# ГЛИБИННА ПСИХОКОРЕКЦІЯ ЯК ЗАСІБ ФАХОВОЇ САМОРЕАЛІЗАЦІЇ ПСИХОЛОГА-ПРАКТИКА

Yaroslava Buherko

► To cite this version:

Yaroslava Buherko. ГЛИБИННА ПСИХОКОРЕКЦІЯ ЯК ЗАСІБ ФАХОВОЇ САМОРЕАЛІЗАЦІЇ ПСИХОЛО-ГА-ПРАКТИКА. Psychological journal, 2017, 5 (1), pp.18-31. <10.31108/1.2017.1.5.2>. <hal-01846168>

HAL Id: hal-01846168

https://hal.science/hal-01846168

Submitted on 21 Jul 2018

HAL is a multi-disciplinary open access archive for the deposit and dissemination of scientific research documents, whether they are published or not. The documents may come from teaching and research institutions in France or abroad, or from public or private research centers.

L'archive ouverte pluridisciplinaire HAL, est destinée au dépôt et à la diffusion de documents scientifiques de niveau recherche, publiés ou non, émanant des établissements d'enseignement et de recherche français ou étrangers, des laboratoires publics ou privés.

<figure><img src="image_1.png" /></figure>

Distributed under a Creative Commons Attribution 4.0 International License
# ГЛИБИННА ПСИХОКОРЕКЦІЯ ЯК ЗАСІБ ФАХОВОЇ САМОРЕАЛІЗАЦІЇ ПСИХОЛОГА-ПРАКТИКА

УДК:378.06:159.98-051

## Бугерко Ярослава Миколаївна

Кандидат психологічних наук, доцент, доцент кафедри психології та соціальної роботи
Тернопільського національного економічного університету, м. Тернопіль (Україна)

**Анотація.** У статті розглядаються особливості професійної підготовки психолога-практика. Аналізується метод активного соціально-психологічного пізнання (АСПП) як психокорекційна практика глибинного спрямування. Виділено та охарактеризовано аспекти глибинно-психологічного пізнання психіки людини в процесі діагностико-корекційної роботи психолога: спонтанна активність респондента як необхідна умова вияву дисфункцій його психіки; емотивне оживлення як показник діагностичної спроможності запитань психолога; імовірнісне прогнозування як засіб вияву логічної впорядкованості психіки; духовний розвиток як результат покрокових змін в напрямі гармонізації і врівноваження свідомої і несвідомої сфер психіки людини. Показано, що поступальні зміни учасників психокорекційної групи розширяють горизонти їх самосвідомості завдяки пізнанню системних характеристик власної психіки, мінімізації викривлень, які є вимушеними під натиском імперативу несвідомого.

**Ключові слова:** глибинна психокорекція, метод активного соціально-психологічного пізнання (АСПП), логічна впорядкованість психіки, професійна психологічна підготовка.

**Постановка проблеми.** Інтеграція національної освіти в європейський освітній простір ставить нові вимоги щодо підготовки конкурентоздатного фахівця з високим рівнем професіоналізму, здатного до особистісного самовдосконалення та професійного саморозвитку. Вимоги до компетентності, поведінки, культури, наявності необхідних професійно важливих якостей у фахівців-практиків і, відповідно, до рівня їх професійної та особистісної підготовки

в системі вищих навчальних закладів з кожним роком зростають і це цілком закономірно, оскільки саме від загальноособистісного розвитку залежать результати і наслідки професійної діяльності майбутніх фахівців.

Зазначене особливо важливе в професії майбутнього психолога. Психологічна практика – особлива галузь знань, у якій без належного формування особистісних характеристик
та корекції деструктивних проявів особистос-
ті неможлива фахова майстерність. Значні
можливості в реалізації зазначеного містить
глибинна психокорекція, зокрема метод ак-
тивного соціально-психологічного пізнання
(АСПП), розроблений акад. Т. С. Яценко.
Проходження студентами глибинної корекції
дає імпульс їх прагненням до особистісних
змін, оволодіння навичками професійно-
пізнавального проникнення в глибини психі-
ки, дозволяє намітити шляхи нівелювання де-
структивних утворень, породжених негараз-
дами минулого досвіду.

Аналіз останніх досліджень і публікацій. Питання професійної підготовки психологів-практиків, підвищення рівня їх кваліфікації одержало широке відображення у працях відомих українських вчених (дослідження Ж. П. Вірної, С. Д. Максименка, В. Г. Панка, О. П. Санніковаї, В. А. Семиченко, Т. М. Титаренко, Н. Ф. Шевченко, Н. В. Чепелєвої, Ю. М. Швалба, А. В. Фурмана, Т. С. Яценко та ін.). Кожна авторська концепція розкриває певні важливі аспекти проблеми та намічає шляхи її вирішення. Розгляду проблем фахового самовизначення та професійної диференціації психологічного товариства, розмежуванню наукових та практичних видів психологічної діяльності присвячені праці В. І. Подшивалкіної [5]. Аналіз взаємовідношень між психологічною наукою і психологічною практикою як стосунків між рухомо-

поступом психологічного пізнання і життям-
діяльністю психолога здійснив П. А. Мясоїд
[3]. Узагальнення науково-методичних мате-
ріалів та досвіду організації психологічної
служби в Україні, виділення основних підхо-
дів до змісту і методів професійної підготов-
ки практичних психологів проведені
В. Г. Панком [4]. Вітакультурне обгрунтуван-
ня практичної психології як сфери науково-
досвідної роботи, певного способу світорозу-
міння і самозреалізування, за якого психолог-
практик не лише вивчає людину, мислить,
проектує і взаємодіє з нею, а й залучає її до
певного способу буття і світобачення, вивіль-
няючи у такий спосіб горизонти для внутріш-
ньої свободи, психологічного здоров’я та ду-
ховного зростання представлені в напрацю-
ваннях А. В. Фурмана [7]. Широкого поши-
рення набула психокорекційна практика гли-
бинного спрямування Т. С. Яценко, яка пе-
редбачає цілісне бачення психіки людини в
системних взаємозв’язках свідомої і несвідо-
мої сфер та синтезі теоретичних парадигм,
сформованих у процесі психологічної практи-
ки. Адекватним методом психодинамічного
підходу є активне соціально-психологічне
пізнання (АСПП), в якому зінтегровані гли-
бинно-психологічні знання, що сприяють осо-
бистісній психокорекції учасників навчання
та підвищують ефективність підготовки пси-
хологів-практиків [9–12].

В низці досліджень (О. Ф. Бондаренко,
Н. І. Пов'якель,
О. П. Саннікова,
Н. В. Чепелєва, Т. С. Яценко) вказується на необхідність проходження майбутніми практичними психологами психотерапевтичних сесій у ролі клієнта вже під час навчання у вузі, що дозволить їм усвідомити свої захисні реакції, побачити типові форми поведінки у ситуаціях, що актуалізують їх власні проблеми, розвинути здатність відстежувати свої проек-ції, рефлексувати їх і відповідно коригувати взаємодію з іншими.

Водночас **недостатньо уваги** приділено таким важливим в підготовці майбутнього психолога-практика аспектам, як узгодженні теоретико-методологічного базису глибинного пізнання з інструментально-методичним його забезпеченням, створення оптимальної моделі діагностико-корекційної, аналітико-діалогічної роботи психолога з респондентом. Тому **метою статті** є розкрити особливості використання АСПП як практико-зорієнтованого методу глибинно-психологічного пізнання психіки людини в процесі діагностико-корекційної роботи психолога.

**Виклад основного матеріалу дослідження.** Концепція розвитку вищої освіти в Україні містить принципову спрямованість на перехід до нового типу гуманістичної освіти, в якій зростають самодостатність, самостійність, самосвідомість суб’єктів освітнього процесу. Зростає усвідомлення важливості оволодіння випускниками не лише технологічними особливостями професійної діяльності,

а й їх власне особистісне зростання, розвиток їх духовно-емоційної сфери. Особливо важлива особистісна відкорегованість та високий рівень духовності в професійній діяльності майбутнього психолога.

Водночас констатуємо, що на підготовку фахівців зазначеного профілю вплинуло домінування протягом тривалого часу в радянській психології діяльнісного підходу та недооцінка глибинних детермінант розвитку психоудуховної сфери особистості. Спрощене розуміння мотивів поведінки особистості, вплив ідеології, абсолютизування свідомості як вищого рівня регулювання характеру діяльності на основі прийнятих людиною цінностей і моральних норм, не врахування наявності несвідомої інстанції психіки з її функціональним багатством, власною автономією та взаємозв’язками зі свідомим характеризували той етап розвитку психологічної науки у 80-ті роки минулого століття, коли зароджувалась нова галузь – практична психологія. Поза увагою більшості дослідників залишалося несвідоме як внутрішній феномен, котрий не вписувався у зовнішньо задану категорію психічного, так само як і поняття немотивованих вчинків, ірраціональних дій, інфантильних та регресивних виявів поведінки.

Стрімкий розвиток психологічної служби того часу та відсутність фахівців глибинно-психологічного спрямування в її кадровому складі спричинив орієнтування в основному на тестові дослідження, яким
характерна фронтальність та усереднення
отриманих даних замість глибинного пі-
знання унікального внутрішнього світу Я
кожної окре-мої людини. В значній мірі цьо-
му сприяла відсутність грунтовних дослі-
джень академічною психологією феномену
несвідомого, а відтак і належним чином не
досліджувалися глибин-но-психологічні де-
термінанти психо духовної сфери особистос-
ті. Водночас слід зазначити, що грунтовне
вивчення несвідомої сфери психіки людини
проводилось окремими науковцями, що за-
свідчують наукові матеріали Міжнародного
конгресу в Тбілісі, викладені в чотирьохтом-
нику «Несвідоме». Щоправда зазначені дос-
лідження були мало пристосовані для їх
прикладного застосування. Психологічна
практика з необхідністю передбачає вивчен-
ня цілісного феномену психіки, врахування
складних і нелінійних взаємозв'язків свідо-
мої і несвідомої сфер. Розвиток тогочасної
прикладної психології, зокрема психологіч-
ної служби характеризувався дискретно-
функциональним підходом до вивчення пси-
хіки людини. Основний акцент здійснювався
на діагностиці і обмежувався стандартиза-
ними методиками, тестами, що апелюють до
свідомих аспектів психіки. Значно менше
уваги було приділено корекційній роботі,
особливо в її глибинно-психологічному
спрямуванні. В середовищі практикуючих
психологів була відчутна потреба застосу-
вання таких оптимальних методик групових

форм роботи, які б забезпечували як діагнос-
тичний, так і глибинно-психокорекційний
вплив та сприяли психо духовному розвитку
особистості [2].

В цьому плані варто відмітити метод
активного соціально-психологічного пізнан-
ня (АСПП), розроблений академіком НАПН
України Т.Яценко. Виникнувши як метод
активного соціально-психологічного навчан-
ня, з часом він не лише набув глибинно-
психологічної орієнтації в плані психокорек-
ції, але і відкрив можливості наукового дос-
лідження психіки у взаємозв'язках її свідо-
мих і несвідомих проявів [9–12]. Метод АС-
ПП опирається на психодинамічну методо-
логію і розглядає психіку як цілісне систем-
не утворення, що дозволяє розкрити її внут-
рішню динамічну сутність, від розуміння
якої залежить прогнозування поведінки су-
б'єкта.

Вже з початку свого створення зазначе-
ний метод психокорекції містив орієнтацію на
практично-педагогічні аспекти підготовки
особистості до процесу ефективного спілку-
вання і активно використовувався з приклад-
ною метою [1]. З 90-х років метод набув яск-
раво вираженого психоаналітичного зорієнту-
вання. А сама методика, завдяки діалогічній
взаємодії та психоаналітичним інтерпретаці-
ям, уможливила виокремлення логіки несвідо-
мого у контексті цілісного дослідження психі-
ки, її усистематизованих спрямувань, котрі
продукуються несвідомою сферою. Створена
Т. С. Яценко модель внутрішньої динаміки психіки [12, с. 38] засвідчила складність категорії психічного та багатоаспектність взаємозв'язків між суперечливими за своєю сутністю підструктурами. Авторка зазначала, що вузькоплановий та фрагментарний погляди на психічне, орієнтація тільки на раціональні аспекти і нехтування ірраціональними, алогічними проявами у психологічній практиці є неприйнятними.

Зазначена модель дозволяє професійним психологам усвідомити, що «алогічне» (ірраціональне) є таким лише з погляду оцінювання свідомого розуму. Однак якщо виходити з цілісного сприйняття психічного, то ірраціональні явища — це наслідок дії «іншої логіки», якій вони підпорядковані і яка є не менш чіткою, ніж логіка свідомого, до того ж енергетично більш потужна, перебуває поза часом і простором. Таке розуміння робить пізнання психічного цілісним, адекватним та дозволяє уникнути спрощеного сприйняття цього феномена, його однобічного тлумачення з позиції категорії «свідоме». Саме тому у процесі професійної підготовки майбутніх психологів до практичної роботи з психокорекції модель внутрішньої динаміки психіки слугує «ниткою Аріадни» у складних лабіринтах розуміння та пізнання цілісної психіки людської особистості [11].

Психодинамічний підхід в пізнанні психічного зорієнтований на його цілісність. Це потребує не тільки розкриття функційних

особливостей несвідомого, але і розробки інструментальних аспектів реставрування втрачених (порушених) взаємозв'язків із свідомістю. Особливості глибинно-психологічного пізнання психіки людини в процесі діагностико-корекційної роботи психолога розглянемо у відповідності з юнгіанським принципом кваторності. Для цього використаємо розроблений проф. А.В. Фурманом один із засобів методологування – мислесхему [8]. Графічно вона відображає одержане знання у вигляді квадрата, що поміщений у коло, а певне розташування стрілок вказує напрямок руху або мислеформу думки (рис. 1).

Метод активного соціально-психологічного пізнання передбачає використання феноменологічного підходу, який проявляється у підвищеній увазі до індивідуальної неповторності феномену психічного і до його актуалізації в ситуації спонтанної мимовільної поведінки. Саме забезпечення спонтанності і мимовільності поведінки є початком професійного підходу до глибинного пізнання. «Професійно важливим завданням є створення умов, які сприяють прояву мимовільної поведінки, без будь-яких зовнішньо обумовлених викривлень, що виключає авторитарність вказівок «що робити». Цим метод АСПП суттєво відрізняється від інших практик, зорієнтованих на регламентованість поведінки» [9, с. 115]. Під час застосування методу глибинної психокорекції відбувається робота із спонтанними моделями поведінки членів групи,
<figure><img src="image_2.png" /><figcaption>Рис. 1. Особливості глибинно-психологічного пізнання психіки людини в процесі діагностико-корекційної роботи психолога</figcaption></figure>

котрі відтворюють значимий та фіксований
зміст індивідуальної психіки, який протягом
життя пройшов систему витіснення та оброб-
ки механізмами перенесення, заміщення, змі-
щення та згущення. Чим більш наявною та
активною у групі АСПП є міжособистісна вза-
ємодія учасників навчання з притаманними їй
характеристиками спонтанності та невимуше-
ності, тим більшою є імовірність та об’єктив-
на можливість глибинно-психологічного пі-
знання.

А тому важливим є створення в групі
АСПП умов, які б не активізували ситуативні
форми захисту. Цьому сприяє введення прин-
ципів щирості, прийняття учасників такими,
якими вони є, відсутність критики, оцінних
суджень, рекомендацій, заохочень, покарань
тощо. Вищезазначене знімає потребу і, відпо-
відно, активність особи в утвердженні власних
гідностей Я, що виявляються за низкою про-
соціальних параметрів. Натомість відкрива-
ються умови для презентації внутрішніх

(неусвідомлюваних) детермінант завдяки де-
кларуванню і втіленню в динаміку групових
цінностей спонтанності та невимушеності по-
ведінки особи, що надає пріоритетності її вну-
трішнім спонукам до активності [9].

Виникає питання, де містяться вито-
ки ініціативності учасників групового про-
цесу активного соціально-психологічного
пізнання, за умови, що базовою методич-
ною засадою його організації є спонтан-
ність та невимушеність поведінки учасни-
ків. Авторка методу вказує на важливість
такого чинника людської активності як ін-
терес до самопізнання. Саме цей мотив є
визначальним для формування психокорек-
ційної групи АСПП за умов практичної дії
принципу добровільності. Водночас, слід
враховувати і наявність особистісного опо-
ру, який виникає під час самопізнавальних
дій, а тому важливою є підтримка активно-
сті суб’єкта, що можливе лише в ситуаціях
розширення простору реалізації можливос-
тей самопізнання та пізнання психіки іншого всіма учасниками психокорекційної групи. Іншими словами, мовиться про актуалізацію важливих для психопізнавального процесу передумов рефлексії, розвитку сензитивності, емпатії та вміння узагальнювати все те, що сприймається, відчуватесь та емоційно переживається в групі. До низки цих передумов можна щонайперше віднести становлення в АСПП групових норм, які забезпечують психологічну захищеність кожного учасника навчання і створюють робоче настановлення на пізнання в системі «людина-людина» у ситуації «тут і тепер». Виникає ситуація «очі в очі» (при розташуванні в коло), коли активність одного члена групи породжує ініціативу іншого, актуалізує різнорівневі процеси наслідування-творення. В такий спосіб психологорекційна група АСПП – суцільний ланцюг динамічно-мінливих очікувань її учасників, який залежить від групової динаміки і ступеня внутрішнього проникнення, є взаємопізнавальною стихією «усіх і кожного» [10].

Характерною для роботи групи активного соціально-психологічного пізнання є та-ка ситуація, за якої усі її члени працюють ли-ше з тим матеріалом, який чули, бачили, від-чували, емоційно сприймали та переживали. Однак це є необхідна, але не достатня умова для одержання кінцевого психокорекційного результату. Емоція в груповій ситуації АСП –

першоджерельне віконце, крізь яке проходить промінь світла у несвідоме і піднімає «на поверхню свідомості» пев-ний зміст, котрий є індикатором семантики несвідомого як складової сфери психіки людини [11]. «Енергія емоційних переживань має тенденцію до переходу із внутрішнього плану в зовнішній. При цьому задіюються внутрішні енергетичні стимули «задоволення – незадоволення». Задоволення потягів узгоджується з принципом задоволення і приводить до розслаблення (зниження напруження енергії), тоді як незадоволення зберігає енергетичний потенціал пробудження до активності і тенденцію до повтору (задання) дії. Об'єктивація несвідомого в глибинному пізнанні супроводжується оживленням ефектів, пов'язаний, в основному з драматичним досвідом пережитих людиною емоційних незадоволень, травм і напруг [11, с. 27].

Сучасні психологічні дослідження (Знаков В. В.,1990) вказують на те, що аналіз духовних станів людини нерозривно пов'язаний з пошуками коренів духовності в нерефлексованих глибинах несвідомого Я людини. За висловом В. Франкла «людська духовність не просто неусвідомлена, а неминуче несвідома. Дух не рефлексує сам себе, оскільки самоспостереження, яке намагається схопити його в його зародженні, в його джерелі, засліплює його» [6, с. 96]. Це є причиною пояснення, чому проблеми внутрішнього плану є настільки складними і важко-
вирішуваними. Людина здатна усвідомлювати лише зовнішні їх прояви, в поле її зору не потрапляють фактори глибинно-психологічного порядку, пов'язані з неусвідомлюваними чи витісненими імпульсами Ід. Попри неусвідомлюваність, їхня діяльність не лише не зникає. Глибинно-психологічні інтереси-цинності користуються будь-якими можливостями своєї реалізації, посилюючи енергетичний ракурс периферійних захистів і таким чином розширюючи можливості реалізації глибинно-психологічного (інфантильного) інтересу.

Емпіричний матеріал, отриманий у групі АСПП, видається цінним лише тією мірою, коли дає змогу виявити, об'єктивувати засобами узагальнення його логічну впорядкованість. Хаос у несвідомому існує тільки на рівні такої підструктури особистості, якою є «Ід». Вивчення психіки у процесі глибинної психокорекції стосуються тих рівнів та структурних компонентів психіки, які віднесяться до категорії передсвідомого [10, с.165]. Одна з функцій передсвідомого – вербалізація неусвідомлюваного змісту, в т. ч. і спонукань «Ід». Така вербалізація несвідомого від-бувається за умов виникнення конфлікту між підструктурами особистості «Супер-Его», «Его», «Ід». Тому психологічне пізнання несвідомого завжди пов'язане із виникненням суперечностей у поведінці, а вже через них можна фіксувати внутрішній конфлікт суб'єкта [там же].

Діагностико-корекційна майстерність

психолога дозволяє об'єктивувати протиріччя в спрямованостях свідомої і несвідомої сфер психіки людини і цим сприяє їх усвідомленню особистістю. Зазначене збільшує енергетичну потентність свідомості і попереджує внутрішньо невиправдане спалювання енергії «в ножицях» протидії протистоянню протилежно спрямованих тенденцій свідомого і несвідомого.

Проблема результативності діагностико-психокорекційної діяльності, як зазначає Т. С. Яценко, пов'язана із імовірнісною логікою організації практичного пошуку [10, с. 167]. Перевірка ступеня імовірності істини передбачає фіксацію переходу від висловлювання до самої події. Імовірнісний чинник відіграє вагому роль у групах АСПП, тому що гіпотези переважно стосуються прогнозів впливу різних механізмів несвідомого на актуальну поведінку суб'єкта. До того ж ці гіпотези здебільшого не повідомляються психологом членам групи, хоч і впливають на структурування ним динаміки групового процесу, що, зі свого боку, каталізує поведінку учасників такого навчання та створює умови для верифікації гіпотез [там же].

Аналіз логічної впорядкованості поведінкового матеріалу учасників навчання психолог здійснює з допомогою імовірнісного прогнозування. Це сприяє виявленню асиметричних розходжень в енергетичній спрямованості двох сфер психіки, які про-
являють себе в «логіці свідомості» і «логіці несвідомого». А тому обов'язковою умовою професійного становлення психолога є оволодіння ним інструментарієм пізнання імовірнісної логіки, котра включає проміжні істинні значення, базові для прогнозів в їх подальшому підтвердженні. При цьому відбувається перехід від мови прогнозів (під впливом висловлювань респондента) до їх підтвердження шляхом розкриття впорядкованості (логічності) поведінкового матеріалу, одержаного в діалогічній взаємодії [11, с. 11].

Специфіка глибинного пізнання полягає у неможливості абсолютного пізнання через наявність фактора неповної достовірності. Окрім того, імовірнісна логіка не обмежується двозначністю: «істина – неистина», а є полізначною. Виникає парадоксальна ситуація в процесі глибинного пізнання, коли імовірність істини наштовхується на невизначеність змісту спонтанної поведінки. Зазначене долається засобом порційості і багаторівневості вивчення латентно-смислового навантаження мимовільної поведінки, яка каталізується діалогічною взаємодією психолога з респондентом (при вбудуванні питань в імплікативний порядок психіки). Таким чином одержується можливість впливати на мотивацію реінтеграції психіки учасника навчання під впливом неминучої логіки емпіричного фактажу. Імовірнісне прогнозування, як основа глибинного пізнання, «сприяє розкриття внутрішньої заданості активності психічного, яка прокладає шлях до формування порядку через терни випадковостей і варіативності його символізації. Конкретизація (індивідуалізація) сказаного відбувається в самому процесі АСПП шляхом визначення логічної впорядкованості психіки, яка виявляється в інтерпретації асоціативних взаємозв'язків, які характерні спонтанній поведінці суб'єкта. Це – шлях від символічної багатозначності до знаковості. При таких умовах випадковість вчинків зменшується за рахунок вияву їх логічної впорядкованості, що відкриває перспективи пізнання глибинних першопричин» [11, с. 13].

Діагностика, яка здійснюється у єдності з процесом психокорекції в групі АСПП, має багаторівневий характер, а тому передбачає багатоступінчатість психокорекційних висновків, їх порційність та узгодженість із перспективами глибиннопсихологічного пізнання і самокорекції учасників групового навчання. Такі поступальні покрокові зміни учасників психокорекційної групи розширюють горизонти їх самосвідомості завдяки пізнанню системних характеристик власної психіки, мінімізації викривлень, які є вимушеними під натиском імперативу несвідомого. Пізнаючи вла сну інфанильну залежність, людина відме жовує себе від небезпеки повторення пере житого травматичного досвіду минулого,
який може задаватися законом «вимушеного повторення», а усвідомлення асиметричної спрямованості свідомої та несвідомої сфер психіки пробуджує ін- стинкт соціального самозбереження і роз- ширює можливості власного потенціалу особистості [9].

Групи АСПП можна назвати групами особистісного зростання, оскільки в їх учас-ників відкриваються канали для нової особис- тісно значимої інформації, яку іншим способ- бом, ніж через об’єктивування несвідомих фа- кторів, через рефлексивне пропрацювання ма- теріалу, неможливо пізнати. Завдяки єдності діагностичного і корекційного процесу в учас-ників навчання відбувається не лише усвідом- лене розуміння поведінкових проявів та пев- них якостей своєї особистості, але й прийнят- тя їх через розуміння глибинно-інфантильних витоків. Це, своєю чергою, сприяє розвитку таких духовних проявів особистості як муж- ність і чесність у сприйнятті часто неочікува- ної інформації про себе, толерантність, пози- тивне сприйняття і розуміння іншої людини (завдяки розумінню дії механізмів захистів). При цьому розвивається рефлексивність та соціально-перцептивний інтелект, розширю- ється свобода поведінки за рахунок реалістич- ності вчинків і нівелювання ідеалізованості Я, яке тяготіло до ілюзорних способів утвер- дження власних гідностей. В таких психокоре- кційних групах глибинного спрямування лю- дина розвиває мудрість, що дозволяє розуміти

цілісність психіки в єдності її діаметрально протилежних тенденцій поведінки. Водночас відбувається зниження тенденції «до слабкос- ті», пов’язаної з почуттям неповноцінності, страхом неспроможності керувати власною поведінкою, боязню імпульсивності. Розши-рення самосвідомості учасників навчання до- зволяє їм більш адекватно прогнозувати ре- зультати взаємодії, посилює просоціальну орі- ентацію поведінки людини, розширює можли- вості пізнання системних характеристик несві- домого в їх логічній впорядкованості і дозво- ляє нівелювати енергетичну різноспрямова- ність двох сфер психіки [10].

Важливою передумовою повноцінної підготовки майбутнього психолога висту- пає єдність теорії та практики. А тому фор- мування професіоналізму психолога практика не можливе без оволодіння ним методологією, яка інтегрує поряд з теоре- тичними знаннями, інструментально- методичні аспекти діагностико-корекційної роботи. Цьому сприяють принципи органі- зації АСПП. Для майбутнього психолога важливо навчитися перетворювати себе в об’єкт дослідження, бути в ситуації і бути над нею, децентрувати увагу та набути ба- гато інших практичних вмінь. Відмітимо, що особливістю такого досвідно- експериментального типу навчання, який здійснюється в групах АСПП є те, що кері- вник виступає помічником, фасилітатором, він не наповняє семантикою поведінковий
матеріал, а лише допомагає виявити його смисл і спрямованість енергії, за якою криються тенденції поведінки. Саме останні заслуговують на особливу увагу, оскільки допомагають виявити логіку мимовільної активності суб'єкта як на рівні свідомості, так і на рівні несвідомого. Розширення самосвідомості учасників навчання дозволяє їм здійснювати вибір оптимальних форм поведінки і більш адекватно прогнозувати результати своєї життєдіяльності.

### Висновки і перспективи подальших розвідок у даному напрямі

⇒ Період навчання у вузі – найбільш сприятливий для формування професійно-важливих якостей майбутнього фахівця, викристалізування індивідуальних особистісних якостей молодої людини. Психологічна практика – особлива галузь знань, у якій без належного формування особистісних характеристик та корекції деструктивних проявів особистості неможлива фахова майстерність. Проходження студентами глибинної корекції дає імпульс їх прагненням до особистісних змін, оволодіння навичками професійно-пізнавального проникнення в глибини психіки як своєї, так і іншої людини, дозволяє намітити шляхи нівелювання деструктивних утворень, породжених негараздами минулого досвіду, особливо раннього дитинства.

⇒ Метод активного соціально-психологічного пізнання (АСПП), як психокорекційна практика глибинного спрямування передбачає цілісне бачення психіки людини в системних взаємозв'язках свідомої і несвідомої сфер. Він охоплює той аспект професійної підготовки, який випадає з поля уваги академічно-зорієнтованих програмних курсів, спрямованих на засвоєння стандартних (класичних) знань і органічно вбудовується в загальну програму вузівської підготовки психологів до діагностико-корекційної практичної роботи, розширюючи горизонти їх особистісного зростання, сприяючи розвитку рефлексивного інтелекту та духовного потенціалу особистості психолога-практика.

⇒ Діагностика, яка здійснюється у єдності з процесом психокорекції в групі АСПП, має багаторівневий характер, а тому передбачає багатоступінчатість психокорекційних висновків, їх порційність та узгодженість із перспективами глибиннопсихологічного пізнання і самокорекції учасників групового навчання. Такі поступальні покрокові зміни учасників психокорекційної групи розширюють горизонти їх самосвідомості завдяки пізнанню системних характеристик власної психіки, мінімізації викривлень, які є вимушеними під натиском імперативу несвідомого.

⇒ Подальшого дослідження потребує вивчення специфіки глибинного пізнання, що відбувається в самому процесі АСПП шляхом визначення логічної впорядкованості
психіки завдяки імовірнісному прогнозуванню, аналізу архетипної символіки, поступальному духовному розвитку учасників навчання.

Перелік використаних джерел:

1. Аврамченко С., Сергієнко І. Розвиток вітчизняної практичної психології у науковій школі Тамари Яценко / Світлана Аврамченко, Ірина Сергієнко // Психологія і суспільство. – 2005. – № 2. – С. 5–17.

2. Бугерко Я. М. Глибинно-психологічні аспекти духовності особистості / Я. М. Бугерко // Актуальні проблеми психології: Зб. наукових праць Інституту психології імені Г.С. Костюка НАПН України. – 2016. – Том. ІХ: Загальна психологія. Історична психологія. Етнічна психологія. – Випуск 9. – С.92-99.

3. М'ясоїд П. Наука і практика у роботі психолога / Петро М'ясоїд // Психологія і суспільство. – 2004. – № 3. – С. 5-74.

4. Панок В. Професійне становлення практичних психологів: досвід і перспективи / Віталій Панок // Психологія і суспільство. – 2013. – № 3. – С. 135-141.

5. Подшивалкіна В. Проблеми фахового самовизначення та професійної диференціації психологічного товариства / Валентина Подшивалкіна // Психологія і суспільство. – 2005. – № 1. – С. 7-15.

6. Франкл В. Человек в поисках смысла / В. Франкл. – М.: Прогресс, 1990. – 368 с.

7. Фурман А. В. Вітакультурне обґрунтування практичної психології / А. В. Фурман // Практична психологія і соціальна робота. – 2003. – № 4(51). – С. 23-27.

8. Фурман А. В. Ідея і зміст професійного методологування: [монографія] / Анатолій Васильович Фурман. – Тернопіль: ТНЕУ, 2016. – 378 с.

9. Яценко Т. С. Концептуальні засади і методика глибинної психокорекції: Підготовка психолога-практика: Навч. посібник / Т. С. Яценко, Б. Б. Іваненко, С.М. Аврамченко та ін.; за ред. Т. С. Яценко. – К.: Вища школа, 2008. – 342 с.

10. Яценко Т. С. Метод активного соціально-психологічного навчання: індуктивно-дедуктивне обґрунтування / Тамара Яценко // Психологія і суспільство. – 2001. – № 1. – С. 164-173.

11. Яценко Т. С. Методология глубинно-коррекционной подготовки психолога / Т. С. Яценко, А. В. Глузман. – Днепропетровск : Изд-во «Инновация», 2015. – 396 с.

12. Яценко Т. Теоретико-методологічний підхід до цілісного розуміння психіки у її структурних компонентах / Тамара Яценко // Психологія і суспільство. – 2004. – № 4. – С. 37-59.

References (Transliteration):

1. Avramchenko S., SergІEnko І. Rozvitok vІtchiznyanoYi praktichnoYi psihologІYi u naukovІy shkoll Tamari Yatsenko / SvІtlana Avramchenko, Irina SergІEnko // PsihologIya I suspІlstvo. – 2005. – # 2. – S. 5-17.

2. Bugerko Ya. M. Glibinno-psihologIchnI aspekti duhovnostI osobistostI / Ya. M. Bugerko // AktualnI problemi psihologІYi: Zb. naukovih prats Institutu psihologІYi ImenI G.S.Kostyuka NAPN UkraYini. – 2016. – Tom. ІН: Zagalna psihologIya. Istorichna psihologIya. EtnIchna psihologIya. – Vipusk 9. – S.92-99.

3. M'yasoYid P. Nauka I praktika u robotI psihologa / Petro M'yasoYid // PsihologIya I suspІlistvo. – 2004. – # 3. – S. 5-74.

4. Panok V. ProfesIyne stanovlennya praktichnih psihologIv: dosvId I perspektivi / VIItalIy Panok // PsihologIya I suspІlistvo. – 2013. – # 3. – S. 135-141.

5. Podshivalkina V. Problemi fahovogo samoviznachennya ta profesIynoYi diferentsIatsIYi psihologIchnogo tovaristva / Valentina PodshivalkIna // PsihologIya I suspІlistvo. – 2005. – # 1. – S. 7-15.

6. Frankl V. Chelovek v poiskah smyisla / V. Frankl. – M.: Progress, 1990. – 368 s.

7. Furman A.V. VItakulturen obGruntuvannya praktichnoYi psihologIYi / A. V. Furman // Praktichna psihologIya
I sotsialna robota. – 2003. – # 4(51). – S. 23-27.

8. Furman A. V. Ideya I zmist profesiongo metodologuvannya: [monografiya] / Anatoliy Vasilovich Furman. – TernopIl: TNEU, 2016. – 378 s.

9. Yatsenko T. S. Kontseptualni zasadi I metodika glabinnoYi psihokorektsiYi: PIdgotovka psihologa-praktika: Navch. posibnik / T. S. Yatsenko, B. B. Ivanenko, S.M. Avramchenko ta In.; za red. T. S. Yatsenko. – K.: Vischa shkola, 2008. – 342 s.

10. Yatsenko T. S. Metod aktivnogo sotsialno-psihologichnogo navchannya: Induktivno-deduktivne obGruntuvannya / Tamara Yatsenko // Psihologiya I susplistvo. – 2001. – # 1. – S. 164-173.

11. Yatsenko T. S. Metodologiya glubinno-korrektsionnoy podgotovki psihologa / T. S. Yatsenko, A. V. Gluzman. – Dnepropetrovsk: Izd-vo «Innovatsiya», 2015. – 396 s.

12. Yatsenko T. Teoretiko-metodologichni pIdhId do tsIl-Ilsnogo rozumInnya psihiki u YiYi strukturnih komponentah / Tamara Yatsenko // Psihologiya I susplistvo. – 2004. – # 4. – S. 37-59.

**Buherko Yaroslava**

Candidate of Psychological Sciences, Docent, Associate Professor at the Department of Psychology and Social Work at Ternopil National Economic University, Ternopil (Ukraine)

DEEP PSYCHOCORRECTION
AS WAY OF PRACTICAL
PSYCHOLOGIST PROFESSIONAL
SELF-FULFILLMENT

ABSTRACT

In article features of practical psychologist's professional education are considered by deep psychocorrection tools. It is shown that forming practical psychologist's professionalism is impossible if he do not master by methodology that integrates theoretical knowledge with instrumental methodological aspects of diagnostic cor-

rectional work. A method of the active socio-psychological cognition (ACPC) is analyzed as deep direction psychocorrection practice. Received results show that diagnostics, which is made in tandem with the process of psychocorrection in the ACPC group, has multilevel nature, and therefore psychocorrectional conclusions should also be multilevel and conform to group education members' perspectives of the deep psychological cognition and self-correction.

A detailed analysis of such specific feature of the deep cognition as probabilistic logic of practical search organization has been presented. A probabilistic forecasting contains intermediate true values that consist basis for forecasting the influence of different unconscious mechanisms on the subject actual behavior, and get confirmation by considering the orderliness (logic) of behavioral material that was received in dialogical interaction between psychologist and respondent.

The next aspects are characterized of deep-psychological cognition of human mentality in psychologist's diagnostic-correctional work: spontaneous activity of respondent as condition of revealing of his psychics dysfunctions; emotional revival as an indicator of psychologist's diagnostic capability; probabilistic forecasting as a tool of detection of logical ordered psychics; progressive spiritual development as a result of changes step by step to harmonization of human psychics conscious and unconscious spheres. It is demonstrated that progressive changes step by step extend the self-identity of psychocorrectional
group members due to cognition of own psychics
system characteristics, minimization of curva-
tures that are forced under the unconscious im-
perative press.

Author has proved that learning by stu-
dent deep psychological knowledge in ACPC
process promotes to their personal psychocorrec-
tion, and improve the efficiency of the training of
psychologists-practitioners.

**Keywords:** deep psychocorrection, meth-
od of the active socio-psychological cognition
(АСРС), psychics logical ordering, professional
psychological education.

Бугерко Ярослава Николаевна

Кандидат психологических наук, доцент, доцент ка-
федры психологии и социальной работы Тернопольско-
го национального экономического университета, г.
Тернополь (Украина)

ГЛУБИННАЯ ПСИХОКОРРЕКЦІЯЯ КАК
СРЕДСТВО ПРОФЕССИОНАЛЬНОЙ
САМОРЕАЛИЗАЦИИ ПСИХОЛОГА-
ПРАКТИКА

Аннотация. В статье рассматрива-
ются особенности профессиональной подго-
товки психолога-практика. Анализируется
метод активного социально-психологического
познания (АСПП) как психокоррекционная
практика глубинного направления. Выделены
и охарактеризованы аспекты глубинно-
психологического познания психики человека
в процессе диагностико-коррекционной рабо-
ты психолога: спонтанная активность респон-
дента как необходимое условие проявления

дисфункций его психики; эмотивное оживле-
ние как показатель диагностической точности
вопросов психолога; вероятностное прогнози-
рование как средство выявления логической
упорядоченности психики; духовное развитие
как результат пошаговых изменений в
направлении гармонизации и уравновешива-
ния сознательной и бессознательной сфер
психики человека. Показано, что поступа-
тельные изменения участников психокоррек-
ционной группы расширяют горизонты их
самосознания благодаря познанию системных
характеристик собственной психики, миними-
зации искажений, которые являются вынуж-
денными под натиском бессознательного им-
ператива.

Ключевые слова: глубинная психокоррекция, метод активного социально-психологического познания (АСПП), логическая упорядоченность психики, профессиональная психологическая подготовка.