stk. 2.  Enhver, der tilsiges efter stk. 1, kan ved at frem‐
sætte begæring herom til retsbogen indtræde som part i sag‐
en. Indtræder han ikke, er afgørelsen af erstatningsspørgs‐
målet ved dom eller forlig bindende for ham.13. august 2021. 28 Nr. 1710.§ 111.  Hvis der rejses tiltale for en skadeforvoldende lov‐
overtrædelse, der kan medføre erstatningsansvar efter dette
kapitel, skal der gives den eller de skadelidte lejlighed til at
påstå erstatning. Hvis der ikke opnås forlig om erstatningen,
skal erstatningspåstandene påkendes under sagen, selv om
straf ikke pålægges tiltalte.
Stk. 2.  I særlige tilfælde, hvor erstatningskravet angår ma‐
teriel skade og er af indviklet beskaffenhed, kan retten dog,
efter at forlig forgæves er prøvet, nægte kravets forfølgning
under straffesagen.
§ 112.  Påkendelse af erstatningsspørgsmålet kan ske før
eller efter afgørelsen af spørgsmålet om straf.
Stk. 2.  Det forsikringsselskab, i hvilket der er tegnet an‐
svarsforsikring for det køretøj, som tiltalte benyttede, eller
den, der efter § 109, stk. 3, hæfter for den skete skade, anses
for erstatningsspørgsmålets vedkommende som part i sagen
og skal tilsiges til ethvert retsmøde med det varsel, som efter
retsplejelovens § 175 gælder for vidner i straffesager.
Stk. 3.  Påhviler der efter § 104 andre end tiltalte erstat‐
ningsansvar, skal tillige disse tilsiges til ethvert retsmøde
med det i stk. 2 nævnte varsel. Bestemmelserne i § 110, stk.
1, 2. pkt., og stk. 2, finder tilsvarende anvendelse.
Stk. 4.  Når erstatningsspørgsmålet påkendes under sagen,
kan retten i overensstemmelse med reglerne i retsplejelo‐
vens kapitel 30 pålægge sagsomkostninger.
§ 113.  Ankes en straffesag, under hvilken erstatnings-
spørgsmålet er blevet påkendt, anses enhver, der for erstat‐
ningsspørgsmålets vedkommende har været part i den ind‐
ankede sag, tillige som part under anken, hvis erstatnings‐
spørgsmålet tages under påkendelse.
Stk. 2.  Den i retsplejelovens § 996 nævnte adgang til at
anke i den borgerlige retsplejes former står åben for enhver,
der, for så vidt angår erstatningsspørgsmålet, har været part i
sagen.
Stk. 3.  Med hensyn til anke betragtes en særskilt påken‐
delse af straffe- eller erstatningspåstanden som en selvstæn‐
dig dom.
Stk. 4.  Retsplejelovens § 995, stk. 4, finder ikke anvendel‐
se i de sager, der er nævnt i § 111.
§ 114.  (Ophævet)
§ 115.  Hvis spørgsmålet om straf for en skadeforvolden‐
de lovovertrædelse, der kan medføre erstatningsansvar efter
dette kapitel, er afgjort ved udenretligt bødeforelæg, skal
politiet efter anmodning fra en skadelidt indbringe erstat‐
ningsspørgsmålet for den ret, for hvilken der ellers ville
være blevet rejst tiltale. Erstatningsspørgsmålet behandles
herefter, som om der var rejst tiltale i sagen. § 111, stk. 2,
§ 112, stk. 2-4, og § 113, stk. 2 og 4, finder tilsvarende
anvendelse. Politiet skal underrette de skadelidte om deres
adgang til at forlange erstatningsspørgsmålet indbragt for
retten.
Erstatningsorgan m.v.
§ 115 a.  Transportministeren opretter eller anerkender et
erstatningsorgan, der kan udbetale erstatning for skader for‐
voldt af et motordrevet køretøj, hvis1) skadelidte er bosat i Danmark,
2) køretøjet er forsikret og hjemmehørende i en anden
medlemsstat i Den Europæiske Union eller køretøjet
er ukendt eller det ikke er muligt at identificere det
forsikringsselskab, der har ansvarsforsikret køretøjet,
og
3) skaden er sket i en anden medlemsstat i Den Europæ‐
iske Union eller i en ikkemedlemsstat, der har tilsluttet
sig ordningen med grønne kort.
Stk. 2.  Erstatningsorganet skal endvidere kunne udbetale
erstatning for skader forvoldt af et motordrevet køretøj, der
er forsikret i Danmark, hvis
1) skadelidte er bosat i en anden medlemsstat i Den Euro‐
pæiske Union,
2) køretøjet er hjemmehørende i en anden medlemsstat
i Den Europæiske Union end den, hvor skadelidte er
bosat, og
3) skaden er sket i en anden medlemsstat i Den Europæ‐
iske Union end den, hvor skadelidte er bosat, eller i en
ikkemedlemsstat, der har tilsluttet sig ordningen med
grønne kort.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om, i hvil‐
ket omfang ikkemedlemsstater i de i stk. 1, 2 og 4 samt §
115 b nævnte tilfælde sidestilles med stater, der er medlem
af Den Europæiske Union.
Stk. 4.  Transportministeren kan med henblik på
at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2000/26/EF af 16. maj 2000 (fjerde motorkøretøjsforsik‐
ringsdirektiv) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2005/14/EF af 11. maj 2005 (femte motorkøretøjsforsik‐
ringsdirektiv) fastsætte nærmere regler om udbetaling af
erstatning fra erstatningsorganet og om erstatningsorganets
virksomhed. Transportministeren kan endvidere fastsætte
nærmere regler om forsikringsselskabers og skadebehand‐
lingsrepræsentanters behandling af erstatningskrav med hen‐
blik på at gennemføre de i 1. pkt. nævnte direktiver.
Informationskontor
§ 115 b.  Transportministeren opretter eller anerkender et
informationskontor, der efter en skade forvoldt af et motor‐
drevet køretøj bistår med at skaffe de grundlæggende oplys‐
ninger, som er nødvendige for behandlingen af skadesager,
hvis skadelidte er bosat i Danmark, køretøjet er forsikret
eller hjemmehørende i Danmark eller skaden er sket i Dan‐
mark. Dette gælder dog kun, hvis
1) skadelidte er bosat i en medlemsstat i Den Europæiske
Union,
2) køretøjet er forsikret og hjemmehørende i en medlems‐
stat i Den Europæiske Union og
3) skaden er sket i en medlemsstat i Den Europæiske
Union eller i en ikkemedlemsstat, der har tilsluttet sig
ordningen med grønne kort.
Stk. 2.  Transportministeren kan med henblik på
at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2000/26/EF af 16. maj 2000 (fjerde motorkøretøjsforsik‐
ringsdirektiv) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2005/14/EF af 11. maj 2005 (femte motorkøretøjsforsik‐
ringsdirektiv) fastsætte nærmere regler om informationskon‐13. august 2021. 29 Nr. 1710.torets virksomhed, herunder om, hvilke oplysninger der er
omfattet af stk. 1, samt om forsikringsselskabers og skade‐
behandlingsrepræsentanters pligt til at give oplysninger til
det i stk. 1 nævnte informationskontor og til informations‐
kontorer i andre medlemsstater i Den Europæiske Union.
Ansvar efter lov om fragtaftaler ved international
vejtransport
§ 116.  Reglerne i dette kapitel finder ikke anvendelse
på en fragtførers ansvar, hvis dette er omfattet af lov om
fragtaftaler ved international vejtransport.
Kapitel 17
Straf, afgifter m.v.
Straf
§ 117.  Med bøde straffes den, der med motorkøretøj, stor
knallert, traktor eller motorredskab
1) overtræder § 54, stk. 1, nr. 2 eller 4, hvor indholdet af
tetrahydrocannabinol (THC) i blodet under eller efter
kørslen ikke overstiger 0,003 mg THC pr. kilogram
blod,
2) overtræder § 54, stk. 1, nr. 2 eller 4, hvor indholdet af
tetrahydrocannabinol (THC) i blodet under eller efter
kørslen overstiger 0,003 mg THC pr. kilogram blod, jf.
dog stk. 2, eller
3) kører spirituskørsel eller overtræder § 54, stk. 1, nr. 1
eller 3, eller § 54, stk. 2, jf. dog stk. 2.
Stk. 2.  Straffen efter stk. 1, nr. 2 og 3, kan stige til fængsel
indtil 1 år og 6 måneder, hvis
1) alkoholkoncentrationen i blodet under eller efter kørs‐
len har oversteget 2,00 promille eller alkoholkoncentra‐
tionen i udåndingsluften under eller efter kørslen har
oversteget 1,00 mg pr. liter luft,
2) føreren under særdeles skærpende omstændigheder har
overtrådt § 54, stk. 2,
3) føreren findes skyldig i flere tilfælde af spirituskørsel
eller overtrædelse af § 54, stk. 1, nr. 1 eller 3, eller nr.
2 eller 4, hvor indholdet af tetrahydrocannabinol (THC)
i blodet under eller efter kørslen overstiger 0,003 mg
THC pr. kilogram blod, eller § 54, stk. 2,
4) føreren tidligere er frakendt førerretten betinget som
følge af spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk.
1, nr. 1 eller 3, eller nr. 2 eller 4, hvor indholdet af
tetrahydrocannabinol (THC) i blodet under eller efter
kørslen overstiger 0,003 mg THC pr. kilogram blod,
eller § 54, stk. 2, og det nye forhold er begået inden 3
år efter, at den tidligere afgørelse blev endelig,
5) føreren tidligere er pålagt kørselsforbud efter § 127
som følge af spirituskørsel eller overtrædelse af § 54,
stk. 1, nr. 1 eller 3, eller nr. 2 eller 4, hvor indholdet af
tetrahydrocannabinol (THC) i blodet under eller efter
kørslen overstiger 0,003 mg THC pr. kilogram blod, el‐
ler § 54, stk. 2, og det nye forhold er begået inden 3 år
efter, at afgørelsen om kørselsforbuddet blev endelig,
6) føreren tidligere er frakendt førerretten ubetinget som
følge af spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk.
1, nr. 1 eller 3, eller nr. 2 eller 4, hvor indholdet aftetrahydrocannabinol (THC) i blodet under eller efter
kørslen overstiger 0,003 mg THC pr. kilogram blod,
eller § 54, stk. 2, og det nye forhold er begået inden 5
år efter udløbet af frakendelsestiden,
7) spirituskørslen eller overtrædelsen af § 54, stk. 1, nr.
1 eller 3, eller nr. 2 eller 4, hvor indholdet af tetrahy‐
drocannabinol (THC) i blodet under eller efter kørslen
overstiger 0,003 mg THC pr. kilogram blod, eller § 54,
stk. 2, er foregået ved uberettiget brug af et motorkøre‐
tøj, en stor knallert, en traktor eller et motorredskab, jf.
straffelovens § 293, stk. 1, og § 293 a, eller
8) føreren findes skyldig i forhold, der er omfattet af §
125, stk. 1, nr. 1, 3 og 4, eller § 126, stk. 1, nr. 3.
§ 117 a.  Den, som fører motordrevet køretøj, hvortil der
kræves kørekort, bortset fra lille knallert, til trods for at
retten til at være eller blive fører af et sådant køretøj er
frakendt den pågældende ubetinget, straffes med bøde, jf.
dog stk. 2.
Stk. 2.  Straffen efter stk. 1 kan stige til fængsel indtil 1 år
og 6 måneder, hvis føreren
1) findes skyldig i flere tilfælde af kørsel i frakendelsesti‐
den,
2) tidligere er straffet for kørsel i frakendelsestiden eller
3) er frakendt retten til at være eller blive fører af køretøj
som nævnt i stk. 1 ubetinget i medfør af § 126, stk. 1,
nr. 1, som følge af kørsel med en alkoholkoncentration
i blodet under eller efter kørslen over 2,00 promille
eller alkoholkoncentration i udåndingsluften under eller
efter kørslen over 1,00 mg pr. l luft eller i medfør af §
126, stk. 1, nr. 4, 10 eller 11.
§ 117 b.  Bøder idømt efter § 117, stk. 1, udmåles under
hensyntagen til den pågældendes indtægtsforhold på ger‐
ningstidspunktet. Ved udmåling af bøder for spirituskørsel
skal der endvidere tages hensyn til alkoholkoncentrationen i
blodet eller i udåndingsluften under eller efter kørslen.
Stk. 2.  Bøder idømt efter § 117 a, stk. 1, udmåles under
hensyntagen til den pågældendes indtægtsforhold på ger‐
ningstidspunktet. Det samme gælder bøder, der i medfør
af straffelovens § 58 idømmes i forbindelse med betinget
fængselsstraf fastsat efter § 117, stk. 2, eller § 117 a, stk. 2.
Stk. 3.  Bestemmelserne i stk. 1 og 2 kan fraviges, når
særlige grunde taler derfor.
§ 117 c.  Med bøde straffes den, der
1) med lille knallert overtræder § 54, stk. 1, nr. 2 eller 4,
hvor indholdet af tetrahydrocannabinol (THC) i blodet
under eller efter kørslen ikke overstiger 0,003 mg THC
pr. kilogram blod,
2) med lille knallert overtræder § 54, stk. 1, nr. 2 eller 4,
hvor indholdet af tetrahydrocannabinol (THC) i blodet
under eller efter kørslen overstiger 0,003 mg THC pr.
kilogram blod, jf. dog stk. 2,
3) med lille knallert kører spirituskørsel eller overtræder §
54, stk. 1, nr. 1 eller 3, eller § 54, stk. 2, jf. dog stk. 2,
eller13. august 2021. 30 Nr. 1710.4) fører lille knallert, til trods for at retten til at føre lille
knallert er frakendt den pågældende ubetinget, jf. dog
stk. 2.
Stk. 2.  Straffen efter stk. 1, nr. 2-4, kan stige til fængsel
indtil 1 år, hvis føreren tidligere er dømt for forhold som
nævnt i stk. 1, nr. 2-4.
§ 117 d.  Overtrædelse af § 9, stk. 2, nr. 1, straffes med
fængsel indtil 1 år, under formildende omstændigheder dog
med bøde.
Stk. 2.  Overtrædelse af § 56, stk. 1, og § 62, stk. 1, straf‐
fes med bøde eller under skærpende omstændigheder med
fængsel indtil 1 år. Ved udmåling af bøde for overtrædelse af
§ 56, stk. 1, tages særligt hensyn til størrelsen af en opnået
eller tilsigtet økonomisk fordel. Er overtrædelsen af § 56,
stk. 1, begået under kørsel med et køretøj omfattet af § 43,
stk. 1 eller 2, udmåles en skærpet bøde.
§ 118.  Med bøde, jf. dog stk. 10 og 11, straffes den, der:
1) overtræder § 3, stk. 1 og 2, §§ 4-8, § 9, stk. 1 og stk. 2,
nr. 2-6, § 10, § 12, §§ 14-52, § 54, stk. 3-5, § 55 a, stk.
1, § 60 d, § 62, stk. 2 og 3, §§ 63-65, § 66 a, stk. 4, §
67, § 70, stk. 1 og 2, §§ 80-81, § 82, § 83 a, § 84, stk.
2, §§ 86-88, §§ 97-99 og § 105,
2) tilsidesætter vilkår for en tilladelse i henhold til loven, i
henhold til forskrifter udstedt i medfør af loven,
3) undlader at efterkomme forbud eller påbud, der er med‐
delt i henhold til loven eller i henhold til forskrifter
udstedt i medfør af loven eller
4) hindrer adgang til udtagelse af motordrevne køretøjer
som nævnt i § 68 g, stk. 2.
Stk. 2.  Ved fastsættelsen af bøder for overtrædelse af §§
42 og 43 eller en anden hastighedsgrænse fastsat ved færd‐
selstavler eller anden afmærkning skal der tages hensyn til
den generelle risikoforøgelse, som den pågældende hastig‐
hedsovertrædelse medfører. Ved hastighedsovertrædelser på
motortrafikveje med en hastighedsgrænse på 100 km i timen
og motorveje med en hastighedsgrænse på 100 km i timen
eller derover udmåles en skærpet bøde. Der udmåles ligele‐
des en skærpet bøde ved hastighedsovertrædelser begået ved
kørsel med
1) biler med tilladt totalvægt på ikke over 3.500 kg med
tilkoblet påhængsvogn, sættevogn eller registrerings‐
pligtigt påhængsredskab, herunder campingvogn,
2) lastbiler, hvis tilladte totalvægt overstiger 3.500 kg,
3) busser, hvis tilladte totalvægt overstiger 3.500 kg,
4) vogntog bestående af de under nr. 2 og 3 nævnte køre‐
tøjer og registreringspligtige påhængskøretøjer,
5) ledbusser eller
6) motorcykel med tilkoblet påhængsvogn eller registre‐
ringspligtigt påhængsredskab.
Stk. 3.  Ved fastsættelsen af bøder for overtrædelse af §§
42 og 43 eller en anden hastighedsgrænse fastsat ved færd‐
selstavler eller anden afmærkning, jf. stk. 2, skal det tillige
indgå som en skærpende omstændighed, hvis hastigheden
har udgjort 140 km i timen eller derover.
Stk. 4.  Ved fastsættelse af bøder for overtrædelse af §§ 42
og 43 eller en anden hastighedsgrænse fastsat ved færdsels-
tavler eller anden afmærkning, jf. stk. 2, udmåles en særligtskærpet bøde ved hastighedsovertrædelser på andre veje end
motortrafikveje med en hastighedsgrænse på 100 km i timen
og motorveje, hvis hastighedsoverskridelsen er på 30 pct.
eller derover.
Stk. 5.  Ved fastsættelse af bøder for overtrædelser af en
hastighedsgrænse fastsat ved færdselstavler eller anden af‐
mærkning, jf. stk. 2, skal det indgå som en særlig skærpende
omstændighed, hvis hastighedsovertrædelsen er sket på et
sted, hvor hastighedsgrænsen midlertidigt er fastsat i forbin‐
delse med vejarbejde eller arbejde af tilsvarende karakter på
eller ved vejen.
Stk. 6.  Ved fastsættelse af bøder for overtrædelser af §
67, stk. 2 og 4, skal det indgå som en særlig skærpende
omstændighed, hvis der er foretaget ulovlige konstruktive
ændringer af køretøjets motor eller forureningsbegrænsende
udstyr, som har betydning for det motordrevne køretøjs ud‐
ledning af luftforurenende stoffer.
Stk. 7.  Ved fastsættelse af bøder for overtrædelse af § 67,
stk. 1-3, skal det for lastbiler og busser, hvis tilladte total‐
vægt overstiger 3.500 kg, og for vogntog bestående af en
lastbil eller en bus, hvis tilladte totalvægt overstiger 3.500
kg, og et registreringspligtigt påhængskøretøj indgå som en
særligt skærpende omstændighed, hvis køretøjet eller vogn‐
toget har alvorlige sikkerhedskritiske fejl og mangler.
Stk. 8.  Ved fastsættelse af bøder for overtrædelse af § 38,
stk. 1, og § 67, stk. 2 og 4, skal det indgå som en særligt
skærpende omstændighed, hvis et motordrevet køretøj betje‐
nes således eller er i en sådan ulovlig stand, at det afgiver
unødig støj.
Stk. 9.  Ved fastsættelsen af bøder for overtrædelse af § 46,
stk. 2, 2. pkt., udmåles en skærpet bøde, hvis overtrædelsen
er begået med køretøjer, hvis tilladte totalvægt overstiger
3.500 kg.
Stk. 10.  Straf efter stk. 1 kan under de i § 126, stk. 1, nr.
4, nævnte omstændigheder stige til fængsel indtil 1 år og 6
måneder.
Stk. 11.  Føreren af et motordrevet køretøj, hvortil der kræ‐
ves kørekort, bortset fra lille knallert straffes med fængsel
indtil 1 år og 6 måneder, hvis føreren
1) overtræder § 37, stk. 4,
2) overtræder §§ 42 eller 43 eller en anden hastigheds‐
grænse fastsat ved færdselstavler eller anden afmærk‐
ning, hvis hastigheden er 200 km i timen eller derover,
eller
3) overtræder §§ 42 eller 43 eller en anden hastigheds‐
grænse fastsat ved færdselstavler eller anden afmærk‐
ning med mere end 100 pct., hvis hastigheden er mere
end 100 km i timen.
Stk. 12.  Overtrædelse af de i § 121, stk. 1, nr. 1-8, nævnte
bestemmelser og forbud straffes dog kun, såfremt standsnin‐
gen eller parkeringen har været til fare for andre eller unø‐
digt voldt ulempe for færdslen.
Stk. 13.  I forskrifter, der udstedes i medfør af loven, kan
der fastsættes straf af bøde for overtrædelse af bestemmelser
i forskrifterne. Der kan endvidere fastsættes straf af bøde
eller fængsel indtil 4 måneder for overtrædelse af bestem‐
melser i de forordninger, der er nævnt i § 86 a, stk. 1, og
for overtrædelse af bestemmelser i forskrifter, der er udstedt13. august 2021. 31 Nr. 1710.i medfør af § 86 a, stk. 1. Ved fastsættelsen af bøder for
føreres og virksomheders overtrædelse af bestemmelserne
om brugen af takografen, diagramark og takografkort, som
er omfattet af 2. pkt., skal det indgå som en skærpende
omstændighed, i hvilket omfang overtrædelsen er egnet til at
forhindre effektiv kontrol med overholdelsen af bestemmel‐
serne, som er omfattet af 2. pkt. Det skal endvidere indgå
som en særligt skærpende omstændighed, om den effektive
kontrol med overholdelsen af bestemmelserne, som er om‐
fattet af 2. pkt., er søgt forhindret. Ved fastsættelse af bøder
for føreres og virksomheders overtrædelse af bestemmelser‐
ne om afholdelse af det regulære ugentlige hvil omfattet af
2. pkt. skal det indgå som en særlig skærpende omstændig‐
hed, hvis hvilet tilbringes i køretøjet.
Stk. 14.  For overtrædelse af forskrifter udstedt i medfør
af § 85, stk. 1, kan der pålægges ejeren eller brugeren af
køre- tøjet bødeansvar, selv om overtrædelsen ikke kan til‐
regnes ham som forsætlig eller uagtsom. Tilsvarende gælder
for overtrædelse af bestemmelser i de forordninger, der er
nævnt i § 86 a, stk. 1, og for overtrædelse af bestemmelser
i forskrifter, der er udstedt i medfør af § 86 a, stk. 1. For
bødeansvaret fastsættes ingen forvandlingsstraf.
Stk. 15.  Der kan pålægges selskaber m.v. (juridiske per‐
soner) strafansvar efter reglerne i straffelovens 5. kapitel.
§ 118 a.  Bøder for overtrædelse af denne lov og for over‐
trædelse af forskrifter, der udstedes i medfør af loven, udmå‐
les til 1.000 kr. eller beløb derover, som er delelige med
500. For gående og førere af cykel, hestekøretøj eller hest
udmåles bøder dog til 700 kr. eller derover og for personer
med særligt lav indtægt til 500 kr. eller derover.
Stk. 2.  Har nogen ved én eller flere handlinger begået fle‐
re overtrædelser af denne lov eller forskrifter fastsat i med‐
før heraf, og medfører overtrædelserne idømmelse af bøde,
sammenlægges bødestraffen for hver overtrædelse. Har no‐
gen ved én eller flere handlinger overtrådt denne lov eller
forskrifter udstedt i medfør af denne lov og én eller flere
andre love, og medfører overtrædelserne idømmelse af bøde,
sammenlægges bødestraffen for hver overtrædelse af denne
lov eller forskrifter udstedt i medfør heraf og bødestraffen
for overtrædelsen af den eller de andre love.
Stk. 3.  Har nogen ved én eller flere handlinger begået
flere overtrædelser af denne lov eller forskrifter fastsat i
medfør heraf, og medfører én af overtrædelserne idømmelse
af frihedsstraf, mens en anden medfører idømmelse af bøde,
idømmer retten en bøde ved siden af frihedsstraffen. Det
samme gælder, såfremt nogen ved én eller flere handlinger
har overtrådt denne lov eller forskrifter udstedt i medfør af
denne lov og én eller flere andre love og overtrædelsen af
denne lov eller forskrifter udstedt i medfør heraf medfører
bødestraf og overtrædelsen af den eller de andre love medfø‐
rer frihedsstraf.
Stk. 4.  Bestemmelserne i stk. 2 og 3 kan fraviges, når
særlige grunde taler herfor.
Stk. 5.  Bestemmelserne i stk. 1-4 finder tilsvarende an‐
vendelse ved overtrædelse af bestemmelser i de forordnin‐
ger, der er nævnt i § 86 a, stk. 1, og for overtrædelse af
bestemmelser i forskrifter, der er udstedt i medfør af § 86a, stk. 1. Bøderne for de i 1. pkt. nævnte overtrædelser
udmåles til 500 kr. eller beløb derover, som er delelige med
500. En førers samlede bøde efter 1. og 2. pkt. i en kon‐
trolperiode kan maksimalt udgøre 30.000 kr. I de tilfælde,
hvor bødeloftet i 3. pkt. finder anvendelse for føreren, kan
virksomhedens samlede bøde maksimalt udgøre 60.000 kr.
pr. fører. Bødeloftet gælder dog ikke i de tilfælde, hvor der
foreligger særligt skærpende omstændigheder.
Stk. 6.  De bøder, der er nævnt i stk. 5, halveres, når
der er tale om bøder for overtrædelse af bestemmelser om
afholdelse af pauser i køretiden i de forordninger, der er
nævnt i § 86 a, stk. 1, og for overtrædelse af bestemmelser
om afholdelse af pauser i køretiden i regler, der er udstedt
i medfør af § 86 a, stk. 1. De bøder, der er nævnt i 1. pkt.,
kan nedsættes yderligere i de tilfælde, hvor der foreligger
formildende omstændigheder.
Stk. 7.  De beløb, der er nævnt i stk. 5, 3. og 4. pkt., re‐
guleres hvert femte år fra lovens ikrafttræden. Det fremkom‐
ne beløb afrundes til nærmeste med 500 delelige kronebe‐
løb. Transportministeren bekendtgør eventuelle reguleringer
hvert femte år.
§ 118 b.  Hvor der ikke er fastsat særlige bestemmelser
om forhøjet straf i gentagelsestilfælde, kan det ved straffens
fastsættelse kun indgå som skærpende omstændighed, at
gerningsmanden tidligere er straffet af betydning for sagen,
hvis det nye forhold er begået, inden 5 år, jf. dog stk. 2, efter
at den tidligere afgørelse blev endelig.
Stk. 2.  I sager om overtrædelse af forskrifter udstedt i
medfør af § 85, stk. 1, er den i stk. 1 nævnte periode dog 2
år.
§ 118 c.  For overtrædelser af §§ 42 og 43 eller anden
hastighedsgrænse fastsat ved færdselstavler eller anden af‐
mærkning konstateret ved hastighedskontrol, hvor køretøjet
ikke bringes til standsning (automatisk trafikkontrol), som
ikke kan medføre frakendelse af førerretten eller kørselsfor‐
bud efter kapitel 18, og som ikke er omfattet af § 125, stk.
2, nr. 5, pålægges ejeren (brugeren) af køretøjet bødeansvar
efter § 118, stk. 1-3, selv om den pågældende ikke var fører,
og selv om overtrædelsen ikke kan tilregnes den pågældende
som forsætlig eller uagtsom.
Stk. 2.  Har en anden end ejeren (brugeren) af køretøjet,
inden for 30 dage fra at ejeren (brugeren) har modtaget et
bødeforelæg vedrørende forseelsen, over for politiet erkendt
at have ført køretøjet på gerningstidspunktet, pålægges eje‐
ren (brugeren) ikke ansvar efter stk. 1.
Stk. 3.  Trækkes erkendelsen efter stk. 2 tilbage, inden
påtale er opgivet efter stk. 4, kan ejeren (brugeren) fortsat
pålægges ansvar efter stk. 1.
Stk. 4.  Hvis der ikke inden for 3 måneder fra politiets
modtagelse af en førers erkendelse efter stk. 2 er tilkendegi‐
vet andet over for ejeren (brugeren), er påtalen efter stk. 1
mod denne opgivet.
Stk. 5.  Ejeren (brugeren) af køretøjet pålægges ikke an‐
svar efter stk. 1, hvis en anden person ved brugstyveri,
berigelseskriminalitet eller på tilsvarende vis uberettiget var
i besiddelse af køretøjet på gerningstidspunktet.13. august 2021. 32 Nr. 1710.Stk. 6.  Der kan pålægges selskaber m.v. (juridiske person‐
er) strafansvar efter reglerne i straffelovens kapitel 5.
Stk. 7.  Der fastsættes ingen forvandlingsstraf for bødean‐
svaret efter stk. 1.
Stk. 8.  Straffelovens § 50, stk. 3, finder ikke anvendelse
for bøder pålagt efter stk. 1.
Stk. 9.  Transportministeren kan efter forhandling med ju‐
stitsministeren fastsætte nærmere regler om behandlingen
af sager omfattet af stk. 1, herunder om brug af digitale
kommunikationsmidler.
Sagernes behandling
§ 119.  Sager om overtrædelse af denne lov og sager om
konfiskation efter § 133 a, stk. 2, 2. pkt., behandles efter
reglerne i retsplejelovens kapitel 76-78 og 80, medmindre
sagen kan afgøres med vedtagelse efter § 119 a. Retspleje‐
lovens § 897, stk. 1, finder ikke anvendelse i sager om
betinget frakendelse af førerretten.
Stk. 2.  Domsmænd medvirker, jf. dog stk. 3, i sager,
1) hvor der bliver spørgsmål om højere straf end bøde,
2) hvor der bliver spørgsmål om ubetinget frakendelse af
førerretten efter § 126, stk. 1, nr. 4, eller
3) som i øvrigt skønnes at være af særlig indgribende
betydning for tiltalte eller af særlig offentlig interesse.
Stk. 3.  Domsmænd medvirker uanset reglerne i stk. 2 ikke
i sager, der
1) behandles efter reglerne i retsplejelovens § 831,
2) vedrører overtrædelse af § 53,
3) vedrører overtrædelse af § 54, stk. 1,
4) vedrører overtrædelse af § 56, stk. 1, § 62, stk. 1, eller
§ 63, stk. 1,
5) vedrører overtrædelse af § 117 a eller
6) vedrører overtrædelse af §§ 42 og 43 og kan medføre
ubetinget frakendelse af førerretten i medfør af § 126,
stk. 1, nr. 10 eller 11.
Stk. 4.  Offentlig forsvarer beskikkes efter reglerne i rets‐
plejelovens §§ 731 og 732. Hvis tiltalte fremsætter begæring
herom, beskikkes i byretten tillige offentlig forsvarer
1) i sager, hvor der bliver spørgsmål om frakendelse af
førerretten, kørselsforbud eller frakendelse af retten til
at føre lille knallert og der ikke medvirker domsmænd,
og
2) i sager om overtrædelse af § 53 eller § 54, stk. 1.
Stk. 5.  Tiltalte skal vejledes om adgangen til forsvarerbe‐
skikkelse.
Stk. 6.  I sager om konfiskation efter § 133 a, stk. 2, 2.
pkt., skal retten efter begæring beskikke køretøjets ejer en
offentlig forsvarer. Forsvareren skal bistå ejeren i forhold til
spørgsmålet om, hvorvidt konfiskationen er uforholdsmæs‐
sigt indgribende, og eventuelle erstatningskrav som følge af
konfiskationen, jf. stk. 7. Køretøjets ejer skal vejledes om
adgangen til forsvarerbeskikkelse.
Stk. 7.  I sager om konfiskation efter § 133 a, stk. 2, 2.
pkt., kan køretøjets ejer påtale borgerlige krav efter reglerne
i retsplejelovens kapitel 89. Retsplejelovens § 991, stk. 4,
finder dog kun anvendelse, hvis retten kan afgøre spørgsmå‐
let om konfiskation efter § 133 a, stk. 2, uden samtidig at
tage erstatningskravet under pådømmelse.§ 119 a.  Hvis en sag efter § 125, stk. 1, nr. 3-7, § 125,
stk. 2 eller 3, § 126, stk. 1, nr. 1-3, § 129, stk. 1, nr. 3-6,
eller § 129, stk. 3, nr. 1, 2 eller 4, § 129 a, stk. 1, eller §
129 b, stk. 1, nr. 1, ikke skønnes at ville medføre højere straf
end bøde, kan anklagemyndigheden i stedet for at indlevere
anklageskrift til retten tilkendegive sigtede, at sagen kan
afgøres uden retslig forfølgning, såfremt sigtede erkender
sig skyldig i overtrædelsen og erklærer sig rede til inden for
en nærmere angivet frist, der efter begæring kan forlænges,
at betale en i tilkendegivelsen angivet bøde samt vedtager
kørselsforbud, frakendelse af førerretten eller frakendelse af
retten til at føre lille knallert i et i tilkendegivelsen nærmere
angivet tidsrum og en eventuel udskydelse af det tidspunkt,
hvor den pågældende efter sin alder kan få udstedt kørekort.
Stk. 2.  Hvis en sag efter § 125, stk. 1, nr. 1, eller § 129,
stk. 1, nr. 1, ikke skønnes at ville medføre højere straf end
bøde og der skønnes at være et sikkert grundlag for betin‐
get frakendelse af førerretten, kørselsforbud eller betinget
frakendelse af retten til at føre lille knallert, kan anklage‐
myndigheden anvende den i stk. 1 beskrevne procedure, når
der er tale om
1) uagtsom fremkørsel for rødt lys, hvorved føreren forår‐
sager færdselsuheld, jf. § 4, stk. 1,
2) passage af jernbaneoverkørsel, hvorved føreren forårsa‐
ger færdselsuheld, jf. § 5, stk. 2,
3) vending, hvorved føreren forårsager færdselsuheld, jf.
§ 18, stk. 1,
4) manglende iagttagelse af ubetinget vigepligt i form
af hajtænder eller anden afmærkning, hvorved føreren
forårsager færdselsuheld, jf. § 26, stk. 2,
5) manglende iagttagelse af ubetinget vigepligt ved udkør‐
sel fra parkeringsplads, over fortov el.lign., hvorved
føreren forårsager færdselsuheld, jf. § 26, stk. 3,
6) manglende iagttagelse af vigepligt ved højresving,
hvorved føreren forårsager færdselsuheld med medkø‐
rende cyklist eller knallertfører, jf. § 26, stk. 6,
7) manglende iagttagelse af vigepligt ved venstresving,
hvorved føreren forårsager færdselsuheld, jf. § 26, stk.
6,
8) påkørsel af gående i et fodgængerfelt, jf. § 27, stk. 6
eller 7, eller
9) bakning i nødsporet på motorvej eller i nødsporet på
tilkørsels- eller frakørselsvej til sådan vej, jf. § 46, stk.
2.
Stk. 3.  Med hensyn til tilkendegivelser efter stk. 1 og 2
finder bestemmelsen i retsplejelovens § 834, stk. 1, nr. 2
og 3, og stk. 2, om indholdet af anklageskrift tilsvarende
anvendelse.
Stk. 4.  Sager omfattet af stk. 1, hvori der ikke opstår
spørgsmål om anvendelse af højere straf end bøde, kan,
når retten ikke finder grund til at betvivle tiltaltes skyld,
afgøres, ved at den tiltalte i retten vedtager at erlægge en
nærmere bestemt bøde og vedtager kørselsforbud eller be‐
tinget eller ubetinget frakendelse af førerretten eller betinget
eller ubetinget frakendelse af retten til at føre lille knallert
i et nærmere angivet tidsrum og en eventuel udskydelse af
det tidspunkt, hvor den pågældende efter sin alder kan få
udstedt kørekort. Under samme betingelser kan sager om13. august 2021. 33 Nr. 1710.tilsidesættelse af væsentlige hensyn til færdselssikkerheden,
jf. § 125, stk. 1, nr. 1, og § 129, stk. 1, nr. 1, afgøres, ved at
den tiltalte i retten vedtager at erlægge en nærmere bestemt
bøde og vedtager kørselsforbud, betinget frakendelse af fø‐
rerretten eller betinget frakendelse af retten til at føre lille
knallert i et nærmere angivet tidsrum.
Stk. 5.  Vedtagelser efter stk. 1, 2 og 4 har med hensyn til
fuldbyrdelse og gentagelsesvirkning samme virkning som en
dom.
§ 119 b.  I forbindelse med tilkendegivelser efter § 119
a, stk. 1 og 2, skal politiet vejlede den sigtede om, at han,
inden han tager stilling til spørgsmålet om vedtagelse, kan få
bistand af en offentlig forsvarer, jf. § 733, stk. 1, i lov om
rettens pleje. Justitsministeren fastsætter efter forhandling
med Advokatrådet takster for forsvareres vederlag i de på‐
gældende sager.
Tilbageholdelse og henstilling af køretøjer
§ 120.  Er såvel føreren som det motordrevne køretøj, med
hvilket overtrædelsen er begået, hjemmehørende i udlandet,
kan køretøjet tilbageholdes af politiet, indtil forskyldte bø‐
der, standsnings- og parkeringsafgifter, sagsomkostninger,
erstatningsbeløb eller præmier for lovpligtig ansvarsforsik‐
ring er betalt, eller der er stillet sikkerhed for betalingen. Er
beløbet ikke betalt inden 2 måneder efter sagens endelige
afgørelse, kan der søges fyldestgørelse i køretøjet.
Stk. 2.  Med hensyn til iværksættelse af tilbageholdelsen
efter stk. 1 finder retsplejelovens bestemmelser om beslag‐
læggelse med henblik på konfiskation tilsvarende anvendel‐
se. Tilbageholdelsen kan kun ske, for så vidt den findes
påkrævet for at sikre betaling af de nævnte beløb. Var føre‐
ren uberettiget i besiddelse af køretøjet, kan tilbageholdelse
ikke ske.
Stk. 3.  Reglen i stk. 1 finder bortset fra forskyldte stands‐
nings- og parkeringsafgifter ikke anvendelse med hensyn til
førere, der er hjemmehørende i Finland, Island, Norge eller
Sverige.
§ 120 a.  Politiet kan tilbageholde køretøjer i tilfælde af
overtrædelse af
1) forskrifter udstedt i medfør af § 68 om hastighedsbe‐
grænseres funktion,
2) forskrifter om vejtransport af farligt gods udstedt i
medfør af § 82,
3) forskrifter om køretøjers største tilladte totalvægt ud‐
stedt i medfør af § 85,
4) forskrifter om køre- og hviletid udstedt i medfør af § 86
a,
5) Det Europæiske Fællesskabs forordning om harmonise‐
ring af visse sociale bestemmelser inden for vejtrans‐
port (køre- og hviletidsbestemmelser inden for vej‐
transport),
6) Den Europæiske Unions forordning om takografer in‐
den for vejtransport,
7) den europæiske overenskomst om arbejde, der udføres
af det kørende personale i international vejtransport
(AETR-overenskomsten), eller8) § 67, stk. 2 og 4, ved at have foretaget ulovlige kon‐
struktive ændringer af et motordrevet køretøjs motor
eller forureningsbegrænsende udstyr, der har betydning
for det motordrevne køretøjs udledning af luftforure‐
nende stoffer.
Stk. 2.  Med hensyn til iværksættelse af tilbageholdelsen
efter stk. 1 finder retsplejelovens bestemmelser om beslag‐
læggelse med henblik på konfiskation tilsvarende anvendel‐
se. Tilbageholdelse kan ske, indtil køretøjet eller forholdene
i øvrigt er bragt i overensstemmelse med de i stk. 1 nævnte
bestemmelser.
§ 120 b.  Politiet kan pålægge føreren af et køretøj at
henstille køretøjet på et sted anvist af politiet i tilfælde af
overtrædelse af forskrifter om vejtransport af farligt gods
udstedt i medfør af § 82, indtil transporten er bragt i over‐
ensstemmelse med reglerne.
Standsnings- og parkeringsafgifter
§ 121.  Politiet kan pålægge en afgift for overtrædelse af:
1) § 28, stk. 2, 1. pkt.,
2) § 28, stk. 3,
3) § 29, stk. 1, nr. 1, 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10 og 11, og stk. 2,
4) § 29, stk. 3, nr. 1, nr. 2 for så vidt angår parkering ud
for ind- og udkørsel til og fra ejendom, nr. 3 og 4,
5) standsnings- eller parkeringsforbud, der angives ved
afmærkning,
6) de bestemmelser om parkering i opholds- og legeområ‐
der, der udfærdiges i medfør af § 40,
7) standsnings- eller parkeringsforbud, der fastsættes efter
§§ 92 og 92 d, selv om forbuddet ikke angives ved
afmærkning,
8) andre bestemmelser om standsning eller parkering, der
fastsættes i medfør af §§ 92, 92 d og 93, og
9) de bestemmelser om benyttelse af parkeringsautomater
eller lignende, der udfærdiges i medfør af § 90, stk. 2
og 3, i lov om offentlige veje.
Stk. 2.  Afgørelse om pålæggelse af afgift kan ikke ind‐
bringes for højere administrativ myndighed og er ikke om‐
fattet af forvaltningslovens § 19. Afgiften tilfalder statskas‐
sen.
Stk. 3.  Afgiften pålægges ved en skriftlig meddelelse, der
anbringes på køretøjet eller overgives til føreren.
Stk. 4.  Afgiften påhviler den, der har foretaget den uret‐
mæssige standsning eller parkering. Betales afgiften ikke
inden den fastsatte frist, hæfter tillige ejeren (brugeren) for
betalingen, medmindre det godtgøres, at føreren uberettiget
var i besiddelse af køretøjet.
Stk. 5.  Afgiften udgør 510 kr., jf. dog stk. 6. Afgiften
udgør dog 1.020 kr. ved
1) parkering ud for ind- og udkørsel til og fra ejendom i
strid med § 29, stk. 3, nr. 2,
2) standsning eller parkering uden brug af parkeringskort
for personer med handicap på parkeringsplads, der efter
§ 92, stk. 1, nr. 1, er reserveret til generel anvendelse
for personer med handicap, eller
3) standsning eller parkering med et andet køretøj på en
parkeringsplads, der efter § 92, stk. 3, er reserveret til13. august 2021. 34 Nr. 1710.et eller flere bestemte køretøjer, som anvendes af en
person med handicap.
Stk. 6.  Afgiften udgør 2.040 kr. for lastbiler og busser,
hvis tilladte totalvægt overstiger 3.500 kg. Udstedes afgiften
af Færdselsstyrelsen i medfør af regler fastsat efter § 122
a, stk. 2, udgør afgiften dog 1.020 kr., hvis afgiften betales
inden for 5 dage fra udstedelsen, og 1.530 kr., hvis afgiften
betales inden for 6 til 24 dage fra udstedelsen.
Stk. 7.  Der kan for en overtrædelse omfattet af stk. 1 på‐
lægges én afgift i døgnet, idet der dog tidligst kan pålægges
en ny afgift, 24 timer efter at den forrige afgift er pålagt. Der
kan for samme overtrædelse højst pålægges tre afgifter.
Parkeringskontrollører
§ 122.  Transportministeren kan efter forhandling med
justitsministeren bestemme, at det inden for bestemte områ‐
der overdrages særlige parkeringskontrollører, der ansættes
under politiet, helt eller delvist at varetage kontrollen med
overholdelse af de bestemmelser, der nævnes i § 121, stk.
1. Transportministeren fastsætter efter forhandling med ju‐
stitsministeren nærmere regler om parkeringskontrollørernes
virksomhed.
§ 122 a.  Transportministeren kan bestemme, at kontrollen
med overholdelse af de bestemmelser, der nævnes i § 121,
stk. 1, helt eller delvist overlades til vejmyndigheden. Reg‐
lerne i § 121, stk. 2, 1. pkt., og stk. 3-7, finder tilsvarende
anvendelse.
Stk. 2.  Transportministeren kan for statslige veje bestem‐
me, at kontrollen med overholdelse af de bestemmelser, der
nævnes i § 121, stk. 1, helt eller delvis overlades til Færd‐
selsstyrelsen. Reglerne i § 121, stk. 2, 1. pkt., og stk. 3-7,
finder tilsvarende anvendelse.
Stk. 3.  Vejmyndigheden kan efter aftale bemyndige en
anden vejmyndighed til helt eller delvist at varetage den
parkeringskontrol, som i medfør af stk. 1 overlades til vej‐
myndigheden.
Stk. 4.  Parkeringsafgift pålagt af en kommunal vejmyn‐
dighed i henhold til bemyndigelse efter stk. 1 og 3 fordeles
efter transportministerens nærmere bestemmelser mellem
staten og den kommunale vejmyndighed, på hvis område
kontrollen udføres.
Stk. 5.  Transportministeren fastsætter nærmere regler om
parkeringskontrol.
Modregning m.v.
§ 122 b.  Ubetalt parkeringsafgift kan med tillæg af om‐
kostninger modregnes i overskydende skat, i krav på tilba‐
gebetaling af vægtafgift, jf. § 6, stk. 5, i lov om vægtafgift af
motorkøretøjer m.v., og i krav på tilbagebetaling af afgift af
bilens brændstofforbrug, jf. § 4, stk. 5, i lov om afgift efter
brændstofforbrug for visse personbiler.
Kontrolafgifter ved parkering på privat område
§ 122 c.  Kontrolafgift ved parkering på offentligt tilgæn‐
geligt privat område kan, medmindre der gælder et generelt
og tydeligt markeret forbud mod parkering på området, kun
pålægges, hvis dette på stedet tydeligt er tilkendegivet.Stk. 2.  Kontrolafgift ved parkering på offentligt tilgænge‐
ligt privat område kan kun pålægges, hvis den, der pålægger
afgiften, er tilmeldt det klagenævn, der er oprettet i medfør
af § 122 d, og hvis der tydeligt er vejledt om klageadgangen
hertil, når afgiftspålæg gives.
Stk. 3.  Transportministeren fastsætter regler om, hvordan
tilkendegivelse efter stk. 1 skal gives. Transportministeren
fastsætter endvidere regler om, hvilke oplysninger den, der
udsteder en kontrolafgift, skal give om grundlaget for afgif‐
ten.
§ 122 d.  Til behandling af klager over kontrolafgifter
pålagt af private for overtrædelse af vilkårene for brug af
offentligt tilgængelige private parkeringsområder opretter
branchen på området et klagenævn.
Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om kla‐
genævnets virke, herunder regler om tilsyn.
Fjernelse og salg af køretøjer
§ 123.  Politiet kan foranledige de nedenfor under nr. 1-3
nævnte køretøjer fjernet, såfremt de henstår på et af færd‐
selsloven omfattet område:
1) køretøj, der er henstillet i strid med gældende bestem‐
melser om standsning eller parkering,
2) havareret eller i øvrigt defekt køretøj og
3) registreringspligtigt køretøj, der henstår uden nummer‐
plader.
Stk. 2.  Hvis et køretøj henstår på statsvej, kan også vej‐
myndigheden foranledige det fjernet.
Stk. 3.  Den kommunale vejmyndighed kan foranledige et
køretøj fjernet, hvis køretøjet har fået pålagt tre parkerings‐
afgifter for samme overtrædelse, jf. § 122 a, stk. 1. Køretøjet
kan dog tidligst fjernes efter en forudgående høring på mini‐
mum 4 uger.
Stk. 4.  Køretøjet bringes til den af politiet eller den stats‐
lige vejmyndighed anviste opbevaringsplads, medmindre fø‐
reren eller ejeren (brugeren) er til stede og straks fjerner
køretøjet eller anviser anden opbevaringsplads. De af poli‐
tiet eller den statslige vejmyndighed afholdte udgifter til
transport og opbevaring påhviler føreren. Er føreren ukendt,
eller betaler han ikke efter påkrav, hæfter tillige ejeren (bru‐
geren) for betalingen, medmindre det godtgøres, at føreren
uberettiget var i besiddelse af køretøjet.
Stk. 5.  Det påhviler politiet eller den statslige vejmyndig‐
hed at underrette ejeren af et køretøj, der er fjernet og an‐
bragt efter politiets eller den statslige vejmyndigheds anvis‐
ning, om, hvornår køretøjet er fjernet, og hvor det opbeva‐
res. Underretningen skal tillige indeholde en tilkendegivelse
om, at køretøjet, såfremt det ikke afhentes inden udløbet af
en fastsat frist, vil blive bortsolgt i overensstemmelse med
stk. 6. Kan underretning af ejeren ikke finde sted, fordi han
er ukendt, kan bortsalg ske 14 dage efter, at køretøjet er
blevet fjernet af politiet eller den statslige vejmyndighed.
Stk. 6.  Politiet er efter udløbet af den i henhold til stk.
5 fastsatte frist berettiget til at sælge køretøjet ved offent‐
lig auktion eller, hvis dette skønnes at ville indbringe et
større beløb, til ophugning. Et eventuelt overskud tilfalder
statskassen, dog at ejeren i 1 år fra salgsdatoen har krav13. august 2021. 35 Nr. 1710.på udbetaling af dette med fradrag af de med transporten,
opbevaringen og salget forbundne udgifter.
Stk. 7.  Transportministeren kan efter forhandling med
justitsministeren fastsætte nærmere regler om fremgangsmå‐
den ved indbringelse af køretøjer, forkyndelse af den i stk.
5 nævnte meddelelse til ejeren, betaling for opbevaring af
køretøjer og om salg af disse.
Stk. 8.  Det påhviler den kommunale vejmyndighed at un‐
derrette ejeren af et køretøj, der er fjernet i medfør af stk.
3 og anbragt efter vejmyndighedens anvisning, om, hvornår
køretøjet er fjernet, og hvor det opbevares. Underretningen
skal tillige indeholde en tilkendegivelse af, at køretøjet, så‐
fremt det ikke afhentes inden udløbet af en frist på minimum
4 uger, vil blive bortsolgt. Kan underretning af ejeren ikke
finde sted, fordi vedkommende er ukendt, kan bortsalg ske,
14 dage efter at køretøjet er blevet fjernet af den kommunale
vejmyndighed. Den kommunale vejmyndighed er efter udlø‐
bet af de nævnte frister berettiget til at sælge køretøjet ved
offentlig auktion eller, hvis dette skønnes at ville indbringe
et større beløb, til ophugning. Et eventuelt overskud tilfalder
den kommunale vejmyndighed, dog at ejeren i 1 år fra salgs‐
datoen har krav på udbetaling af dette med fradrag af de
med transporten, opbevaringen og salget forbundne udgifter.
Stk. 9.  En afgørelse truffet af en kommunal vejmyndighed
efter stk. 3, jf. stk. 8, kan påklages til transportministeren,
for så vidt angår retlige spørgsmål.
Stk. 10.  Transportministeren kan fastsætte nærmere regler
om fremgangsmåden ved indbringelse af køretøjer, forkyn‐
delsen af den i stk. 8 nævnte meddelelse til ejeren og beta‐
ling for opbevaring af køretøjer og salg af disse.
§ 123 a.  Vejmyndigheden kan foranledige en cykel fjer‐
net, hvis den henstår på det offentlige vejareal.
Stk. 2.  Cyklen må først fjernes efter en forudgående hø‐
ring på minimum 4 uger. Høringen skal foregå ved tydelig
markering på cyklen.
Stk. 3.  Vejmyndigheden er berettiget til at sælge eller give
cyklen bort. Et eventuelt overskud tilfalder vejmyndigheden.
Stk. 4.  Vejmyndigheden skal, inden cyklen sælges eller
gives bort, jf. stk. 3, have undersøgt, om cyklen er meldt
stjålet.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte nærmere regler
om vejmyndighedernes fjernelse af cykler.
§ 124.  Transportministeren kan efter forhandling med ju‐
stitsministeren fastsætte bestemmelser om, at køretøjer, der
uden at være omfattet af § 123, stk. 1, er i politiets varetægt,
kan sælges i overensstemmelse med bestemmelserne i §
123, stk. 5 og 6.
Kapitel 17 a
Betalingsbestemmelser
Køreprøver, kørekort m.v.
§ 124 a.  Transportministeren kan fastsætte regler om
betaling af gebyr for afholdelse af køreprøve, herunder af‐
holdelse af teoriprøve og praktisk prøve, kontrollerende kø‐
reprøve, kørelærerprøve, udeblivelse fra teoretisk eller prak‐
tisk køreprøve, og hvis en del af prøven ikke bestås.Stk. 2.  Transportministeren kan fastsætte regler om beta‐
ling af gebyr for udstedelse, ombytning og fornyelse af kø‐
rekort, herunder for udstedelse eller ombytning af kørekort i
forbindelse med frakendelse eller generhvervelse af førerret‐
ten.
Stk. 3.  Transportministeren kan fastsætte regler om beta‐
ling af gebyr for ombytning af kørekort med vilkår om
alkolås til kørekort uden vilkår om alkolås.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte regler om beta‐
ling af gebyr for udstedelse af takografkort.
§ 124 b.  I tillæg til betaling af gebyr for afholdelse af
køreprøve fastsat i medfør af § 124 a, stk. 1, skal ansøger
betale en afgift på 200 kr.
§ 124 c.  For udstedelse af uddannelsesbevis til førere af
køretøjer til vejtransport af farligt gods skal ansøger betale
en afgift på 290 kr.
Stk. 2.  Det i stk. 1 nævnte beløb reguleres en gang årligt
den 1. januar med 2 pct. tillagt tilpasningsprocenten for
det pågældende finansår, jf. lov om en satsreguleringspro‐
cent. Det herefter fremkomne beløb anvendes afrundet som
grundlag for reguleringen af beløbet det følgende år. Det
årlige beløb afrundes til nærmeste med ti delelige kronebe‐
løb. Transportministeriet bekendtgør hvert år, hvilken regu‐
lering der skal finde sted.
§§ 124 d-124 p.  (Ophævet)
Opkrævning m.v. af betaling
§ 124 q.  Justitsministeren og transportministeren kan fast‐
sætte bestemmelser om betalinger efter denne lov.
Kapitel 18
Frakendelse af førerret m.v.
Betinget frakendelse af førerretten
§ 125.  Føreren af et motordrevet køretøj, hvortil der kræ‐
ves kørekort, bortset fra lille knallert, skal betinget fraken‐
des retten til at føre et sådant køretøj, hvis
1) føreren under tilsidesættelse af væsentlige hensyn til
færdselssikkerheden har voldt skade på person eller
ting eller fremkaldt fare herfor,
2) føreren har gjort sig skyldig i overtrædelse af § 9, stk.
2, nr. 1, og der ikke foreligger formildende omstændig‐
heder,
3) føreren har overskredet de tilladte hastigheder efter §§
42 og 43 a eller en anden hastighedsgrænse fastsat
ved færdselstavler eller anden afmærkning med mere
end 60 pct. eller har kørt med en hastighed på 160
km i timen eller derover, eller føreren, hvor hastigheds‐
grænsen ved færdselstavler eller anden afmærkning er
midlertidigt fastsat i forbindelse med vejarbejde eller
arbejde af tilsvarende karakter på eller ved vejen, har
overskredet de tilladte hastigheder med mere end 40
pct.,
4) føreren under kørsel i et af de i § 43 nævnte køretøjer,
under kørsel med blokvogn eller mobilkran, jf. § 86,
stk. 1, eller ved slæbning af køretøjer, jf. § 70, stk. 4,13. august 2021. 36 Nr. 1710.har overskredet de for sådanne køretøjer tilladte hastig‐
heder, jf. §§ 42 og 43, eller en anden hastighedsgrænse
fastsat ved færdselstavler eller anden afmærkning med
mere end 60 pct. for hastighedsgrænser på højst 30 km
i timen eller med mere end 40 pct. for hastighedsgræn‐
ser på over 30 km i timen,
5) føreren har gjort sig skyldig i spirituskørsel, der ikke er
omfattet af § 126, stk. 1, nr. 1,
6) føreren har gjort sig skyldig i en overtrædelse af § 54,
stk. 1, nr. 2 eller 4, ved at have indtaget tetrahydrocan‐
nabinol (THC) i et sådant omfang, at indholdet af THC
i blodet under eller efter kørslen overstiger 0,003 mg
THC pr. kilogram blod, hvis overtrædelsen af § 54, stk.
1, nr. 2, ikke er omfattet af § 126, stk. 1, nr. 2, en
overtrædelse af § 54, stk. 1, nr. 3, eller en overtrædelse
af § 54, stk. 2, der ikke er omfattet af § 126, stk. 1, nr.
2,
7) føreren har benyttet en stor knallert, som er konstruk‐
tivt ændret med henblik på hastighedsforøgelse, eller
som er i en sådan ulovlig stand, at den kan køre 64
km/t. eller derover, og som føreren er ejer (bruger) af,
hvis føreren en gang tidligere inden for de seneste 3 år,
før det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i en
overtrædelse af § 67, stk. 2, ved at være ejer (bruger) af
en stor knallert i en sådan ulovlig stand, eller
8) frakendelse findes begrundet ved beskaffenheden af
den begåede forseelse, og hvad der i øvrigt foreligger
oplyst om tiltaltes forhold som fører af motordrevet
køretøj.
Stk. 2.  Føreren skal endvidere betinget frakendes retten til
at føre et sådant køretøj, hvis føreren inden for en periode
af 3 år har gjort sig skyldig i tre forhold, der ikke i sig selv
medfører frakendelse af førerretten efter stk. 1, men som er
omfattet af
1) § 5, stk. 2, § 15, stk. 3, 1. pkt., og stk. 4, § 16, stk. 2, §
18, stk. 1 og 2, § 21, stk. 1-4, § 22, stk. 1, § 24, stk. 1, §
25, § 51, stk. 7, § 52, stk. 5, § 55 a, stk. 1, § 80, stk. 4,
1. pkt., § 80 a, stk. 1 og 2, jf. stk. 6, 1. pkt., § 80 b, stk.
4, 2. pkt., og § 81, stk. 3,
2) § 4, stk. 1 og 2, hvis overtrædelsen udgør fremkørsel
mod rødt lyssignal, kørsel mod kørselsretningen, over‐
skridelse af spærrelinjer eller overskridelse af ubrudt
kantlinje i forbindelse med ulovlig kørsel i nødspor,
3) § 23 eller forbud mod overhaling fastsat ved færdsels‐
tavler eller anden afmærkning,
4) § 26, stk. 2-4 og 6, eller vigepligt fastsat ved færdsels‐
tavler eller anden afmærkning,
5) §§ 42-43 a eller anden hastighedsgrænse fastsat ved
færdselstavler eller anden afmærkning, hvis hastigheds-
overskridelsen er på mere end 30 pct., eller
6) § 54, stk. 1, nr. 2, hvis forholdet ikke er omfattet af §
125, stk. 1, nr. 6, eller § 126, stk. 1, nr. 2, eller § 54,
stk. 1, nr. 4, hvis forholdet ikke er omfattet af § 125,
stk. 1, nr. 6.
Stk. 3.  Under samme betingelser som nævnt i stk. 2 skal
føreren betinget frakendes retten til at føre et motordrevet
køretøj, hvortil der kræves kørekort, bortset fra lille knallert,
hvis føreren har gjort sig skyldig i to forhold omfattet afstk. 2 og forholdene er begået inden for de første 3 år efter
førstegangserhvervelse af førerret.
Stk. 4.  Betinget frakendelse af førerretten sker på vilkår, at
den pågældende i en prøvetid på 3 år fra endelig dom ikke
fører motordrevet køretøj under sådanne omstændigheder,
at førerretten skal frakendes. Ved betinget frakendelse af
førerretten udsættes fastsættelsen af frakendelsestiden.
Stk. 5.  Begår den dømte i prøvetiden et nyt forhold, der
medfører frakendelse af førerretten, fastsætter retten en fæl‐
les frakendelse for dette forhold og den tidligere pådømte
lovovertrædelse.
Stk. 6.  Retten til at føre motordrevet køretøj kan fraken‐
des føreren af et letbanekøretøj efter stk. 1-5. Det samme
gælder, hvis letbanekøretøjet er ført under påvirkning af
spiritus, bevidsthedspåvirkende stoffer, sygdom m.v. i strid
med jernbaneloven eller administrative forskrifter fastsat
med hjemmel i jernbaneloven.
Ubetinget frakendelse af førerretten
§ 126.  Føreren af et motordrevet køretøj, hvortil der kræ‐
ves kørekort, bortset fra lille knallert, skal ubetinget fraken‐
des retten til at føre et sådant køretøj, hvis føreren
1) har gjort sig skyldig i spirituskørsel med en alkohol‐
koncentration i blodet under eller efter kørslen over
1,20 promille eller en alkoholkoncentration i udån‐
dingsluften under eller efter kørslen over 0,60 mg pr.
liter luft,
2) har gjort sig skyldig i en overtrædelse af § 54, stk.
1, nr. 1, eller § 54, stk. 1, nr. 2, ved at have indtaget
tetrahydrocannabinol (THC) i et sådant omfang, at
indholdet af THC i blodet under eller efter kørslen
overstiger 0,009 mg THC pr. kilogram blod, eller
under skærpende omstændigheder har gjort sig skyl‐
dig i en overtrædelse af § 54, stk. 2,
3) ulovligt har ført køretøjet uden hastighedsbegrænser
eller føreren har foretaget et uautoriseret, konstruktivt
indgreb i køretøjets hastighedsbegrænser eller dens
forbindelser eller føreren vidste eller burde have vidst,
at der er foretaget et sådant indgreb, eller hvis føreren
har betjent køretøjet på en sådan måde, at hastigheds‐
begrænseren gøres uvirksom,
4) forsætligt har voldt skade på andres person eller ting,
forsætligt har fremkaldt nærliggende fare herfor eller i
øvrigt har ført motordrevet køretøj på særligt hensyns‐
løs måde,
5) har gjort sig skyldig i overtrædelse af straffelovens §
253, stk. 1, jf. stk. 2,
6) har gjort sig skyldig i flere forhold, der hver for sig
er omfattet af § 125, stk. 1, nr. 1-7, eller stk. 2 eller
3, dog således at to forhold omfattet af henholdsvis §
125, stk. 1, nr. 3, og § 125, stk. 1, nr. 7, som er begået
samtidig, i denne forbindelse anses for ét forhold,
7) tidligere er frakendt førerretten betinget i medfør af §
125, stk. 1-3, og har begået et nyt forhold omfattet af
§ 125, stk. 1-3, i prøvetiden,
8) tidligere er pålagt kørselsforbud og har begået et nyt
forhold omfattet af § 125, stk. 1-3, inden 3 år efter, at
kørselsforbuddet blev pålagt,13. august 2021. 37 Nr. 1710.9) tidligere er frakendt førerretten ubetinget i medfør af §
126, stk. 1, og har begået et nyt forhold omfattet af §
125, stk. 1-3, inden 5 år efter udløbet af frakendelses‐
tiden,
10) har kørt med en hastighed på 200 km i timen eller
derover,
11) ved kørsel med en hastighed på mere end 100 km i
timen har overskredet de tilladte hastigheder efter §§
42 og 43 eller en anden hastighedsgrænse fastsat ved
færdselstavler eller anden afmærkning med mere end
100 pct.,
12) har gjort sig skyldig i overtrædelse af § 37, stk. 4,
eller
13) har gjort sig skyldig i overtrædelse af straffelovens §
119, stk. 4, hvis overtrædelsen angår chikanøs kørsel,
der hindrer politiets eftersætning af andre køretøjer.
Stk. 2.  Under særligt formildende omstændigheder kan
der ske betinget frakendelse i tilfælde, hvor frakendelse efter
stk. 1 ellers skulle ske ubetinget.
Stk. 3.  Retten til at føre motordrevet køretøj kan frakendes
føreren af et letbanekøretøj efter stk. 1 og 2. Det samme
gælder, hvis letbanekøretøjet er ført under påvirkning af
spiritus, bevidsthedspåvirkende stoffer, sygdom m.v. i strid
med jernbaneloven eller administrative forskrifter fastsat
med hjemmel i jernbaneloven.
Kørselsforbud
§ 127.  Hvis en forseelse omfattet af § 125, stk. 1, nr.
1-6 eller 8, § 125, stk. 3, eller § 126, stk. 2, jf. § 126,
stk. 1, nr. 1, 2, 4, 5, 10 eller 11, bliver begået inden for de
første 3 år efter førstegangserhvervelse af førerret, træder
et kørselsforbud i stedet for en betinget frakendelse. Ved et
kørselsforbud inddrages førerens ret til at føre motordrevet
køretøj, hvortil der kræves kørekort, bortset fra lille knallert,
indtil særlig køreundervisning eller ANT-kursus, jf. § 60 c,
stk. 1 og 2, er gennemført og kontrollerende køreprøve er
bestået.
Frakendelsestiden
§ 128.  Ubetinget frakendelse af førerretten sker for et
tidsrum af mellem 6 måneder og 10 år, jf. dog stk. 2 og 3.
Stk. 2.  Ubetinget frakendelse af førerretten som følge af
spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk. 1 eller 2, sker
for et tidsrum af mindst 3 år, medmindre ubetinget fraken‐
delse af førerretten sker i medfør af § 126, stk. 1, nr. 6, for
forhold omfattet af § 125, stk. 2 eller 3. Ubetinget frakendel‐
se af førerretten i medfør af § 126, stk. 1, nr. 10-13, sker
ligeledes for et tidsrum af mindst 3 år.
Stk. 3.  Førerretten kan frakendes for bestandigt, hvis føre‐
ren under kørslen har begået grove kørselsfejl, kørslen har
resulteret i alvorlig personskade og der foreligger sådanne
oplysninger om førerens tidligere færdselslovsovertrædelser,
at en frakendelse af førerretten for bestandigt skønnes på‐
krævet af hensyn til færdselssikkerheden og retshåndhævel‐
sen.
Stk. 4.  Er føreren under 18 år på det tidspunkt, hvor en
ubetinget frakendelse af førerretten vedtages eller fastslåsved endelig dom, regnes frakendelsestiden fra den dag, hvor
føreren fylder 18 år.
Frakendelse af retten til at føre lille knallert m.v.
§ 129.  Føreren af en lille knallert skal betinget frakendes
retten til at føre lille knallert, hvis
1) føreren under tilsidesættelse af væsentlige hensyn til
færdselssikkerheden har voldt skade på person eller
ting eller fremkaldt fare herfor,
2) føreren har gjort sig skyldig i overtrædelse af § 9, stk.
2, nr. 1, og der ikke foreligger formildende omstændig‐
heder,
3) føreren har overskredet den tilladte hastighed for lille
knallert efter § 43 a med mere end 60 pct.,
4) føreren har gjort sig skyldig i spirituskørsel, der ikke er
omfattet af stk. 3, nr. 1,
5) føreren har gjort sig skyldig i en overtrædelse af § 54,
stk. 1, nr. 2 eller 4, ved at have indtaget tetrahydrocan‐
nabinol (THC) i et sådant omfang, at indholdet af THC
i blodet under eller efter kørslen overstiger 0,003 mg
THC pr. kilogram blod, hvis overtrædelsen af § 54, stk.
1, nr. 2, ikke er omfattet af § 129, stk. 3, nr. 2, en
overtrædelse af § 54, stk. 1, nr. 3, eller en overtrædelse
af § 54, stk. 2, der ikke er omfattet af § 129, stk. 3, nr.
2,
6) den benyttede knallert er konstruktivt ændret med hen‐
blik på hastighedsforøgelse eller er i en sådan ulovlig
stand, at den kan køre 43 km i timen eller derover, og
føreren tillige er ejer (bruger) af knallerten.
Stk. 2.  Betinget frakendelse sker på vilkår af, at den på‐
gældende i en prøvetid på 3 år fra endelig dom ikke fører
lille knallert under sådanne omstændigheder, at retten til at
føre lille knallert skal frakendes. Ved betinget frakendelse
udsættes fastsættelsen af frakendelsestiden.
Stk. 3.  Føreren af en lille knallert skal ubetinget frakendes
retten til at føre lille knallert for et tidsrum af mellem 2 og
10 år, hvis
1) føreren har gjort sig skyldig i spirituskørsel med en
alkoholkoncentration i blodet under eller efter kørs‐
len over 1,20 promille eller en alkoholkoncentration i
udåndingsluften under eller efter kørslen over 0,60 mg
pr. liter luft,
2) føreren har gjort sig skyldig i en overtrædelse af § 54,
stk. 1, nr. 1, eller § 54, stk. 1, nr. 2, ved at have ind‐
taget tetrahydrocannabinol (THC) i et sådant omfang,
at indholdet af THC i blodet under eller efter kørslen
overstiger 0,009 mg THC pr. kilogram blod, eller under
skærpende omstændigheder har gjort sig skyldig i en
overtrædelse af § 54, stk. 2,
3) føreren forsætligt har voldt skade på andres person eller
ting, forsætligt har fremkaldt nærliggende fare herfor
eller i øvrigt har ført knallerten på særlig hensynsløs
måde,
4) føreren ved kørsel med en hastighed på mere end 100
km i timen har overskredet de tilladte hastigheder efter
§ 42 eller en anden hastighedsgrænse fastsat ved færd‐
selstavler eller anden afmærkning med mere end 100
pct.,13. august 2021. 38 Nr. 1710.5) føreren har gjort sig skyldig i flere forhold, der hver
for sig er omfattet af stk. 1, idet to forhold omfattet af
henholdsvis stk. 1, nr. 3 og 6, som er begået samtidig, i
denne forbindelse dog anses for ét forhold,
6) føreren tidligere er betinget frakendt retten til at føre
lille knallert og har begået et nyt forhold omfattet af
stk. 1 i prøvetiden eller
7) føreren tidligere er frakendt retten til at føre lille knal‐
lert ubetinget og har begået et nyt forhold, der er om‐
fattet af nr. 1-4 eller stk. 1, inden 2 år efter udløbet af
frakendelsestiden.
Stk. 4.  Er den fører, der ubetinget frakendes retten til at
føre lille knallert efter stk. 3, under 18 år på gerningstids‐
punktet, udskydes det tidspunkt, hvor den pågældende efter
sin alder kan erhverve førerret, desuden i 6 måneder, for så
vidt angår kørekort med et alderskrav på 18 år. Har føreren
på afgørelsestidspunktet erhvervet førerret, frakendes fører‐
retten ubetinget i 6 måneder. Bestemmelsen i § 60 a finder
herved ikke anvendelse. Under særlige omstændigheder kan
frakendelse af førerretten undlades.
Stk. 5.  Under særligt formildende omstændigheder kan
der ske betinget frakendelse i tilfælde, hvor frakendelse efter
stk. 3 ellers skulle ske ubetinget.
Stk. 6.  Er føreren under 15 år på det tidspunkt, hvor en
ubetinget frakendelse af retten til at føre lille knallert vedta‐
ges eller fastslås ved endelig dom, regnes frakendelsestiden
fra den dag, hvor føreren fylder 15 år.
Stk. 7.  Begår den fører, der er ubetinget frakendt retten
til at føre lille knallert, i frakendelsestiden et nyt forhold,
der er omfattet af stk. 1 eller stk. 3, nr. 1-4, kan der fast‐
sættes en yderligere udskydelse eller frakendelse efter stk.
4. Den samlede udskydelse eller frakendelse efter stk. 4 kan
dog ikke overstige 2 år. Har førerretten været frakendt i
en sammenhængende periode på 1 år eller mere efter stk.
4, kan førerretten efter frakendelsestidens udløb kun gene‐
rhverves, såfremt en kontrollerende køreprøve bestås. Til‐
svarende gælder, hvis der ved ansøgning om generhvervelse
af førerretten er forløbet mere end 1 år regnet fra begyndel‐
sestidspunktet for frakendelsen. Bestemmelserne i § 60 a,
stk. 8, 1. og 2. pkt., finder herved anvendelse.
Frakendelse af førerretten ved overtrædelser af regler om
køre- og hviletid og største tilladte totalvægt
§ 129 a.  Føreren af et motordrevet køretøj, hvortil der
kræves kørekort, bortset fra lille knallert skal betinget fra‐
kendes retten til at føre lille og stor lastbil med og uden stort
påhængskøretøj (kategori C1, C1/E, C og C/E), lille og stor
bus med og uden stort påhængskøretøj (kategori D1, D1/E,
D og D/E) og almindelig bil med stort påhængskøretøj (ka‐
tegori B/E), hvis
1) føreren under kørsel med et køretøj eller vogntog med
en tilladt totalvægt på over 3.500 kg har overtrådt de
i medfør af § 85 fastsatte bestemmelser om største
tilladte totalvægt med mere end 30 pct.,
2) føreren har overtrådt bestemmelser om køretid eller
hviletid fastsat i de forordninger, der er nævnt i § 86 a,
stk. 1, eller i bestemmelser, der er udstedt i medfør af §86 a, stk. 1, bortset fra bestemmelserne om afholdelse
af pauser i køretiden med mere end 40 pct. eller
3) føreren inden for en periode af 3 år har gjort sig skyldig
i seks forhold vedrørende takografen, der er omfattet af
de forordninger, der er nævnt i § 86 a, stk. 1, eller af
bestemmelser, der er udstedt i medfør af § 86 a, stk. 1.
Stk. 2.  Under særligt formildende omstændigheder kan
betinget frakendelse af førerretten efter stk. 1, nr. 2 og 3,
undlades.
Stk. 3.  § 125, stk. 4 og 5, og § 133 finder tilsvarende
anvendelse på forhold omfattet af stk. 1.
§ 129 b.  Føreren af et motordrevet køretøj, hvortil der
kræves kørekort, bortset fra lille knallert skal ubetinget fra‐
kendes retten til at føre lille og stor lastbil med og uden stort
påhængskøretøj (kategori C1, C1/E, C og C/E), lille og stor
bus med og uden stort påhængskøretøj (kategori D1, D1/E,
D og D/E) og almindelig bil med stort påhængskøretøj (ka‐
tegori B/E), hvis føreren
1) har ført køretøjet, selv om denne vidste eller burde
vide, at der var foretaget et uautoriseret, konstruktivt
indgreb i køretøjets takograf eller dens forbindelser,
2) har gjort sig skyldig i flere forhold, der hver for sig er
omfattet af § 129 a, stk. 1, jf. dog stk. 2 og 3,
3) tidligere er frakendt førerretten betinget i medfør af §
129 a, stk. 1, og har begået et nyt forhold omfattet af §
129 a, stk. 1, i prøvetiden eller
4) tidligere er frakendt førerretten ubetinget i medfør af
nr. 1-3 og har begået et nyt forhold omfattet af § 129 a,
stk. 1, inden 5 år efter udløbet af frakendelsestiden.
Stk. 2.  Frakendelse efter stk. 1, nr. 2, for flere forhold,
der alene er omfattet af § 129 a, stk. 1, nr. 2, skal kun ske
ubetinget, hvis forholdene er begået i en periode på mere
end 1 uge.
Stk. 3.  Frakendelse efter stk. 1, nr. 2, for flere forhold,
der alene er omfattet af § 129 a, stk. 1, nr. 3, skal kun ske
ubetinget, hvis der er tale om særlig grove tilfælde.
Stk. 4.  Under særligt formildende omstændigheder kan
der ske betinget frakendelse i tilfælde, hvor frakendelse efter
stk. 1 ellers skulle ske ubetinget. I disse tilfælde finder §
125, stk. 4 og 5, og § 133 tilsvarende anvendelse.
Stk. 5.  Den, hvis førerret til kategorierne omfattet af stk.
1 er frakendt eller midlertidigt eller endeligt inddraget, skal
aflevere sit kørekort til politiet.
Stk. 6.  §§ 128, 130-132, 132 b og 133 finder tilsvarende
anvendelse på forhold omfattet af stk. 1.
Inddragelse af førerretten m.v. under sagen
§ 130.  Skønner politiet, at betingelserne for ubetinget
frakendelse af førerretten eller retten til at føre lille knallert
foreligger, kan politiet midlertidigt inddrage førerretten eller
retten til at føre lille knallert. Politiet skal i forbindelse her‐
med vejlede føreren om prøvelsesretten, jf. stk. 2. Transport‐
ministeren fastsætter nærmere regler om politiets inddragel‐
se af førerretten og retten til at føre lille knallert, herunder
om foreløbig inddragelse af kørekort og knallertbevis mod
udstedelse af midlertidigt kørekort.13. august 2021. 39 Nr. 1710.Stk. 2.  Den, hvis førerret eller ret til at føre lille knallert er
midlertidigt inddraget, kan forlange inddragelsen prøvet af
retten. Retten træffer ved kendelse afgørelse om inddragel‐
sen.
Stk. 3.  Det tidsrum, hvori førerretten eller retten til at føre
lille knallert har været inddraget, fradrages i frakendelsesti‐
den.
Virkningen af anke m.v.
§ 131.  Anke af en dom, hvorved der er sket ubetinget
frakendelse, efter at førerretten eller retten til at føre lille
knallert har været inddraget i medfør af § 130, har ikke
opsættende virkning for dommens bestemmelse om fraken‐
delse, medmindre andet bestemmes af byretten ved kendel‐
se. Det samme gælder anke af en dom, hvorved en person
over 18 år, der ikke har førerret, ubetinget er frakendt retten
til at erhverve denne ret. I andre tilfælde kan byretten på
begæring af anklagemyndigheden ved kendelse bestemme,
at anke ikke skal have opsættende virkning.
Stk. 2.  Afsiges der i en sag, hvori førerretten eller retten
til at føre lille knallert er inddraget efter § 130, frifindende
dom med hensyn til spørgsmålet om frakendelse, eller sker
frakendelsen betinget, skal kørekortet eller knallertbeviset
udleveres, selv om dommen ankes.
Generhvervelse af førerret m.v. inden frakendelsestidens
udløb
§ 132.  Er retten til at føre motordrevet køretøj i henhold
til denne eller nogen tidligere lov frakendt nogen for læn‐
gere tid end 3 år, kan spørgsmålet om generhvervelse af
retten inden frakendelsestidens udløb indbringes for domsto‐
lene. Indbringelsen sker efter reglerne i straffelovens § 78,
stk. 3, og kan tidligst finde sted, når der er forløbet 3 år
af frakendelsestiden. Retten kan kun gengives, når ganske
særlige omstændigheder foreligger. Har retten til at være
fører tidligere været frakendt vedkommende ubetinget, kan
gengivelse af førerretten inden frakendelsestidens udløb kun
ske rent undtagelsesvist, og indbringelsen kan tidligst finde
sted, når der er forløbet 6 år af frakendelsestiden.
Stk. 2.  Såfremt der inden udløbet af frakendelsestiden er
sket fornyet frakendelse af førerretten, regnes de i stk. 1
nævnte frister for indbringelse af spørgsmålet om generhver‐
velse for domstolene fra datoen for den seneste dom, hvor‐
ved førerretten er frakendt den pågældende.
§ 132 a.  En person, der er frakendt førerretten ubetin‐
get som følge af spirituskørsel, kan bortset fra tilfælde
omfattet af § 60 a, stk. 3, generhverve førerretten, hvis
vedkommende deltager i en alkolåsordning, der varer indtil
frakendelsestidens udløb (alkolåsperioden), jf. dog stk. 3,
og som led heri underkaster sig en struktureret, kontrolle‐
ret alkoholistbehandling af mindst 1 års varighed, hvis det
ved en undersøgelse konstateres, at vedkommende har et
behandlingskrævende alkoholmisbrug.
Stk. 2.  Generhvervelse af førerretten efter stk. 1 giver
alene ret til at føre et eller flere køretøjer, hvori der er instal‐
leret en alkolås, og som er omfattet af alkolåsordningen.Stk. 3.  Føreren kan ikke generhverve førerretten efter stk.
1, hvis føreren ved kørslen har forårsaget personskade eller
fremkaldt alvorlig fare herfor.
Stk. 4.  § 60 a, stk. 2 og stk. 8, 1. pkt., finder tilsvarende
anvendelse. I sager omfattet af stk. 1, hvor vedkommende
ikke deltager i en alkolåsordning, finder § 60 a, stk. 8, 2.
pkt., tilsvarende anvendelse. Den praktiske prøve i forbin‐
delse med den kontrollerende køreprøve, jf. § 60 a, stk. 2,
kan tidligst aflægges 1 måned før alkolåsperiodens start,
hvis alkolåsperiodens start efter ansøgerens valg påbegyndes
senere end frakendelsestidens start.
Stk. 5.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om indholdet og gennemførelsen af alkolåsordningen, jf.
stk. 1. Transportministeren kan henlægge sine beføjelser ef‐
ter 1. pkt. til anden statslig myndighed. Transportministeren
kan endvidere henlægge administrationen af de efter 1. og
2. pkt. fastsatte bestemmelser til anden offentlig myndighed
eller privat virksomhed og i forbindelse hermed fastsætte
regler for de pågældendes virksomhed i forbindelse med
administrationen af ordningen. Transportministeren kan i
øvrigt fastsætte regler om godkendelse af private virksom‐
heder, til hvem opgaver er henlagt efter 3. pkt.
Stk. 6.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, at private virksomheder, til hvem opgaver er henlagt
efter stk. 5, kan foretage behandling af oplysninger om
enkeltpersoners rent private forhold, herunder videregive så‐
danne oplysninger til en offentlig myndighed, hvis det må
anses for nødvendigt af hensyn til at gennemføre alkolåsord‐
ningen, jf. stk. 1.
Stk. 7.  Hvis vedkommende overtræder de vilkår for al‐
kolåsordningen, som fastsættes i medfør af stk. 5, kan fø‐
rerretten inddrages med virkning for resten af alkolåsperio‐
den. Spørgsmålet om inddragelse af førerretten kan forlan‐
ges indbragt for domstolene efter reglerne i straffelovens §
78, stk. 3.
Stk. 8.  Kørsel i alkolåsperioden inden frakendelsestidens
udløb i et motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort,
og som ikke er omfattet af stk. 2, straffes efter § 117 a. Kør‐
sel i alkolåsperioden efter frakendelsestidens udløb i et mo‐
tordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort, og som ikke
er omfattet af stk. 2, straffes efter § 117 d, stk. 2, jf. § 56,
stk. 1.
Stk. 9.  Hvis en person som nævnt i stk. 1 i frakendelsesti‐
den gør sig skyldig i forhold, der ikke omfatter spirituskør‐
sel, men som medfører ubetinget frakendelse af førerretten,
finder stk. 1 ikke længere anvendelse.
Stk. 10.  Hvis en person efter at have generhvervet fører‐
retten i medfør af stk. 1 frakendes førerretten ubetinget i
alkolåsperioden for et forhold, der ikke omfatter spirituskør‐
sel, kan førerretten tidligst generhverves efter alkolåsperio‐
dens udløb.
Stk. 11.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om inddragelse af førerretten i medfør af stk. 7.
Stk. 12.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om betaling af gebyr for deltagelse i alkolåsordningen, jf.
stk. 1.13. august 2021. 40 Nr. 1710.§ 132 b.  Spørgsmålet om generhvervelse af førerretten in‐
den frakendelsestidens udløb kan ud over de i § 132 nævnte
tilfælde indbringes for domstolene, hvis føreren var under
17 år på tidspunktet for frakendelsen og frakendelsestiden
udløber, efter at føreren er fyldt 20 år. Indbringelsen sker
efter reglerne i straffelovens § 78, stk. 3, og kan tidligst fin‐
de sted, når den pågældende er fyldt 20 år. Retten kan kun
gengives, når ganske særlige omstændigheder foreligger.
§ 132 c.  Spørgsmålet om generhvervelse af retten til at
føre lille knallert inden frakendelsestidens udløb kan ud over
de i § 132 nævnte tilfælde indbringes for domstolene, hvis
føreren var under 15 år på tidspunktet for frakendelsen og
frakendelsestiden udløber, efter at føreren er fyldt 18 år. Ind‐
bringelsen sker efter reglerne i straffelovens § 78, stk. 3,
og kan tidligst finde sted, når den pågældende er fyldt 18
år. Retten kan kun gengives, når ganske særlige omstændig‐
heder foreligger.
Erstatning for inddragelse eller frakendelse af førerret m.v.
§ 133.  Reglerne i kapitel 93 a i lov om rettens pleje
finder anvendelse på krav om erstatning for frakendelse eller
inddragelse af førerretten eller retten til at føre lille knallert i
anledning af strafforfølgning.
Kapitel 18 a
Konfiskation
§ 133 a.  Ved grove overtrædelser af færdselsloven, eller
hvor føreren flere gange har gjort sig skyldig i overtrædelse
af færdselsloven, kan der ske konfiskation af det ved over‐
trædelsen anvendte motordrevne køretøj, hvortil der kræves
kørekort, hvis det må anses for påkrævet for at forebygge
yderligere overtrædelser af færdselsloven. Under tilsvarende
betingelser kan der ske konfiskation af et motordrevet kø‐
retøj, hvortil der kræves kørekort, der ejes af den person,
der har foretaget overtrædelsen, selv om køretøjet ikke er
anvendt ved overtrædelsen.
Stk. 2.  Konfiskation skal ske, hvis ejeren af et motordre‐
vet køretøj, hvortil der kræves kørekort, bortset fra lille
knallert har gjort sig skyldig i spirituskørsel med en alko‐
holkoncentration i blodet under eller efter kørslen på over
2,00 promille eller en alkoholkoncentration i udåndingsluf‐
ten under eller efter kørslen på over 1,00 mg pr. l luft eller i
et forhold, der medfører ubetinget frakendelse af førerretten
efter § 126, stk. 1, nr. 4, 10 eller 11. I tilfælde, hvor køretøjet
føres af en anden person end køretøjets ejer og føreren har
gjort sig skyldig i en eller flere af de i 1. pkt. nævnte over‐
trædelser, skal konfiskation ske, medmindre konfiskation må
anses for uforholdsmæssigt indgribende, navnlig henset til
ejerens mulighed for at kunne vide, at køretøjet ville blive
anvendt ved en eller flere af de overtrædelser, der nævnes i
1. pkt., og for at tage alle rimelige skridt til at sikre sin øko‐
nomiske stilling i anledning af overdragelsen af køretøjet til
den anden person.
Stk. 3.  Konfiskation skal desuden ske, hvis
1) ejeren af køretøjet har gjort sig skyldig i et forhold,
der medfører ubetinget frakendelse af førerretten efter§ 126, stk. 1, nr. 1-3, eller 5, eller § 129 b, stk. 1, nr. 1,
og
2) den pågældende to gange tidligere, inden for de seneste
3 år før det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i
forhold som nævnt i nr. 1, der har medført eller medfø‐
rer ubetinget frakendelse af førerretten, forhold, der har
medført ubetinget frakendelse af førerretten efter § 126,
stk. 1, nr. 4, 10 eller 11, eller forhold som nævnt i stk.
6, nr. 1.
Stk. 4.  Konfiskation skal endvidere ske, hvis
1) ejeren af køretøjet har gjort sig skyldig i et forhold,
der medfører ubetinget frakendelse af førerretten efter
§ 126, stk. 1, nr. 1 eller 2, og
2) den pågældende tidligere, inden for de seneste 3 år
før det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i
spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk. 1 eller 2,
der har medført betinget frakendelse af førerretten efter
§ 125, stk. 1, nr. 5 og 6, eller § 126, stk. 2, eller er
indgået ved en afgørelse om ubetinget frakendelse efter
§ 126, stk. 1, nr. 6-9.
Stk. 5.  Konfiskation skal også ske, hvis
1) ejeren af køretøjet har gjort sig skyldig i et forhold,
der medfører ubetinget frakendelse af førerretten efter
§ 126, stk. 1, nr. 1 eller 2, og
2) den pågældende tidligere, inden for de seneste 5 år før
det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i forhold
som nævnt i nr. 1, der har medført ubetinget frakendel‐
se, eller flere forhold, der hver for sig er omfattet af §
125, stk. 1, nr. 5 og 6, og som til samtidig pådømmelse
har medført ubetinget frakendelse af førerretten efter §
126, stk. 1, nr. 6.
Stk. 6.  Konfiskation skal ligeledes ske, hvis
1) ejeren af køretøjet har gjort sig skyldig i overtrædelse
af § 56, stk. 1, 1. pkt., § 62, stk. 1, eller § 117 a og
2) den pågældende to gange tidligere, inden for de seneste
3 år før det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i
forhold som nævnt i nr. 1, stk. 3, nr. 1, eller forhold, der
har medført ubetinget frakendelse af førerretten efter §
126, stk. 1, nr. 4, 10 eller 11.
Stk. 7.  Konfiskation af lille knallert skal ske, hvis ejeren
af køretøjet har gjort sig skyldig i spirituskørsel med en al‐
koholkoncentration i blodet under eller efter kørslen på over
2,00 promille eller en alkoholkoncentration i udåndingsluf‐
ten under eller efter kørslen på over 1,00 mg pr. l luft.
Stk. 8.  Konfiskation af lille knallert skal desuden ske, hvis
1) ejeren har gjort sig skyldig i et forhold, der medfører
ubetinget frakendelse af retten til at føre lille knallert
efter § 129, stk. 3, nr. 1-4, og
2) den pågældende to gange tidligere, inden for de seneste
3 år før det nye forhold er begået, har gjort sig skyl‐
dig i forhold som nævnt i nr. 1, der har medført eller
medfører ubetinget frakendelse af retten til at føre lille
knallert, eller som nævnt i stk. 11, nr. 1.
Stk. 9.  Konfiskation af lille knallert skal endvidere ske,
hvis
1) ejeren har gjort sig skyldig i et forhold, der medfører
ubetinget frakendelse af retten til at føre lille knallert
efter § 129, stk. 3, nr. 1 eller 2, og13. august 2021. 41 Nr. 1710.2) den pågældende tidligere, inden for de seneste 3 år
før det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i
spirituskørsel eller overtrædelse af § 54, stk. 1 eller 2,
der har medført betinget frakendelse af retten til at føre
lille knallert efter § 129, stk. 1, nr. 4 eller 5, eller § 129,
stk. 5, eller er indgået ved en afgørelse om ubetinget
frakendelse efter § 129, stk. 3, nr. 5-7.
Stk. 10.  Konfiskation af lille knallert skal også ske, hvis
1) ejeren har gjort sig skyldig i et forhold, der medfører
ubetinget frakendelse af retten til at føre lille knallert
efter § 129, stk. 3, nr. 1 eller 2, og
2) den pågældende tidligere, inden for de seneste 5 år før
det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i forhold
som nævnt i nr. 1, der har medført ubetinget frakendel‐
se, eller flere forhold, der hver for sig er omfattet af §
129, stk. 1, nr. 4 eller 5, og som til samtidig pådømmel‐
se har medført ubetinget frakendelse af retten til at føre
lille knallert efter § 129, stk. 3, nr. 5.
Stk. 11.  Konfiskation af lille knallert skal ligeledes ske,
hvis
1) ejeren har gjort sig skyldig i overtrædelse af § 63, stk.
1, 1. pkt., eller § 117 c, stk. 1, nr. 4, og
2) den pågældende to gange tidligere, inden for de seneste
3 år før det nye forhold er begået, har gjort sig skyldig i
forhold som nævnt i nr. 1 eller stk. 8, nr. 1.
Stk. 12.  Konfiskation efter stk. 3-11 skal ske, selv om
køretøjet ikke er anvendt ved den aktuelle overtrædelse.
Stk. 13.  Bestemmelserne i stk. 2-11 kan fraviges, når sær‐
lige grunde undtagelsesvist taler herfor.
Stk. 14.  En knallert, som er konstruktivt ændret med hen‐
blik på hastighedsforøgelse, eller som er i en sådan ulovlig
stand, at den, for så vidt angår lille knallert, kan køre 43
km i timen eller derover og, for så vidt angår stor knallert,
kan køre 64 km i timen eller derover, skal konfiskeres, hvis
ejeren (brugeren) af knallerten en gang tidligere, inden for
de seneste 3 år før det nye forhold er begået, har gjort sig
skyldig i en tilsvarende overtrædelse af § 67, stk. 2. Konfi‐
skation kan dog undlades, hvis særlige grunde taler derfor.
Stk. 15.  I øvrigt gælder straffelovens regler om konfiska‐
tion.
Kapitel 18 b
Straf m.v. ved ændret regulering
§ 133 b.  Spørgsmålet om straf og frakendelse af førerret,
pålæggelse af kørselsforbud og frakendelse af retten til at
føre lille knallert i anledning af hastighedsovertrædelser,
jf. §§ 42-43 a, eller anden hastighedsgrænse fastsat ved
færdselstavler eller anden afmærkning afgøres efter de på
gerningstidspunktet gældende regler.
Kapitel 19
Handlinger foretaget i udlandet
§ 134.  Lovens bestemmelser om straf og frakendelse af
førerretten finder med de begrænsninger, der følger af straf‐
felovens §§ 7, 10, 10 a og 10 b, også anvendelse på handlin‐
ger foretaget i udlandet.Stk. 2.  Bestemmelsen i stk. 1 finder tilsvarende anvendel‐
se over for den, der uden at overtræde nogen dansk forskrift,
i Finland, Island, Norge eller Sverige handler i strid med de
der gældende regler vedrørende:
1) kørsel med motordrevet køretøj, uden at der som fore‐
skrevet er tegnet ansvarsforsikring til dækning af er‐
statningskrav for skade forvoldt ved brug af køretøjet,
2) pligt for trafikanter til at efterkomme færdselsanvis‐
ninger givet af politiet,
3) køretøjers hastighed,
4) køretøjers plads på vejen, færdselsretning, møde med
eller overhaling af andre køretøjer, svingning, vending
samt kørsel over jernbaneoverkørsler,
5) vigepligt,
6) pligt til at give fri passage for udrykningskøretøjer,
7) pligt til at efterkomme anvisninger, der gives ved
færdselstavler, signaler eller afmærkning på kørebane
eller cykelsti,
8) køretøjers standsning og parkering,
9) forbud mod benyttelse af køretøjer eller kategorier af
køretøjer på visse veje, f.eks. på grund af køretøjernes
vægt og dimensioner,
10) sikkerhedsanordninger for køretøjer og last,
11) afmærkning af køretøjer og last,
12) køretøjers lysanordninger og brugen af lys,
13) køretøjers last og lasteevne eller
14) kørsel uden kørekort.
Stk. 3.  Transportministeren kan bestemme, at stk. 2 skal
finde anvendelse med hensyn til overtrædelser begået i an‐
dre stater end de nævnte.
Stk. 4.  § 118, stk. 12, gælder ikke for de i stk. 1-3 nævnte
sager.
Stk. 5.  Handlinger omfattet af artikel 19, stk. 2, 1.
pkt., i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.
561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse soci‐
ale bestemmelser inden for vejtransport m.v. med senere æn‐
dringer (køre- og hviletidsforordningen) hører under dansk
straffemyndighed, uanset om betingelserne i straffelovens
§§ 6-9 er opfyldt. Det samme gælder overtrædelser af Euro‐
pa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af
4. februar 2014 om takografer inden for vejtransport m.v.
(takografforordningen) og Europæisk overenskomst om ar‐
bejdet for besætninger på køretøjer i international vejtrans‐
port (AETR) under de omstændigheder, der er nævnt i arti‐
kel 19, stk. 2, 1. pkt., i køre- og hviletidsforordningen.
Kapitel 19 a
Administrative bestemmelser og kundgørelse
§ 134 a.  Transportministeren kan bemyndige Færdselssty‐
relsen eller en anden under Transportministeriet oprettet sty‐
relse eller tilsvarende institution til at udøve de beføjelser,
der i denne lov er tillagt transportministeren.
Stk. 2.  Ministeren kan fastsætte regler om adgangen til
at påklage afgørelser, der er truffet i henhold til bemyndi‐
gelse efter stk. 1, herunder at afgørelserne ikke skal kunne
indbringes for ministeren, og at afgørelserne skal kunne på‐13. august 2021. 42 Nr. 1710.klages til en sideordnet myndighed inden for ministerens
ressortområde.
Stk. 3.  Energiklagenævnet behandler klager over afgørel‐
ser truffet af transportministeren i medfør af §§ 68 f-68 i
og efter regler fastsat i medfør af §§ 68 f og 68 g. Klage
skal være indgivet skriftligt til Energiklagenævnet, inden
4 uger efter at afgørelsen er meddelt. Afgørelser efter 1.
pkt. kan ikke indbringes for domstolene, før den endelige
administrative afgørelse foreligger.
Stk. 4.  Transportministeren kan fastsætte regler om adgan‐
gen til at klage til Energiklagenævnet efter stk. 3, herunder
om opsættende virkning af klager og afskæring af klagead‐
gang.
§ 134 b.  Justitsministeren kan bemyndige politiet til at
udøve de beføjelser, der i denne lov er tillagt justitsministe‐
ren. Justitsministeren kan i forbindelse med henlæggelse af
opgaver til politiet fastsætte regler om, hvilken myndighed
inden for politiet der varetager de pågældende opgaver.
Stk. 2.  Justitsministeren kan fastsætte regler om adgangen
til at påklage afgørelser, der er truffet i henhold til bemyndi‐
gelse efter stk. 1, herunder at afgørelserne ikke skal kunne
indbringes for anden administrativ myndighed.
§ 134 c.  Transportministeren kan fastsætte regler om ad‐
gangen til at påklage afgørelser, der er truffet af kommunal‐
bestyrelsen i henhold til bemyndigelse efter § 56 a, herunder
at afgørelserne ikke skal kunne indbringes for ministeren.
§ 134 d.  Europæisk konvention om international transport
af farligt gods ad vej (ADR) og senere ændringer heraf
indføres ikke i Lovtidende.
Stk. 2.  Transportministeren fastsætter regler om, hvordan
oplysning om indholdet af europæisk konvention om inter‐
national transport af farligt gods ad vej (ADR), der ikke
indføres i Lovtidende, jf. stk. 1, gøres offentlig tilgængelig.
Kapitel 20
Ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser for lovens regler
om spirituspåvirkning m.v. og om frakendelse af førerretten
Ikrafttræden
§ 135.  §§ 53-55, § 60, stk. 2-5, § 64, stk. 1 og 4, § 117,
stk. 1, 2 og 4, § 119, kapitel 18 og §§ 135-138 træder i kraft
den 1. juli 1976.
Stk. 2.  Det samme gælder følgende bestemmelser i det
omfang, de kan anvendes i forbindelse med de i stk. 1 nævn‐
te regler: § 1, § 2, nr. 2, 6, 12, 13, 14 og 24, § 117, stk. 3, §
118, stk. 1, nr. 1, og stk. 5, § 134, stk. 1-3, og § 143.
Stk. 3.  Fra samme tidspunkt ophæves §§ 15, 16 og 18 a, §
20, stk. 1 og 3, § 54, stk. 2, § 69, stk. 2, 4 og 5, og §§ 70-70
h i færdselsloven af 1955, jf. lovbekendtgørelse nr. 123 af 9.
marts 1973, som ændret senest ved lov nr. 270 af 26. juni
1975.
Regler, som også gælder i forbindelse med overtrædelser af
færdselsloven af 1955
§ 136.  § 64, stk. 1, § 119 og kapitel 18 i denne lov gæl‐
der også i forbindelse med overtrædelser af færdselslovenaf 1955, jf. lovbekendtgørelse nr. 123 af 9. marts 1973,
som ændret senest ved § 135, stk. 3, og i forbindelse med
overtrædelser af de i medfør af færdselsloven af 1955 givne
bestemmelser.
Overgangsregler
§ 137.  Spørgsmål om frakendelse af førerretten i anled‐
ning af forhold, som er begået, men ikke endeligt påkendt
den 1. juli 1976, afgøres alene efter reglerne i denne lov.
Stk. 2.  Skal førerretten i anledning af et sådant forhold
frakendes efter § 126, stk. 1, nr. 1 eller 3, gælder § 126, stk.
2, nr. 4, dog ikke for så vidt angår tidligere frakendelser, der
er sket i forbindelse med overtrædelse af færdselslovens §
16, stk. 1.
Stk. 3.  Sager om frakendelse af førerretten i anledning af
forhold, som er begået inden lovens ikrafttræden, behandles
efter § 119, såfremt sagen ikke er domsforhandlet i første
instans inden dette tidspunkt.
§ 138.  Betingede og ubetingede frakendelser af førerret‐
ten efter de hidtil gældende regler bevarer deres gyldighed
og har retsvirkninger efter denne lov, jf. dog stk. 2-5.
Stk. 2.  For personer, som efter de hidtil gældende regler
om frakendelse i forbindelse med overtrædelse af færdsels‐
lovens § 16, stk. 1, er frakendt førerretten for et kortere
tidsrum end 2 år, og som ved dommen kun blev straffet med
bøde, bortfalder fuldbyrdelsen af dommens bestemmelse om
frakendelse eller den resterende del af denne fuldbyrdelse
ved lovens ikrafttræden. § 60, stk. 2, finder kun anvendel‐
se, hvis den dømte ved lovens ikrafttræden har fuldbyrdet
mindst 6 måneder af dommens bestemmelse om frakendel‐
se.
Stk. 3.  For alle personer, som efter de hidtil gældende
regler om frakendelse i forbindelse med overtrædelse af
færdselslovens § 16, stk. 1, er frakendt førerretten for et
kortere tidsrum end 2 år, og som ved dommen kun blev
straffet med bøde, forkortes endvidere fristen i § 126, stk. 2,
nr. 4, til 3 år. Hvis dommens bestemmelse om frakendelse
ikke var fuldbyrdet den 1. juli 1976, regnes den nævnte frist
fra den 1. juli 1976.
Stk. 4.  Politidirektøren kan efter ansøgning bestemme, at
en person, som efter de hidtil gældende regler om frakendel‐
se i forbindelse med overtrædelse af færdselslovens § 16,
stk. 1, er frakendt førerretten for et kortere tidsrum end 2 år,
og som ved dommen blev idømt straf af hæfte eller fængsel
også efter andre regler end § 69, stk. 1, i færdselsloven af
1955, skal være omfattet af stk. 2 og 3. Sådan bestemmelse
kan dog kun træffes, hvis det forhold, der gav anledning til
frakendelsen, må antages kun at ville have medført betinget
frakendelse efter denne lov. Politidirektørens afgørelse kan
af den dømte forlanges indbragt for den ret, der har påkendt
sagen i første instans. Afgørelsen træffes ved kendelse.
Stk. 5.  For alle personer, som er frakendt førerretten i
mindre end 1 år efter de regler, der gjaldt før den 1. juli
1975, forkortes fristen i § 126, stk. 2, nr. 4, til 3 år. Hvis
dommens bestemmelse om frakendelse ikke var fuldbyrdet
den 1. juli 1975, regnes den nævnte frist fra den 1. juli 1975.13. august 2021. 43 Nr. 1710.Kapitel 21
Ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser m.v. for lovens
øvrige regler
§ 139.  De bestemmelser i loven, som ikke er sat i kraft
ved § 135, stk. 1 og 2, træder i kraft den 1. maj 1977.
Stk. 2.  Transportministeren kan dog bestemme, at lovens
regler om vægt og akseltryk træder i kraft på et tidlige‐
re tidspunkt, og at de tilsvarende regler i færdselsloven
af 1955, jf. lovbekendtgørelse nr. 123 af 9. marts 1973,
samtidig ophæves.
§ 140.  Den 1. maj 1977 ophæves færdselsloven af 1955,
jf. lovbekendtgørelse nr. 123 af 9. marts 1973, bortset fra §§
73-73 e, som affattet ved lov nr. 363 af 13. juni 1973 og lov
nr. 310 af 19. juni 1974, og § 69, stk. 1, sammenholdt med
de nævnte bestemmelser.
Stk. 2.  Transportministeren fastsætter, hvilke bekendtgø‐
relser udstedt i henhold til den tidligere lov der forbliver
i kraft efter den 1. maj 1977. Overtrædelse af disse bestem‐
melser straffes med bøde. § 118, stk. 1, nr. 2 og 3, og stk. 13,
samt § 119 finder tilsvarende anvendelse.
§ 141.  Transportministeren kan fastsætte bestemmelser
om, under hvilke betingelser personer, der regelmæssigt har
kørt traktor, uden at aflægge køreprøve kan erhverve køre‐
kort til traktor med adgang til at foretage den kørsel, der
omhandles i § 74.
§ 142.  § 105, stk. 2, har virkning for skader, der er for‐
voldt efter lovens ikrafttræden. Ansvarsforsikringer, der er
tegnet inden den 1. maj 1977, og som ikke opfylder krave‐
ne i § 105, stk. 2, ændres i overensstemmelse med denne
bestemmelse. De ældre policer behøver ikke at forsynes
med påtegning herom. Forsikringstagerne kan ikke opsige
forsikringsaftalen på grund af en forhøjelse af præmierne,
som alene er begrundet med den ændring af forsikringen,
der følger af 2. pkt.
§ 143.  Loven gælder ikke for Færøerne og Grønland.
Lov nr. 1521 af 18. december 2018 om supplerende be‐
stemmelser til forordning om opstilling af rammer for ener‐
gimærkning m.v. (produktenergimærkningsloven)2) indehol‐
der følgende ikrafttrædelsesbestemmelser:
§ 14.  Loven træder i kraft den 1. januar 2019.
Stk. 2-5.  (Udelades)
Lov nr. 1559 af 18. december 2018 (Forhøjelse af bø‐
de for parkering på ramper, forhøjelse af parkeringsafgifter
for store køretøjer, Færdselsstyrelsens mulighed for overta‐
gelse af parkeringskontrollen og ændring af klagemyndig‐
hed)3) indeholder følgende ikrafttrædelses- og overgangsbe‐
stemmelser:
§ 2
Stk. 1.  Loven træder i kraft den 1. januar 2019.Stk. 2.  Klager modtaget før den 1. januar 2019 over afgø‐
relser truffet efter færdselslovens § 97, stk. 2 og 3, og § 99,
stk. 3, afgøres af Rigspolitiet.
Stk. 3.  Regler fastsat i medfør af færdselslovens § 122
a, stk. 4, jf. lovbekendtgørelse nr. 38 af 5. januar 2017,
forbliver i kraft, indtil de ophæves eller afløses af forskrifter
udstedt i medfør af færdselslovens § 122 a, stk. 5.
Lov nr. 1563 af 18. december 2018 (Klip i kørekortet
for benyttelse af håndholdt teleudstyr og andre håndholdte
kommunikationsapparater under kørsel m.v.)4) indeholder
følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Stk. 1.  § 1, nr. 5 og 6, træder i kraft dagen efter bekendt‐
gørelsen i Lovtidende.
Stk. 2.  Transportministeren fastsætter tidspunktet for
ikrafttræden af § 1, nr. 1-4.5)
Lov nr. 509 af 1. maj 2019 (Forhøjelse af hastigheds‐
grænsen for lastbiler og vogntog fra 70 km i timen til 80 km
i timen uden for tættere bebygget område og på motortrafik‐
veje)6) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Loven træder i kraft den 1. januar 2020.
Lov nr. 556 af 7. maj 2019 (Forhøjelse af bødeniveauet
for alvorlige sikkerhedskritiske fejl og mangler ved tunge
motorkøretøjer og for ulovlig støj fra motordrevne køretø‐
jer)7) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Loven træder i kraft den 1. januar 2020.
Lov nr. 139 af 25. februar 2020 (Forhøjelse af bødeni‐
veauet for ulovlig afholdelse af hvil i køretøjet m.v.)8) inde‐
holder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Loven træder i kraft den 1. marts 2020.
Lov nr. 2074 af 21. december 2020 (Forsøg med selvkø‐
rende enheder m.v.)9) indeholder følgende ikrafttrædelsesbe‐
stemmelse:
§ 3
Loven træder i kraft den 1. januar 2021.13. august 2021. 44 Nr. 1710.Lov nr. 2081 af 21. december 2020 (Tilbageholdelse og
henstilling af køretøjer og adgang til kontrolbesøg i virk‐
somheder, der udfører vejtransport af farligt gods)10) inde‐
holder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Loven træder i kraft den 1. juli 2021.
Lov nr. 2082 af 21. december 2020 (Ændring af reglerne
om særlig råden over vejareal for udlejningscykler og visse
udlejningskøretøjer, kommunernes mulighed for at fjerne
cykler m.v.)11) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestem‐
melse:
§ 4
Stk. 1.  Loven træder i kraft den 1. januar 2021.
Stk. 2.  Regler fastsat i medfør af færdselslovens § 123,
stk. 6, jf. lovbekendtgørelse nr. 1559 af 18. december 2018
som ændret senest ved lov nr. 139 af 25. februar 2020,
forbliver i kraft, indtil de ophæves eller afløses af forskrifter
udstedt i medfør af færdselslovens § 123, stk. 7.
Lov nr. 2083 af 21. december 2020 (Indførelse af pligt
til at anvende styrthjelm ved kørsel på trehjulede og vis‐
se firehjulede motorkøretøjer m.v.)12) indeholder følgende
ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Stk. 1.  Loven træder i kraft den 1. januar 2021, jf. dog stk.
2.
Stk. 2.  § 1, nr. 1-4, træder i kraft dagen efter bekendtgørel‐
sen i Lovtidende.
Lov nr. 534 af 27. marts 2021 (Skærpet indsats mod van‐
vidskørsel)13) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestem‐
melse:
§ 2
Stk. 1.  Loven træder i kraft den 31. marts 2021.Stk. 2.  § 133 a, stk. 2, 2. pkt., i færdselsloven som affattet
ved denne lovs 1, nr. 16, finder ikke anvendelse, for så vidt
angår køretøjer, der er blevet anvendt af en anden end ejeren
af køretøjet, og hvorom der er indgået aftale om leasing,
leje el.lign., i det omfang det godtgøres, at aftalen er indgået
inden den 16. december 2020.
Lov nr. 884 af 12. maj 2021 (Forhøjelse af afgift ved
ulovlig standsning på handicapparkeringspladser og diffe‐
rentieret parkeringsafgift for lastbiler og busser afhængigt
af betalingstidspunkt)14) indeholder følgende ikrafttrædel‐
sesbestemmelse:
§ 2
Loven træder i kraft den 1. juli 2021.
Lov nr. 1169 af 8. juni 2021 (Effektivisering af straffe‐
sagskæden, digital kommunikation i skiftesager, pligtig af‐
gangsalder for dommerfuldmægtige m.v.)15) indeholder føl‐
gende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 8
Loven træder i kraft den 1. juli 2021.
Lov nr. 1177 af 8. juni 2021 (Adgang til at etablere
naturnationalparker og obligatorisk digital kommunikation
m.v.)16) indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 6
Stk. 1.  Loven træder i kraft den 1. juli 2021.
Stk. 2.  (Udelades)
Lov nr. 1187 af 11. juni 2021 (Omlægning af betalin‐
ger for køreprøve og kørekort m.v.)17) indeholder følgende
ikrafttrædelsesbestemmelse:
§ 2
Loven træder i kraft den 1. oktober 2021.
Transportministeriet, den 13. august 2021
B enny  E ngelbrecht
/ Lisa Pontoppidan Chahil13. august 2021. 45 Nr. 1710.2)Lovændringen vedrører §§ 68 f-i med tilhørende overskrift, § 118, stk. 1, nr. 2-4 og § 134 a, stk. 3 og 4.
3)Lovændringen vedrører § 97, stk. 4, § 99, stk. 5, § 118, stk. 8, § 118, stk. 7, § 121, stk. 5, 1.pkt., § 121, stk. 6, § 122 a, stk. 2, § 122 a, stk. 4, 1. pkt., § 134,
stk. 4, § 140, stk. 2, 3. pkt.
4)Lovændringen vedrører § 55 a, stk. 1-4 med tilhørende overskrift, § 125, stk. 2, nr. 1, § 125, stk. 2, nr. 6, § 128, stk. 2. Ved bekendtgørelse nr. 919 af 2.
september 2019 er det bestemt, at § 1, nr. 1-4, træder i kraft den 10. september 2019.
5)Ikrafttrædelsesbestemmelsens stk. 2 vedrører § 55 a, stk. 1-4 og § 125, stk. 2, nr. 1.
6) Lovændringen vedrører § 42, stk. 5, 1. pkt., § 43, stk. 2, § 43, stk. 3, 1. pkt., § 43, stk. 4 og § 43, stk. 11.
7) Lovændringen vedrører § 67, stk. 4, § 118, stk. 1, 1. pkt., § 118, stk. 7 og 8, § 134, stk. 4 og § 140, stk. 2, 3. pkt.
8)Lovændringen vedrører § 86 a, stk. 5 og § 118, stk. 12, 5. pkt.
9)Lovændringen vedrører § 68, stk. 1, 1. pkt., §§ 92 l-92 p med tilhørende overskrift, § 104, stk. 1 og 3, § 105, stk. 2 og 3 og § 106, stk. 4, 3. pkt.
10)Lovændringen vedrører fodnoten til lovens titel, § 82, stk. 8 og 9 og §§ 120 a og b med tilhørende overskrift.
11)Lovændringen vedrører § 122 a, stk. 1 og 2, § 122 a, stk. 4, § 123, stk. 3-6, § 123, stk. 8-10, § 123 a og § 124.
12)Lovændringen vedrører § 55 a, stk. 1 og 2, § 55 a, stk. 5, § 68, stk. 5 og § 81, stk. 1.
13)Lovændringen vedrører § 117 a, stk. 2, nr. 1-3, § 118, stk. 1 og 11, § 119, stk. 1, § 119, stk. 3, nr. 4-6, § 119, stk. 6 og 7, § 125, stk. 2, nr. 1, § 126, stk. 1,
nr. 10-13, § 128, stk. 2, 2. pkt., § 133 a, stk. 2, § 133 a, stk. 3, nr. 1 og 2, 133 a, stk. 6-8 og 11-13, § 134, stk. 4 og § 140, stk. 2, 3. pkt.
14)Lovændringen vedrører § 121, stk. 5, nr. 2 og 3, og § 121, stk. 6, 2. pkt.
15)Lovændringen vedrører § 119 a, stk. 2.
16)Lovændringen vedrører § 88, stk. 1, 3 og 4.
17)Lovændringen vedrører § 59 a, §§ 124 a-124 c og § 134 a, stk. 2.13. august 2021. 46 Nr. 1710.Bilag 1
INDHOLDSFORTEGNELSE
Kapitel 1.  Lovens område m.v. §§ 1-2
Lovens område § 1
Definitioner m.v. § 2
Kapitel 2.  Regler for al færdsel §§ 3-9
Grundregler m.v. § 3
Anvisninger for færdslen § 4
Færdsel over jernbanespor m.v. § 5
Leg m.v. § 6
Udrykningskørsel m.v. § 7
Beskadigelse af færdselstavler m.v. § 8
Forpligtelser ved færdselsuheld § 9
Kapitel 3.  Færdselsregler for gående §§ 10-13
Kapitel 4.  Færdselsregler for kørende §§ 14-40
Anvendelsen af vejens forskellige baner § 14
Placeringen på vejen § 15
Svingning m.v. §§ 16-17
Vending, bakning og vognbaneskift m.v. § 18
Kørsel ved busstoppested m.v. § 19
Møde § 20
Overhaling §§ 21-22
Forbud mod overhaling § 23
Forbikørsel og vognbaneskift i tæt færdsel § 24
Overhaling og forbikørsel ved fodgængerfelt § 25
Vigepligt m.v. § 26
Forpligtelser over for gående § 27
Standsning og parkering §§ 28-30
Forpligtelser ved standsning og parkering på særlige områder og i særlige tilfælde § 31
Signaler og tegn §§ 32-32 a
Lygteføring §§ 33-36
Cykel- og motorløb § 37
Unødig støj m.v. § 38
Forsvarets og redningsberedskabets køretøjer § 39
Lokale trafiksaneringer § 40
Kapitel 5.  Hastighed §§ 41-43 b
Almindelige regler § 41
Generelle hastighedsbegrænsninger § 42
Hastighed for særlige typer af køretøjer §§ 43-43 b
Kapitel 6.  Særlige regler for færdsel på motorvej og motortrafikvej §§ 44-48
Motorvej §§ 44-47
Motortrafikvej § 4813. august 2021. 47 Nr. 1710.Kapitel 7.  Særlige regler for cykler §§ 49-50
Kapitel 8.  Særlige regler for knallerter § 51
Kapitel 9.  Særlige regler for motorcykler § 52
Kapitel 9 a.  Særlige regler for letbanekøretøjer §§ 52 a-52 b
Kapitel 10.  Førere af køretøjer m.v. §§ 53-66 a
Spirituskørsel § 53
Kørsel under påvirkning af bevidsthedspåvirkende stoffer, sygdom m.v. § 54
Kontrol m.v. § 55
Brug af teleudstyr og andre kommunikationsapparater § 55 a
Kørekort til motorkøretøj og stor knallert §§ 56-59 a
Inddragelse og generhvervelse af førerretten §§ 60-60 e
Udenlandske førere § 61
Udenlandske myndigheders behandling af oplysninger om kørekort § 61 a
Kørekort til traktor og motorredskab § 62
Kørekort til lille knallert §§ 63-63 a
Øvelseskørsel § 64
Oplysningspligt m.v. § 65
Kørelærere §§ 66-66 a
Kapitel 11.  Køretøjer m.v. §§ 67-79
Køretøjers indretning og udstyr m.v. §§ 67-68 c
Prøvningsinstanser §§ 68 d-68 e
Energimærkning af motordrevne køretøjer §§ 68 f-68 i
Ændring af køretøjers klassificering § 69
Tilkobling og slæbning § 70
Modulvogntog §§ 70 a
Kontrol af køretøjer § 77
Udlejning § 79
Kapitel 12.  Sikkerhedsudstyr §§ 80-81 a
Sikkerhedsseler § 80
Sikkerhedsudstyr til børn § 80 a
Antallet af passagerer, der lovligt kan befordres § 80 b
Styrthjelme § 81
Personligt sikkerhedsudstyr for andre trafikanter end førere og passagerer § 81 a
Kapitel 13.  Befordring, belæsning, vægt, dimensioner m.v. §§ 82-86
Køretøjers belæsning § 82
Befordring af personer §§ 83-83 a
Køretøjers bredde, længde og højde § 84
Vægt og akseltryk § 85
Kørsel med blokvogne § 8613. august 2021. 48 Nr. 1710.Kapitel 13 a.  Køre- og hviletid § 86 a
Kapitel 14.  Hindringer på vej §§ 87-88
Forurening af vej m.v. § 87
Dyr på vej § 88
Kapitel 14 a.  Særlige forhold for personer med handicap § 88 a
Kapitel 15.  Færdselsregulering og afmærkning m.v. §§ 89-100
Færdselsregulering §§ 89-90
Udlægning af hovedveje og motortrafikveje § 91
Færdselsindskrænkninger §§ 92-92 c
Forsøgsordninger § 92 d
Forsøg med selvkørende motorkøretøjer §§ 92 f-92 k
Forsøg med selvkørende enheder §§ 92 l-92 p
Tidsbegrænset parkering § 93
Tøbrudsrestriktioner § 94
Almindelige bestemmelser om afmærkning §§ 95-96
Adgang til anvendelse af afmærkning på private veje § 97
Afmærkning af vejarbejder § 98
Vildledende afmærkning m.v. § 99
Vejanlæg § 100
Kapitel 16.  Erstatning og forsikring §§ 101-116
Ansvarsgrundlaget m.v. §§ 101-104
Forsikringspligt §§ 105-107
Forsikringsselskabets hæftelse og regres § 108
Selvforsikrede køretøjer § 109
Sagernes behandling §§ 110-115
Erstatningsorgan m.v. § 115 a
Informationskontor § 115 b
Ansvar efter lov om fragtaftaler ved international vejtransport § 116
Kapitel 17.  Straf, afgifter m.v. §§ 117-124
Straf §§ 117-118 c
Sagernes behandling §§ 119-119 b
Tilbageholdelse og henstilling af køretøjer §§ 120-120 b
Standsnings- og parkeringsafgifter § 121
Parkeringskontrollører §§ 122-122 a
Modregning m.v. §§ 122 b
Kontrolafgifter ved parkering på privat område §§ 122 c-122 d
Fjernelse og salg af køretøjer §§ 123-124
Kapitel 17 a.  Betalingsbestemmelser §§ 124 a-124 q
Køreprøver, kørekort m.v. §§ 124 a-124 c
Opkrævning m.v. af betaling § 124 q
Kapitel 18.  Frakendelse af førerret m.v. §§ 125-13313. august 2021. 49 Nr. 1710.Betinget frakendelse af førerretten § 125
Ubetinget frakendelse af førerretten § 126
Kørselsforbud § 127
Frakendelsestiden § 128
Frakendelse af retten til at føre lille knallert m.v. § 129
Frakendelse af førerretten ved overtrædelser af regler om køre- og hviletid og største
tilladte totalvægt§§ 129 a-129 b
Inddragelse af førerretten m.v. under sagen § 130
Virkningen af anke m.v. § 131
Generhvervelse af førerret m.v. inden frakendelsestidens udløb §§ 132-132 c
Erstatning for inddragelse eller frakendelse af førerret m.v. § 133
Kapitel 18 a.  Konfiskation § 133 a
Kapitel 18 b.  Straf m.v. ved ændret regulering § 133 b
Kapitel 19.  Handlinger foretaget i udlandet § 134
Kapitel 19 a.  Administrative bestemmelser og kundgørelse §§ 134 a-134 d
Kapitel 20.  Ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser for lovens regler om spiritu‐
spåvirkning m.v. og om frakendelse af førerretten§§ 135-138
Ikrafttræden § 135
Regler, som også gælder i forbindelse med overtrædelser af færdselsloven af 1955 § 136
Overgangsregler §§ 137-138
Kapitel 21.  Ikrafttrædelses- og overgangsbestemmelser m.v. for lovens øvrige regler §§ 139-14313. august 2021. 50 Nr. 1710.