ŠIŠ BIBLIOGRAFĖS IRENOS JUREVIČIŪTĖS GYVENIMO IR VEIKLOS

GENOVAITĖ JUODPALYTE

1980 m. rugpjūčio 5 d. mirė LTSR knygų rūmų direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalaams, nusipelnius kultūros ir švietimo darbuotoja Irena Jurevičiūtė<fnref n="1" />⁻<fnref n="3" />. Iš bibliotekininkų gretų pasitraukė bibliografinių darbų autorė ir redaktorė, bibliotekinės veiklos respublikoje dalyvė, bibliografijos entuziastė, savo gyvenimą ir širdį atidavusi lietuvių tarybinės bibliografijos vystymui, savo darbu prisidėjusi prie jos sukstėjimo.

I. Jurevičiūtė gimė 1923 m. birželio 25 d. Kaune, geležinkelio darbininkinė šeimoje. Irena buvo šeštasis, jauniausias, vaikas. Duonos namuose užteko, bet verstis nebuvo lengva. Tačiau šeimą buvo darni, meilė žmogui ir darbui čia buvo ugdoma nuo mažų dienų. Ji formavo ir Irenos būdą, polinkius, išmokė nepaprasto darbštumo. Gausiai apdovanota gražiausiais žmogaus bruožais: jautrumu, sugebėjimu atsakisytų savės kitų labui, ryžtingai siekti užsibrėžtų tikslų, Irena neleido laikui ir gyvenimui tų bruožų nugludinti. Jie ilgaiiniai ryškėjo, vystėsi ir tapo jos asmenybės pagendu. Atsidavimas šeimai, ją supusiems draugams ir bendradarbiams, pastangos kitų rūpesčių ar vargų dalį perkelti ant savo pečių, nepaprastas pareigos jausmas ir sugebėjimas dirbti užmirštant save lydėjo Ireną visą gyvenimą.

Tėvams persikėlus į Jūrę (netoli Kau-
no), Irena ten baigė pradžios mokyklą.

Gimnaziją lankė Veiveriuose ir Kaune.
1942 m., baigusi gimnaziją, ji įstojo į
Vilniaus universiteto Humanitarinių
mokslyą fakulteto Lituanistikos skyrių,
bet mokslas nutrūko okupantams uni-
versitetą uždarius. 1944 m. Irena buvo
vėl įstojusi į universitetą, tačiau mate-
rialiai neremiamai mokytis buvo ne-
lengva, ir ji, laikinai naŭrkusiu studi-
jas, pradėjo dirbti LTSR švietimo mi-
nisterijos Kultūros valdyboje, o jkūrus
LTSR kultūros ir švietimo įstaigų ko-
mitetą, buvo perkelta į šią įstaigą.
1945 m. I. Jurevičiūtė paskiriamą į stei-
giamus LTSR knygų rūmus. Nuo to lai-
ko Irena ir mokėsi, ir drauge dirbo. Ji
nebeieškojo kitų kelių, o ėmė lavintis
kaip bibliotekininkė, iš pradžių įstojusi
į Vilniaus bibliotekinio technikumo
neakivaizdinį skyrių, jį baigusi — į Uni-
versiteto Istorijos-filologijos fakulteto
Bibliotekininkystės specialybės neaki-
vaizdinį skyrių. Aukštojo mokslo diplo-
mą I. Jurevičiūtė gavo 1963 m.

Bibliotekinė-bibliografinė I. Jure-
vičiūtės veikla skirstytina į kelias sritis.
Tai jos darbas LTSR knygų rūmuose,
prasidėjęs elinės bibliotekininkė parei-
gomis ir išaugės iki direktoriaus pava-
duotojos mokslo reikalaams, tai toji kas-
dieninė organizacinė, metodinė, moksli-
nė tiriamoji veikla, kuriai atiduoti 34
darbo metai. Minėtinas ir I. Jurevičiū-
tės triūsas respublikos bibliotekininkų
organizacijose — jos ilgametė darbo
praktika ir teorinės žinios dažnai padė-

<footnote n="1">1 Rabačiauskaitė A. Mirtis užklupo kelyje. — Literatūra ir menas, 1980, rugg. 16,
p. 15.</footnote>

<footnote n="2">2 Irena Jurevičiūtė. — Bibliotekų darbas, 1980, Nr. 8, p. 39.</footnote>

<footnote n="3">³ Ulpis A., Juodpalytė G., Urniežiūtė E. Liepsnелė užgeso. Pergalė, 1980, Nr. 10,
p. 181—182.</footnote>
davo spręsti įvairias bibliotekininkystės ar bibliografijos problemas. Vertingi I. Jurevičiūtės darbai, rengti galvontant apie metodinę pagalbą specialybės draugams arba siekiant respublikos viuomenei pateikti kasdien reikalingų bibliografinių priemonių. Jie — nemašas įnšas į respublikos bibliografinių darbų fondą.

I

1945—1946 metais organizuojamas respublikos spaudos kaupimo saugojimo ir bibliografinio apdorimo centras — LTSR knygų rūmai. I. Jurevičiūtė — pirmoji šios besikuriančios įstaigos darbuotoja. Jai tenka dirbti įvairius darbus — priimti bei tvarkyti pirmąsias privalomojo egzemplioriaus siuntas, drauge su kitais organizuoti spaudinių saugojimo sistemą, sudaryti pirmąjų knygų metraštį, padėti rengti pirmąją spausdintą kataloginę kortelę. Visi šie darbai — tai pradinė bibliografinio ir bibliotekinio darbo mokykla, kuriuos kursą gabi mokinė išeina pagreitintai, o kūtūrinė ir visuomeninė šių darbų reikšmė daro juos ypač patrauklius, įprasmina ir suromantina gyvenimą, skatina netaupyti jėgų tuos darbus atliekant.

Darbšti, iniciatyvi darbuotoja greitai pastebima įstaigos vadovų A. Ulpio ir I. Kisino. Ireną ypač globoja tuometinis direktoriaus pavadotojas I. Kisinas — perteikia įjai savo žinias, kreipia jos dėmesį į bibliotekininkystės ir bibliografijos įstoriją, į lietuvių ir rusų bibliografų darbus, tikėdamasis, kad I. Jurevičiūtė teis jo pamėgtą darbą. Ji gilinasi į bibliografinio darbo problemas, daug skaito ir netrukus tampa sarankiška, savo mintis ir sumanymus teoriškai argumentuojančia darbuotoja.

1947 metų pabaigoje dvidešimt ketverių metų I. Jurevičiūtė paskiriama organizuojamo Generalinės kartotekos ir bibliografinės informacijos skyriaia vedėja. Jai pavedamasis vienas pagrindinių Knygų rūmai darbo barų: kaupti bibliografinę dokumentaciją ir teikti bibliografinę informaciją respublikos įstaitgoms bei organizacijoms.

Sį darbą I. Jurevičiūtei reikėjo pradėti nuo pagrindinę. Pasimokyti Sąjungoje ar respublikoje nebuvo iš ko. Tiesa, Sąjunginiai knygų rūmai dar prieš Dišdijį Tėvynės karą buvo sudarę nemažą katalogą, tačiau karo metais dalis jų nukentėjo. Be to, stambios sąjunginės organizacijos katalogų sistema netiko pavyzdžiu smulkesnei, respublikinei įstaigai. Kitų respublikų knygų rūmai 1947—1948 m. nedaug ką galėjo patarti, nes jų katalogai tuomet atspindėjo tik saugyklose sukauptus spaudinius<fnref n="4" />. Bibliografinės informacijos bazei respublikoje reikėjo kitokiu katalogų. Taigi LTSR knygų rūmai turėjo patys sukurti katalogų sistemą ir kiekvieno atskiro katalogo sudarymo metodiką. Ją teko kurti I. Jurevičiūtei.

LTSR knygų rūmų generalinės kartotekos katalogai buvo sudaryti panaudojant metraščius, spausdintas kataloginės korteles, įvairias suvestines bibliografines rodykles bei kitus bibliografinius leidinius. Pagrindinis šių katalogų skiriamasis bruožas tas, kad jie atspindėjo ne Knygų rūmų saugyklose esancius spaudinius, o visą respublikos spaudos produkciją nuo 1940 metų (vėliau, Knygų rūmams nustojus leisti smulkių spaudinių metraštį, katalogoše nebeatspindimi lapeliai ir kiti smulkūs spaudiniai). Siuose kataloguose daug plačiau negu metraščiuose buvo sukaupta lituaninė medžiaga bei žurnalių ir laikraščių straipsnių aprašai, spe-

<footnote n="4">⁴ Сорок лет советской государственной библиографии (1920—1960). — М., 1960. — 272 с.</footnote>
cialiai katalogams aprašant smulkesnę, į metraščius nepatenkančią medžiagą (per 1000 kortelių kas mėnesį).

Organizuodams generalinė kartotėka, I. Jurevičiūtė didžiausią dėmesį skyrė respublikos spaudai. Sudaromi abėcėlišnis ir sisteminis knygu, sisteminis žurnalų ir laikraščių straipsnių, gaidų, vaizduojamojo meno spaudinių, knygu recenzijų, lituanikos ir kiti katalogai. Greta jų organizuojamas ir abėcėlinis TSRS rusiškų knygu katalogas.

Kiekviename kataloge I. Jurevičiūtė siekė sukaupti ki daugiau informacijos. Pavyzdžiui, republikoje išleistų gaidų katalogas teikė informaciją apie atskirus gaidų leidinius, gaidas, išspaudintas rinkiniuose ir periodiniuose leidiniuose, apie muzikos ir dainų tekstų autorius, aranžuotojus, harmonizuotojus ir t. t.

1947–1948 m. padedami generalinės kartotekos pagrindai. 1950 m. generalinė kartoteka padidėjo iki 12 katalogų, 1963 m. jų buvo jau per 30, o juose – apie 3 milijonai kortelių (šiandien jų — 4,5 milijono).

1947 m. I. Jurevičiūtės pradėta organizuoti generalinė kartotekoje ilgą laiką buvo vienintelė republikoje. Rūmų archyviuose dokumentuose (1952 m.) yra toks įrašas: „Knygu rūmų generalinė kartoteka – vienintelis šaltinis, gailintis suteikti žinių ne tik apie visas Tarybų Lietuvoje išėinančias knygas, periodinius leidinius, gaidas bei kitus spaudinius, bet ir vienintelė republikoje yra sukaupusi Tarybų Sąjungoje išėinančių knygu spaudintas korteles (nuo 1947 m.)“<fnref n="5" />. Dar reikia pridėti, kad tokios iššamios, visas spaudinių rūšis apimančios generalinės kartotekos tada nebuvo nė vienuose knygu rūmuose. Respublikinių knygu rūmų katalogų sistema ir jų sudarymo metodika buvo apirtarta tik 1969 m. XVII knygu rūmų di-

rektorių suvažiavime, pažymint, kad katalogai geriausiai tvarkomi LTSR knygu rūmuose<fnref n="6" />.

Suorganizavus šį katalogo sistema, buvo sudaryta stipri bibliografinės informacijos bazė. Bibliografinė informacija respublikos įstaigoms ir organizacijoms buvo teikami nuo pat skyriaus įkūrimo: pagal turėtus katalogus buvo rengiami bibliografiniai sąrašai, informuojama žodžiu. Kasmet informacijoms apimtis didėjo: 1948 m. sudaromi 38 bibliografiniai sąrašai (1385 įrašai), su teikiami per 1.000 informacijų žodžiu, 1950 m. — 179 sąrašai (5.440 įrašų), per 1.500 informacijų žodžiu. Bibliografiniai sąrašai rengiami LKP CK, LTSR Ministry Tarybai, LTSR kultūros, LTSR švietimo ministerijoms, LTSR rašytojų sąjungai bei kitoms respublikinėms įstaigoms ir organizacijoms.

Greta to, I. Jurevičiūtės ir kitų iniciatyva reguliariai (kas savaitė) nuo 1947 m. pradėjo eiti biuletenis, informuojantis apie republikoje išleidžiamas knygas. 1948 m. buvo parengti 47 jo numeriai. Biuletenis tuomet išėidavo rankraštinis, tiražas — 10 egzempliorių, jis būdavo siunčiamas tik LTSR rašytojų sąjungai, Radijo komitementui ir kai kurioms žurnalų bei respublikinių laikraščių redakcijoms. 1950 m. biuletenio tiražas pasiekia 120 egzempliorių, jis spaudinamas rotatoriumi, 1960 m. jo jau leidžiama 215 egzempliorių. Pagstaraisiais metais biuletenis perorganizuojamas į tipografiškai spaudinamą „Ekspresinformaciją" (tiražas — per 2.000 egzempliorių „tebeeinančią ir šiandien. Iki 1964 m. — I. Jurevičiūtė šio biuletenio rengėja ir nuolinatė reaktorė. „Mes nelaukiame skambučio ar laiško, žinome, jog visus domina knygu naujienos, tad kiekvieną penktadienį išleidžiamo „Ekspresinformaciją" apie naujus spaudinius, išėjusius Tarybų Lie-

<footnote n="5">⁵ 1952 m. darbo ataskaitos. (Rankr. LTSR knygu rūmų archyvas. Byla Nr. 148).</footnote>

<footnote n="6">⁶ Jurevičiūtė I. Lietuvos TSR knygu rūmai. — Knygotyra, 1972, t. 2, p. 220.</footnote>
tuvoje“7”, pasakojo 1964 m. piri Apatia darbartiniam Knygų rūmų direktoriiu A. Lukošiūnui, dirbusiam anuomet LTSIR valstybinėje respublikinėje bibliotekoje.

Generalinės kartotekos ir bibliografinės informacijos skyriuje I. Jurevičiūtė dirbo iki 1964-ųjų, t. y. 16 metų. Tai šio skyriaus įkūrimo ir suklestėjimo metai. Žinoma, ne vienos I. Jurevičiūtės pastangomis katalogai išaugo iki milijonų kortelių, ne bibliografinės informacijos apimtis kasmet didėjo. Jai padėjo daug bendradarbių. Tačiau, tai, kad ši bibliografinės informacijos sistema respublikoje buvo organizuota ir nuosekliai vystoma, — I. Jurevičiūtės nuopelnas. Ji tos sistemos kūrėja ir puoselėtoja, informacinio bibliografinio darbo respublikoje pionierė.

Pažymėtina, kad I. Jurevičiūtė sukurtoti sistema tebekyvuoja iki šiol. Ir šiandien Knygų rūmų bibliografinės informacijos tarnyba tebėra operatyvi, paskaliki, sugebanti atsakyti kone į kiekvieną su spauda susijusį klausimą. Tai rod, kad šį darbo barą organizuojant buvo puikiai suprasti jo uždaviniai, tinkamai numatytos informacinės paklauos perspektyvos. Siandien, informacijos teikimo būdams tobulėjant, šią sistę gal ir reikėtų rekonstruoti, tačiau sistema, apie 35 metus tenkinusi išaugusius poreikius, pateisino į ją įdėtą darbą ir lūkesčius. Tokios sistemos kūrėja galejo ja didžiuotis.

Vadovaudama skyriui ir artimai bendraudama su darbuotojomis. I. Jurevičiūtė atskleidė kaip gabė pedagógė. Jaunas, dažnai iš mokyklos suolo atėjušias darbuotojas žavėjo nepaprastas I. Jurevičiūtės darbštumas, atsakomybė, begalinėms atsidavimas darbui, sugebėjiem būti reiklia vadove ir kartu nuoširdžia bičiule. I. Jurevičiūtė buvo pavydys, kuriuo be raginimų norima sekti. Bendradarbės stengdavosi neatsilikti

likti nuo savo mokytojos, dirbti taip, kaip dirbo jai. I. Jurevičiūtė, rūpestingai jas globodama, mokė atkreipti dėmesį į bibliografinio darbo niuansus, skatino kūrybingai mąstyti, savikritiškai vertinti atliką darbą, ugė sveiką darbiną savo bendradarbių ambiciją. I. Jurevičiūtės mokinės greitai tapdavo geromis specialistėmis ir, jai rekomendavus, dažnai būdavo skiriamos aukštesnėms pareigoms į kitus skyrius. Dirbant kitur, ryšiai ir įkūlystė su I. Jurevičiūtė nenutrūkdavo, neus kiekviena jos mokinė žinojo, kad buvusios vedėjos petys greta, kad ji visuomet padės, patars, kad ji džiaugys kiekvienu pasisekimu ir sielvartaus dėl nesėmių. Darbuotojos, kurios anuomet dirbo I. Jurevičiūtės vadovaujamos, šiandien, pagal Knygų rūmuose gyvą posakį, taipo „barzdotais bibliografais“: tai jos darbo tėsėja, direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalams E. Urniežiūtė, buvusi skyriaus vedėja, ilgametė spaudos metraškių redaktorė A. Kirytė-Sirijos Gierienė, Spaudinių saugojimo skyriaus vedėja E. Purvytė ir kitos. I. Jurevičiūtės auklėtinіų mintis išreiškia šie buvusios bendradarbės žodžiai: „Ireną aš laikai ir savo didele drauge. Igus metus dirbdama greta jos, aš visada jaučiau jos dėmesį, nuoširdžią pagalbą ir užuojautą savo bėdose“. Tai pasakytą dabar, o su I. Jurevičiūtė ir Knygų rūmais išsiskirta prieš dešimtmetį.

1964 metais baigiasi I. Jurevičiūtės darbo Knygų rūmuose pirmasis laikotarpis, ji paskiriama direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalams. Jos žinion perėina įstagojimai mokslinio ir metodinio darbo organizavimas, tarybinio laikotarpio suvestinių retrospektyvinį bibliografinių rodyklių sudarymo, Knygotyros bibliotekos fondų komplektavimo ir darbo organizavimo reikalai, centralizuoto katalogavimo darbų priežiūra ir kontrolė, ka ir kurie administraciniai dar-

<footnote n="7">7 Lukošiūnas A. Amžininkams ir ainiams. — Svyturys, 1964, Nr. 12, p. 20.</footnote>
bai, iš dalies — Knygų rūmų atstovavimas respublikos bibliotekinėse organizacijose, ryšiai su kitų respublikų ir Sąjunginių knygų rūmais bei daugelės kitų darbų. Dabar sustosi ties vienų konkrečiu baru ir jį tobulinti taip, kaip tvarkant Generalinės kartotekos ir bibliografinės informacijos skyrių, nebėra kada, laiką reiką dalyti įvairiausią uždavinių sprendimia.

Peržengti naujų neįprastą pareigų barjerus ir greitai tapti padėties šeiminkein I. Jurevičiūtei padeda įsigytos žiniuos ir patirtis bei tuo metu baigtojų bibliotekiniųkystės kuras universitete. Iš pradžių, nesibodėdama, rengti metraščių, juos redaguoti, ji susipažįsta su jų sudarymo detalėmis ir aprašo kuzaisais. Tapti gera įstaigos mokslinio metodinio darbo vadove I. Jurevičiūtei padeda ir tai, kad net menkiausio darbello ji neatlieka paviršutiniųkai, o kiekvieną sudėtingęs problemą sprendžia iki pašaknų į ją įsigilindama, kuo išsa maia pasitelkama literatūrą, ją atrinkdama ir vertindama, įsiklausydama į bendradarbių mintis ir pasiūlymus.

Aptariant I. Jurevičiūtės, kaip Knygų rūmų direktoriaus pavaduotojos, 1964—1980 m. veiklą, pirmaiaus minėtinas jos nenuilstamas rūpinimasis Knygų rūmų leidinių kybe, jų sudarymo metodikos tobulinimu. Kokia universali bibliografinių darbų rengimo žinovė buvo I. Jurevičiūtė, akivaiždžiai rodo jos parengtų arba redaguotų metodinių instruktyvinių darbų glėbys, apie kuriuos bus kalbama ir vėliau, tačiau keletą čia paminėsiu. Tai „lituanikos“ tipo bibliografinių rodyklių sudarymo nuostatai, knygų metraštyje neregistruotinį bei smuklių spaudinių atrankos, periodinių metininko sudarymo principų, atrankos ir aprašo instrukcijos, neletuviškų tikrinii vardų rašymo, lie-tuviškų žodžių trumpinimo, didžiųjų

raidžių rašymo spaudinių apraše tai-sykłės, spaudinių leidybinio apivadiinimo instrukciniai nurodymai, atvirukų tvarkydą schema ir pan.

Metodinių instruklinių darbų yaže pągausėjo paskutiniuoju dešimtmečiu, kai Tarybą Sajungoje buvo pradėta standardizuoti bibliografinę terminologiją, leidinių sandarą, įvairiarūšių spaudinių aprašą, rengti unifikuoto spaudinių aprašo taisykles ir kt. Šiuos darbus I. Jurevičiūtė recenzavo — kiekvieną standardo ar taisyklių projektą išanalizuodavo, aptardavo su bendradarbiais ir projektyų sudarytojams pateikdavo apibendrintus pasiūlymus bei pastabas. Siems darbams I. Jurevičiūtė skirdavo didelį dėmesį. LTSR knygų rūmų pastabos ir pasiūlymai būdavo vertinami.

I. Jurevičiūtė buvo sukaupusi didelę bibliografinės medžiagos klasifikavimo patirtį, gerai susipažinusi su visomis šiuo metu taikomomis klasifikavimo sistemomis, buvo autoritetingą klasifikavimo specialistė. Ji parengė Sąjunginių knygų rūmų literatūros klasifikavimo schemos išplėstinių variantą tarybinės lietuviškos periodikos straipsniams klasifikuoti, du šios klasifikacijos variantus išvertė į lietuvių kalbą, pritaikė UDK lietuviškų knygų sisteminiam katalogui, atliko kitų darbų.

I. Jurevičiūtė daug dėmesio skyrė centralizuoto katalogavimo respublikoje problemoms<fnref n="8" />. Svarbiausia jų — spausdintos kataloginės kortelės paren-gimo ir kelio iki vartotojo — į bibliote-kas — trukmė. Naujos knygos respubli-kos bibliotekas pasiekdavo palyginti greitai, o kataloginės kortelės gerokai vėluodavo ir todel nebeatlikdavo savo funkcijimą. Buvo ieškoma, kaip kortelių rengimą pagreitinti, ir toks būdas buvo rastas, kataloginės kortelės parengimui ėmus naudoti korektūriinus spausdinamų knygų atspaudus. Spausdinta kata-

<footnote n="8">⁸ Antrosios Tarybų Lietuvos bibliotekų darbuotojų mokslinės konferencijos medžiagos rinkinys. — V., 1967, p. 181.</footnote>
login į kortelė tokiu atveju parengiama kartu su išelančia knygą ir į bibliotekas patenka kelissyk greičiau. I. Jurevičiūtė daug prisidėjo prie šios problems sprendimo — pati tyrė kortelės kelią į bibliotekas, jos panaudojimo klausimus, aukštesnėse organizacijose rūpinosi spartinti kortelių gamybą, derino leidykų ir Knygų rūmų bendradarbiavimą.

LTSR knygų rūmai vieni pirmųjų Ta-byrą Sąjungoje pradėjo leisti iliustruotą kortelę vaikų ir mokykų bibliotekoms. 1972 m. pabaigoje buvo išleistas bandomasis iliustruotų kataloginių kortelių vaikams komplektas, nuo 1973 m. šios kortelės leidžiamos sistemingai.<fnref n="9" /> I. Jurevičiūtė palaikė šio darbo idėją, padėjo į įgyvendinti. Ji parengė spausdintos kortelės vaikų ir mokykų bibliotekoms nuostatus, sprendė gamybos problemas. Centralizuoto katalogavimo klausimus I. Jurevičiūtė kėlė knygų rūmų direktorių suvažiavimuose, konferencijose<fnref n="10" />, bibliotekininkų seminaruose. Ji buvo centralizuoto katalogavimo darbų vadovė.

Minėtinas I. Jurevičiūtės indėlis, ren-giant spaudinių statistikos leidinius. Jos asmeninėje bibliotekojė yra suvestinio spaudos statistikos leidinio „Lietuvos TSR spaudos statistika. 1940—1955" (V., 1957.—116 p.) egzempliorius, ku-riame pirmojo statistikos leidinių pa-rengėjo A. Madeikio ranka įrašyta: „Irenai, prisidėjusiai parengiant šį lei-dinėlį" Taip pažymimas I. Jurevičiūtės, dar skyriaus vedėjos, darbas šioje sri-tyje. Vėliau ji tampa statistinių leidinių sudarymo žinove, dažnai juos redaguoja (1961—1965, 1965—1970 metų suves-tiniai statistiniai leidiniai, 1966 metų statistikos leidinys ir kt.).

I. Jurevičiūtei einant direktoriaus pa-vaduotojos pareigas, Knygų rūmai pra-

deda rengti bibliografinių priemonių leidinius. Siam darbui ji taip pat vadovauja — parengia bibliografinių priemonių rodyklės sudarymo instrukcija, konsultuoja darbuotojas, peržiūri me-džiaga.

1972 m. prie Knygų rūmų įsteigus Spaudos mokslinės techninės informacijos burią, taipogi neapsieinama be I. Jurevičiūtės pagalbos. Ji padeda su-daryti biuro ir informatorių darbo nuo-status, parengia pirmąjį pvyzdžinį dar-bo planą, pradedamo leisti informacinio biulettenio „Leidybinis darbas. Poligra-fijos pramonė. Knygų prekyba. Valsty-binė bibliografija. Spaudos statistika" metodinius neurodymus, šį biuletienį kurį laiką redaguoja, atrenka biurui reikia-mą literatūrą ir nuolar konsultuoja jo darbuotojas.

I. Jurevičiūtė globojo tarybinio laikotarpio suvestinių bibliografijų sudarymo barą, atlikdama parentgų darbų matikrinamąją redakciją, spręsdama ren-giamo spaudai leidinio sandaros ir metodikos klausimus.

I. Jurevičiūtė laikytina ikitarybinės retrospektyvinės bibliografijos darbų Knygų pradymo pradinke, ned sas Generalinės kartotekos ir bibliografinės informacijos skyriuje, jai vadovaujant, buvo sudarytos pirmosios senosios lie-tuviškos knygos kartotekos, o jos pačios rankomis yra parengtas 1927—1940 m. lietuviškos knygos (pagal „Bibliografijos žinias") abėčelinis katalogas su vi-sa pagalbine medžiaga. Rengiant knygų lietuvių kalba bibliografijos pirmąjį tomą (1547—1861), I. Jurevičiūtė padėjo sudaryti pagalbinės tomo rodykles, buvo nuolatinė konsultantė ir tuo svariai prisidėjo prie leidinio, kuris buvo ivertintas LTSR republikine premija. Pas-kutiniu metu I. Jurevičiūtė sprendė

<footnote n="9">⁹ Paliušytė D. Lietuvos TSR knygų rūmai. — Knygotyra, 1976, t. 5, p. 256.</footnote>

<footnote n="10">¹⁰ Jurevičiūtė I. Centralizuoto katalogavimo sistemos vystymasis. — Kn.: Trečioji Tarybų Lietuvos bibliotekininkų mokslinė konferencija: Pranešimų težės. V., 1976, p. 89–90.</footnote>
daug organizacinių šio darbo problemų.

I. Jurevičiūtė palaikė glaudžius rūšius su kitų respublikų knygų rūmais ir centru Maskvoje. Ji buvo nuvykusi į Gruzijos, Kazachijos ir Uzbekijos<fnref n="11" />, Latvijos, Estijos ir Baltarosijos<fnref n="12" /> knygų rūmus, daug kartų pabuojo Maskvoje. Ji domėjosi knygų rūmu darbo partirtimi, analizavo jų leidinius, giliinosi į organizacinius klausimus. Visur ji įsigydavo gerų draugų, kurie vertino LTSR knygų rūmų veiklą ir būdavo dažni svečiai Vilniuje, atvykdami į jį susipažinti su mūs Knygų rūmus, dažnai — pasimokyti iš jų.

I. Jurevičiūtė propagavo Knygų rūmus spaudoje<fnref n="13" />⁻<fnref n="14" />, apie jų veiklą yra parengusi keletą pranešimų, kaip antai: „Valstybinės einamosios bibliografijos problemas Tarybų Lietuvoje“ (pranešimų skaityas Maskvoje Sajunginių knygų rūmų Mokslinės tarybos 1972 m. spalio 12—13 d. posėdyje, skirtame Tarybų Sajungos 50-osioms metinėms)¹⁵, „Centralizuoto katalogavimo sistemos vystymasis“ (pranešimas skaityas Trečiojoje LTSR bibliotekininkų konferencijoje, vykusioje Vilniuje 1976 m. gruodžio 9—10 d.)<fnref n="16" /> ir kt.

## II

I. Jurevičiūtei visada buvo artimos bibliografinio ir bibliotekinio darbo problemos. Ji mėgo savo profesijos draugų ratą, susitikimus, diskusijas, noriai dalyvaudavo bibliotekinių organizacijų veikloje. I. Jurevičiūtė buvo Valsitybinės tarpžinybinės bibliotekų komisijos Spaudos leidinių katalogavimo tarybos pirmininkės pavadotoja, Bibli-

tekininkystės mokslo tiriamojo darbo koordinavimo ir Terminologijos tarybų narė, paskutiniu metu atstovavo Knygų rūmams Bibliografinio darbo taryboje, susirgus Rūmų direktoriui A. Ulpiui, buvo kooptuota į „Knygotyros“ redakciją. Ji buvo ir Sajunginių knygų rūmų MDO tarybos narė.

Turėdama daug kitų darbų, I. Jurevičiūtė visada išsamiai studijuodavo tarybose aptariamą medžiagą, jai pavesimus klausimus ruošdavo atidžiai ir rūpestingai, nesvarbu, ar rengiama medžiagą buvo reikalingą eiliniamą tarybos posėdžių, ar darbo, atsišto iš centro, recenzijai. I. Jurevičiūtė rašydavo išsaimus atsiliepimus, alykviai dalyvaudavo diskusijų. Jos žodis teoriniais klausimais visada būdavo argumentuotas, įtinkanas. Į ją dažnai kreipdavosi tarybų nariai ir kiti bibliotekininkų visuomenės atstovai. Konferencijoje, pasitarimuoje, išvykose į respublikos bibliotekas I. Jurevičiūtė keldavo opius teorijos ir praktikos klausimus. Ji mokėdavo bendrauti su žmonėmis, perteikti savo žinias ir džiūlę praktinio darbo patirtį dalykiškai ir itin draugiškai, neiškeldama savo asmens.

I. Jurevičiūtė kartu su kitomis bendradarbėmis parengė ar redagavo bibliografinius leidinius: „Grožinė literatūra. Literatūra. Dailė. Muzika“, apimančius 1940—1960 (V., 1961.—476 p.) ir 1961—1970 metų (V., 1972.—542 p.) „Vagos“, „Minties“, „Sviesos“ leidyklų bei kitų organizacijų išleistus spaudinius. Juose suregistruota grožinė literatūra, atsiminimai, apybraižos, kelioniu išpūdžiai, literatūros mokslo ir kritikos veikalai, tautosakinė literatūra, knygos

<footnote n="11">¹¹ Jurevičiūtė I. Lietuvos TSR knygų rūmai. — Knygotyra, 1973, t. 3, p. 185.</footnote>

<footnote n="12">¹², ¹⁵ Paliušvėtė D. Lietuvos TSR knygų rūmai. — Ten pat, 1976, t. 5, p. 256.</footnote>

<footnote n="13">¹³ Jurevičiūtė I. Respublikos bibliografinis centras: LTSR knygų rūmu dešimtmetis. — Komjaunimo tiesa, 1955, kovo 30.</footnote>

<footnote n="14">¹⁴ Jurevičiūtė I. Trisdešimė penkeriems metams praėjus. — Pergalė, 1980, Nr. 6, p. 180—181.</footnote>

<footnote n="16">¹⁶ Trečioji Tarybų Lietuvos bibliotekininkų konferencija: Pranešimų težes. — V., 1976, p. 89—90.</footnote>
meno klausimais, gaidos ir dalis vaiz-
denų produkcijos leidinių. Si suvestinė
bibliografinė rodyklė pateikia išsamų
minėo laikotarpio grožnės literatūros ir literatūros meno klausimais vaizdą.

I. Jurevičiūtė parenė ir leidini „Vai-
ku literatūra, 1940–1964“ (V., 1965.—
399 p.). Tai bibliografinė rodyklė, at-
spindinti Tarybų Lietuvos pirmojo 25-
mečio originaliąją ir verstinė vaikų li-
 literatūrą lietuvių, rusų bei lenkų kalbo-
mis. Leidinys klasimas tėvams, auklė-
tojams, bibliotekininkams, besidomin-
tiems vaikų skaitymu.

I. Jurevičiūtės rengti bibliografiniai
darbai teikia išsamią informaciją, yra
parankėnų knygos daugeliui kultūros,
švietimo, meno ir mokslo darbuotojų.
„Vaikų literatūros“ vertę ryškiai nusako
Siaulių viešosios bibliotekos Vaikų lite-
ratūros skyriašky anketos bibliotekinin-
kams apibendrinimas „Į klausimą“ Ar
panaudota I. Jurevičiūtės bibliografija
„Vaikų literatūra, 1940–1964“, ar rei-
kalingos jos tęsinys?“ atsakė 96,1% bibliotekininkų. Visi jie buvo vienings
nuomėnus, kad leidinys yra naudingas,
darbe panaudojamas, kad labai reika-
lingos jo tęsinys“<fnref n="17" />. Bio gero atsiliepimo
apie savo darbą I. Jurevičiūtė jau nebe-
peskaitė, jis pasirodė tuoj po jos mir-
ties ir todėl įgijo ypatingą prasmę, —
tai įpareigojimas I. Jurevičiūtės darbo
tęsėjams, sekančios „Vaikų literatūros“
knygos (1965–1980) sudarytojams.

Labai įdomus ir vertingas I. Jurevičiū-
tės darbas — Kosto Kubilinsko bibliо-
grafija, apimanti 1938—1962 m. Liko jo

rankraštens. Tai domininis darbas, tačiau
perženges jo užduotį. Rodyklės pratar-
mėje sakoma, kad visų K. Kubilinsko
kūrinų publikacijos tikrintos de visu.
Nustatyti redakciniai jų skirtumai. Visi
kūrinų variantai aptariami, nustatyta,
kurio kūrinio variantai. Sio darbo an-
tojose I. Jurevičiūtė net nurodo skir-
tinguose kūriniuose pastebėtas identiš-
kas elutes ar strofas. Tai ne eilinė bib-
liografinė rodyklė, bet K. Kubilinsko
kūrybos, jei galima taip pasakyti, bib-
liografinė studija, puikus tekstologinės
bibliografijos pavyzdys. K. Kubilinsko
kūrybos tyrinėtojui sukaupta visa me-
džiaga, ją belieka apibendrinti. I. Jure-
vičiūtė svajojo šį darbą papildyti nauja
literatūra ir jį jįleisti, tačiau pritrūko
laiko.

I. Jurevičiūtė buvo biobibliografinio žo-
dyno „Lietuvių rašytojai. T. I. A-J“
(V., 1979. — 773 p.) ir leidinio „Spau-
dinių aprašo taisyklės ir abėčelinio ka-
talogo sudarymas“ (V., 1970. — 298 p.)
bendraautorė<fnref n="18" />. Ji redagavo V. Kisinie-
nės „Autorinių lentelių Lietuvos TSR
bibliotekoms“ 3-įjai leidimą (V., 1972. —
171 p.), yra skelbusi straipsnių centr-
lizuoto katalogavimo<fnref n="19" />, klasifikacijos<fnref n="20" />
ir kitais<fnref n="21" /> klausimais.

I. Jurevičiūtė buvo apdovanota media-
liais, LTSR Aksčiausiosios Tarybos
Prezidiumo, LTSR valstybinio leidyklų,
poligrafijos ir knygų prekybos reikalų
komiteto ir kitų vadovaujančių įstaigų
garbės raštais. 1973 m. jai suteiktas
LTSR nusipelniusios kultūros-švietimo
darbuotojos garbės vardas<fnref n="22" />.

<footnote n="17">¹⁷ Rimkūnienė E. Apie jaunųjų skaitytojų bibliografinį išprusimą. — Bibliotekų darbas, 1980, Nr. 10, p. 12.</footnote>

<footnote n="18">¹⁸ Vilkienė V. LTSR valstybinė respublikinė biblioteka. — Knygotyra, 1973, t. 3, p. 182.</footnote>

<footnote n="19">¹⁹ Jurevičiūtė I. Centralizuojas katalogavimas. — Bibliotekų darbas, 1964, Nr. 1, p. 26–29.</footnote>

<footnote n="20">²⁰ Jurevičiūtė I. Naujovės bibliotekinėje klasifikacijoje. — Ten pat, 1969, Nr. 1, p. 10–11; 1970, Nr. 1, p. 26–28.</footnote>

<footnote n="21">²¹ Jurevičiūtė I. Bibliotekas veteranas: [LTSR knygų rūmų direktoriaus A. Ulpio 70-mečiui]. — Ten pat, 1974, Nr. 2, p. 10–11.</footnote>

<footnote n="22">²² Tiesa, 1973, birž. 24; Paliusytė D. Lietuvos TSR knygų rūmai. — Knygotyra, 1976, t. 5, p. 257.</footnote>
Baigain norėtųjus pakartoti Spaudos leidinių katalogavimo tarybos pirmininkės V. Stonienės I. Jurevičiūtei skirtus žodžius, kad republikės knygos mėgėjai, bibliotekininkai neteko ne tik didełės specialistės, konsultantės, bet kartu ir nuoširdžios Draugės, Zmogaus, kuris, pasinėrės darbų verpete, užmیرšęs save,

iki paskutinės gyvenimo dienos buvo kovotojas ne tik aukštestų knygy rūmų veiklos lygio, bet ir visos republikos bibliotekinio prestižo<fnref n="23" />.

LTSR knygy rūmai

Teikta 1980 m. gruodžio mėn.

## ИЗ ЖИЗНИ И ДЕЯТЕЛЬНОСТИ БИБЛИОГРАФА И. ЮРЕВИЧЮТЕ

ГЕНОВАЙТЕ ЮОДПАЛИТЕ

### Резюме

5 августа 1980 г. умерла заслуженный работник культурно-простовременной работы ЛитССР, заместитель директора Книжной палаты ЛитССР И. Юревичюте.

Родилась она 25 июня 1923 г. в Каunasе в семье железнодорожника. Училась в Вейвярйской и Каунасской гимназиях, в 1942 г. поступила на отделение Литанистики факультета гуманитарных наук Вильнюсского университета. Однако в послевоенное время учится приходилось с перерывами и лишь в 1963 г. она получила диплом научного библиотекаря.

В 1945 г. И. Юревичюте начала работать в Книжной палате. В статье освещен ее трудовой путь от рядового библиографа до заместителя директора по научной части. Особенно большой вклад она внесла в создание и развитие работы Отдела генеральной картотеки и библиографической информации, заведующей которым была с 1947 по 1964 г. Во время ее работы в отделе была налажена оперативная информационно-библиографическая служба, этапы формирования которой подробно описяются в статье. Работая в этой области, И. Юревичюте проявила себя и как способный педагог, воспитавший ряд библиографов, которые теперь в Книжной палате занимают ответственные должности.

С 1964 года И. Юревичюте — заместитель директора по научной части. Ее работа стала более разносторонней: постоянное внимание к

качестве текущих указателей государственной библиографии, подготовка или редактирование различных методических пособий, научное руководство работой отделов Палаты и т. п. Большое внимание она уделяла проблемам централизованной каталогизации, статистике печати, сводным указателям советской печати, подготовке библиографии литовской печати до советского периода.

В личном зачете И. Юревичюте — указатели художественной (1940—1960 и 1961—1970 г.) и детской (1940—1964 г.) литератур, библиография писателя К. Кублинскаса, оставаясь в рукописи, статьи по вопросам библиотековедения и библиографии, участие в работе общественных библиотековедческих организаций. В статье рассказывается о ее любви к своей професси, ответственности и беспредельной отдаче себя работе, о накопленном огромном опыте, умении делиться этим опытом с коллегами, поддерживать дружеские связи с сотрудниками книжных палат других республик, о ее отзывчивости, человечности. Указывается, что за отличную производственную и общественную работу И. Юревичюте не раз награждалась почетным грамотами Верховного Совета ЛитССР и других руководящих организаций, что в 1973 г. ей присвоено звание заслуженного работника культурно-простовременной работы ЛитССР.

<footnote n="23">²³ Stonienė V. Laiškas LTSR knygy rūmams.</footnote>
NOTICE SUR LA VIE ET L'ACTIVITÉ DE BIBLIOGRAPHE I. JUREVIĆIOTE

GENOVAITE JUODPALYTĖ

Résumé

Le 5 août 1980 I. Jurevičiūtė, émérite tra-
vailleur de culture et d'éducation, directeur
adjoint de la Maison du Livre de R.S.S. de
Lituanie, est décédé.

I. Jurevičiūtė est née le 25 juin 1923 à Kaunas dans la famille d'un cheminot. Elle a fait ses études dans les écoles secondaires de Veiveriai et de Kaunas. En 1942 I. Jurevičiūtė entre à la faculté des sciences humaines de l'Université de Vilnius. Pourtant après la guerre elle étudie avec interruptions et n'obtient son diplôme de bibliothécaire qu'en 1963.

En 1945 I. Jurevičiūtė commence à travailler à la Maison du Livre. L'article présent porte sur l'activité de I. Jurevičiūtė dans la Maison du Livre. Ayant commencé sa carrière en tant qu'un simple bibliothécaire elle finit par arriver au poste de directeur adjoint du travail scientifique. I. Jurevičiūtė a apporté une large contribution à la compilation des catalogues générales, l'organisation du travail de la section de la carthotèque générale et de l'information bibliographique, dont elle a été chef de 1947 jusqu'au 1964. Pendant le temps de sa carrière elle a élaboré un système de l'information bibliographique de la Maison du Livre. Cette article retrace les étapes principales de création de ce système. En travaillant dans ce domaine I. Jurevičiūtė s'est relevée comme un pédagogue fructueux qui a formé un nombre de bibliographies. Aujourd'hui ses anciens élèves occupent dans la Maison du Livre des postes importants.

De 1964 I. Jurevičiūtė jusqu'à sa mort elle
fut chef adjoint des recherches scientifiques.

Ses travaux étaient très variés: le permanent
souci pour la qualité du courant index de la
bibliographie nationale publiés par la Maison
du Livre. I. Jurevičiūtė s'occupait de la pré-
paration et de la réaction des travaux métho-
diques. Elle fut responsable de la direction
scientifique des sections de la Maison du
Livre. Elle s'intéressa beaucoup aux problèmes
de cataloguisation centralisée et de statistique
de la production littéraire, de l'index biblio-
graphique collectif de la littérature soviétique
et la littérature présoviétique (jusqu'à 1940).

I. Jurevičiūtė a fait elle même les index des belles-lettres (1940—1960 et 1961—1970), de la littérature pour enfants (1940—1964) et la bibliographie de l'écrivain K. Kubilinskas, qui est restée dans le manuscrit. Elle a écrit des articles concerant des problèmes des sciences des bibliothèques et de la bibliographie. I. Jurevičiūtė a participé dans les travaux des organisations de bibliothécaires.

L'auteur de l'article souligne un amour de
I. Jurevičiūtė pour sa profession, la responsa-
bilité et le dévouement pour son travail et son
savoir de partager l'expérience avec ses col-
lègues. Elle savait entretenir les relations
amicales avec ses analogues de Maisons du
Livre des autres républiques. Elle obtient le
diplôme d'honneur du Soviet Suprême de
R.S.S. de Lituanie, elle obtient aussi des dip-
lômes d'honneurs des autres organisations
administratives. En 1973 I. Jurevičiūtė obtient
le nom d'un travailleur d'émérite de culture
et d'éducation de R.S.S. de Lituanie.