Republica Moldova
PARLAMENTUL
LEGE  Nr. LP66/2008
din 27.03.2008
privind protecţia indicaţiilor geografice, denumirilor
de origine şi specialităţilor tradiţionale garantate
Publicat : 25.07.2008 în MONITORUL OFICIAL Nr. 134-137 art. 527 Data intrării în vigoare
MODIFICAT
LP79 din 24.05.18, MO195-209/15.06.18 art.338
Parlamentul adoptă prezenta lege organică.
Capitolul I
DISPOZIŢII GENERALE
Articolul 1.  Domeniul de reglementare şi cadrul juridic
(1) Prezenta lege stabileşte norme ce ţin de înregistrarea, protecţia juridică şi
utilizarea  indicaţiilor  geografice,  denumirilor  de  origine  şi  specialităţilor  tradiţionale
garantate.
(2) Raporturile juridice apărute în urma înregistrării, protecţiei juridice şi utilizării
indicaţiilor geografice, denumirilor de origine şi specialităţilor tradiţionale garantate sînt
reglementate de Constituţia Republicii Moldova, Codul civil al Republicii Moldova, Codul cu
privire la ştiinţă şi inovare al Republicii Moldova, Codul Vamal al Republicii Moldova, de
tratatele internaţionale la care Republica Moldova este parte, de prezenta lege şi de alte
acte normative.
(3) În cazul în care tratatele internaţionale din domeniu la care Republica Moldova
este parte stabilesc alte norme decît cele prevăzute de prezenta lege, se aplică normele
tratatelor internaţionale.
Articolul 2.  Noţiuni principale
În sensul prezentei legi, următoarele noţiuni principale semnifică:
denumire geografică  – nume geografic care desemnează locuri existente, regiuni sau
ţări;
indicaţie geografică  – denumire a unei regiuni sau a unei localităţi, a unui locdeterminat sau, în cazuri excepţionale, a unei ţări, care serveşte la desemnarea unui produs
originar din această regiune sau localitate, din acest loc determinat sau din această ţară şi
care posedă o calitate specifică, reputaţie sau alte caracteristici ce pot fi atribuite acestei
origini geografice şi cel puţin una dintre ale cărui etape de producţie se desfăşoară în aria
geografică delimitată;
denumire de origine  – denumire geografică a unei regiuni sau localităţi, a unui loc
determinat sau, în cazuri excepţionale, a unei ţări, care serveşte la desemnarea unui produs
originar din această regiune, localitate, loc determinat sau ţară şi a cărui calitate sau
caracteristici sînt, în mod esenţial sau exclusiv, datorate mediului geografic, cuprinzînd
factorii naturali şi umani, ale cărui etape de producţie se desfăşoară, toate, în aria
geografică delimitată;
etapă de producţie  – producere, procesare sau preparare;
arie limitrofă  – arie aflată în imediata vecinătate a ariei geografice delimitate;
specificitate – caracteristică sau ansamblu de caracteristici prin care un produs
agricol sau alimentar se distinge în mod clar de alte produse agricole sau alimentare
similare aparţinînd aceleiaşi categorii;
tradiţional –  utilizare dovedită pe piaţa naţională pentru o perioadă care permite
transmiterea între generaţii; această perioadă este de cel puţin 30 de ani;
specialitate tradiţională garantată  – produs agricol sau alimentar tradiţional a cărui
specificitate este recunoscută prin înregistrare conform prezentei legi;
control oficial  – orice formă de control efectuat de o autoritate competentă în vederea
verificării conformităţii produselor cu caietul de sarcini pentru produsele cu denumire de
origine protejată, cu indicaţie geografică protejată şi pentru specialităţile tradiţionale
garantate;
Aranjamentul de la Lisabona –  Aranjamentul de la Lisabona din 31 octombrie 1958
privind protecţia denumirilor de origine şi înregistrarea internaţională a acestora;
Birou Internaţional  – Biroul Internaţional al Organizaţiei Mondiale a Proprietăţii
Intelectuale;
înregistrare internaţională  – înregistrare a unei denumiri de origine, efectuată
conform Aranjamentului de la Lisabona;
cerere internaţională  – cerere de înregistrare internaţională;
Registru internaţional  – colecţie oficială de date, ţinută de Biroul Internaţional,
referitoare la înregistrările internaţionale a căror înscriere este prevăzută de Aranjamentul
de la Lisabona, indiferent de suportul pe care aceste date sînt păstrate.
Articolul 3.  Oficiul national
(1) Agenţia de Stat pentru Proprietatea Intelectuală, denumită în continuare AGEPI,este oficiul naţional în domeniul protecţiei proprietăţii intelectuale şi unica autoritate care
acordă pe teritoriul Republicii Moldova protecţie juridică indicaţiilor geografice, denumirilor
de origine şi specialităţilor tradiţionale garantate în condiţiile prezentei legi.
(2) AGEPI:
a) elaborează proiecte de acte legislative şi de alte acte normative în domeniul
protecţiei  indicaţiilor  geografice,  denumirilor  de  origine  şi  specialităţilor  tradiţionale
garantate, instrucţiuni, alte acte necesare aplicării prezentei legi;
b) recepţionează şi examinează cererile de înregistrare a indicaţiilor geografice, a
denumirilor de origine şi a specialităţilor tradiţionale garantate, înregistrează indicaţiile
geografice protejate, denumirile de origine protejate şi specialităţile tradiţionale garantate
şi eliberează certificate privind dreptul de utilizare a indicaţiilor geografice protejate şi a
denumirilor de origine protejate, publică date oficiale în Buletinul Oficial de Proprietate
Intelectuală, denumit în continuare BOPI;
c) ţine registrele naţionale ale cererilor de înregistrare a indicaţiilor geografice, a
denumirilor de origine şi a specialităţilor tradiţionale garantate şi registrele naţionale ale
indicaţiilor  geografice  protejate,  denumirilor  de  origine  protejate  şi  specialităţilor
tradiţionale  garantate;
d) asigură completarea şi păstrarea colecţiilor naţionale de indicaţii geografice
protejate, de denumiri de origine protejate şi de specialităţi tradiţionale garantate;
e) este autoritatea competentă a Republicii Moldova în cadrul Uniunii Speciale a
Ţărilor Membre la Aranjamentul de la Lisabona;
f) exercită şi alte atribuţii prevăzute de lege.
(3) AGEPI reprezintă Republica Moldova în Organizaţia Mondială a Proprietăţii
Intelectuale, în alte organizaţii internaţionale şi interstatale pentru protecţia proprietăţii
intelectuale, întreţine cu ele relaţii de cooperare în domeniu.
Capitolul II
PROTECŢIA JURIDICĂ, DREPTURILE CONFERITE
ŞI DECĂDEREA DIN PROTECŢIE
Articolul 4.  Prevederi generale de protecţie juridică
Protecţia juridică a indicaţiilor geografice, a denumirilor de origine şi a specialităţilor
tradiţionale garantate pe teritoriul Republicii Moldova se asigură în temeiul înregistrării lor
la AGEPI, în modul stabilit de prezenta lege, sau în baza tratatelor internaţionale, inclusiv a
acordurilor bilaterale, la care Republica Moldova este parte.
Articolul 5.  Protecţia denumirii de origine şi a indicaţiei
geografice(1) Poate fi protejată în calitate de denumire de origine denumirea geografică a unei
regiuni sau localităţi, a unui loc determinat sau, în cazuri excepţionale, a unei ţări, care
serveşte la desemnarea unui produs:
a) originar din această regiune sau localitate, din acest loc determinat sau din această
ţară; şi
b) a cărui calitate sau caracteristici sînt, în mod esenţial sau exclusiv, datorate
mediului geografic, cuprinzînd factorii naturali şi cei umani; şi
c) ale cărui etape de producție se desfășoară, toate, în aria geografică delimitată.
(2) Poate fi protejată în calitate de indicaţie geografică denumirea unei regiuni sau
localităţi, a unui loc determinat sau, în cazuri excepţionale, a unei ţări, care serveşte la
desemnarea unui produs:
a) originar din această regiune sau localitate, din acest loc determinat sau din această
ţară; şi
b) care posedă o calitate specifică, reputaţie sau alte caracteristici ce pot fi atribuite
acestei origini geografice; şi
c) cel puțin una dintre ale cărui etape de producție se desfășoară în aria geografică
delimitată.
(3) Sînt, de asemenea, considerate denumiri de origine sau indicaţii geografice
denumirile  geografice  sau  negeografice  tradiţionale  ce  desemnează  un  produs  care
îndeplineşte condiţiile prevăzute la alin.(1) sau (2).
(4) Prin derogare de la alin.(1), sînt asimilate denumirilor de origine unele denumiri
geografice în cazul cînd materia primă a produselor pe care le desemnează aceste denumiri
provine dintr-o arie geografică mai vastă sau diferită de aria de prelucrare, cu condiţia ca:
a) aria de producere a materiei prime să fie delimitată; şi
b) să existe condiţii deosebite pentru producerea materiei prime; şi
c) să existe un regim de inspecţie care să asigure respectarea condiţiilor prevăzute la
lit.b).
Denumirile în cauză trebuie să fi fost recunoscute ca denumiri de origine înainte de 1
mai 2004.
(5) În sensul alin.(4), sînt considerate drept materie primă doar animalele vii, carnea
şi laptele.
(6) Prin derogare de la prevederile alin. (1) şi (2) şi cu condiţia ca acest lucru să fie
prevăzut în caietul de sarcini şi să fie efectuat sub supravegherea autorităţii competente
desemnate în conformitate cu art. 33 alin. (1), strugurii destinaţi producerii vinurilor cu
denumire  de  origine  protejată  sau  indicație  geografică  protejată  pot  fi  procesaţi,transformaţi  în  vin  (vinificaţi)  în  aria  limitrofă.
(7) Prin derogare de la prevederile alin. (2) şi cu condiţia ca acest lucru să fie
prevăzut în caietul de sarcini şi să fie efectuat sub supravegherea autorităţii competente
desemnate în conformitate cu art. 33 alin. (1), strugurii destinaţi producerii vinurilor cu
indicație geografică protejată pot fi procesaţi, transformaţi în vin (vinificaţi) dincolo de aria
limitrofă pînă la data de 31 decembrie 2020.
(8) Prin derogare de la prevederile alin. (1) şi cu condiţia ca acest lucru să fie
prevăzut în caietul de sarcini şi să fie efectuat sub supravegherea autorităţii competente
desemnate în conformitate cu art. 33 alin. (1), un produs poate fi transformat în vin spumant
sau în vin petiant cu denumire de origine protejată dincolo de aria limitrofă în cazul în care
această practică era utilizată anterior datei de 25 octombrie 2008.
Articolul 6.  Protecţia specialităţii tradiţionale garantate
(1) În calitate de specialitate tradiţională garantată poate fi protejat un produs agricol
sau alimentar care:
a) este obţinut din materie primă tradiţională; sau
b) se caracterizează printr-o compoziţie tradiţională; sau
c) se caracterizează printr-un mod de producere şi/sau de prelucrare ce corespunde
unui tip tradiţional de producere şi/sau de prelucrare.
(2) Caracteristica sau ansamblul de caracteristici care determină specificitatea
produsului  trebuie  să  fie  legate  de  proprietăţile  intrinseci  ale  acestuia,  cum  ar  fi
proprietăţile sale fizice, chimice, microbiologice sau organoleptice, de metoda de producţie
sau de condiţiile specifice care prevalează pe durata producerii. Aspectul exterior al unui
produs agricol sau alimentar nu este considerat a fi o caracteristică a specificităţii acestuia.
(3) Specificitatea produsului nu poate să se limiteze nici la o compoziţie calitativă sau
cantitativă, nici la un mod de producţie prevăzut de legislaţie, nici la normele stabilite de
organismele de standardizare ori stabilite arbitrar. În acelaşi timp, această prevedere nu se
aplică în cazul cînd prevederile legislaţiei sau normele menţionate au fost stabilite în scopul
definirii specificităţii unui produs.
(4) Pentru a fi înregistrată, denumirea specialităţii tradiţionale garantate trebuie:
a) să fi fost utilizată în mod tradiţional pentru a desemna produsul specific; sau
b) să indice caracterul tradiţional sau caracterul specific al produsului.
(5) Dacă denumirea specialităţii tradiţionale garantate solicitată spre înregistrare
este utilizată de asemenea într-o altă regiune a Republicii Moldova sau într-o altă ţară,
pentru a distinge produse comparabile sau produse care au o denumire identică ori
similară, denumirea specialităţii tradiţionale garantate va fi însoţită de menţiunea „Fabricat
potrivit tradiţiilor”, urmată imediat de numele regiunii sau ţării corespunzătoare denumirii
solicitate spre înregistrare.(6) Denumirea unei specialităţi tradiţionale garantate poate conţine un termen
geografic fără a prejudicia dreptul de utilizare a unei denumiri de origine protejate sau a
unei  indicaţii  geografice  protejate,  dreptul  asupra  unei  mărci  sau  alte  drepturi  de
proprietate intelectuală.
(7) Denumirea unui soi de plantă sau a unei rase de animale poate fi utilizată în
denumirea unei specialităţi tradiţionale garantate cu condiţia să nu inducă în eroare
consumatorul în privinţa naturii produsului.
Articolul 7.  Motive de refuz la înregistrare
(1) Sînt excluse de la protecţie şi nu pot fi înregistrate:
a) în calitate de denumiri de origine – denumirile care nu îndeplinesc condiţiile
specificate la art.5 alin.(1) sau, după caz, la alin.(3), sau la alin.(4);
b) în calitate de indicaţii geografice – indicaţiile care nu îndeplinesc condiţiile
specificate la art.5 alin.(2) sau, după caz, la alin.(3);
c) în calitate de specialităţi tradiţionale garantate – produsele agricole sau alimentare
care nu îndeplinesc condiţiile specificate la art.6;
d) în calitate de denumiri de origine, indicaţii geografice şi denumiri de specialităţi
tradiţionale garantate – denumirile care sînt contrare ordinii publice sau bunelor moravuri;
e) în calitate de denumiri de origine şi indicaţii geografice – denumirile devenite
generice.
(2) O denumire nu poate fi înregistrată ca denumire de origine sau ca indicaţie
geografică şi în cazul cînd ea:
a) este identică sau similară cu o marcă anterior înregistrată pentru produse identice
sau similare cu cele pentru care se solicită înregistrarea denumirii de origine sau indicaţiei
geografice, în situaţia în care, ţinînd cont de reputaţia şi de renumele mărcii, precum şi de
durata utilizării acesteia, înregistrarea va fi de natură să inducă în eroare consumatorul în
ceea ce priveşte identitatea adevărată a produsului;
b) este în conflict cu denumirea total omonimă a unui soi de plante sau a unei rase de
animale  pentru  produse  comparabile,  dacă  se  demonstrează,  înainte  de  expirarea
termenului de opoziţie prevăzut la art.22, că soiul sau rasa în cauză, în afara ariei delimitate
şi înaintea datei de depunere a cererii de înregistrare a denumirii de origine sau a indicaţiei
geografice, a făcut deja obiectul unei producţii comerciale, astfel încît consumatorii riscă să
confunde cu soiul sau cu rasa produsele ce poartă denumirea înregistrată.
(3) O denumire omonimă sau parţial omonimă cu o denumire deja protejată conform
prezentei legi va putea fi refuzată la înregistrare dacă, ţinînd cont de uzanţele locale şi
tradiţionale şi de riscul efectiv de confuzie, ea creează în percepţia consumatorului impresia
eronată că produsele sînt originare din alt teritoriu, chiar dacă denumirea în cauză este
exactă în ceea ce priveşte teritoriul, regiunea sau localitatea din care sînt originareprodusele agricole sau alimentare pe care aceasta le desemnează.
(4) În calitate de specialitate tradiţională garantată nu poate fi înregistrat un produs
agricol sau alimentar a cărui specificitate rezidă în provenienţa sa ori în originea sa
geografică. Totuşi, utilizarea termenilor geografici în denumire este autorizată fără a aduce
prejudicii altor drepturi de proprietate intelectuală anterior dobîndite, în special celor
referitoare la mărci, la denumiri de origine protejate şi la indicaţii geografice protejate.
(5) Nu poate fi înregistrată o specialitate tradiţională garantată a cărei denumire
exprimă specificitatea produsului agricol sau alimentar, în sensul art.6 alin.(4) lit.b), care:
a) face referinţă numai la cerinţe de ordin general, utilizate pentru un ansamblu de
produse agricole sau alimentare, sau la cele prevăzute în actele normative în vigoare;
b) este înşelătoare, cum ar fi o denumire ce face referinţă la o caracteristică evidentă
a produsului sau la o caracteristică ce nu corespunde caietului de sarcini şi astfel apare
riscul inducerii în eroare a consumatorului în ceea ce priveşte caracteristicile produsului.
(6) În sensul prezentei legi, prin denumire devenită generică se înţelege denumirea
unui produs care, chiar dacă conţine o indicaţie a locului sau a regiunii unde acest produs a
fost iniţial fabricat sau comercializat ori constituie o derivată a unei asemenea indicaţii, şi-a
pierdut sensul său primar şi a devenit în Republica Moldova denumirea comună a unui
produs ori indică specia, calitatea, categoria sau orice altă proprietate sau caracteristică a
acestuia.
(7) Pentru a stabili dacă o denumire a devenit generică, se va ţine cont de toţi factorii,
în special de:
a) situaţia existentă în zona de unde provine denumirea şi în zonele de consum;
b) prevederile legislaţiei naţionale din domeniu sau, după caz, de prevederile
legislaţiei din ţara de origine a denumirii corespunzătoare.
Articolul 8.  Caietul de sarcini
(1) Pentru a beneficia de o denumire de origine protejată sau de o indicaţie
geografică protejată ori pentru a fi recunoscut ca specialitate tradiţională garantată, un
produs trebuie să fie conform condiţiilor stabilite într-un caiet de sarcini, omologat printr-o
decizie a autorităţii competente desemnate în conformitate cu art. 34 alin. (1).
(2) Caietul de sarcini pentru o denumire de origine sau pentru o indicaţie geografică
trebuie să conţină:
a) denumirea de origine sau indicaţia geografică solicitată spre înregistrare;
b) denumirea şi descrierea produsului, inclusiv, dacă este cazul, a materiei prime,
precum şi principalele caracteristici fizice, chimice, microbiologice şi/sau organoleptice ale
produsului;
c)  delimitarea  ariei  geografice  şi,  dacă  este  cazul,  elemente  care  să  indicerespectarea prevederilor art.5 alin.(4);
d) elemente care să ateste că produsul provine din aria geografică delimitată, în
sensul art.5 alin.(1) sau (2), după caz;
e) descrierea metodei de obţinere a produsului şi, dacă este cazul, a metodelor locale,
loiale şi constante, de obţinere a acestuia, precum şi descrierea elementelor referitoare la
ambalaj, dacă solicitantul constată şi justifică necesitatea ambalării produsului în aria
geografică delimitată, pentru a păstra calitatea, pentru a garanta originea sau pentru a
asigura controlul;
f) elemente care să justifice, după caz:
- legătura dintre calitatea sau caracteristicele produsului şi mediul geografic, în
sensul art.5 alin.(1) lit.b), sau;
- legătura dintre o calitate specifică, reputaţie sau alte caracteristici ale produsului şi
originea sa geografică, în sensul art.5 alin.(2) lit.b);
g) denumirile şi adresele autorităţilor competente sau ale organismelor abilitate să
verifice respectarea prevederilor caietului de sarcini, precum şi precizarea misiunii lor;
h) orice reguli specifice de etichetare a produsului în cauză;
i) oricare alte eventuale cerinţe, stabilite de lege, ce trebuie respectate.
(3) Caietul de sarcini pentru o specialitate tradiţională garantată trebuie să conţină:
a) denumirea propusă spre înregistrare, în versiunile lingvistice corespunzătoare;
b)  descrierea  produsului,  inclusiv  principalele  caracteristici  fizice,  chimice,
microbiologice  sau  organoleptice  care  demonstrează  caracterul  specific  al  acestuia;
c) descrierea metodei de producţie care trebuie respectată de producători, inclusiv
natura şi caracteristicile materiilor prime sau ale ingredientelor utilizate, după caz, precum
şi metoda prin care este preparat produsul; şi
d) elementele esenţiale care definesc caracterul tradiţional al produsului.
Articolul 9.  Dreptul la protecţie
(1) O denumire de origine, o indicaţie geografică sau o specialitate tradiţională
garantată va fi înregistrată dacă:
a) corespunde prevederilor art.5 sau art.6, după caz, precum şi art.8, şi nu este
exclusă de la protecţie în temeiul prevederilor art.7;
b) cererea de înregistrare corespunde cerinţelor stabilite în prezenta lege.
(2) Doar un grup este în drept să depună o cerere de înregistrare a unei denumiri de
origine, a unei indicaţii geografice sau a unei specialităţi tradiţionale garantate. În sensulprezentei legi, prin „grup” se înţelege orice asociere, indiferent de forma sa juridică,
alcătuită în principal din producători sau prelucrători ai produselor specificate în cerere.
Regulile specifice aplicate grupului se stabilesc în Regulamentul privind procedura de
depunere, examinare şi înregistrare a indicaţiilor geografice, a denumirilor de origine şi a
specialităţilor  tradiţionale  garantate,  denumit  în  continuare  Regulament,  aprobat  de
Guvern.
La un grup care depune o cerere de înregistrare a unei denumiri de origine, a unei
indicaţii geografice sau a unei specialităţi tradiţionale garantate se pot asocia şi alte părţi
interesate.
O persoană, fizică sau juridică, ori o autoritate competentă desemnată în conformitate
cu art. 34 alin. (1) poate fi asimilată unui grup care depune o cerere de înregistrare a unei
denumiri de origine, a unei indicaţii geografice sau a unei specialităţi tradiţionale garantate
în condiţiile stabilite în Regulament.
(3) Un grup poate depune cerere de înregistrare a unei denumiri de origine, a unei
indicaţii geografice sau a unei specialităţi tradiţionale garantate numai pentru produsele pe
care le produce sau le obţine el însuşi ori, în cazul unei autorităţi competente desemnate în
conformitate cu art. 34 alin. (1) – doar pentru produsele ce ţin de domeniile reglementate de
autoritatea menţionată.
(4) Dreptul de utilizare a unei denumiri de origine protejate va aparţine în comun
persoanelor care produc, prelucrează şi prepară produsele respective în aria geografică
corespunzătoare, cu respectarea prevederilor caietului de sarcini.
(5) Dreptul de utilizare a unei indicaţii geografice protejate va aparţine în comun
persoanelor care produc şi/sau prelucrează, şi/sau prepară produsele respective în aria
geografică corespunzătoare, cu respectarea prevederilor caietului de sarcini.
(6)  Orice  persoană  fizică  sau  orice  persoană  juridică,  indiferent  de  tipul  de
proprietate şi forma juridică de organizare, din aria geografică delimitată corespunzătoare,
care produce produse în conformitate cu prevederile caietului de sarcini pentru o denumire
de origine protejată sau pentru o indicaţie geografică protejată dobîndeşte dreptul de
utilizare a acesteia în condiţiile prezentei legi şi ale Regulamentului.
(7) O denumire înregistrată ca specialitate tradiţională garantată poate fi utilizată de
orice persoană fizică sau juridică care comercializează un produs ce este conform cu caietul
de sarcini corespunzător.
Articolul 10.  Durata protecţiei
(1) Durata protecţiei unei denumiri de origine, a unei indicaţii geografice sau a unei
specialităţi tradiţionale garantate începe din data de depozit a cererii şi este nelimitată.
(2) Dreptul de utilizare a denumirii de origine protejate sau a indicaţiei geografice
protejate se dobîndeşte şi se menţine doar pentru perioada în care se respectă condiţiile
prevăzute în caietul de sarcini pentru produsul respectiv.(5) Autorităţile competente desemnate în conformitate cu art. 34 alin. (1), în termen
de 5 zile lucrătoare, vor comunica AGEPI datele despre persoanele fizice sau juridice care
au dobîndit dreptul de utilizare a unei denumiri de origine protejate sau a unei indicaţii
geografice protejate, precum şi despre orice modificare referitoare la acest drept, pentru
înscrierea acestor date în Registrul naţional al denumirilor de origine protejate sau în
Registrul naţional al indicaţiilor geografice protejate, după caz, şi pentru publicarea
acestora în BOPI.
Articolul 11.  Efectele înregistrării denumirilor de origine
şi indicaţiilor geografice
(1) Denumirile de origine şi indicaţiile geografice înregistrate sînt protejate contra
oricărei:
a) utilizări comerciale directe sau indirecte a unei denumiri înregistrate pentru
produse neacoperite de înregistrare:
- în măsura în care aceste produse sînt comparabile cu cele înregistrate sub această
denumire; sau
- în măsura în care această utilizare permite de a profita de reputaţia denumirii
protejate;
b) uzurpări, imitări sau evocări, chiar dacă originea adevărată a produsului este
indicată sau dacă denumirea protejată este folosită în traducere ori este însoţită de o
expresie, cum ar fi “de genul”, “de tipul”, “de stilul”, “imitaţie” ori de alte expresii similare;
c) indicaţii false sau înşelătoare cu privire la provenienţa, originea, natura sau
calităţile esenţiale ale produsului, care figurează pe produs sau pe ambalajul acestuia, în
publicitate sau pe documentele aferente produsului respectiv, precum şi contra utilizării în
calitate de ambalaj a unui recipient de natură să creeze o impresie eronată în privinţa
originii produsului;
d) practici susceptibile să inducă în eroare consumatorul în ceea ce priveşte originea
adevărată a produsului.
Dacă o denumire înregistrată conţine în sine denumirea generică a unui produs,
utilizarea acestei denumiri generice pentru produsele corespunzătoare nu se consideră
contrară lit.a) sau b).
(2) Denumirile protejate nu pot deveni generice.
(3) Denumirea de origine şi indicaţia geografică înregistrate nu pot fi cesionate,
licenţiate şi nu pot face obiectul unor drepturi reale.
(4) Se interzice orice uzurpare abuzivă sau înşelătoare a menţiunii „Denumire de
origine protejată” sau „Indicaţie geografică protejată” şi a simbolurilor naţionale asociate
acestora.Articolul 12.  Efectele înregistrării specialităţilor
tradiţionale garantate
(1) Denumirile specialităţilor tradiţionale garantate înregistrate în conformitate cu
prezenta lege sînt protejate împotriva oricărei utilizări abuzive, imitări sau evocări şi
împotriva oricărei alte practici care ar putea induce în eroare consumatorul.
(2) Se interzice folosirea în comerţ a denumirilor de produse care ar putea fi
confundate cu denumirile specialităţilor tradiţionale garantate înregistrate în conformitate
cu prezenta lege.
(3) Se interzice orice uzurpare abuzivă sau înşelătoare a menţiunii „Specialitate
tradiţională garantată” şi a simbolului naţional asociat acesteia.
Articolul 13.  Încetarea protecţiei şi decăderea din drepturi
(1) Drepturile obţinute în temeiul înregistrării vor înceta:
a) cu efect retroactiv, din data de depozit a cererii, în cazul în care înregistrarea este
anulată;
b) cu efect retroactiv, din data începerii procedurii de revocare, în cazul în care
protecţia este revocată.
(2) Dacă a fost efectuată contrar prevederilor prezentei legi, înregistrarea denumirii
de origine, indicaţiei geografice sau specialităţii tradiţionale garantate va fi anulată.
(3) Protecţia denumirii de origine sau a indicaţiei geografice va fi revocată dacă:
a) în urma schimbării sau dispariţiei factorilor naturali şi/sau umani specifici ariei
geografice delimitate, menţionate la art.5, a devenit imposibilă obţinerea de produse ce
corespund caietului de sarcini;
b) denumirea de origine sau indicaţia geografică a încetat să mai fie protejată în ţara
de origine, în cazul în care aria geografică se află într-o altă ţară;
c) denumirea de origine sau indicaţia geografică a încetat să mai fie protejată în
condiţiile prevăzute de tratatele internaţionale la care Republica Moldova este parte.
(4) Protecţia denumirii de origine, indicaţiei geografice sau specialităţii tradiţionale
garantate va fi revocată dacă autoritatea competentă desemnată în conformitate cu art. 34
alin. (1) va constata neconcordanţe între caracteristicile reale ale produsului şi prevederile
respective din caietul de sarcini, în cazul în care acestea nu pot fi remediate în nici un mod.
(5) Dreptul de utilizare a denumirii de origine sau a indicaţiei geografice va înceta:
a) în condiţiile prevăzute la alin.(1);
b) în cazul lichidării persoanei juridice sau decesului persoanei fizice care deţine
acest drept;c) în cazul în care deţinătorul dreptului de utilizare renunţă la acest drept printr-o
declaraţie scrisă, depusă la autoritatea competentă desemnată în conformitate cu art. 34
alin. (1) – din data depunerii declaraţiei de renunţare;
d) în baza deciziei autorităţii competente desemnate în conformitate cu art. 34 alin.
(1), în cazul în care acesta va constata nerespectarea prevederilor caietului de sarcini.
Capitolul III
ÎNREGISTRAREA INDICAŢIILOR GEOGRAFICE,
DENUMIRILOR DE ORIGINE ŞI SPECIALITĂŢILOR
TRADIŢIONALE GARANTATE
Articolul 14.  Depunerea cererii de înregistrare
(1) Cererea de înregistrare a unei denumiri de origine, a unei indicaţii geografice sau
a unei specialităţi tradiţionale garantate, denumită în continuare cerere, se depune la
AGEPI de către un grup ce corespunde prevederilor art.9 alin.(2).
(2) Cererea se depune pe un formular-tip aprobat de AGEPI. Cererea şi documentele
anexate la ea se prezintă în limba moldovenească. În cazul în care documentele anexate sînt
perfectate în altă limbă, traducerea lor în limba moldovenească se prezintă în termen de 2
luni de la data depunerii cererii.
(3) Cererea se depune prin orice modalitate acceptată de AGEPI, în conformitate cu
prevederile Regulamentului.
Articolul 15.  Reprezentarea
(1) Persoanele fizice sau juridice care au domiciliul sau sediul principal, sau o
întreprindere industrială ori comercială efectivă şi funcţională în Republica Moldova
acţionează în faţa AGEPI personal sau prin intermediul unui reprezentant împuternicit
printr-o procură.
(2) Persoanele fizice sau juridice care nu au nici domiciliul, nici sediul principal, nici o
întreprindere industrială ori comercială efectivă şi funcţională în Republica Moldova vor fi
reprezentate în faţa AGEPI, în orice procedură stabilită de prezenta lege, de un mandatar
autorizat împuternicit printr-o procură.
(3)  Mandatarii  autorizaţi  activează  în  conformitate  cu  regulamentul  privind
activitatea  acestora,  aprobat  de  Guvern.
Articolul 16.  Condiţiile pe care trebuie să le
îndeplinească cererea de înregistrare
(1) Cererea de înregistrare a unei denumiri de origine sau a unei indicaţii geografice
va conţine:a) numele şi adresa solicitantului;
b) caietul de sarcini specificat la art.8 alin.(2), omologat prin decizia autorităţii
competente;
c) un document unic în care figurează:
- elementele principale ale caietului de sarcini: denumirea a cărei înregistrare se
solicită, o descriere a produsului, inclusiv, dacă este cazul, regulile specifice aplicabile
ambalajului şi etichetării produsului, precum şi o descriere succintă a delimitării ariei
geografice;
- o descriere a legăturii produsului cu mediul geografic sau cu originea geografică în
sensul art.5 alin.(1) sau (2), după caz, inclusiv, dacă este cazul, elementele specifice ale
descrierii produsului sau metodei de producţie, care justifică această legătură.
(2) Cererea de înregistrare a unei specialităţi tradiţionale garantate va conţine:
a) numele şi adresa solicitantului;
b) caietul de sarcini specificat la art.8 alin.(3), omologat prin decizia autorităţii
competente;
c) denumirile şi adresele autorităţilor competente sau organismelor abilitate cu
verificarea respectării prevederilor caietului de sarcini, precum şi sarcinile precise ale
acestora;
d) documentele ce probează specificitatea şi caracterul tradiţional al produsului.
(3) Cererea care se referă la o arie geografică situată în afara Republicii Moldova, pe
lîngă elementele prevăzute la alin.(1) lit.a) şi c) sau, după caz, la alin.(2), va fi însoţită de
dovada înregistrării, în ţara de origine, a acestei denumiri de origine, indicaţii geografice
sau, după caz, specialităţi tradiţionale garantate.
(4) Cererea menţionată la alin.(1) sau (2) va fi însoţită de dovada achitării taxei de
depunere a cererii.
(5) La cererea depusă prin mandatar autorizat sau prin alt reprezentant se anexează
procura de reprezentare.
(6) Condiţiile de perfectare şi de depunere a cererii de înregistrare a unei denumiri
de  origine,  indicaţii  geografice  sau  specialităţi  tradiţionale  garantate,  precum  şi  a
documentelor anexate la cerere, se stabilesc în Regulament.
Articolul 17.  Data de depozit
Dată de depozit a cererii de înregistrare a unei denumiri de origine, indicaţii
geografice sau specialităţi tradiţionale garantate este data la care solicitantul a depus la
AGEPI cererea cu respectarea prevederilor art.16 alin.(1) sau, după caz, alin.(2) sau (3),
precum şi alin.(4).Articolul 18.  Retragerea şi modificarea cererii
(1) Solicitantul, oricînd, pînă la data adoptării deciziei de înregistrare a denumirii de
origine, a indicaţiei geografice sau a specialităţii tradiţionale garantate, este în drept să
solicite la AGEPI:
a) retragerea cererii;
b) modificarea, completarea, precizarea sau corectarea documentelor cererii, cu
condiţia ca aceste acţiuni să nu implice modificarea caietului de sarcini.
(2) Completările şi/sau precizările care modifică substanţial denumirea solicitată spre
înregistrare nu se admit şi nu se iau în considerare, ele pot constitui obiectul unei noi cereri
de înregistrare.
(3) Dacă cererea a fost deja publicată, datele privind retragerea acesteia, precum şi
modificările operate se publică în BOPI.
(4) Procedurile menţionate la alin.(1) sînt supuse plăţii taxelor stabilite, cu excepţia
cazului cînd acestea au fost solicitate în termen de o lună de la data de depozit.
(5) Condiţiile de perfectare, de depunere şi de examinare a cererii pentru efectuarea
acţiunilor specificate la alin.(1) se stabilesc în Regulament.
Articolul 19.  Procedura de examinare a cererii
(1) AGEPI examinează dacă cererea depusă în conformitate cu prevederile art.16 este
justificată şi dacă întruneşte condiţiile de protecţie stabilite de prezenta lege. Examinarea
nu trebuie să dureze mai mult de 12 luni.
(2) Procedura de examinare, specificată la alin.(1), include examinarea respectării
condiţiilor de depunere a cererii şi examinarea de fond.
(3) Pe durata perioadei de examinare a cererii, AGEPI are dreptul să ceară de la
solicitant unele completări sau precizări la materialele cererii fără de care examinarea nu
poate fi efectuată. În cazul notificării solicitantului, termenul cuprins între data notificării şi
data recepţionării de către AGEPI a răspunsului la notificare nu se ia în considerare la
calcularea termenului prevăzut la alin.(1).
(4) Materialele solicitate în conformitate cu alin.(3) vor fi prezentate în termen de 2
luni de la data primirii notificării.
(5) Dacă, în termenul prevăzut la alin.(4), solicitantul nu a prezentat materialele
solicitate sau nu a depus o cerere de prelungire a termenului respectiv, cererea se
consideră retrasă, fapt ce se notifică solicitantului. Cererea de prelungire a termenului va fi
însoţită de dovada achitării taxelor stabilite. Condiţiile prelungirii termenelor se stabilesc în
Regulament.
Articolul 20.  Examinarea respectării condiţiilor dedepunere a cererii
(1) În termen de o lună de la data depunerii cererii, AGEPI examinează îndeplinirea
condiţiilor prevăzute la art.17 pentru atribuirea unei date de depozit.
(2) În urma examinării efectuate în conformitate cu alin.(1), AGEPI:
a) atribuie dată de depozit, în conformitate cu art.17, dacă se constată că cererea
întruneşte condiţiile de acordare a unei date de depozit;
b) notifică solicitantului iregularităţile constatate şi-i acordă pentru remedierea
acestora un termen de 2 luni de la data depunerii cererii dacă se constată că cererea nu
întruneşte condiţiile de acordare a unei date de depozit.
(3) În urma notificării specificate la alin.(2) lit.b), AGEPI:
a) atribuie data de depozit la data la care au fost remediate toate iregularităţile dacă
solicitantul remediază iregularităţile constatate în termenul prescris;
b) consideră cererea nedepusă, fapt ce este notificat solicitantului, dacă acesta nu
remediază iregularităţile constatate în termenul prescris.
(4) AGEPI înscrie datele referitoare la cererea căreia i-a fost atribuită data de depozit
în Registrul naţional al cererilor de înregistrare a denumirilor de origine, în Registrul
naţional al cererilor de înregistrare a indicaţiilor geografice sau, după caz, în Registrul
naţional al cererilor de înregistrare a specialităţilor tradiţionale garantate.
(5) În termen de o lună de la data înscrierii datelor referitoare la cerere în registru,
AGEPI examinează:
a) dacă solicitantul corespunde condiţiilor prevăzute la art.9 alin.(2) şi în Regulament;
b) corespunderea caietului de sarcini prevederilor art.8 şi ale Regulamentului;
c) conformitatea documentelor anexate la cerere cu prevederile prezentei legi şi ale
Regulamentului;
d) dacă taxele pentru acţiunile prevăzute de lege au fost achitate în cuantumurile şi în
termenele stabilite.
(6) În urma examinării efectuate conform alin.(5), AGEPI:
a) acceptă cererea în vederea publicării dacă se constată că cererea îndeplineşte
condiţiile prevăzute la alin.(5);
b) notifică solicitantului iregularităţile constatate şi-i cere să le remedieze în termen
de 2 luni de la data notificării dacă se constată că cererea nu îndeplineşte condiţiile
stipulate la alin.(5).
(7)  Dacă,  în  urma  notificării  conform  alin.(6)  lit.b),  solicitantul  nu  remediază
iregularităţile constatate în termenele prescrise sau nu depune o cerere de prelungire atermenului respectiv, cererea se consideră retrasă, fapt care este notificat solicitantului.
Articolul 21.  Publicarea cererii
În cazul în care condiţiile stabilite la art.20 alin.(6) lit.a) sînt îndeplinite, datele
privind cererea se publică în BOPI. Elementele cererii care se publică sînt stabilite în
Regulament.
Articolul 22.  Opoziţia
(1) În termen de 3 luni de la data publicării cererii, orice persoană care are un interes
legitim este în drept să formuleze o opoziţie la înregistrare.
(2) Opoziţia argumentată va fi prezentată în scris la AGEPI, fiind însoţită de dovada
achitării taxei stabilite. Dacă taxa nu este achitată în termen, se consideră că opoziţia nu a
fost formulată. Persoana care a formulat opoziţia poate prezenta, în termen de o lună de la
data depunerii acesteia, dovezi şi argumente suplimentare în susţinerea opoziţiei.
(3) Sînt admisibile spre examinare doar opoziţiile parvenite la AGEPI în termenul fixat
la alin.(1).
(4) Opoziţia formulată împotriva înregistrării denumirii de origine sau indicaţiei
geografice este admisibilă numai dacă:
a) demonstrează că nu sînt respectate condiţiile menţionate la art.5 alin.(1) ori (2),
după caz; sau
b) demonstrează că denumirea solicitată spre înregistrare va fi contrară prevederilor
art.7 alin.(1) lit.d) sau art.7 alin.(2) ori (3); sau
c) demonstrează că înregistrarea denumirii solicitate va prejudicia existenţa unei
denumiri total sau parţial omonime sau a unei mărci de produse sau servicii ori existenţa
produselor care se află legal pe piaţă de cel puţin 5 ani pînă la publicarea cererii, prevăzută
la art.21; sau
d)  prezintă  dovezi  care  permit  să  se  conchidă  că  denumirea  solicitată  spre
înregistrare este generică în sensul art.7 alin.(6).
(5) Opoziţia formulată împotriva înregistrării specialităţii tradiţionale garantate este
admisibilă doar dacă:
a) arată nerespectarea condiţiilor menţionate la art. 6; sau
b) demonstrează că denumirea solicitată spre înregistrare va fi contrară prevederilor
art. 7 alin. (4) şi (5); sau
c) demonstrează că denumirea solicitată spre înregistrare este folosită într-o manieră
legală, notorie şi semnificativă din punct de vedere economic pentru produse agricole sau
alimentare similare.Articolul 23.  Examinarea de fond
(1) În cadrul examinării de fond a cererii, AGEPI examinează:
a) dacă nu sînt motive de refuz specificate la art.7;
b) opoziţiile depuse conform art.22.
(2) În funcţie de rezultatele examinării de fond, AGEPI adoptă decizia de înregistrare,
după caz, a denumirii de origine, a indicaţiei geografice sau a specialităţii tradiţionale
garantate ori de respingere a cererii. Decizia se notifică solicitantului în termen de o lună de
la data adoptării.
(3) Procedura de examinare a cererii este supusă achitării taxelor stabilite.
Articolul 24.  Examinarea opoziţiei
(1) Dacă opoziţia este admisibilă în sensul art.22 alin.(3), AGEPI notifică acest fapt
solicitantului, care, în termen de 2 luni de la data notificării, va putea să-şi exprime punctul
de vedere, şi invită părţile să procedeze la consultări pentru a ajunge la un acord.
(2) Dacă între opozant şi solicitant a intervenit un acord, acesta trebuie să fie
comunicat AGEPI, fiind însoţit de cîte un aviz din ambele părţi. Dacă acordul menţionat nu
atrage după sine modificarea datelor publicate conform art.21 sau modificările operate sînt
nesemnificative, AGEPI ia în considerare acordul stabilit şi efectuează procedurile prevăzute
la art.26. În caz contrar, AGEPI procedează la o nouă examinare conform procedurilor
stabilite la art.19.
(3) Dacă părţile nu au ajuns la un acord, AGEPI examinează opoziţia în conformitate
cu alin.(4)–(7) şi adoptă o decizie ţinînd cont de uzanţele şi tradiţiile locale şi de riscul
efectiv de confuzie.
(4)  AGEPI  examinează  admisibilitatea  opoziţiei,  apreciază  argumentele  părţilor.
Criteriile vizate la art.22 alin.(4) lit.b)–d) sau, după caz, la alin.(5) sînt apreciate în raport cu
teritoriul Republicii Moldova, iar în cazul unor drepturi de proprietate intelectuală, în raport
cu drepturile protejate pe teritoriul Republicii Moldova.
(5) La cererea solicitantului, titularul unei mărci anterioare care a formulat opoziţia
va aduce dovada că, pe parcursul a 5 ani înainte de data publicării cererii conform art.21,
marca anterioară a făcut obiectul unei utilizări reale în Republica Moldova în raport cu
produsele şi/sau serviciile pentru care a fost înregistrată şi pe care este fondată opoziţia sau
că există motive întemeiate pentru neutilizare, cu condiţia că la această dată marca era
înregistrată de cel puţin 5 ani. În lipsa acestei dovezi, opoziţia se respinge.
(6) Examinarea opoziţiei poate fi suspendată la cererea motivată a unei părţi pe un
termen ce nu depăşeşte 6 luni.
(7) Dacă în urma examinării opoziţia este admisă, AGEPI respinge cererea de
înregistrare, în caz contrar, respinge opoziţia, fapt care se comunică părţilor.Articolul 25.  Respingerea cererii
(1) AGEPI emite decizia de respingere a cererii de înregistrare dacă:
a) în urma examinării efectuate în conformitate cu art.23, se constată că denumirea
solicitată nu întruneşte condiţiile stabilite de prezenta lege pentru a fi înregistrată, după
caz, în calitate de denumire de origine sau de indicaţie geografică ori că produsul solicitat
spre înregistrare nu întruneşte condiţiile stabilite de prezenta lege pentru a fi înregistrat în
calitate de specialitate tradiţională garantată;
b) opoziţia împotriva înregistrării a fost admisă.
(2) În cazul în care denumirea solicitată spre înregistrare în calitate de denumire de
origine sau de indicaţie geografică conţine unul sau mai mulţi termeni generici, iar
includerea acestor elemente în denumire poate crea dubii în privinţa ariei de protecţie a
acesteia, AGEPI cere, drept condiţie pentru înregistrare, ca solicitantul să declare că nu
invocă nici un drept exclusiv asupra acestor elemente. Această declaraţie se publică odată
cu publicarea cererii de înregistrare a denumirii solicitate sau, după caz, odată cu
publicarea datelor privind înregistrarea acesteia.
(3) În cazul în care o cerere este respinsă pe motiv că denumirea solicitată spre
înregistrare în calitate de denumire de origine sau de indicaţie geografică este generică,
AGEPI publică informaţia respectivă în BOPI.
(4) Decizia de respingere nu va fi adoptată înainte de a-i oferi solicitantului
posibilitatea de retragere sau de modificare a cererii ori de expunere a punctului de vedere
referitor la motivele de refuz.
Articolul 26.  Înregistrarea denumirii de origine, indicaţiei
geografice sau specialităţii tradiţionale garantate
(1) În cazul în care, în urma examinării cererii conform art.20 şi 23, se constată că
sînt îndeplinite condiţiile pentru înregistrarea denumirii de origine, indicaţiei geografice sau
specialităţii tradiţionale garantate, precum şi în cazul în care nu a fost depusă nici o opoziţie
sau contestaţie împotriva înregistrării ori opoziţiile sau contestaţiile depuse au fost respinse,
AGEPI decide înregistrarea:
a) denumirii de origine – în Registrul naţional al denumirilor de origine protejate;
b) indicaţiei geografice – în Registrul naţional al indicaţiilor geografice protejate;
c)  specialităţii  tradiţionale  garantate  –  în  Registrul  naţional  al  specialităţilor
tradiţionale  garantate.
(2) În termen de 3 luni de la data adoptării deciziei de înregistrare, AGEPI eliberează
solicitantului, la cerere, fără achitarea taxei, certificatul privind dreptul de utilizare a
denumirii de origine protejate sau a indicaţiei geografice protejate.
(3) Datele referitoare la înregistrarea denumirii de origine, indicaţiei geografice sauspecialităţii tradiţionale garantate, precum şi datele referitoare la deţinătorii dreptului de
utilizare a denumirii de origine protejate sau a indicaţiei geografice protejate se publică în
BOPI.
Articolul 27.  Registrele
(1) AGEPI ţine Registrul naţional al cererilor de înregistrare a denumirilor de origine,
Registrul naţional al cererilor de înregistrare a indicaţiilor geografice, Registrul naţional al
cererilor de înregistrare a specialităţilor tradiţionale garantate, Registrul naţional al
denumirilor de origine protejate, Registrul naţional al indicaţiilor geografice protejate şi
Registrul naţional al specialităţilor tradiţionale garantate. În registre se înscriu datele a
căror înregistrare este prevăzută de prezenta lege şi de Regulament. Orice înscrisuri sau
modificări efectuate în registre se publică în BOPI.
(2) Registrele menţionate la alin.(1) sînt deschise consultării publice.
(3) AGEPI poate elibera extrase din registre, la cerere, cu condiţia achitării taxei
stabilite.
Articolul 28.  Buletinul Oficial de Proprietate Intelectuală
Buletinul Oficial de Proprietate Intelectuală este publicaţia periodică oficială, editată
de AGEPI, în care se publică:
a) date referitoare la obiectele de proprietate industrială înscrise în registrele
naţionale, inclusiv cele referitoare la denumirile de origine, la indicaţiile geografice şi la
specialităţile tradiţionale garantate, precum şi alte informaţii cu privire la acestea, a căror
publicare este prevăzută de prezenta lege sau de alte acte normative în domeniu;
b) acte normative naţionale şi internaţionale, comunicări şi informaţii de ordin
general, precum şi orice alte informaţii din domeniul proprietăţii industriale.
Capitolul IV
CONTESTAREA. CONFLICTELE CU
ALTE DREPTURI. CONTROLUL
Articolul 29.  Contestarea deciziilor privind cererile de
înregistrare a denumirilor de origine, a
indicaţiilor geografice şi a specialităţilor
tradiţionale garantate
(1) Orice decizie privind cererile de înregistrare a denumirilor de origine, a
indicaţiilor geografice sau a specialităţilor tradiţionale garantate poate fi contestată de
către părţi în termen de 2 luni de la data recepţionării ei sau de către persoanele terţe care
deţin informaţia referitor la înregistrarea în cauză – în termenul cuprins între data emiteriideciziei şi data înregistrării acestora. Contestaţia are efect suspensiv.
(2) Contestaţia se depune la AGEPI şi se soluţionează de către Comisia de contestaţii
în conformitate cu regulamentul acesteia, aprobat de Guvern.
(3) Contestaţia, prezentată în scris şi argumentată, se consideră depusă numai după
achitarea taxei stabilite.
(4) Comisia de contestaţii emite hotărîri şi încheieri conform competenţei.
Articolul 30.  Examinarea contestaţiei
(1) În cursul examinării contestaţiei, Comisia de contestaţii invită părţile să-şi
prezinte observaţiile referitor la comunicările prezentate de celelalte părţi. Dacă la
examinarea contestaţiei apar divergenţe cu caracter normativ, se aplică normele Codului de
procedură civilă.
(2) În urma examinării contestaţiei, Comisia de contestaţii va emite una din
următoarele hotărîri:
a) de menţinere în vigoare a deciziei contestate;
b) de anulare în tot sau în parte a deciziei contestate.
(3) Hotărîrea Comisiei de contestaţii intră în vigoare la data adoptării.
(4) Hotarîrea Comisiei de contestaţii se comunică parţilor şi poate fi atacată la
judecătoria în a cărei jurisdicţie este sediul AGEPI în termenele prevăzute de lege.
Articolul 31. Utilizarea denumirilor omonime
Utilizarea unor indicaţii geografice sau a unor denumiri de origine omonime
înregistrate este autorizată numai în cazul cînd denumirea omonimă înregistrată ulterior
este suficient de clar diferenţiată de cea înregistrată anterior, ţinînd cont de necesitatea de
a asigura un tratament echitabil producătorilor şi de a evita inducerea în eroare a
consumatorilor.
Articolul 32 . Relaţiile dintre denumiri de origine,
indicaţii geografice şi mărci
(1) În cazul în care o denumire de origine sau o indicaţie geografică este protejată în
conformitate cu prezenta lege, cererea de înregistrare a unei mărci ce corespunde uneia
dintre situaţiile menţionate la art.11 şi care se referă la aceeaşi categorie de produse va fi
refuzată, cu condiţia ca cererea de înregistrare a mărcii să fi fost depusă după data începerii
protecţiei denumirii de origine sau a indicaţiei geografice.
(2) Mărcile înregistrate contrar dispoziţiilor alin.(1) vor fi anulate.
(3) Utilizarea unei mărci care corespunde uneia dintre situaţiile menţionate la art.11,depuse spre înregistrare sau înregistrate cu bună-credinţă înainte de data începerii
protecţiei, după caz, a denumirii de origine sau a indicaţiei geografice, poate continua în
pofida înregistrării denumirii de origine sau a indicaţiei geografice, dacă nu există motive
temeinice de anulare a mărcii sau de decădere din drepturi a titularului, în conformitate cu
legislaţia în domeniul mărcilor. În acest caz, denumirea de origine sau indicaţia geografică
poate fi utilizată concomitent cu marca vizată.
Articolul 33.  Controlul oficial
(1) Guvernul desemnează, în corespundere cu legislaţia în vigoare, autorităţile
competente cărora le revine responsabilitatea controalelor oficiale efectuate în scopul
verificării conformităţii cu caietele de sarcini corespunzătoare a produselor cu denumire de
origine protejată, cu indicaţie geografică protejată şi a specialităţilor tradiţionale garantate.
(11) În sensul prezentei legi, controlul oficial vizează:
a) verificarea conformităţii unui produs cu caietul de sarcini corespunzător;
b)  supravegherea  utilizării  denumirilor  înregistrate  pentru  a  descrie  produsele
plasate pe piaţă în conformitate cu art. 11 – în cazul denumirilor de origine şi indicaţiilor
geografice şi în conformitate cu art. 12 – în cazul specialităţilor tradiţionale garantate.
(2) Orice producător care respectă dispoziţiile prezentei legi este în drept să
beneficieze de un sistem de control oficial.
(3) AGEPI publică în BOPI şi actualizează periodic denumirile şi adresele autorităţilor
şi organismelor menţionate la alin.(1) din prezentul articol şi la art.34.
Articolul 34.  Controlul respectării caietului de sarcini
(1)  Guvernul  desemnează,  pentru  diferite  categorii  de  produse,  autorităţile
competente abilitate cu atribuţii şi responsabilităţi privind omologarea caietelor de sarcini,
definitivarea principiilor generale, aprobarea etapelor şi procedurilor de control în scopul
asigurării respectării caietelor de sarcini în conformitate cu prevederile prezentei legi.
(2) Controlul respectării caietelor de sarcini pentru denumirile de origine și indicațiile
geografice a căror arie geografică delimitată se află pe teritoriul Republicii Moldova și
pentru specialitățile tradiționale garantate produse pe teritoriul Republicii Moldova va fi
asigurat de autoritatea competentă desemnată în conformitate cu art. 33 alin. (1).
(3) Controlul respectării caietelor de sarcini pentru denumirile de origine și indicațiile
geografice a căror arie geografică delimitată se află în afara teritoriului Republicii Moldova
și  pentru  specialitățile  tradiționale  garantate  produse  în  afara  teritoriului  Republicii
Moldova va fi asigurat de autoritatea desemnată de țara de origine.
(5) Cheltuielile aferente controlului respectării caietului de sarcini sînt suportate de
producătorii vizaţi de acest control.
Articolul 35.  Denumiri, menţiuni şi simboluri(1) O denumire de origine sau o indicaţie geografică protejată în conformitate cu
prezenta lege poate fi utilizată doar de către persoanele care deţin dreptul de utilizare a
acesteia.
(2) Produsele originare din Republica Moldova comercializate sub o denumire
protejată în conformitate cu prezenta lege pot fi marcate cu menţiunile „Denumire de
origine protejată” sau „Indicaţie geografică protejată” şi/sau cu simbolurile naţionale
asociate acestora, aprobate de Guvern.
(3) Produsele originare din alte ţări comercializate sub o denumire de origine
protejată sau o indicaţie geografică protejată în conformitate cu prezenta lege pot fi, de
asemenea, marcate conform prevederilor alin.(2). (4) Doar producătorii care respectă
caietul de sarcini sînt în drept să facă referinţă la o specialitate tradiţională garantată pe
etichete, în publicitate sau în documentele aferente produsului agricol sau alimentar.
(5) În cazul cînd se face referinţă la o specialitate tradiţională garantată pe eticheta
produsului agricol sau alimentar fabricat în Republica Moldova, denumirea produsului va fi
însoţită de menţiunea „Specialitate tradiţională garantată” şi/sau de simbolul naţional
asociat acesteia, aprobat de Guvern.
(6) Pentru specialităţile tradiţionale garantate produse în afara teritoriului Republicii
Moldova, menţiunea specificată la alin.(5) este facultativă.
Articolul 36.  Condiţii de utilizare a denumirilor
specialităţilor tradiţionale garantate
(1) Începînd cu data publicării informaţiei referitoare la înregistrarea specialităţii
tradiţionale  garantate,  denumirea  înregistrată  în  Registrul  naţional  al  specialităţilor
tradiţionale garantate poate fi utilizată doar pentru desemnarea produsului agricol sau
alimentar  ce  corespunde  caietului  de  sarcini  în  calitate  de  specialitate  tradiţională
garantată, cu respectarea prevederilor art. 35 alin. (4), (5) şi (6).
(3) Pentru denumirile specialităţilor tradiţionale garantate înregistrate într-o singură
limbă, grupul solicitant poate prevedea în caietul de sarcini că, la comercializarea
produsului, este posibil să figureze pe etichetă, pe lîngă denumirea produsului în limba
originală, o menţiune în alte limbi care precizează că produsul a fost obţinut conform
tradiţiilor regiunii sau ţării de unde provine cererea.
Articolul 37.  Modificarea caietului de sarcini
(1) Un grup care corespunde prevederilor art. 9 alin. (2) şi care are un interes legitim
poate solicita înscrierea modificărilor în caietul de sarcini şi, dacă este cazul, în documentul
unic, menționat la art. 16 alin. (1) lit. c), pentru o denumire de origine, pentru o indicaţie
geografică  sau  pentru  o  specialitate  tradiţională  garantată,  după  caz.  Cererea
corespunzătoare  va  conţine  o  descriere  a  modificărilor  solicitate  şi  justificarea  acestora.
(2) Cererea de înscriere a modificărilor conform alin. (1) din prezentul articol va fi
însoţită de:a) o decizie a autorităţii competente desemnate în conformitate cu art. 34 alin. (1)
privind aprobarea modificărilor, dacă aria geografică delimitată se află pe teritoriul
Republicii Moldova;
b) dovada operării modificărilor respective în ţara de origine, dacă aria geografică
delimitată se află în afara teritoriului Republicii Moldova.
(3) În cazul în care modificarea caietului de sarcini, solicitată conform alin. (1), atrage
după sine una sau mai multe modificări care nu sînt minore, cererea de înscriere a
modificărilor  este  supusă  examinării,  publicării,  precum  şi  este  deschisă  formulării
opoziţiilor.
(4) Cererile de înscriere a modificărilor depuse de solicitanţii autohtoni din sectorul
vitivinicol, precum și opoziţiile referitoare la aceste cereri se prezintă de către un grup, în
sensul prevederilor art. 9 alin. (2), sau de către opozant, după caz, Ministerului Agriculturii,
Dezvoltării Regionale și Mediului  şi se examinează conform procedurii aprobate de către
acesta. În cazul aprobării modificărilor solicitate, autoritatea menţionată transmite AGEPI,
în termen de 5 zile lucrătoare din data aprobării acestora, informaţia respectivă pentru
publicare în BOPI şi pent ru înscriere în registrele specificate la alin. (12) din prezentul
articol.
[Art.37 al.(4) modificat prin LP79 din 24.05.18, MO195-209/15.06.18 art.338]
(5) În cazul în care modificările a căror înscriere este solicitată conform alin. (1) sînt
minore, înscrierea acestora se efectuează fără a recurge la procedurile prevăzute la alin.
(3).
(6) Pentru ca o modificare să fie considerată minoră, în cazul denumirilor de origine
protejate şi indicaţiilor geografice protejate, aceasta nu trebuie:
a) să se refere la caracteristicile esenţiale ale produsului;
b) să modifice legătura menţionată la art. 8 alin. (2) lit. f);
c) să includă o schimbare a denumirii sau a unei părţi a denumirii produsului;
d) să afecteze aria geografică delimitată; sau
e) să genereze restricţii suplimentare în ceea ce priveşte comercializarea produsului
sau a materiilor prime.
(7) Pentru ca o modificare să fie considerată minoră, în cazul specialităţilor
tradiţionale garantate, aceasta nu trebuie:
a) să se refere la caracteristicile esenţiale ale produsului;
b) să introducă schimbări esenţiale ale metodei de producţie; sau
c) să includă o schimbare a denumirii sau a unei părţi a denumirii produsului.(8)  În  cazul  solicitării  înscrierii  modificărilor  pentru  o  specialitate  tradiţională
garantată, pe lîngă opoziţiile prevăzute la art. 22 alin. (5), sînt admisibile şi opoziţiile care
demonstrează existenţa unui interes economic pentru producerea specialităţii tradiţionale
garantate.
(9) Opoziţiile depuse împotriva înscrierii modificărilor în caietul de sarcini sînt supuse
mutatis mutandis procedurilor de examinare prevăzute la art. 24. Faptul depunerii opoziţiei
este notificat de către AGEPI autorităţii competente desemnate în conformitate cu art. 34
alin. (1), care, în termen de 2 luni de la data notificării, îşi va exprima punctul de vedere.
(10) Dacă, în urma adoptării de către autorităţile administraţiei publice a unor măsuri
sanitare sau fitosanitare obligatorii, se solicită înscrierea unor modificări temporare ale
caietului de sarcini, cererea de înscriere a modificărilor va fi însoţită de actele doveditoare
corespunzătoare, iar informaţia referitoare la înscrierea acestora va fi publicată fără a fi
supusă procedurii de opoziţie.
(11) Cererea de înscriere a modificărilor, specificată la alin. (1) sau la alin. (10), după
caz, se depune la AGEPI. Condiţiile de perfectare, de depunere şi de examinare a cererii de
înscriere a modificărilor se stabilesc în Regulament.
(12) În cazul în care, în urma examinării cererii de înscriere a modificărilor, se
constată că sînt îndeplinite toate condiţiile prevăzute de prezenta lege şi de Regulament,
precum şi în cazul în care nu a fost depusă nicio opoziţie împotriva înscrierii modificărilor
ori opoziţiile depuse au fost respinse, AGEPI înscrie modificările operate şi justificarea
acestora în Registrul naţional al denumirilor de origine protejate, în Registrul naţional al
indicaţiilor geografice protejate sau în Registrul naţional al specialităţilor tradiţionale
garantate, după caz, şi publică informaţia respectivă în BOPI.
Articolul 38.  Interzicerea utilizării denumirii de origine,
indicaţiei geografice sau denumirii
specialităţii tradiţionale garantate
(1) Orice persoană fizică sau juridică care pretinde că:
- o denumire de origine,
- o indicaţie geografică sau
- o denumire a unei specialităţi tradiţionale garantate, rezervată conform art.36
alin.(2), care sînt protejate în conformitate cu prezenta lege, sînt utilizate, în prejudiciul său
direct sau indirect şi contrar dreptului său, pentru un produs natural sau prelucrat, avînd o
altă origine, sau, după caz, lipsit de specificitatea corespunzătoare este în drept să ceară
interzicerea utilizării acestei denumiri sau indicaţii.
(2)  Uniunile  şi  asociaţiile  pentru  apărarea  drepturilor  consumatorilor  sau
producătorilor, care activează de cel puţin 6 luni, sînt în drept să procedeze în conformitate
cu prevederile alin.(1) în privinţa drepturilor pe care vor dori să le apere.(3) Cererea privind interzicerea utilizării unei denumiri de origine protejate, unei
indicaţii geografice protejate sau a denumirii unei specialităţi tradiţionale garantate,
rezervate conform art.36 alin.(2), se depune la judecătoria în a cărei jurisdicţie este sediul
AGEPI.
Articolul 39.  Anularea înregistrării, revocarea protecţiei
sau a dreptului de utilizare
(1) Dacă, în urma controlului efectuat în conformitate cu prevederile art.33 sau 34, se
constată că nu mai este asigurată respectarea condiţiilor stabilite în caietul de sarcini
pentru un produs care beneficiază de o denumire de origine protejată ori de o indicaţie
geografică  protejată  sau  pentru  o  specialitate  tradiţională  garantată,  înregistrată  în
conformitate cu prezenta lege, autoritatea competentă iniţiază revocarea protecţiei ori,
după caz, decide revocarea dreptului de utilizare a denumirii respective. Decizia autorităţii
competente cu privire la revocarea dreptului de utilizare poate fi atacată în instanţa de
judecată în termenul prevăzut în Legea contenciosului administrativ nr. 793-XIV din 10
februarie 2000.
(2) Orice persoană fizică sau juridică care are un interes legitim poate cere anularea
înregistrării  sau  revocarea  protecţiei  denumirii  de  origine,  indicaţiei  geografice  sau
specialităţii tradiţionale garantate ori, după caz, a dreptului de utilizare a denumirii de
origine sau a indicaţiei geografice.
(3) Prevederile alin.(2) se aplică mutatis mutandis uniunilor şi asociaţiilor pentru
apărarea drepturilor consumatorilor sau ale producătorilor, care activează de cel puţin 6
luni, în privinţa drepturilor pe care vor dori să le apere.
(4) Cererea de anulare a înregistrării sau de revocare a protecţiei denumirii de
origine, indicaţiei geografice sau specialităţii tradiţionale garantate ori, după caz, a
dreptului de utilizare a denumirii de origine sau a indicaţiei geografice, în temeiul
prevederilor alin. (2), se depune la judecătoria în a cărei jurisdicţie este sediul AGEPI.
(5) Autorităţile competente desemnate în conformitate cu art. 34 alin. (1) vor notifica
AGEPI informaţia privind revocarea protecției sau revocarea dreptului de utilizare a
denumirii de origine protejate sau a indicaţiei geografice protejate în termen de 5 zile
lucrătoare din data rămînerii definitive a deciziei corespunzătoare.
Capitolul V
ÎNREGISTRAREA INTERNAŢIONALĂ
A DENUMIRILOR DE ORIGINE
Articolul 40.  Prevederi generale
Prevederile prezentei legi se aplica mutatis mutandis şi înregistrărilor internaţionale
ale denumirilor de origine, conform Aranjamentului de la Lisabona, care au ca ţară de
origine sau care îşi extind efectele în Republica Moldova, cu excepţia cazurilor cînd acestaranjament prevede altfel.
Articolul 41.  Cererea internaţională
(1) Cererea internaţională pentru o denumire de origine înregistrată în Registrul
naţional al denumirilor de origine protejate, care are ca ţară de origine Republica Moldova,
se depune la Biroul Internaţional prin intermediul AGEPI.
(2) Cererea internaţională specificată la alin.(1) poate fi depusă de persoanele fizice
sau juridice care deţin dreptul de utilizare a denumirii de origine respective.
(3)  Cererea  internaţională  va  fi  perfectată  în  conformitate  cu  prevederile
Regulamentului  de  aplicare  a  Aranjamentului  de  la  Lisabona.
Articolul 42.  Efectele înregistrării internaţionale a
denumirii de origine avînd ca ţară de
origine Republica Moldova
(1)  Înregistrarea  internaţională,  avînd  ca  ţară  de  origine  Republica  Moldova,
efectuată de Biroul Internaţional, asigură, fără reînnoire, pe toată durata de protecţie a
denumirii  respective  în  Republica  Moldova,  protecţia  acesteia  în  ţările  membre  ale
Aranjamentului de la Lisabona, care nu au făcut declaraţii de refuz la acordarea protecţiei
sau care le-au retras ulterior.
(2) Protecţia internaţională a denumirii de origine, menţionată la alin.(1), va înceta în
cazul în care denumirea respectivă va decădea din protecţie pe teritoriul Republicii
Moldova.
Articolul 43.  Taxele pentru cererea internaţională
(1) La depunerea cererii internaţionale se vor achita următoarele taxe:
a) la AGEPI – pentru recepţionarea, verificarea, examinarea şi transmiterea cererii la
Biroul Internaţional;
b) la Biroul Internaţional – pentru înregistrarea denumirii de origine conform
prevederilor art.7 al Aranjamentului de la Lisabona.
(2) Taxele prevăzute la alin.(1) lit.b) pot fi achitate direct sau pot fi transferate la
Biroul Internaţional prin intermediul AGEPI.
(3) În cazul neachitării taxelor, cererea internaţională se consideră nedepusă.
Articolul 44.  Procedura de verificare a cererii
internaţionale la AGEPI
(1) În termen de o lună de la data recepţionării, AGEPI examinează şi verifică
documentele cererii internaţionale în vederea respectării prevederilor art.41 alin.(3) şicorespunderii datelor cererii cu cele înscrise în Registrul naţional al denumirilor de origine
protejate.
(2) Dacă cererea corespunde prevederilor prezentei legi şi ale Regulamentului de
aplicare a Aranjamentului de la Lisabona, AGEPI semnează cererea şi expediază un
exemplar al acesteia pe adresa Biroului Internaţional, iar un alt exemplar – solicitantului,
drept confirmare a depunerii cererii.
(3) Dată a înregistrării internaţionale este data la care cererea, conţinînd toate
elementele prevăzute în Regulamentul de aplicare a Aranjamentului de la Lisabona, este
recepţionată de Biroul Internaţional.
(4) Dacă, în urma verificării efectuate în conformitate cu prevederile alin.(1), sînt
depistate greşeli sau inexactităţi, AGEPI le notifică solicitantului şi îl invită să le remedieze
într-un termen rezonabil, ţinînd cont de prevederile alin.(3).
Articolul 45.  Procedura de examinare a înregistrării
internaţionale notificate de Biroul
Internaţional
(1) Orice înregistrare internaţională notificată de către Biroul Internaţional este
supusă procedurii de opoziţie, conform art.22, şi examinării de fond, conform art.23, în
aceleaşi condiţii ca şi cererea depusă direct la AGEPI.
(2) În cazul cînd înregistrarea internaţională supusă examinării conform alin.(1) nu
întruneşte condiţiile de protecţie prevăzute de prezenta lege sau cînd a fost formulată o
opoziţie împotriva acestei înregistrări, AGEPI emite o declaraţie de refuz, pe care o notifică
Biroului Internaţional.
(3) Termenul prevăzut pentru comunicarea declaraţiei de refuz nu va depăşi 1 an de
la data recepţionării de către AGEPI a notificării Biroului Internaţional privind înregistrarea
internaţională în cauză.
(4) Orice procedură prevăzută de lege, ulterioară emiterii declaraţiei de refuz
menţionate la alin.(2), va fi efectuată direct între AGEPI şi solicitant, reprezentat de un
mandatar autorizat.
(5) AGEPI, conform procedurilor prevăzute, va informa Biroul Internaţional despre
retragerea totală sau parţială a declaraţiilor de refuz, precum şi despre toate hotărîrile
definitive ale instanţelor judecătoreşti cu privire la revocarea protecţiei sau la anularea
înregistrărilor internaţionale.
(6)  Dacă,  în  urma  examinării  în  conformitate  cu  alin.(1)  a  unei  înregistrări
internaţionale notificate de Biroul Internaţional, se constată că denumirea de origine
corespunzătoare a fost utilizată pe teritoriul Republicii Moldova de către terţi pînă la data
notificării, AGEPI va acorda terţilor un termen de cel mult 2 ani pentru sistarea utilizării
denumirii respective şi va comunica acest fapt Biroului Internaţional în termen de 3 luni dela expirarea termenului prevăzut la alin.(3).
Articolul 46.  Efectele înregistrării internaţionale
(1) Orice înregistrare internaţională notificată de Biroul Internaţional, începînd cu
data înregistrării internaţionale, are aceleaşi efecte ca şi în cazul în care cererea de
înregistrare a denumirii de origine corespunzătoare ar fi fost depusă direct la AGEPI.
(2) În cazul cînd AGEPI nu a notificat Biroului Internaţional nici o declaraţie de refuz
în conformitate cu art.45 alin.(2) sau cînd declaraţia de refuz a fost ulterior retrasă, total
sau parţial, protecţia, în Republica Moldova, a denumirii de origine corespunzătoare
înregistrării internaţionale în cauză, începînd cu data menţionată la alin.(1) al prezentului
articol, va fi aceeaşi ca şi în cazul în care această denumire ar fi fost înregistrată direct la
AGEPI.
(3) În cazul cînd declaraţia de refuz specificată la art.45 alin.(2) nu a fost ulterior
retrasă, se consideră că în Republica Moldova înregistrarea internaţională corespunzătoare
nu a produs efectele menţionate la alin.(1) şi (2) ale prezentului articol.
(4) O denumire de origine care corespunde prevederilor alin.(2) nu va putea fi
considerată ca devenită generică atîta timp, cît ea va fi protejată ca denumire de origine în
ţara de origine.
Capitolul VI
ASIGURAREA RESPECTĂRII DREPTURILOR
Articolul 47.  Acţiunea privind încălcarea drepturilor
(1) Orice persoană fizică sau juridică, alte entităţi interesate, al căror drept a fost
lezat prin utilizarea ilegală a unei indicaţii geografice protejate, a unei denumiri de origine
protejate sau a unui drept referitor la o specialitate tradiţională garantată, cu cauzarea de
prejudicii directe sau indirecte, este în drept să iniţieze o acţiune în instanţa judecătorească,
în modul stabilit de lege, pentru a-şi apăra drepturile şi interesele legitime.
(2) Sînt în drept să iniţieze o acţiune privind încălcarea drepturilor, conferite prin
art.11 şi 12, următoarele persoane:
a) deţinătorul dreptului de utilizare a indicaţiei geografice protejate, a denumirii de
origine protejate sau a unui drept referitor la o specialitate tradiţională garantată;
b) alte persoane fizice sau juridice ori entităţi care au dreptul de a reprezenta
deţinătorul dreptului de utilizare sau organizaţiile create în acest scop, cu condiţia că
acestea din urmă activează de cel puţin 6 luni.
(3) În procedura de examinare a cauzei ce ţine de încălcarea dreptului de utilizare,
pîrîtul poate contesta dreptul de utilizare care a generat conflictul, cerînd anularea sau
revocarea acestui drept.
(4) Examinarea acţiunii va fi suspendată pînă la soluţionarea definitivă a chestiuniiprivind valabilitatea dreptului de utilizare.
Articolul 48.  Acţiunea de declarare a neîncălcării
drepturilor
(1) Orice persoană care consideră că împotriva sa ar putea fi iniţiată o procedură de
încălcare a unui drept referitor la o denumire de origine protejată sau la o indicaţie
geografică protejată poate, pînă la iniţierea unei atare proceduri, să ceară adoptarea unei
decizii judecătoreşti prin care să se constate că produsul său nu aduce atingere denumirii
protejate. În cursul examinării cererii, instanţa poate atrage în proces orice persoană
interesată, inclusiv deţinătorul dreptului de utilizare.
(2) În cazul în care, conform alin.(1), instanţa a adoptat o hotărîre definitivă de
neîncălcare, nu mai poate fi intentată o acţiune de încălcare a unui drept referitor la o
denumire de origine protejată sau la o indicaţie geografică protejată faţă de aceeaşi
persoană în raport cu acelaşi produs.
(3) Cheltuielile de judecată şi alte cheltuieli legate de procedurile judiciare, inclusiv
cheltuielile suportate de către deţinătorul dreptului de utilizare a denumirii de origine
protejate sau a indicaţiei geografice protejate, trebuie să fie suportate de persoana care a
intentat acţiunea privind declaraţia de neîncălcare.
(4) Instanţa de judecată care examinează o acţiune privind declaraţia de neîncălcare
trebuie să determine cuantumul cheltuielilor suportate de către deţinătorul dreptului de
utilizare a denumirii de origine protejate sau a indicaţiei geografice protejate, care trebuie
să fie achitate de către persoana care a intentat acţiunea privind declaraţia de neîncălcare.
Articolul 49.  Măsuri de asigurare a probelor pînă la
intentarea acţiunii
(1) Orice persoană îndreptăţită care a prezentat elemente de probă suficiente pentru
a-şi sprijini afirmaţiile conform cărora drepturile sale sînt încălcate poate cere instanţei
judecătoreşti sau unei alte autorităţi competente, pînă la iniţierea unui proces împotriva
acţiunilor ilegale, aplicarea de măsuri prompte şi provizorii pentru asigurarea probelor
relevante,  sub  rezerva  asigurării  protecţiei  informaţiilor  confidenţiale  şi  cu  condiţia
depunerii unei cauţiuni sau a unei garanţii echivalente adecvate, necesare pentru repararea
prejudiciilor ce ar putea fi cauzate pîrîtului în cazul în care nu va fi constatată prezenţa unei
încălcări.
(2) În vederea luării măsurilor de asigurare a probelor, instanţa este în drept:
a) să ceară descrierea detaliată a produselor în litigiu, cu sau fără prelevare de
eşantioane;
b) să pună sechestru pe produsele în litigiu;
c) să pună sechestru pe materialele şi instrumentele utilizate la producerea şi/sau
distribuirea produselor în litigiu, precum şi pe documentele referitoare la ele.(3) Procedura de aplicare a măsurilor de asigurare a probelor prevăzute în prezentul
articol şi la art.50 o foloseşte instanţa judecătorească în conformitate cu prevederile
respective ale Codului de procedură civilă. Măsurile de asigurare a probelor se vor lua cu
participarea executorului judiciar şi, după caz, a reprezentantului autorităţii competente
desemnate în conformitate cu art. 33 alin. (1), care vor putea fi asistaţi de un ofiţer de
poliţie.
Articolul 50.  Asigurarea probelor în cazuri de urgenţă
(1) Măsurile de asigurare a probelor pot fi stabilite fără a-l audia pe pîrît dacă orice
întîrziere poate cauza o daună ireparabilă deţinătorului de drepturi sau dacă există un risc
de distrugere a probelor. Încheierea judecătorească va fi adusă imediat la cunoştinţă părţii
afectate.
(2) Încheierea de asigurare a probelor poate fi atacată în instanţa judecătorească.
(3) Instanţa judecătorească va aplica măsurile de asigurare a probelor cu condiţia ca
recurentul să depună o cauţiune sau o garanţie echivalentă adecvată, destinată să asigure
compensarea prejudiciilor suportate de pîrît conform art.51 alin.(2).
Articolul 51.  Nulitatea măsurilor de asigurare a probelor
(1) Măsurile de asigurare a probelor vor fi nule sau nevalabile:
a) dacă reclamantul nu intentează, în termen de 20 de zile lucrătoare sau de 31 de
zile calendaristice de la data emiterii încheierii cu privire la măsurile de asigurare a
probelor, o acţiune în instanţa judecătorească privind încălcarea drepturilor;
b) ca urmare a oricărei acţiuni sau inacţiuni prejudiciabile a reclamantului;
c) dacă s-a constatat că nu a existat o încălcare sau o tentativă de încălcare a
drepturilor;
d) în alte cazuri prevăzute de legislaţia în vigoare.
(2) În cazul în care măsurile de asigurare a probelor au cauzat prejudicii şi au fost
declarate  nule  sau  nevalabile,  reclamantul  va  achita  pîrîtului  o  despăgubire
corespunzătoare.
Articolul 52.  Prezentarea şi asigurarea probelor în cadrul
acţiunii privind încălcarea drepturilor
(1) Dacă o parte prezintă dovezi că pretenţiile sale sînt fondate şi informaţii precum
că anumite probe se află în gestiunea părţii opuse, instanţa judecătorească va dispune ca
aceste probe să fie prezentate într-un număr suficient şi rezonabil, sub rezerva asigurării
protecţiei informaţiei confidenţiale. În cazul în care încălcarea drepturilor este comisă la
scară comercială, instanţa poate dispune suplimentar părţilor prezentarea de documente
bancare, financiare sau comerciale.(2) În cazul în care o parte la proces refuză nemotivat accesul la informaţiile necesare
sau tergiversează cu rea-credinţă prezentarea acestora, fapt ce împiedică soluţionarea
litigiului, instanţa se pronunţă în privinţa admiterii sau respingerii acţiunii în baza
informaţiilor prezentate, inclusiv a plîngerii sau a pretenţiei prezentate de către partea
lezată prin împiedicarea accesului la informaţii, cu condiţia acordării posibilităţii de audiere
a părţilor referitor la pretenţiile sau la elementele de probă ale acestora.
Articolul 53.  Dreptul la informare
(1) Dacă în procesul examinării unui litigiu se constată că sînt încălcate drepturile ce
decurg dintr-o indicaţie geografică protejată, dintr-o denumire de origine protejată sau
dintr-o specialitate tradiţională garantată, instanţa judecătorească poate cere ca informaţiile
privind originea şi reţelele de distribuire a produselor sau a serviciilor care încalcă aceste
drepturi să fie furnizate de pîrît şi/sau de orice altă persoană care:
a) a fost găsită în posesia produselor contrafăcute destinate comercializării;
b) a fost găsită beneficiind, în scop comercial, de servicii cu produse contrafăcute;
c) a fost găsită prestînd, în scop comercial, servicii utilizate în activităţi de
contrafacere; sau
d) a fost indicată, de către persoana menţionată la lit.a), b) sau c), ca fiind implicată
în acţiunile de producere, fabricare sau distribuire a produselor ori de prestare a serviciilor.
(2) Informaţiile menţionate la alin.(1) cuprind, după caz:
a)  numele  şi  adresa  producătorului,  distribuitorului,  furnizorului,  deţinătorilor
anteriori ai mărfurilor sau serviciilor, precum şi ale vînzătorilor angro şi cu amănuntul
prezumtivi;
b) date despre cantităţile de produse fabricate, livrate, primite sau comandate,
precum şi despre preţul mărfurilor sau al serviciilor respective.
(3) Prevederile alin.(1) şi (2) se aplică fără a aduce atingere altor prevederi legale
care:
a) acordă deținătorului dreptul de a primi informaţii mai detaliate;
b) reglementează utilizarea în cauzele civile sau penale a informaţiilor comunicate în
conformitate cu prezentul articol;
c) stabilesc răspunderea pentru abuz de dreptul la informare;
d) dau posibilitatea de a fi refuzată prezentarea de informaţii ce ar constrînge
persoana menţionată la alin.(1) să recunoască propria sa participare sau participarea
rudelor sale apropiate la o încălcare a unui drept ce decurge dintr-o indicaţie geografică
protejată,  dintr-o  denumire  de  origine  protejată  sau  dintr-o  specialitate  tradiţională
garantată; saue) reglementează protecţia confidenţialităţii surselor de informare sau procesarea
datelor cu caracter personal.
Articolul 54.  Măsurile de asigurare a acţiunii privind
încălcarea drepturilor
(1) Dacă instanţa judecătorească a stabilit faptul sau iminenţa încălcării drepturilor
ce decurg dintr-o indicaţie geografică protejată, dintr-o denumire de origine protejată sau
dintr-o specialitate tradiţională garantată, ea poate, la cererea deținătorului de drepturi, să
dispună luarea de măsuri de asigurare a acţiunii privind încălcarea drepturilor contra
pîrîtului şi/sau intermediarilor, cum ar fi:
a) să pronunţe, cu titlu provizoriu, o încheiere de interzicere a oricăror acţiuni ce
constituie încălcare a drepturilor sau să permită continuarea acţiunilor, cu condiţia
depunerii unei cauţiuni suficiente să asigure despăgubirea deținătorului de drepturi;
b) să pună sechestru pe produsele suspectate că aduc atingere drepturilor pentru a
preveni introducerea lor în circuitul comercial;
c) să pună sechestru, cu titlu provizoriu, pe orice proprietate a pîrîtului, inclusiv să
dispună blocarea conturilor bancare, prezentarea documentelor bancare, financiare sau
comerciale,  dacă  încălcarea  a  fost  comisă  la  scară  comercială  şi  există  riscul  de
nerecuperare a prejudiciilor.
(2)  Instanţa  judecătorească  poate  dispune  măsurile  prevăzute  la  alin.(1)  al
prezentului articol fără a-l audia pe pîrît. În acest caz se aplică mutatis mutandis prevederile
art.50.
Articolul 55.  Măsuri corrective
(1) În cazul în care se stabileşte că a avut loc o încălcare a drepturilor, instanţa
judecătorească poate dispune, la cererea reclamantului, luarea de măsuri referitor la
produsele despre care s-a constatat că încalcă un drept ce decurge dintr-o indicaţie
geografică  protejată,  dintr-o  denumire  de  origine  protejată  sau  dintr-o  specialitate
tradiţională garantată şi, după caz, referitor la materialele şi instrumentele care au servit la
crearea şi fabricarea acestor produse. Printre aceste măsuri vor figura, în special:
a) retragerea provizorie din circuitul comercial;
b) retragerea definitivă din circuitul comercial; sau
c) distrugerea.
(2) Măsurile menţionate la alin.(1) se realizează din contul pîrîtului, cu excepţia
cazului cînd există motive temeinice care se opun acestui lucru.
(3) La examinarea cererii de aplicare a măsurilor corective, instanţa judecătorească
se  va  conduce  de  principiul  de  echitate,  luînd  în  considerare  gravitatea  încălcării,
remedierile ordonate, precum şi interesele persoanelor terţe.Articolul 56.  Asigurarea executării hotărîrii judecătoreşti
În cazul în care a fost emisă o hotărîre judecătorească de constatare a încălcării
drepturilor ce decurg dintr-o indicaţie geografică protejată, dintr-o denumire de origine
protejată sau dintr-o specialitate tradiţională garantată, instanţa judecătorească, la cererea
deținătorului de drepturi, poate lua măsuri de asigurare a executării hotărîrii, prin care
pîrîtul  va  fi  somat  să  înceteze  orice  acţiune  ce  constituie  încălcare  a  drepturilor
deținătorului. În acest scop, instanţa judecătorească poate cere depunerea de către pîrît a
unei  cauţiuni  sau  garanţii  echivalente  adecvate.  Deținătorul  de  drepturi  poate  cere
dispunerea acestor măsuri şi împotriva intermediarilor de ale căror servicii beneficiază un
terţ la încălcarea drepturilor ce decurg dintr-o indicaţie geografică protejată, dintr-o
denumire de origine protejată sau dintr-o specialitate tradiţională garantată.
Articolul 57.  Măsurile de alternative
În cazul în care pîrîtul a acţionat neintenţionat sau din imprudenţă, el va fi obligat de
instanţa judecătorească, la cererea persoanei interesate, să achite unele despăgubiri
pecuniare, în locul măsurilor de asigurare a respectării drepturilor prevăzute de prezentul
capitol, dacă aplicarea măsurilor în cauză i-ar fi cauzat pagube disproporţionale şi dacă
despăgubirea pecuniară pentru reclamant este rezonabil satisfăcătoare.
Articolul 58.  Despăgubirile
(1) La cererea părţii lezate, pîrîtul care a încălcat drepturile ce decurg dintr-o
indicaţie geografică protejată, dintr-o denumire de origine protejată sau dintr-o specialitate
tradiţională garantată cu bună-ştiinţă sau avînd motive rezonabile de a şti acest lucru va
achita deținătorului de drepturi despăgubirile pentru prejudiciile pe care acesta le-a
suportat în mod real din cauza încălcării drepturilor sale. La stabilirea despăgubirilor se va
ţine cont de toate aspectele relevante, cum ar fi consecinţele economice negative, inclusiv
beneficiul ratat, suportate de partea lezată, orice profit obţinut ilegal de pîrît şi, după caz,
de alte aspecte, cum ar fi prejudiciul moral cauzat deținătorului dreptului din cauza
atingerii aduse drepturilor sale.
(2) În cazul cînd a comis o încălcare din neştiinţă sau fără a avea motive rezonabile de
a şti acest lucru, pîrîtul este obligat să recupereze beneficiile ratate sau pagubele aduse
deținătorului de drepturi, stabilite conform legii.
Articolul 59. Publicarea hotărîrilor judecătoreşti
(1) În cadrul acţiunilor privind încălcarea drepturilor ce decurg dintr-o indicaţie
geografică  protejată,  dintr-o  denumire  de  origine  protejată  sau  dintr-o  specialitate
tradiţională garantată, instanţa judecătorească competentă poate să dispună, la cererea
reclamantului  şi  din  contul  persoanei  care  a  încălcat  dreptul  protejat,  măsuri
corespunzătoare în scopul difuzării informaţiei privind hotărîrea judecătorească, inclusiv
afişarea acesteia, precum şi publicarea integrală sau parţială a hotărîrii.
(2) Instanţa judecătoreasca competentă va putea dispune şi măsuri suplimentare de
publicitate  corespunzătoare  împrejurărilor  speciale,  inclusiv  o  publicitate  de  mare
amploare.(3) Instanţa judecătorească va remite AGEPI o copie de pe hotărîrea definitivă.
Capitolul VII
DISPOZIŢII COMUNE
Articolul 60.  Competenţa în soluţionarea litigiilor
(1) Litigiile care apar la aplicarea prezentei legi se soluţionează de Comisia de
contestaţii a AGEPI, de judecătoria în a cărei jurisdicţie este sediul AGEPI sau de un arbitraj
specializat.
(2) Comisia de contestaţii a AGEPI soluţionează litigiile privind contestarea deciziilor
emise de subdiviziunile AGEPI.
(3) Judecătoria în a cărei jurisdicţie este sediul AGEPI soluţionează litigiile privind:
a) acordarea dreptului de utilizare a denumirii de origine protejate sau a indicaţiei
geografice protejate;
b) încălcarea drepturilor conferite prin înregistrarea denumirii de origine, indicaţiei
geografice sau specialităţii tradiţionale garantate;
c) acţiunile de apărare a dreptului de utilizare a denumirii de origine protejate sau a
indicaţiei geografice protejate;
d) anularea înregistrării unei denumiri de origine, indicaţii geografice sau specialităţi
tradiţionale garantate;
e) revocarea protecţiei unei denumiri de origine, indicaţii geografice sau specialităţi
tradiţionale garantate;
f) revocarea dreptului de utilizare a denumirii de origine sau a indicaţiei geografice
protejate;
g) acţiunile referitoare la declaraţia de neîncălcare a dreptului;
h) măsurile de asigurare a probelor pînă la intentarea acţiunii;
i) măsurile preventive şi provizorii prevăzute la art.56;
k) examinarea contestaţiilor depuse împotriva hotărîrilor Comisiei de contestaţii a
AGEPI.
(4) Arbitrajul specializat examinează litigiile apărute atît în relaţiile contractuale, cît
şi în cele necontractuale, ce ţin de proprietatea industrială, şi anume privind:
a) dobîndirea dreptului de utilizare a denumirii de origine protejate sau a indicaţiei
geografice protejate;
b) acordarea şi folosirea drepturilor conferite prin înregistrarea denumirii de origine,indicaţiei geografice sau specialităţii tradiţionale garantate;
c) încălcarea dreptului de utilizare a denumirii de origine protejate sau a indicaţiei
geografice protejate;
d) alte litigii ce nu ţin de activitatea autorităţilor publice.
Articolul 61.  Taxele
(1) Depunerea şi examinarea cererii de înregistrare a denumirii de origine, a
indicaţiei  geografice  şi  a  specialităţii  tradiţionale  garantate,  înaintarea  opoziţiei,  a
contestaţiei,  înregistrarea  denumirii  de  origine,  indicaţiei  geografice  şi  specialităţii
tradiţionale garantate, precum şi efectuarea altor acţiuni cu semnificaţie juridică ce ţin de
procedurile de examinare a cererii şi de protecţia juridică a denumirii de origine, a
indicaţiei geografice sau a specialităţii tradiţionale garantate sînt supuse taxelor.
(2) Acţiunile pentru care se percepe taxă şi cuantumul acesteia se stabilesc de
Guvern.
(3) Taxele se achită de solicitant, de deținătorul dreptului de utilizare sau de alte
persoane fizice sau juridice împuternicite.
(4) Taxele plătite, cu excepţia taxei pentru depunerea cererii de înregistrare a
denumirii de origine, a indicaţiei geografice sau a specialităţii tradiţionale garantate, se
restituie plătitorului, la cererea acestuia, în cazul cînd procedurile pentru care acestea au
fost plătite nu au început.
(5) Taxa plătită într-un cuantum mai mic decît cel stabilit se ia în considerare după
achitarea diferenţei, iar procedura începe din momentul cînd taxa este achitată integral.
(6) Taxa de înregistrare a denumirii de origine, a indicaţiei geografice sau a
specialităţii tradiţionale garantate care nu a fost plătită în termenul stabilit poate fi achitată
ulterior, în decursul a 6 luni de la data termenului omis, cu o majorare de 50%.
(7) În cazul cînd se solicită efectuarea procedurilor în regim de urgenţă, taxa se
majorează cu 100%, iar termenul de efectuare a acţiunilor respective se reduce de 2 ori.
(8) Opoziţiile şi contestaţiile organelor centrale de specialitate ale administraţiei
publice şi ale autorităţilor administraţiei publice locale se examinează fără plată în cazul în
care acestea acţionează în interes public.
Articolul 62.  Drepturile persoanelor fizice şi juridice
Străine
Persoanele fizice şi juridice străine beneficiază de drepturile acordate prin prezenta
lege la fel ca şi persoanele fizice şi juridice din Republica Moldova.
Capitolul VIIIDISPOZIŢII FINALE ŞI TRANZITORII
Articolul 63.  Intrarea în vigoare şi aplicabilitatea
prezentei legi
(1) Prezenta lege intră în vigoare la 3 luni de la data publicării, cu excepţia articolelor
49, 50, 51 şi 52, care vor fi puse în aplicare odată cu intrarea în vigoare a modificărilor
corespunzătoare operate în Codul de procedură civilă.
(11)  Prezenta  lege  este  compatibilă  cu  prevederile  Directivei  2004/48/CE  a
Parlamentului European şi a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor
de proprietate intelectuală (publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 157 din 30
aprilie 2004), precum şi cu Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European şi
al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calităţii produselor
agricole şi alimentare (publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 343 din 14
decembrie 2012) şi cu Regulamentul (CE) nr. 607/2009 al Comisiei din 14 iulie 2009 de
stabilire a unor norme de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 479/2008 al
Consiliului în ceea ce priveşte denumirile de origine protejate şi indicaţiile geografice
protejate, menţiunile tradiţionale, etichetarea şi prezentarea anumitor produse vitivinicole
(publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 193 din 24 iulie 2009).
(2) La data intrării în vigoare a prezentei legi se abrogă Legea nr.588-XIII din 22
septembrie 1995 privind mărcile şi denumirile de origine a produselor.
(3) Se stabileşte că:
a) cererile de înregistrare a denumirilor de origine ale căror proceduri de examinare
nu s-au încheiat pînă la data intrării în vigoare a prezentei legi se examinează în modul
stabilit de prezenta lege;
b) denumirile de origine înregistrate la AGEPI pînă la data intrării în vigoare a
prezentei legi se echivalează, în ceea ce priveşte regimul juridic, cu denumirile de origine
înregistrate în conformitate cu prezenta lege;
c) litigiile care, la data intrării în vigoare a prezentei legi, se află în proces de
examinare se vor soluţiona în conformitate cu normele legii în vigoare la data apariţiei
litigiului.
Articolul 64.  Organizarea executării prezentei legi
Guvernul, în termen de 3 luni de la data intrării în vigoare a prezentei legi:
a) va prezenta Parlamentului propuneri privind aducerea legislaţiei în vigoare în
concordanţă cu prezenta lege;
b) va aduce propriile acte normative în concordanţă cu prezenta lege;
c) va adopta acte normative necesare aplicării prezentei legi.PREŞEDINTELE PARLAMENTULUI Marian LUPU
Nr.66-XVI. Chişinău, 27 martie 2008.