акцеларацији или убрзавању и обогаћивању наставног програма. За сада је обогаћивање наставног програма најприхватљивији модел када је у питању организација рада са даровитим ученицима.

Максић (Maksić, 2007) предлаже два облика обогаћивања наставног програма. Први, који се односи на боравак ученика у хетерогеној групи са осталим ученицима, и додатно ангажовање у току редовне наставе и ванна-ставних активности.

Са тог становишта ученику се нуде разноврсне могућности учешћа у додатном раду, математичким секцијама, такмичењима и сл. Други облик односи се на обогаћивање наставног програма ширим и комплекснијим наставним садржајима у смислу диференцијације наставе и индивидуали-зације. Оба облика су врло погодна за основношколски ниво и гарантују сигуран подстицај даровитим ученицима. Дакле, за даровите ученике нај-боље је да имају велике могућности за учење, развој и деловање (Nedeljko-vić, 2010).

ПРИКАЗ РЕЛЕВАНТНИХ ИСТРАЖИВАЊА У ВЕЗИ СА
МЕТОДАМА РАДА СА ДАРОВИТИМ УЧЕНИЦИМА

Да бисмо дубље размотрили и расветлили проблем који се тиче метода и поступака у раду са даровитим ученицима неопходно је да споме-немо релевантна истраживања која ће нам помоћи да изведемо неке нове закључке. Маричић и Шпијуновић (Maričić i Špijunović, 2013) у свом истраживању које се односило на идентификацију потенцијално даровитих ученика у почетној настави математике дошли су до закључка да је saрад-ња учитеља са педагошко-психолошком службом и родитеља на јако ниском нивоу, те да јако негативно утиче на подршку у развоју даровито-сти код ученика.

Милинковић (Milinković, 2014) је испитивао став учитеља према диференцираној настави у погледу развоја даровитости. Резултати које је добио овим истраживањем показали су да учитељи имају позитиван став према диференцираној настави и да овај вид наставе утиче на повећање активности даровитих ученика, међутим, врло често наставници и учитељи окренути су традиционалним ефектима наставе, тако да диференцирану наставу слабо спроводе.

Маринковић и Ђокић (Marinković, Đokić, 2016) извришиле су истра-живање у којем је један од задатака био да се утврде ставови учитеља пре-ма раду са даровитим ученицима у вези са применом различитих облика
рада и наставних система у редовној настави математике. Резултати су показали да учитељи углавном користе индивидуални облик рада у комбинацији са неким другим обликом, углавном радом у пару, док групни облик рада углавном изостаје. Закључак који је изведен односи се на неопходност похађања стручних програма, ради обуке у раду са даровитим ученицима, јер уколико се на време не препознају надарени ученици, та способност биће заувек спутана и заборављена.

Поповић, Лазовић и Милосављевић (Popović, Lazović & Milosavljević, 2016) спровели су дескриптивно-експлоративно истраживање које се односи на разумевање посвећености развоју даровитости. У истраживању је учествовало 46 основних школа и 30 992 ученика. Резултати истраживања су показали да ИОП-3 постоји за само 16 ученика и то из укупно четири школе, док су се остале 42 основне школе изјасниле да немају таквих ученика, што је заиста забрињавајуће са аспекта савременог образовања. Закључак који је произашао на основу овог истраживања говори о ниском степену посвећености развоју даровитости, што представља велики проблем.

Муратовић и Мусић (Muratović, Musić, 2017) су извршили анкетиранje учитеља осам основних школа у Тузли у вези са доминантним облицима подршке потенцијално даровитим ученицима. На основу спроведених истраживања резултати су показали да су додатна настава и ваннаставне активности најзаступљенији облици подстицања потенцијала даровитости ученика.

Аврамовић и Вујачић (Avramović, Vujačić, 2009) бавили су се испитивањем односа наставника према даровитим ученицима. Према резултатима које су добили на основу одговора 85 наставника основних и средњих школа, закључили су да наставници највише фаворизују додатну наставу, индивидуални рад и диференциране задатке.

Укључивање у пројекте, обогаћивање наставног програма и учешће у разним ваннаставним активностима такође су се показали као високо фреквентне стратегије у раду са даровитим ученицима, док је хомогено груписање најмање заступљено. Истраживања која смо представили упућују на присуство недовољног и неадекватног односа у интеракцији наставник – даровити ученик. Главни недостатак се огледа у недовољној стручној спремности наставника за рад са даровитима, што иницира непрепознавање даровитости на време и запостављање таквих ученика, што даље омета правилан развој, коришћење и надоградњу постојећих потенцијала.
ЗАКЉУЧАК

Да бисмо пружили најадекватнији вид подршке даровитим ученицима и унапредили постојеће способности, неопходно је формирати адекватну стратегију која ће се примењивати како на редовним часовима математике, тако и у оквирима ваннаставних активности.

Дунђерски (Дунђерски, 2003) указује на неопходност креирања посебних програма који ће даровитим ученицима помоћи да у потпуности остваре своје потенцијале. Обогаћивање наставног програма на редовним часовима математике представља широк спектар могућности које могу подржати даровитог ученика.

Организација и укључивање ученика у додатну наставу, математичке секције и такмичења такође су од великог значаја за неговање даровитости. Организовање рада у мањим групама омогућује ученику да изнесе сопствене идеје, потом да представи оригиналне начине доласка до решења задатка, да образложи своје и саслуша закључке других, да сарађује у групи, те да негује кооперативан рад и развија дружељубивост (Поповић и сар., 2016).

Имплементација индивидуализације, диференциације и проблемске наставе релевантни су видови посебних наставних система који ће заокупити пажњу даровитог ученика. Међутим, свака образовна подршка има смисла само ако је део друштвене подршке која делује на развој даровитости појединца пре, у току и након школовања (Grandić, Letić, 2008).

Фактори који утичу на успех, односно неуспех даровитих ученика огледају се у породици, школском окружењу и друштву. Нарочито је важан висок степен интеракције који се остварује између родитеља и педагога, учитеља и самог ученика. Додатно стручно усавршавање наставника у вези са темом даровитости указује на неопходност како бисмо се отргли из оквира традиционалне наставе и усмерили ка захтевима које нам намеће савремено образовање. На основу свих изнетих чињеница можемо констатовати да је тема нашег рада оправдано исказала потребу да се дубље истражи и сагледа, те да отвори нека нова питања будућим истраживачима.

Литература

Arsić, Z. M., Vučinić, D. S. (2013). Individualizovana nastava u funkciji podsticanja razvoja darovitosti i kreativnosti kod učenika. Y: Jovanović, B. (ур.). *Zbornik radova Filozofskog fakulteta u Prištini* 43–2 (25–39).
Avramović, Z., Vujačić, M. (2009). Odnos nastavnika prema darovitim učenicima. *Pedagoška stvarnost*. 55 (9–10), 878–889.

Borković, T. (2017). Izazov rada sa darovitim učenicima u dodatnoj nastavi matematike. *Poučak*, 18 (70), 58–65.

Cvetković Lay, J., Sekulić Majurec, A. (1998). *Darovito je, što ću s njim?* Zagreb: Alinea.

Devlin, K. (2008). *Matematički gen*. Zagreb: Algoritam.

Дунђерски, С. (2003). Одлучујућа улога наставника у идентификацији даровите деце. Зборник радова, 9 (265–267). Вршац: Виша школа за образовање васпитача.

Frydenberg, E. & O'Mullane, A. (2000). Nurturing talent in the Australian context: *A reflective approach*. *Roeper Review*, 22 (2), 78–85.

Gagné, F. (2005). From gifts to talents: The DMGT as a developmental model. U: R. J. Sternberg & J. E. Davidson (Eds.), *Conceptions of giftedness*, 98–120. New York: Cambridge University Press.

Грандић, Р., Летић, М. (2007). Даровитост – дар или казна. *Практични аспекти савремених схватања даровитости* (Зборник 13). Вршац: Висока школа струковних студија за образовање васпитача.

Грандић, Р., Летић, М. (2008). Педагошка стратегија подстицања даровитости. *Педагошка стварност*, 54 (9–10), 865–881.

Koren, I. (1989). *Kako prepoznati i identificirati nadarenog učenika*. Zagreb: Školskenovine.

Lazarević, N. (2001/02). *Darovitost*. Rijeka:Filozofski fakultet.

Максић, С. (2007). *Даровито дете у школи*. Београд: Завод за уцбенике.

Маричић, С., Шпијуновић, К. (2013). Идентификација ученика потенцијално даровитих за математику у млађим разредима основне школе. У: Николић, Р. (ур.). *Настава и учење* (221–236). Ужице: Учитељски факултет.

Маринковић, К., Ђокић, О. (2016). Стратегије рада учитеља са потенцијално даровитим ученицима за математику – искуства САД, Русије, Јапана, Кине, Румуније и Србије. *Иновације у настави*, 29 (2). стр. 38–54.

Милић, С. (2011). Идентификовање даровитих ученика у основној школи и рад са њима. *Нова школа*, 7, 109–123.

Милинковић, Н. (2014). Дидактичке вредности диференциране наставе у раду са ученицима потенцијално даровитим за математику. У: Николић, Р. (ур.). *Настава и учење* (569–580). Ужице: Учитељски факултет.

Надић, С. (2000). Друштвене и научне претпоставке рада са даровитима. Учитель, 18 (69), 7–13.

Недељковић, Н. (2010). *Друштво у променама и образовање*. Београд: Едука.

Pavleković, M. (2009). *Matematika i nadareni učenici*. Zagreb: Element.
Popović, D. R., Lazović, M. M. & Milosavljević, Ž. B. (2016). Podrška razvijanju darovitosti u školskoj praksi. *Inovacije u nastavi– časopis za savremenu nastavu*, 29(3), 73–83.

Renzulli, J. S. (2003). The three-ring conception of giftedness: Its implications for understanding nature of innovation. In: Shavinina, L. V. (Ed.). *The international handbook on innovation* (79–96). Amsterdam: Elsevier Science Ltd.

Renzulli, J. S. (2005). The tree-ring conception of giftedness: A developmental model for creative productivity. U R. J. Sternberg & J. E. Davidson (Eds.), *Conceptions of giftedness*, 246–280. New York: Cambridge University Press.

Čudina-Obradović, M. (1990). *Nadarenost – razumijevanje, prepoznavanje, razvijanje*. Zagreb: Školska knjiga.

Vizek-Vidović, V., Rijavac, M., Vlahović-Štetić, V., Miljković, D. (2003). *Psiholo-gija obrazovanja*. Zagreb: IEP – Vern.

Winner, E. (2005). *Darovita djeca*. Lekenik: Ostvarenje d.o.o.

## Olivera S. Živanović

Primary School “Borivoje Ž. Milojević”, Krupanj

# TEACHING METHODS FOR GIFTED STUDENTS IN ELEMENTARY MATHEMATICS EDUCATION

## Summary

This paper is based on theoretical analysis of the research of various strategies that may help develop the full potential of gifted students. The aim is to shed some light on the relevant teaching methods that should be implemented when working with gifted students in elementary mathematics education. First, we shall define the epistemological meaning of the term. Second, we shall analyse the most adequate methods and procedures that help increase the achievement of gifted students (Renzulli, Winner, Cvetković-Lay, Pavleković, Devlin). Finally, we shall present and analyse the relevant research relating to methods implemented in elementary mathematics education for working with gifted students. Based on the existing theories and research we analysed, we have come to the following conclusions. To respond to the demands of modern education concerning gifted students, we must design appropriate activities to support and ensure their success. The most suitable methods that have been proved to contribute to high achievement of gifted students in elementary mathematics education include different ways of enriching and modifying regular classes, organising supplementary classes and math clubs, ensuring participation in math competitions, providing a positive social climate and acceleration. We should also mention nurturing intrinsic motivation that
greatly affects the preferences and interest of gifted students, thus arousing their curiosity, creativity and dedication in solving mathematical problems.

**Keywords:** teaching methods, gifted students, elementary mathematics education.

**Olivera S. Živanović**

Grundschule „Borivoje Ž. Milojević“ Krupanj

# METHODEN DER ARBEIT MIT BEGABTEN SCHÜLERN IM ANFANGMATHEMATIKUNTERRICHT

## Zusammenfassung

Dieser Artikel basiert auf einer theoretischen Analyse der Erforschung verschiedener Strategien, die zur Entwicklung des Potenzials begabter Schüler beitragen. Das Ziel ist es, die relevanten Methoden zu klären, die bei der Arbeit mit begabten Schülern im Anfangmathematikunterricht angewandt werden sollen. Zuerst bestimmen wir die epistemologische Bedeutung des Begriffs. Dann betrachten wir die am besten geeigneten Methoden und Verfahren, die zur Entwicklung der Leistungen begabter Schüler beitragen (Renzulli, Winner, Cvetković – Lay, Pavleković, Devlin). Schließlich präsentieren und analysieren wir relevante Forschungen zu den Methoden, die wir in der Arbeit mit begabten Schülern im Anfangmathematikunterricht einsetzen. Aufgrund der untersuchten Theorien und früheren Forschungen haben wir die folgenden Schlussfolgerungen gezogen. Um auf die Anforderungen zu reagieren, die eine moderne Ausbildung vor uns stellt, wenn es um die begabten Schüler geht, ist es notwendig, geeignete Aktivitäten für ihre Unterstützung und ihren sicheren Erfolg zu schaffen. Die am besten geeigneten Methoden, die dazu beitragen, dass begabte Schüler im Anfangmathematikunterricht hohe Leistungen erbringen, sind verschiedene Möglichkeiten, den Unterricht zu bereichern und zu modifizieren, zusätzliche Unterrichtsstunden und AG's, Teilnahme an Wettbewerben, günstiges soziales Klima und Beschleunigung. Wir müssen auch die Förderung der inneren Motivation erwähnen, die auf die Interessen der begabten Schüler stark beeinflusst und ihre Neugier, Kreativität und Hingabe bei der Arbeit mit den mathematischen Aufgaben fördert.

**Schlüsselwörter:** Unterrichtsmethoden, begabte Schüler, Anfangmatheunterricht.
Радмила Д. Николић

Универзитет у крагујевцу – Педагошки факултет у Ужицу

# ЦЕЛОВИТА СТУДИЈА О ВАСПИТНОЈ ДЕЛАТНОСТИ У САВРЕМЕНОЈ ШКОЛИ

(Бранко Јовановић, Васпитни рад у школи, Завод за уџбенике, Београд, уредник Маја Лалевић, 2018, 500 стр.)

<figure><img src="image_16.png" /></figure>

Књига Васпитни рад у школи настала је као плод вишегодишњег проучавања и педагогског проблемима и аспектима пројектовања, остваривања и евалуације васпитне делатности у школи. Вредност и актуелност књиге су од посебног значаја у условима када се васпитна функција школе занемарује, што се веома неповољно одражава на квалитет остваривања кључних циљева васпитања, а посебно оних који се односе на свестрани и аутентични развој моралних, просоцијалних, радних, интелектуалних и креативно-стваралачких потенцијала ученика.

У књизи су студиозно, прегледно и зналачки представљена схватања и погледи компетентних домаћих и страних аутора, као и становишта самог аутора књиге о смислу, природи, могућностима и структуралним компонентама васпитног рада у школи. Феномене васпитања у школи и могућности унапређивања васпитне делатности аутор је изложио у шест међусобно повезаних проблемско-тематских целина, које се односе на:

1. суштину, циљеве, принципе, карактеристике и хуманистичку концепцију васпитног рада у школи;

2. подручја и садржаје васпитног рада у школи (интелектуално, морално, друштвено, радно, физичко и здравствено, естетско и еколошко васпитање);
3. особености положаја улога и васпитних потенцијала субјеката васпитног рада у школи (ученика, наставника, одељењских старешина, одељењских заједница ученика и школских педагога и психолога);

4. педагошку стратегију остваривања васпитне делатности (конструкисање васпитног процеса, пројектовање и вредновање васпитног рада, сарадња породице и школе, управљање школом као педагошким системом и социопсихолошки контекст школе као чинилац успешности остваривања пројектованих циљева васпитне делатности);

5. методе и средства васпитног рада (особености и повезаност метода и средстава васпитног рада, специфичности педагошког комуницирања, развој школске дисциплине ученика, саветодавни и васпитни рад са ученицима, васпитно деловање у малим групама, превенција вршњачког насиља у школи и васпитна функција ученика);

6. форме и организација васпитног рада у школи (настава, слободне ученичке активности, час одељењског старешине, тематски разговори и предавања, колективни рад ученика, школске приредбе, екскурзије, посете, такмичења, излети и уређивање школских листова).

Књига је обогаћена педагошким инструментима за истраживање васпитних проблема и потенцијала у школи, примером педагошке радионице, текстом посвећеном свеобухватном васпитању карактера, индексом имена и индексом кључних појмова.

Текст за објављивање књиге рецензирали су и препоручили проф. др Никола Поткоњак, проф. др Недељко Трнавац и проф. др Радмила Николић. Уредник књиге је Маја Лалевић, а издавач Завод за уџбенике у Београду. Књига завређује пажњу и по свом обиму (око 500 страна) и броју коришћених библиографских јединица домаћих и страних аутора и извора (преко 250).

Књига Васпитни рад у школи је јединствена у нашој педагошкој литератури по својој теоријској утемељености, свеобухватности, актуелности, прегледности, инструктивности, јасном и прецизном стилу писања. Она је истовремено веома значајан и вредан извор и подстицај за даља научна проучавања феномена васпитног рада у школи. Изложени садржаји представљају поуздану основу за целисходније и креативније осмишљавање васпитне стратегије и методике реализовања циљева васпитног рада у школи и њихово хуманизовање. Због тога, ова књига може бити од велике користи наставницима, одељењским старешинама, педагозима, психолозима, ауторима програма васпитног рада и уџбеника, студентима и другима који се баве теоријом и праксом осмишљавања, реализацијом, вредновањем и унапређивањем васпитног рада у савременој школи и савременом друштву.
Katarina J. Lasić

Sveučilište Hercegovina u Mostaru – Fakultet društvenih znanosti dr. Milenka Brkića, Bijakovići

# UMJETNOST U NASTAVNOM PROCESU

(dr Jasne Bogdanović Čurić, *Umjetnost u nastavi, nastava u umjetnosti*, Fakultet umjetnosti u Trebinju Univerziteta u Istočnom Sarajevu, 2018)

<figure><img src="image_17.png" /></figure>

Knjiga *Umjetnost u nastavi, nastava u umjetnosti* djelo je autora dr Jasne Bogdanović Čurić. Knjiga je napisana na 207 stranica i podjeljena na 11 cjelina. Na kraju svake cjeline postoje pitanja za provjeru znanja i diskusija koja može pomoći čitaocima. Pored poglavlja studija sadrži Predgovor, Uvod i na kraju dijelove naslovljene: Umjesto zaključka, Prilozi i Literatura. Knjiga je tiskana 2018. godine u izdanju nakladnika Akademije likovnih umjetnosti Trebinje, Univerziteta u Istočnom Sarajevu.

U dijelu *Predgovora* autorica raspravlja općenito o pojmu umjetnosti, njenom razvitku kroz povijest i načinu na koji je nastalo ovo djelo. Autorica razmatra cilj umjetničkog obrazovanja i njegovu polaznu osnovu u nastavi. Iz toga određenja cilja umjetničkog obrazovanja utemeljuje cilj sadržaja knjige koji se ogleda u približavanju umjetnosti nastavi, odgajanju djece za umjetnost, načinu funkcioniranja u svakodnevnom životu pojedinca kako bi se na taj način potaknula kretivnost kao osobina svakog pojedinca. Ovim autorica želi približiti školsko učenje i prirodno učenje te na takav način osigurati definisane ishode učenja. Knjiga predstavlja sintezu teorijskog i praktičnog znanja.

U uvodnom dijelu ukratko su objašnjeni način i bavljenje umjetnošću u odgojno-obrazovnom sustavu, način balansa unutar nastavnih predmeta kao i pojedina mišljenja psihologa o kognitivnoj i razvojnoj psihologiji, percepciji, intuiciji. Autorica se osvrće na psihologe koji su se bavili samim proučavanjem
psihologije kao posebne discipline u obrazovanju. „Promjene su neophodne i trebaju prvo da krenu od sistema obrazovanja, zatim nastavnika, a to će sve uticati i na promjenu načina učenja kod učenika“ (Bogdanović Čurić, 2018: 9).

U prvom poglavlju knjige opisano je područje *Umjetnost i nastava*. Ovo područje obuhvaća sljedeće dijelove: obrazovanje za umjetnost i putem umjetnosti; doživljaj i opažanje umjetnosti; što je zapravo umjetnost?; izreke poznatih o umjetnosti. Težinu ovom dijelu daje naglasak na važnost umjetnosti i njeno jačanje i povezivanje s cjelokupnim obrazovanjem. Umjetnost naglašava kreativnost koja je unutarnja osobina svakog pojedinca. Autorica navodi da je glavna korist od umjetnosti u obrazovanju u tome što pomaže u stvaranju kompleksne slike svijeta u kojem svatko može pronaći sebe. Opisana je važnost uloge umjetnosti koja doprinosi estetskom, kreativnom razvoju ličnosti.

Poglavlje *Kreativnost kao ključna sposobnost pojedinca u današnjem društvu* opisuje suvremeni način shvaćanja sadržaja nastave, koji ukazuje na važnost odgojnog aspekta nastavnog procesa. Autorica objašnjava kako suvremeno društvo uvodi kreativnost i maštovitost kao ključne vrijednosti obrazovanja, s ciljem suočavanja s kompleksnim situacijama u brojnim kontekstima. Posebnu važnost pridaje karakteristikama kreativnosti: kreativnost kao primjena mašte, svrha ili cilj, orginalnost, znanje i kritički stav te sloboda i kontrola koje su bitne za obrazovanje. Svrha obrazovanja je pomoći svakoj osobi u razvijanju njenog punog potencijala kako bi bila aktivan sudionik u suvremenom svijetu. Poseban naglasak u ovoj cjelini je postavljen na kreativnog/suvremenog nastavnika koji bi trebao osposobiti učenike da samostalno donose svoje zaključke, razlučuju bitno od nebitnog, nastavnika koji će poticati kritičko mišljenje kod učenika i dr. Od svih cjelina u ovoj knjizi je najviše pozornosti posvećeno baš *Kreativnosti kao ključnoj sposobnosti pojedinca u današnjem društvu*.

Treće poglavlje se odnosi na područje *Metodike nastave kroz nastavu psihologije* gdje je opisana psihologija kao nastavni predmet; metodička osposobljenost nastavnika; specifičnosti nastave psihologije; osnovne pretpostavke za realizaciju nastave psihologije; ciljevi i zadatci nastave psihologije. Objašnjava se gdje je mjesto psihologije u nastavnim planovima škole, te ističu opći uvjeti i osnovne karakteristike nastave. Autorica dalje širi obrazloženje metodike nastave psihologije opisujući taksonomiju ciljeva učenja prema Bloomu, socijalnom učenju, Gnjenovim tipovima učenja i dr. Od navedene cjeline možemo dobiti povratnu informaciju, npr. na pitanja koji su bitni opći uvjeti za nastavu psihologije, koje tipove učenja razlikujemo kao i koji su zadatci nastave psihologije. Autorica je studiozno i s velikom predanošću opisala dio koji se odnosi na metodiku nastave psihologije razrađujući cijeli proces do najmanjeg detalja.

Svako djelo čini jednu sinergiju pa nije začuđujuće da je četvrto poglavlje posvećeno *Nastavniku psihologije*. Opisani su zahtjevi koje današnja suvremena
škola postavlja pred svakog nastavnika. Važan naglasak je stavljen na karakteristike dobrog nastavnika, jer ipak je nastavnik – njegova ličnost, ključ uspješnog provođenja nastavnog plana i programa. Nastavnik pored ljudskih osobina treba posjedovati i one pedagoške osobine koje se odnose na organizaciju aktivnog stjecanja znanja u procesu nastavnog sata. Da bi nastava bila uspješna, potrebno je da prevladava socijalna i emocionalna klima u razredu kao i međusobna interakcija nastavnik – učenik. Ponašanje nastavnika utječe na rezultat učenika u učenju. Prema tome, utjecaj nastavnika na rezultat učenja očituje se kroz emocionalno i socijalno okruženje te interakciju.

Peto poglavlje opisuje Faze učenja s posebnim osvrtom na motivaciju. Autorica navodi ukratko o fazi motivacije; fazi nastanka teškoća; fazi prevazilazenja teškoća; utvrđivanju naučenog; fazi primjene i vježbanja te transferu naučenoga. U ovom dijelu knjige je opisana motivacija na način kako nastavnik može motivirati učenika za učenje, poticati radoznalost i motivirati se na uspjeh u nastavi psihologije.

Šesto poglavlje nosi naziv Pripremenje nastavnika za novu školsku godinu a obuhvaća globalni ili godišnji plan rada; operativni (mjesečni) plan; pripremu za sat; tipove nastavnih sati; artikulaciju sata; te radionicu – prepoznavanje emocija. Ovo poglavlje daje odgovore na pitanja što obuhvaća nastavni sat, kako se za njega pripremiti, s kojim teškoćama se nastavnik susreće prilikom pisanja pripreme za sat.

Autorica sedmo i osmo poglavlje posvećuje važnosti Nastavnih sredstava i Nastavnih metoda. Navodi ulogu suvremenih nastavnih sredstava u procesu nastave koji će pridonijeti boljem i lakšem usvajanju znanja. Područje nastavnih metoda obuhvaća pojam i klasifikaciju nastavnih metoda, gdje je opisana metoda usmenog izlaganja i metoda razgovora. Ukazana je važnost na bitno svladavanje nastavnih metoda, prednosti i ograničenja primjene metoda u nastavnom procesu.

U devetom poglavlju riječ je o Pojmu i vrsti nastave, gdje je posvećena veća pozornost u odnosu na druga poglavlja. Ovo poglavlje se odnosi na opis značenja i funkcije suvremene (sistemske) nastave; Berlinskog modela nastave; vrste nastave; tradicionalne organizacije nastave u odnosu na suvremenu organizaciju; zatim na ulogu nastavnika u procesu aktivnog učenja; koji pristupi aktiviraju učenika u nastavi; kompjutorska nastava i net generacija. Naglašen je pojam nastave koja u školi zauzima centralno mjesto. Autorica vješto objašnjava kritike škole u nekoliko pravaca, povezujući učenika, nastavnika i nastavna sredstva u funkciji Didaktičkog trokuta. Ističe se važnost nastave u suvremenoj školi te koju ulogu nastavnik treba imati u nastavnom procesu s obzirom na suvremene zahtjeve današnjice. Ovdje se prvenstveno misli na net generaciju u odnosu na roditeljsku generaciju, te koliko moderna tehnologija utječe na proces nastave. Ovome možemo pridodati i kompjutorsku nastavu koja ostvaruje nove pristupe
nastavi te ostavlja dovoljno vremena nastavniku da djeluje odgojno, pedagoški i stručno da se uasvršava.

Sljedeće poglavlje se odnosi na *Utvrđivanje i evaluaciju*. Ovo poglavlje se sastoji od tri cjeline: uvod i predmet dokimologije; procjenjivanje znanja i mjerenje znanja. „Nastavnik kroz sistemski proces prikuplja, analizira i tumači kako bi odredio u kojoj su mjeri učenici svladali obrazovne ciljeve (Bogdanović Čurić, 2018: 172). U okviru pedagogije razvila se pedagoška disciplina koja pročuava oblast provjeravanja i ocjenjivanja i zove se dokimologija. Pored objašnjenja pojma dokimologija autorica navodi i način na koji se mjeri znanje. Objašnjava kako svako mjerenje ima tri kriterija: predmet mjerenja, instrument mjerenja i tehniku mjerenja. Uz ovo, objašnjeno je i koje karakteristike trebaju biti prisutne.

Zadnje, a ne i manje bitno poglavlje, odnosi se na *Perspektive efektivne nastave za dvadeset prvi vijek*. Navedeno poglavlje se odnosi na krajnji cilj nastave i pogled na efikasnog nastavnika. Dati su odgovori na pitanja kako razlikovati efikasnog nastavnika od onog manje efikasnog, kako učenje učenika utječe na ponašanje nastavnika, te osnovne pretpostavke o krajnjem cilju nastave. Ovim poglavljem autorica stavlja zaključnu misao na citat: „Nije znanje znanje znati, već je znanje znanje dati“.

Zaključne misli autorice odnose se na osvrt na komunikacijsko-informacijsku tehologiju. Ukazuje na potrebu tehnologije unutar odgojno-obrazovnog sustava, gdje ona ima veliku ulogu. Suvremena tehnologija se nalazi u širokoj upotrebi na način da učenici koristeći današnje medije koriste e-učenje, koriste sve društvene mreže te na takav način idu ukorak sa suvremenom školom.

Budući da se dr. sc. Jasna Bogdanović Čurić bavi psihologijom, u ovoj knjizi je vješto povezana teorija i praksa utjecaja umjetnosti u nastavnom procesu, nastavi psihologije. Ovdje je predmet proučavanja psihologija, što ne znači da se ova teorija i način razmišljanja ne mogu primjeniti i na druga područja. Autorica je svojom kreativnošću dala motiv, snagu i glavni cilj povezavši teoriju i praksu umjetnosti na način da je veći dio knjige posvetila kreativnosti kao zaboravljenoj osobini svakog pojedinca. Teorijski je povezala umjetnost s nastavom, a na praktičan način omogućila aktivno i interaktivno učenje. Autorica je koristila adekvatnu, priznatu i suvremenu literaturu, što je svakako dalo težinu ovoj knjizi. Koristeći metodički pristup nastavi, autorica je istaknula važnost uvođenja umjetnosti u nastavni proces. Ova knjiga može poslužiti svima, a prvenstveno prosvjetnim radnicima, studentima nastavničkih fakulteta, ravnotežljima škola, svima koji se bave umjetnošću i ostalim. Objavom ove knjige dat je velik doprinos razvoju umjetnosti i njenoj ulozi u procesu nastave.
Matea G. Galinec

Dječji vrtić „Cvrčak”, Čakovec, Hrvatska

KOMPETENCIJE ODGAJATELJA

(Adrijana Višnjić Jević i Ivana Visković (ur.) *Izazovi suradnje – Razvoj profesionalnih kompetencija odgojitelja za suradnju i partnerstvo s roditeljima*, Alfa, Zagreb, 2018)

<figure><img src="image_18.png" /></figure>

Razvoj prakse institucionalnog ranog i pred-
školskog odgoja i obrazovanja usmjerava na potrebu
aktivnog uključivanja svih dionika procesa – odraslih
i djece. Iako je suradnja dvosmjeran proces, inicijativa
i odgovornost za osmišljavanje i provedbu suradnje s
roditeljima u pravilu je na odgajateljima i učiteljima.
Upitno je koliko su oni, formalnim obrazovanjem i
stručnim usavršavanjem, kompetentni za suradnju i
razvoj partnerskih odnosa.

S izazovima mogućnosti razvoja profesionalnih
suradničkih kompetencija odgajatelja i učitelja suočili
su se znanstvenici i praktičari – tim OMEP-a Hrvat-
ske (Svjetska organizacija za obrazovanje u ranom djetinjstvu). U okviru Era-
smus+ projekta Development Teachers Competences for the Future, temeljem
analize recentne znanstvene literature, primjera kvalitetne i prakse i osobnih
istraživanja, osmislili su interaktivne radionice za odgajatelje i učitelje. Kompe-
tencijski ishodi radionica znanstveno su praćeni, a nalazi triangulirani i publici-
rani u recentnim časopisima<fnref n="1" />. U provedbi i diseminaciji projekta sudjelovali su
znanstvenici i praktičari iz Velike Britanije, Norveške, Grčke i Poljske.

<footnote n="1">¹ Visković, I., Višnjić Jevtić, A. (2017). Development of professional teacher competences for cooperation with parents. *Early Child Development and Care, 187* (10), 1569-1582. DOI: 10.1080/03004430.2017.1299145.
http://dx.doi.org/10.1080/03004430.2017.1299145</footnote>
Teorijski okvir suradnje i mogućnosti razvoja profesionalnih kompetencija odgajatelja i učitelja predstavljeni su u znanstvenoj monografiji autorica dr. sc. Adrijane Višnjić Jevtić i dr. sc. Edite Rogulj (Učiteljski fakultet u Zagrebu), doc. dr. sc. Ivane Visković (Filozofski fakultet u Splitu), Katarine Bogatić (Filozofski fakultet u Osijeku) i Eleonore Glavine (Dječji vrtić Čakovec). Pregledno i argumentirano analizira se obiteljsko funkcioniranje, kultura zajednica odrastanja djece, suvremeni pristupi djetetu kao aktivnom subjektu osobnog odgoja i obrazovanja, mogućnosti razvoja profesionalnih kompetencija, oblici otvorene i konstruktivne komunikacije te mogućnostima potpore svim dionicima procesa. Ukazuje se na interaktivnu prirodu odnosa djece, roditelja i stručnjaka u institucionalnom odgojno-obrazovnom sustavu. Naglašava se važnost afirmativnih stavova i funkcionalnih znanja praktičara te potreba razumijevanja i prihvaćanja različitosti obiteljskih kultura kao referentnog okvira dječjeg razvoja.

Prvo poglavlje, autorice Ivane Visković, analizira aspekte obiteljskog funkcioniranja i kulturu zajednica odrastanja djece. Kultura se tumači kao konstrukt vrijednosti, društvenih normi, odnosa i ponašanja (prepoznatljivih po načinima komuniciranja, distribucije moći i načinima rješavanja problemskih situacija). Obiteljska kultura tumači se kroz obiteljsku strukturu, funkcije i načine funkcioniranja te koncept roditeljstva. Ukazuje se na odgojno-obrazovne aspekte obiteljskog funkcioniranja kao referentnog okvira razvoja djece – izgradiivanja i prihvaćanja vrijednosti, normi, ponašanja i rituala zajednice te razvoj osobnosti pojedinca. Analizira se interaktivni odnos obiteljske kulture i kulture odgojno-obrazovnih ustanova kao sukonstrukcije svih dionika odgojno-obrazovnog procesa. Razumijevanje i prihvaćanje međukulturalnih sličnosti i razlika prediktor je partnerskog odnosa. Zagovara se rasprava, zajedničko vrednovanje i konstrukcija. Kvaliteta se tumači kao razvojni proces međusobne afirmativne potpore.

Poziciju djeteta u suvremenom društvu u drugom poglavlju razmatra autorica Katarina Bogatić. Ukazuje na potrebu istraživanja i razumijevanja dječje perspektive kao prediktora kvalitetnog odgojno-obrazovnog djelovanja i razvoja suradničkih odnosa u kojima je dijete aktivni i jednakopravni dionik. Analizira se povezanost aktualne i dugoročne dobrobiti djece, a posredno društva. Kulturološko okruženje referentni je okvir razvoja osobnosti i agentnosti djeteta. Razvoj djetetove osobnosti korelira s kvalitetom roditeljstva i odgojno-obrazovnih ustanova te njihovim interaktivnim odnosom.

Visković, I., Višnjić Jevtić, A. (2017). Teachers’ Opinion on the Possibilities of Collaboration with Parents. *Croatian Journal of Education* /CJE, 19(1), pp.117–146.
DOI:10.15516/cje.v19i1.2049 http://hrcak srce.hr/index.php?show=clanak&id_clanak_jezik=264956
U trećem poglavlju Adrijana Višnjić Jevtić analizira suradničke kompetencije odgojitelja potrebne za razvoj partnerstva s roditeljima. Afirmativni stavovi, funkcionalna znanja, suradničke mogućnosti i zapreke, te organizacijske i komunikacijske vještine tumače se kao profesionalne kompetencije. Kvaliteta suradnje u pravcu razvoja partnerskih odnosa umnogome je povezana s kompetencijama praktičara – stručnjaka. Prediktor kvalitete je međusobno razumijevanje i povjerenje. Istodobno se ukazuje na potrebu prihvaćanja različite motivirnosti i angažiranosti roditelja za suradnju. Zadaća stručnih radnika – odgajatelja i učitelja je razumjeti, poticati, omogućavati i razvijati međusobne partnerske odnose koji doprinose dječjem razvoju, a posredno kvaliteti roditeljstva.

Na značajnost komunikacije kao operativne razine ponašanja i odnosa ukazuje Edita Rogulj. U četvrtom poglavlju autorica razmatra oblike i razine komunikacije, te potrebne kompetencije dionika procesa. Komunikacijske kompetencije tumače se kao prediktori uspostavljanja povjerenja, sredstvo za postizanje uspješne suradnje i partnerstva, ali i očekivani ishod tog procesa.

U petom poglavlju Eleonora Glavina govori o potrebi podrške svim sudionicima procesa. Od praktičara, odgajatelja i učitelja očekuje se izravna stručnu potpora roditeljima u svakodnevnom kontaktu. Istodobno, potpora je potrebna i odgojiteljima i učiteljima. Osim (formalne ili stvarne) potpore sustava, stručnja-ka-praktičara i znanstvenika, osobno stručno usavršavanje, umrežavanja i razmjena iskustava te rasprava kao oblik zajedničkog učenja mogu učinkovito osnažiti pojedinca.

Ova znanstvena monografija publicirana je na engleskom i hrvatskom jeziku. Uz prof. dr. sc. Slavicu Bašić, recenzentice su iassoc. prof. Verity Campell-Barr (Plymouth Institute of Education, Velika Britanija) i prof. Ingrid Pramling Samuelsson (University of Gothenburg, Švedska), koje ovu znanstvenu monografiju preporučuju kao obvezni udžbenik u formalnom obrazovanju odgajatelja i učitelja. Istodobno je toplo preporučuju i roditeljima koji bi trebali preuzeti osobnu odgovornost za suradnju. Recenzentice procjenjuju da konstruktivni pristup monografije, sadržaj, struktura i jasnoća izraza omogućavaju svakom dioniku procesa osobno usavršavanje i razvoj.
БЕЛЕШКЕ О АУТОРИМА

Драго Ј. Бранковић (1945), доктор педагошких наука, академик, Академија наукаи умјетности Републике Српске, редовни професор Универзитета у Бањој Луци. Уже научне области: теорија и методологија педагогије.

Имејл: drago.brankovic@teol.net

Немања Д. Вукановић (1989), педагог, Основна школа „Петар Петровић Његош”, Бања Лука. Ужи научни интереси: методика васпитно-образовног рада.

Имејл: nemanjatb@yahoo.com

Матеа Г. Галинец (1988), васпитач деце ране и предшколске доби, Дјечји вртић „Цврчак”, Чаковец, Република Хрватска. Ужи научни интереси: педагогија раног одгоја.

Имејл: matea.galinec@gmail.com

Оливера С. Живановић (1990), учитель, Основна школа „Боривоје Ж. Милојевић” Крупањ. Ужи научни интереси: методика наставе математике. Студент докторског студија на Учитељском факултету Универзитета у Београду – студијски програм: Методика разредне наставе.

Имејл: olivera.zivanovic@yahoo.com

Јосип Ђ. Ивановић (1954), доктор педагошких наука, редовни професор, Учитељски факултет на мађарском наставном језику у Суботици Универзитета у Новом Саду. Ужи научни интереси: Образовање мањина, деце с посебним потребама и деце неповољног друштвеног положаја (посебно Рома).

Имејл: josip.ivanovic@magister.uns.ac.rs

Миља Д. Кривокућа (1981), магистар психолошких наука, стручни сарадник, Министарство просвете, науке и технологијког развоја Републике Србије. Ужи научни интереси: психологија учења.

Имејл: krivokucamilja@gmail.com

Драган Ј. Курбалија (1971), магистар психолошких наука, стручни сарадник – психолог, Пољопривредна школа са домом ученика, Футог, Нови Сад. Ужи научни интереси: педагошка психологија, психологија личности, психологија партнерских односа.

Имејл: dragankurbalija@gmail.com

Катарина Ј. Ласић (1987), педагог, виши асистент, Свеучилиште Херцеговина у Мостару, Факултет друштвених знаности др. Миленка Бркића, Бијаковићи. Уже научне области: педагогија, дидактика, методологија.

Имејл: katarina.lasic@hercegovina.edu.ba
**Веселин В. Мићановић** (1976), доктор методике наставе математике, ванредни професор Филозофског факултета у Никшићу Универзитета Црне Горе. Ужа научна област: методика наставе математике.

Имејл: vele-nk@t-com.me

**Јелена Н. Михајловић** (1979), професор француског језика и књижевности, филолог српског језика и књижевности, наставница Допунске школе на српском језику у Паризу.

Имејл: bleu.byzantin@gmail.com

**Ирена С. Мучибабић** (1971), стручни сарадник – педагог, педагошки саветник, Основна школа „22. октобар“, Сурчин. Ужа научна област: методика разредне наставе.

Имејл: mucibabicirena@gmail.com

**Александар Л. Нађ Олајош** (1983), доктор наука – методика наставе, наставник, Основна и средња школа „Жарко Зрењанин“ Суботица. Ужа научна област: методика рада са ученицима ометеним у развоју.

Имејл: nadj.aleksandar@gmail.com

**Радмила Д. Николић** (1950), доктор педагошких наука, редовни професор, Универзитет у Крагујевцу – Педагошки факултет у Ужицу. Уже научне области: школска педагогија и породична педагогија.

Имејл:

**Татјана Л. Нововић** (1966), Универзитет Црне Горе, Филозофски факултет у Никшићу. Ужа научна област стваралаштва: инклузивно образовање.

Имејл: tabo@t-com.me

**Ружица О. Пандуревић Стојић** (1975), Основна школа „Сутјеска“ Модрича, магистар разредне наставе. Ужа научна област стваралаштва: морално васпитање.

Имејл: ruzicaps75@gmail.com

**Ружа И. Томић** (1952), доктор педагошких наука, редовни професор – подручје друштвених наука, васпитне знаности, Свеучилиште Херцеговина – Факултет друштвених знаности др Миленка Бркића, Бијаковићи. Уже области научног стваралаштва: социјална педагогија, специјална педагогија, методика, дидактика, породична педагогија.

Имејл: ruzatomic@hotmail.com

**Блаженка Р. Тривунчић** (1976), професор српског језика и књижевности, Допунска школа на српском језику у Паризу, наставник српског језика, Основна школа „Бранислав Нушић“, Београд.

Имејл: blazenkatrivuncic@gmail.com

**Саша С. Чорболоковић**, професор српског језика и књижевности, Основна школа „3. октобар“, Бор. Уже области научног стваралаштва: методика наставе српског језика.

Имејл: saleprof@gmail.com
Јелена М. Шакотић-Курбалија (1973), доктор психолошких наука, ванредни професор Универзитета у Новом Саду – Филозофски факултет. Уже области научног стваралаштва: психотерапија, саветодавни рад, психологија партнерских односа.

Имејл: jelenasakotickurbalija@ff.uns.ac.rs
САДРЖАЈ – 2018. ГОДИНА

1, 2018.

Миља Д. Кривокућа и Ивана А. Оролицки

<table><tr><td>Делотворност васпитно-дисциплинских мера у основној школи (оригинални научни чланак)</td><td>11-32</td></tr></table>

Hašim M. Muminović

<table><tr><td>Mjesto i funkcija ilustracije u metodičkom koncipiranju i unapređenju nastave (pregledni članak)</td><td>33-44</td></tr></table>

Зорица Ж. Јоцић

<table><tr><td>Извештај о раду директора школе кроз призму стандарда компетенција директора (стручни чланак)</td><td>45-68</td></tr></table>

Данијела Ђ. Ковачевић Микић

<table><tr><td>Пројектна настава као стратегија учења у оквиру предмета Српски језик и књижевност (стручни чланак)</td><td>69-88</td></tr></table>

Даница Н. Коцевска

<table><tr><td>Методичке радње и методички концепт у остваривању самосталности и креативности ученика за рецепцију књижевног текста (стручни чланак)</td><td>89-98</td></tr></table>

Биљана Ж. Стојановић

<table><tr><td>Настава и учење о Холокаусту (стручни чланак)</td><td>99-112</td></tr></table>

Аднан Р. Турковић

<table><tr><td>Уводни део часа у настави географије у основној школи (оригинални научни чланак)</td><td>113-124</td></tr></table>

Марија 3. Александровић Стајић

<table><tr><td>Ставови ученика основне школе према наставном предмету Ликовна култура (претходно саопштење)</td><td>125-138</td></tr></table>

Дејан А. Миленковић

<table><tr><td>Примена елементарних игара у усмереним моторичким активностима предшколске деце (стручни чланак)</td><td>139-152</td></tr></table>

Аиђелка М. Ковач и Мерима Н. Чаушевић

<table><tr><td>Дјечје стваралаштво у настави музичке културе у млађим разредима основне школе (претходно саопштење)</td><td>153-168</td></tr></table>

Милица Ј. Андевски

<table><tr><td>Саветодавни рад и партнерски односи (Слађана Зуковић, Саветодавни рад у институцијама васпитања и образовања –</td></tr></table>
теоријски и практични аспекти, Универзитет у Новом Саду –
Филозофски факултет, 2017) .................................................... 169–175

**Branislava B. Gonthier-Pešić**
*Etika i obrazovanju* (Paulo Friere Pedagogija autonomije, Clio, Beograd, 2017) .................................................................................. 176–178

**Мирјана С. Илић**
*Истраживања у функцији унапређивања образовно-васпитне праксе* (Миленко Кундачина и Јелена Стаматовић:
*Истраживање образовно-васпитне праксе и писање истраживачког рада*, „Само корак“ д.о.о. Београд, 2018) ........ 179–180

2, 2018.

**Драго Ј. Бранковић, Маргарета Г. Скопљак и Драженко Л. Јоргић**
*Професионалне компетенције школских педагога*
(оригинални научни чланак) .................................................................... 201–218

**Ивана З. Ковачевић и Душан М. Вујошевић**
*Учење као емоционално искуство: ефикасност у учењу и емоционална процена ситуације* (оригинални научни чланак) ... 219–234

**Амир О. Пушина**
*Потицање аналитичког мишљења у настави: један психологијски позив – изазов (прегледни чланак)* ........................ 235–246

**Александар Л. Нађ Олајош**
*Мишљења учитеља о ефектима примене корелацијско-интеграцијског методичког система у настави* (оригинални научни чланак) ................................................................................ 247–260

**Аземина И. Дурмић**
*Примјена теорије циљева постигнућа у васпитно-образовном процесу* (прегледни чланак) .................................................................... 261–274

**Милица Р. Васиљевић Благојевић и Наташа В. Духанај**
*Ставови родитеља о припремном предшколском програму*
(претходно саопштење) ........................................................................ 275–290

**Јелена С. Радовановић и Јосип А. Слишко**
*Модел наставе и учења о сили потиска и појавама везаним за њу* (оригинални научни чланак) .................................................................... 291–308

**Александра С. Јовановић**
*Ставови ученика о настави грађанског васпитања*
(оригинални научни чланак) .................................................................... 309–324
Наталија Т. Будински и Мирослав Ђ. Новта

<table><tr><td>Развијање дигиталних и математичких компетенција ученика кроз истраживачко учење и креирање Свеј презентација (стручни чланак)</td><td>325-334</td></tr></table>

Биљана М. Алавања

<table><tr><td>Интегративна настава у школи у природи (стручни чланак)</td><td>335-348</td></tr></table>

Милан М. Спасојевић

<table><tr><td>Изграђивање одговорности ученика у коришћењу воде реализацијом акционог истраживања (стручни чланак)</td><td>349-364</td></tr></table>

Стеван Ј. Несторов

<table><tr><td>Школа као болест (Проф. др. Светомир Бојанин, Школа као болест, Помоћ породици, Београд, 2017)</td><td>365-368</td></tr></table>

Александар П. Јанковић

<table><tr><td>Еколошке активности ученика (Мр Ана Савковић, Педагошке вредности еколошких активности ученика, Клет, Београд, 2017)</td><td>369-374</td></tr></table>

Марија Ј. Карачић

<table><tr><td>Методика одгојног рада – свеучилишни уџбеник (Др. сц. Миленко Бркић, др. сц. Ружа Томић, Методика одгојног рада, Свеучилиште Херцеговина у Мостару, Мостар, 2017)</td><td>375-378</td></tr></table>

3, 2018.

Ивана М. Бојевић

<table><tr><td>Социокултурни приступ проучавању мотивације за учење (прегледни чланак)</td><td>399-416</td></tr></table>

Предраг Ж. Живковић и Александра К. Анђелковић

<table><tr><td>Димензије и психолошки корелати резилијентности будућих учитеља (оригинални научни чланак)</td><td>417-436</td></tr></table>

Катарина И. Шимић и Маја М. Љубетић

<table><tr><td>Разлике међу родитељима у перцепцији педагошке компетенције (оригинални научни чланак)</td><td>437-458</td></tr></table>

Мурадиф С. Хајдер и Горан М. Аљетић

<table><tr><td>Обиљежја наставника и став према промјенама у образовању (оригинални научни чланак)</td><td>459-484</td></tr></table>

Бранимир Н. Вукчевић

<table><tr><td>Профил школског насилника на основу теста PIE-JRS (оригинални научни чланак)</td><td>485-498</td></tr></table>
**Јована М. Вељовић**

<table><tr><td>Завичајна књижевност у савременом књижевном образовању (Методички приступ) (прегледни чланак)</td><td>499–512</td></tr></table>

**Биљана М. Алавања**

<table><tr><td>Настава почетног читања и писања кроз игру (оригинални научни чланак)</td><td>513–530</td></tr></table>

**Аднан Р. Турковић**

<table><tr><td>Ставови наставника средње школе о значају хумора у настави (претходно саопштење)</td><td>531–542</td></tr></table>

**Драгана Д. Вучковић и Александар Л. Нађ Олајош**

<table><tr><td>Дефектолог – наставник у образовно-васпитном процесу у специјалној школи (стручни чланак)</td><td>543–556</td></tr></table>

**Сашо Т. Огненовски**

<table><tr><td>Импакт друштвених медија на процес учења – изазов или начин живљења (стручни чланак)</td><td>557–564</td></tr></table>

**Јелена Д. Стаматовић**

<table><tr><td>Огледи о наставнику – лични и професионални идентитет наставника (Предраг Живковић, Педеутолошки огледи, Универзитет у Крагујевцу – Факултет педагошких наука у Јагодини, 2018)</td><td>565–570</td></tr></table>

**Ивица В. Радовановић**

<table><tr><td>Мерење у педагошкој науци и образовно-васпитној пракси (Миленко Бркић и Миленко Кундачина, Мјерење у истраживању одгоја и образовања, Свеучилиште Херцеговина у Мостару, 2017)</td><td>571–573</td></tr></table>

4, 2018.

**Драго Ј. Бранковић и Ружица О. Пандуревић Стојић**

<table><tr><td>Морални узори ученика основношколског узраста (оригинални научни чланак)</td><td>595–616</td></tr></table>

**Јосип Ђ. Ивановић и Александар Л. Нађ Олајош**

<table><tr><td>Монтесори програм у увјетима глобализације (прегледни чланак)</td><td>617–628</td></tr></table>

**Веселин В. Мићановић и Татјана Л. Нововић**

<table><tr><td>Проблеми примјене интегрисаног приступа у реализацији програмских циљева у предшколским установама из визуре васпитача (прегледни чланак)</td><td>629–646</td></tr></table>

**Драган Ј. Курбалија и Јелена М. Шакотић Курбалија**

<table><tr><td>Карактеристике проблематичног понашања ученика у средњој школи (оригинални научни чланак)</td><td>647–666</td></tr></table>
Ружа И. Томић

<table><tr><td>Проблемска настава (прегледни чланак)</td><td>667-682</td></tr></table>

Блаженка Р. Тривуччић и Јелена Н. Михајловић

<table><tr><td>Језичка интерференција француског језика у српски на основном лексичком нивоу (стручни чланак)</td><td>683-700</td></tr></table>

Немања Д. Вукановић

<table><tr><td>Процјене и самопроцјене учења и емоција у дигиталном окружењу (оригинални научни чланак)</td><td>701-716</td></tr></table>

Миља М. Кривокућа и Ирена С. Мучибабић

<table><tr><td>Мишљења одељенских старешина о превенцији дигиталног насиља (претходно саопштење)</td><td>717-740</td></tr></table>

Саша С. Чорболоковић

<table><tr><td>Хумористички дискурс у основношколским радним свескама за српски језик (стручни чланак)</td><td>741-754</td></tr></table>

Оливера С. Живановић

<table><tr><td>Методе рада са даровитим ученицима у почетној настави математике (стручни чланак)</td><td>755-766</td></tr></table>

Радмила Д. Николић

<table><tr><td>Целовита студија о васпитној делатности у савременој школи (Бранко Јовановић, Васпитни рад у школи, Завод за уцбенике, Београд, 2018)</td><td>767-768</td></tr></table>

Катарина Ј. Ласић

<table><tr><td>Умјетност у настави, настава у умјетности, (Др Јасне Богдановић Чурић, Умјетност у настави, настава у умјетности, Факултет умјетности у Требињу Универзитета у Источном Сарајеву, 2018)</td><td>769-772</td></tr></table>

Матеа Г. Галинец

<table><tr><td>Компетенције одгајатеља (Адријана Вишњић Јевтић и Ивана Висковић (ур.). Изазови сурадње – Развој професионалних компетенција одгојитеља за сурадњу и партнерство с родитељима. Загреб: Алфа, 2018)</td><td>773-775</td></tr></table>
РЕЦЕНЗЕНТИ РАДОВА У 2018. ГОДИНИ

Проф. др Милица Андевски, Универзитет у Новом Саду

Проф. др Радомир Арсић, Универзитет у Косовској Митровици

Проф. др Иван Балта, Свеучилиште у Осијеку

Проф. др Вељко Банђур, Универзитет у Београду

Проф. др Сања Благданић, Универзитет у Београду

Проф. др Јасна Богдановић, Универзитет у Источном Сарајеву

Проф. др Радмила Бодрич, Универзитет у Новом Саду

Доц. др Ивана Висковић, Свеучилиште у Сплиту

Проф. др Борка Вукајловић, Независни универзитет у Бањој Луци

Проф. др Јелена Врањешевић, Универзитет у Београду

Проф. др Дијана Вучковић, Универзитет Црне Горе у Подгорици

Доц. др Ирена Голубовић Илића, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Мирко Дејић, Универзитет у Београду

Проф. др Садета Зечић, Универзитет у Сарајеву

Проф. др Амела Ибрахимагић, Универзитет у Тузли

Проф. др Миле Илић, Универзитет у Бањој Луци

Доц. др Александар Јанковић, Универзитет у Новом Саду

Проф. др Првослав Јанковић, Универзитет у Новом Саду

Проф. др Марина Јањић, Универзитет у Нишу

Проф. др Бисера Јевтић, Универзитет у Нишу

Проф. др Саит Качапор, Универзитет у Косовској Митровици

Проф. др Бранка Ковачевић, Универзитет у Источном Сарајево

Проф. др Миленко Кундачина, Свеучилиште „Херцеговина” у Мостару

Проф. др Сузана Кусовац, Независни универзитет у Бањој Луци

Доц. др Нина Лазаревић, Универзитет у Нишу

Проф. др Маја Љубетић, Свеучилиште у Сплиту

Доц. др Јасна Максимовић, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Јелена Максимовић, Универзитет у Нишу

Проф. др Сања Маричић, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Милан Матијевић, Свеучилиште у Загребу

Проф. др Сунчица Мацура Миловановић, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Никола Мијановић, Универзитет Црне Горе у Подгорици

Проф. др Бране Микановић, Универзитет у Бањој Луци

Проф. др Јасмина Милинковић, Универзитет у Београду

Проф. др Хусеин Мусић, Универзитет „Цемал Биједић” у Мостару

Проф. др Благоје Нешић, Универзитет у Косовској Митровици

Доц. др Милка Николић, Универзитет у Крагујевцу

Др Мирјана Николић, ВШСС за васпитаче у Сремској Митровици

Проф. др Радмила Николић, Универзитет у Крагујевцу
Проф. др Гордана Нинковић, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Биљана Павловић, Универзитет у Косовској Митровици

Проф. др Ивица Радовановић, Универзитет у Београду

Доц. др Биљана Рајчинова, Универзитет „Св. Кирил и Методиј“ у Скопљу

Проф. др Марија Сакач, Универзитет у Новом Саду

Доц. др Мирјана Стакић, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Јелена Стаматовић, Универзитет у Крагујевцу

Проф. др Тања Станковић Јанковић, Универзитет у Бањој Луци

Проф. др Синиша Стојановић, Универзитет у Нишу

Проф. др Драго Тешановић, Универзитет у Бањој Луци

Проф. др Сања Филиповић, Универзитет уметности у Београду

Проф. др Миљана Радмила Ускату, Западни универзитет у Темишвару

Проф. др Крстивоје Шпијуновић, Универзитет у Крагујевцу
УПУТСТВО АУТОРИМА РАДОВА

Часопис „Учење и настава” објављује теоријске и емпиријске радове, научне и стручне, који третирају учење, наставу и целокупни образовно-васпитни рад у предшколским установама, основним и средњим школама и факултетима.

**Наслов рада.** Треба да је информативан, да одражава предмет проучавања – истраживања и да не садржи више од десет речи. Уколико рад потиче из неког пројекта, потребно је у фусноти навести назив и број пројекта. Радови настали као прикази са предавања, трибина и научних и стручних скупова, треба да садрже назив, место и датум одржавања. За експозее са одбране докторских дисертација и мастер радова наводе се подаци о факултету и комисији.

**Резиме.** На почетку рада (иза наслова) даје се резиме, обима 150–300 речи, који садржи циљ рада, примењене методе, главне резултате и закључак. Издавач преводи наслов и резиме на енглески и немачки језик.

**Кључне речи.** Кључне речи се наводе иза резимеа. Треба да их буде од пет до седам, пишу се малим словима и одвајају запетом.

**Основни текст.** Радови треба да буду писани јасно и разумљиво, логичким редом. Радове емпиријског карактера потребно је структурирати тако да, поред увода и закључка, имају три основна дела: 1) теоријски приступ проблему, 2) методолошки оквир истраживања и 3) резултати истраживања.

**Обим и фонт.** Радови се пишу у текст процесору Microsoft Office Word – фонтом Times New Roman (величине 12 тачака за основни текст и 10 тачака за фусноте и списак литературе, са размаком од 1,5 реда). Обим рада: до једног ауторског табака, односно до 30.000 словних знакова.

**Истицање текста.** Истицање делова текста изводи се курзивом. Наслови и поднаслови исписују се болдом.

**Референце у тексту.** Имена страних аутора у тексту наводе се у српској транскрипцији, фонетским писањем презимена, а у загради изворно, уз годину публиковања рада, нпр. Пијаже (Piaget, 1967). Уколико су рад писала два аутора, наводе се оба презимена, а уколико постоји више аутора, у загради се наводи презиме првог аутора, и скраћеница – и сар.

**Цитати.** Цитате прате референце са презименом аутора, годином објављивања и бројем странице, нпр. (Петровић, 2006: 56). При цитирању се користе наводници („н”) и полунаводници (’н’).
**Литература.** На крају текста прилаже се списак само оних библиографских јединица које су навођене у тексту, на језику и писму на коме су објављене, азбучним редоследом, на следећи начин:

**Књига:** Визек Видовић, В. и сар. (2014). *Психологија образовања*. Београд: Издавачка кућа Klett д.о.о.

**Поглавље у књизи:** Хаџи Јованчић, Н. (2012). Уметност у општем образовању – Функције и приступи настави. *Приступи настави уметности у општем образовању*, 95–103. Београд: Учитељски факултет Универзитета у Београду и Издавачка кућа Klett д.о.о.

**Чланак у часопису:** Павловић, М. (2015). Значај интеракције – дете, наставник и ликовно дело. *Иновације у настави*, 28 (1), 105–112.

**Веб документ:** Degelman, D. (2014). *APA Style Essentials*. Retrieved October 18, 2014 from http://www.vanguard.edu/psychology/faculty/douglas-degelman/apa-style/.

Уколико се у тексту наводи већи број радова истог аутора публикованих у истој години, радови треба да буду означени словима уз годину издања, нпр. 2010а, 2010б.

**Табеле, графикони, шеме и слике.** Табеле треба да буду урађене у програму Microsoft Office Word (без вертикалних линија), а илустрације (слике и цртежи) у JPG формату и означене бројем, пратећи редослед у тексту или у прилогу. При одређивању величине, потребно је водити рачуна о формату часописа. У односу на текст, центрирају се. Уколико је потребно, садрже објашњења ознака које су коришћене. Редни бројеви исписују се нормалом, а називи италиком, и то: код табела и графикона изнад, а код слика испод. Нпр.: Табела 3. *Структура узорка истраживања*.

**Фусноте и скраћенице.** Фусноте се користе за објашњења. Скраћенице треба избегавати.

**Евалуација радова.** Радове рецензирају два рецензента. Прихваћени радови се разврставају у научне и стручне. Научни радови: 1) оригинални научни чланак, 2) прегледни научни чланак, 3) кратко или претходно сапштење, 4) научна критика, односно полемика. Стручни радови: 1) стручни чланак, 2) информативни прилог, 3) приказ, 4) библиографија.

Радови се достављају на имејл: casopis@klettobrazovanje.org. Уз радове се достављају Ауторски образац и Ауторска изјава, који се могу преузети на сајту www.klettobrazovanje.org.
INSTRUCTIONS FOR AUTHORS

"Teaching and Learning" journal publishes theoretical and empirical, scientific and professional papers that discuss learning, teaching and educational work in general in preschool, primary and secondary school and university.

**Title.** It should be informative, reflect the research subject and it shouldn't exceed ten words. If the paper is a part of a project, the name and the number of the project should be stated in a footnote. Papers written as reviews of lectures, forums and scientific and professional meetings should include the name, location and date of the event. Presentations from the defenses of PhD and Master's theses should include the information about the faculty and the dissertation committee.

**Abstract.** The paper should contain an abstract at the beginning (after the title), which consists of 150-300 words, includes the objective of the paper, implemented methods, main results and conclusions. The publisher ought to translate the title and abstract to English and German.

**Keywords.** Keywords are listed after the abstract. There should be between five and seven of them, written in lowercase letters, and separated by commas.

**Main text.** Papers should be written in clear and understandable language, and in logical order. Empirical papers should be structured so that they have three main sections, in addition to the introduction and conclusion: 1) theoretical approach to the problem, 2) methodological framework of the research and 3) research results.

**Length and font.** Papers are written in Microsoft Office Word text processor, using Times New Roman font (with font size 12 for the main text and size 10 for footnotes and bibliography, with 1.5 line spacing). Length: up to one author's sheet, i.e. 30000 characters.

**Text emphasis.** Sections of the text are emphasized by putting them in italics. Titles and explanatory titles are emphasized by bolding.

**In-text references.** The names of foreign authors in the text should be converted to Serbian transcription, and the original name cited in parentheses, together with the year of publication, for example Pijaže (Piaget, 1967). If the paper was written by two authors, both names should be cited, and if there are several authors, you should cite the name of the first author, followed by - et al.
**Quotations.** Quotes are followed by references with the author's name, year of publication and the number of pages, for example (Petrović, 2006: 56). When citing other others, both double (,,n”) and single (’n’) quotation marks are used.

**Bibliography.** The list of bibliographic units cited in the text will be listed at the end of the text, in the language and script of their original publication, in alphabetical order, as follows:

*Book:* Vizek Vidović, V. et al. (2014). *Psihologija obrazovanja*. Beograd: Izdavačka kuća Klett d.o.o.

*Book chapter:* Hadži Jovančić, N. (2012). Umetnost u opštem obrazovanju – Funkcije i pristupi nastavi. *Pristupi nastavi umetnosti u opštem obrazovanju*, 95–103. Beograd: Učiteljski fakultet u Beogradu i Izdavačka kuća Klett d.o.o.

*Magazine article:* Pavlović M. (2015). Značaj interakcije – dete, nastavnik i likovno delo. *Inovacije u nastavi*, 28 (1), 105–112.

*Web documents:* Degelman, D. (2014). *APA Style Essentials*. Retrieved October 18, 2014 from http://www.vanguard.edu/psychology/faculty/douglas-degelman/apa-style/.

If the text cites several works of the same author, published in the same year, they should be indexed with letters, with the year of publication, e.g. 2010a, 2010b.

**Tables, charts, diagrams and pictures.** Tables should be done in Microsoft Office Word (without vertical lines), in JPG format, and numbered, in accordance with their order in the text or in the appendix. When defining their size, one should be mindful of the journal's format. They should be centered in the text. If necessary, they should include a legend of used symbols. Ordinal numbers are written normally, and names in italics, in the following way: with tables and charts, above, and with images, below. E.g. Table 3. *Research sample structure*.

**Footnotes and abbreviations.** Footnotes are used as explanations. Abbreviations should be avoided.

**Paper evaluation.** Papers are evaluated by two reviewers. Accepted papers are divided to scientific and professional papers. Scientific papers: 1) original scientific paper, 2) scientific review paper, 3) short or preliminary announcement, 4) critical scientific review, or discussion. Professional papers: 1) professional article, 2) informative article, 3) review, 4) bibliography.

Papers are sent to the following email address: casopis@klettobrazovanje.org. They should include the Author's Statement and Copyright Release Form, which can be downloaded from the following address: www.klettobrazovanje.org.
RICHTLINIEN ZUR MANUSKRIPTGESTALTUNG

Die Zeitschrift „Lernen und Lehren“ veröffentlicht theoretische, empirische, wissenschaftliche und technische Beiträge, die sich mit dem Lernen, der Lehre und der allgemeinen Bildungs- und Erziehungstätigkeit in Kindergärten, Grundschulen und weiterführenden Schulen und Hochschulen auseinandersetzen.

**Beitragstitel.** Der Beitragstitel sollte informativ sein, den Forschungs- bzw. Untersuchungsgegenstand wiedergeben und eine Länge von zehn Wörtern nicht überschreiten. Sollte der Beitrag als Teil eines Projekts verfasst worden sein, müssen Projektname und -nummer in der Fußnote angegeben werden. Bei Arbeiten, die als Darstellungen von Vorträgen, Podiumsdiskussionen sowie Wissenschafts- und Fachkonferenzen verfasst wurden, müssen die Bezeichnung des Ereignisses sowie Veranstaltungszeit und -ort angegeben werden. Bei Exposés, die bei der mündlichen Verteidigung von Dissertationen und Masterarbeiten vorgetragen wurden, müssen Angaben über die Hochschule und die Kommission genannt werden.

**Zusammenfassung.** Am Anfang des Beitrags (unmittelbar nach dem Titel) steht die Zusammenfassung (150-300 Wörter), in der das Ziel des Beitrags, die angewandten Methoden, die wichtigsten Ergebnisse und Schlussfolgerungen angegeben werden. Der Herausgeber wird den Titel und die Zusammenfassung ins Englische und Deutsche übersetzen lassen.

**Schlüsselwörter.** Die Schlüsselwörter folgen unmittelbar nach der Zusammenfassung. Angegeben werden sollten zwischen fünf und sieben Schlüsselwörter, die normal geschrieben und durch Kommata getrennt sind.

**Fließtext.** Die Beiträge sollten klar und verständlich geschrieben sowie logisch strukturiert sein. Empirische Arbeiten sollten neben Einleitung und Schlussfolgerung auch drei wesentliche Teile enthalten: 1) den theoretischen Ansatz, 2) den methodologischen Forschungsrahmen sowie 3) die Forschungsergebnisse.

**Umfang und Schriftart.** Alle Texte werden im Textverarbeitungsprogramm Microsoft Word geschrieben - Schriftart Times New Roman (12 Punkt für den Fließtext und 10 Punkt für Fußnoten und Literaturverzeichnis, 1,5-zeilig). Umfang des Aufsatzes: ca. 16 Seiten bzw. max. 30.000 Zeichen.
**Hervorhebung im Text.** Einzelne Textstellen werden in Kursivschrift hervorgehoben. Überschriften und Zwischenüberschriften werden fett geschrieben.

**Referenzen im Text.** Vor- und Nachnamen ausländischer Autoren werden im Text in der serbischen Transkription, d.h. in einer phonetisch angepassten Schreibweise angegeben. Bei einer Angabe in Klammern werden sie in der Originalschreibweise zitiert, gefolgt vom Publikationsjahr, z.B. Pijaže (Piaget, 1967). Wenn der Aufsatz zwei Verfasser hat, werden beide Familiennamen genannt und bei mehr als zwei Autoren werden in Klammern der Familiename des ersten Autors und die Abkürzung i sar. (deutsch: et al.) genannt.

**Zitate.** Bei Zitaten müssen stets der Familiename des Autors, das Publikationsjahr und die Seitenzahl stehen, z.B. (Petrović, 2006: 56). Beim Zitieren werden doppelte Anführungszeichen („n“) und einfache Anführungszeichen (’n’) verwendet.

**Literaturverzeichnis.** Am Ende des Texts werden nur jene bibliografischen Quellen aufgelistet, die im Text auch zitiert wurden, und zwar in der zitierten Sprache und Schrift, in alphabetischer Reihenfolge, und zwar:

Buch: Vizek Vidović, V. i sar. (2014). *Psihologija obrazovanja*. Beograd: Izdavačka kuća Klett d.o.o.

Buchkapitel: Hadži Jovančić, N. (2012). Umetnost u opštem obrazovanju – Funkcije i pristupi nastavi. *Pristupi nastavi umetnosti u opštem obrazovanju – Funkcije i pristupi nastavi*. Beograd: Učiteljski fakultet Univerziteta u Beogradu i Izdavačka kuća Klett d.o.o.

Zeitschriftenaufsatz: Pavlović, M. (2015). Značaj interakcije – dete, nastavnik i likovno delo. *Inovacije u nastavi*, 28 (1), 105–112.

*Internetdokument:* Degelman, D. (2014). *APA Style Essentials*. Retrieved October 18, 2014 from http://www.vanguard.edu/psychology/faculty/douglas-degelman/apa-style/

Falls im Text mehrere Arbeiten eines Autors mit demselben Publikationsjahr angeführt werden, muss dies unmittelbar nach dem Publikationsjahr alphabetisch gekennzeichnet sein, z.B. 2010a, 2010b.

**Tabellen, Grafiken, schematische Darstellungen und Bilder.** Tabellen müssen im Textverarbeitungsprogramm Microsoft Office Word (ohne senkrechte Linien) erstellt worden sein. Für Abbildungen (Bilder und Zeichnungen) ist das JPG-Format verbindlich, die Nummerierung muss jener im Text oder Anhang entsprechen. Bei der Bestimmung der Größe muss das Publikationsformat der Zeitschrift berücksichtigt werden. Tabellen werden zentriert im Text eingefügt. Falls erforderlich, werden auch die verwendeten Symbole und Abkürzungen kurz erläutert. Die Nummerierung wird in normaler Schriftart und die Bezeichnung in
Kursivschrift geschrieben, und zwar: Tabellen und Grafiken in der Überschrift und bei Abbildungen in der Unterschrift. z.B.: Tabelle 3. *Struktur des untersuchten Datenmaterials*.

**Fußnoten und Abkürzungen.** Fußnoten werden für Erklärungen verwendet. Abkürzungen sollten möglichst sparsam eingesetzt werden.

**Bewertung der Arbeiten.** Alle eingesandten Beiträge werden von zwei Rezensenten bewertet. Die angenommenen Beiträge werden als wissenschaftlich oder fachlich klassifiziert. Wissenschaftliche Beiträge: 1) wissenschaftlicher Aufsatz, 2) Übersichtsaufsatz, 3) Kurzmitteilung oder Ankündigung, 4) wissenschaftliche Kritik bzw. Polemik. Fachliche Beiträge: 1) Fachartikel, 2) informativer Beitrag, 3) Buchbesprechung, 4) Bibliografie.

Bitte schicken Sie die Beiträge an folgende E-Mail-Adresse: casopis@klettobrazovanje.org. Zusammen mit ihrem Beitrag sollten die Autorinnen und Autoren als E-Mail-Anhang auch unser Autorenformular und die Erklärung über die eigenständige Erstellung des Beitrags einfügen, die man auf der folgenden Internetadresse herunterladen kann: www.klettobrazovanje.org.
## Адреса издавача и редакције часописа „Учење и настава”

KLETT друштво за развој образовања
Маршала Бирјузова 3-5/IV, 11000 Београд
телефон: +381 11 3348 384, факс: +381 11 3348 385
Имејл: casopis@klettobrazovanje.org

www.klettobrazovanje.org

## Годишња претплата (4 броја) износи 1.600,00 динара.

Поруџбеницу преузети са сајта, попуњену послати на имејл или факс издавача.
Уплату извршити на основу предрачуна издавача.

### KLETT друштво за развој образовања, Београд

RaiffeisenBank (динарски рачун) 265-1040310002231-58
матични број 28069901 | ПИБ 107388293

CIP - Каталогизација у публикацији
Народна библиотека Србије, Београд

37(497.11)

УЧЕЊЕ и настава / главни и одговорни уредник
Миленко Кундачина. - Год. 1, бр. 1 (2015)-
. - Београд : KLETT друштво за развој образовања,
2015- (Београд : DMD штампарија). - 24 cm

Тромесечно.
ISSN 2466-2801 = Учење и настава
COBISS.SR-ID 217855244
<figure><img src="image_19.png" /></figure>
<figure><img src="image_20.png" /></figure>
<figure><img src="image_21.png" /></figure>

ISSN 2466-2801

<figure><img src="image_22.png" /></figure>

9 772466 280005 >