jedenadvaceti obžalovanými, příslušníky Waffen SS, byli i Alsasané - kteří "se účastnili (aniž byli až na jednoho komplici)".<fnref n="391" />

10. června 1944 povraždili nacisté 642 oradourské obyvatele včetně žen a dětí. Krutost činu způsobila hliboký otřes. Oradour se stal nedotknutelným symbolem francouzské nevinnosti tváří v tvář nacistickému barbarství. Bylo rozhodnuto uchovat celé místo v nezměněném stavu. Podle generála de Gaulla bylo symbolem válečného údělu celé Francie. Oběti byly považovány za mučedníky a památka Oradouru měla sjednotit zemi. Proces s vrahy, který byl pozůstalými dlouho očekáván, však Francii (opět) rozdělil.<fnref n="392" />

Zločin se začal v Bordeaux projednávat 12. ledna 1953. Důvodem takového časového rozpětí mezi zločinem a trestem byla "nedostatečnost" zákonů. Původní zákon nepředpokládal účast Francouzů na válečných zločinech. Někteří z Alsasanů, podílejících se na vraždách, byli vyslýcháni v britských zajateckých táborech a svědectví byla pak předána zodpovědným osobám ve Francii. Uvězněni však byli jen dva, ostatní posloužili jako svědci a mohli být propuštěni na svobodu. Status západní části Německa zase Francii neumožňoval stíhat (německé) viníky, kteří se tam uchýlili. Začínající studená válka zvýšila "cenu" některých příslušníků SS a vyjevila jejich využitelnost proti komunistům.<fnref n="393" /> Až zákon z 15. září 1948 ustanovil, že v případě "kolektivního válečného zločinu útvaru nebo skupiny, která je součástí organizace, prohlášené za zločineckou, všichni jednotlivci náležející k tomuto útvaru nebo k této skupině mohou být považováni za pachatele nebo spolupachatele, pokud nepodají důkaz o své násilné inkorporaci a neúčasti na zločinu".<fnref n="394" /> Do francouzského trestního zákoníku byl tak zaveden princip kolektivní zodpovědnosti. Během procesu byl však zákon opět zrušen. Nejprve byli z jeho působnosti vyňati Francouzi, den nato byl zrušen celý článek ustanovující kolektivní zodpovědnost. Soud se poté opíral pouze o trestní zákoník.<fnref n="395" />

Před soudem stanulo dvacet jedna obviněných. Alsasanů bylo čtrnáct - jeden vstoupil do SS dobrovolně.<fnref n="396" /> Ten byl již od počátku souzen zvlášť, nikoli za válečný zločin, ale za zradu.<fnref n="397" /> Šest bylo členy ADEIF (viz poznámka výše). Většina z alsaských obviněných z SS nakonec dezertovala a v závěru války se dokonce podílela na bojích proti nacistům. Alsasané byli i proto vývojem procesu a samotným obžalováním spoluobčanů velmi pobouřeni a považovali jej za akt nespravedlnosti vůči celé provincii. Z jejich hlediska tak "ostatní" Francouzi dokázali, že jejich válečný osud nepochopili. Pro Alsasany bylo zraňující, že násilně inkorporovaní byli "souzeni společně se svými nacistickými vrahy",<fnref n="398" /> což dle některých interpretací legitimizovalo nacistickou anexi. Upozorňovali také na problematickou retroaktivitu zákona. V neposlední řadě byli Alsasané rozhořčeni tím, že před soudem nestáli mnozí Němci, zodpovědní za zločin.<fnref n="399" /> Plakáty v Alsasku mluvily jasně: "Místo toho, abyste nás dnes žalovali, měli jste nás ve čtyřicátém roce bránit".<fnref n="400" />

Přístup tribunálu byl však nesmlouvavý: "Dobrovolníci nebo ne, mají na rukou krev".<fnref n="401" /> Podle toho vypadal i rozsudek, vynesený 12. února téhož roku. "Alsasan-dobrovolník" byl odsouzen k trestu smrti, stejně jako několik dalších Němců. Ostatní, včetně Alsasanů, si měli odpykat pět až sedm let ve vězení nebo na nucených pracích. Výsledek neuspokojil nikoho. Limousin, tedy region, kde se Oradour nachází, požadoval "exemplární potrestání".<fnref n="402" /> Rozsudek považoval za příliš mírný. V Alsasku panoval opačný názor. Obě nespokojené skupiny neváhaly dát svůj nesouhlas hlasitě najevo. Uskutečnily se demonstrace. Alsasané se domnívali, že Francie je opět opustila, stále neschopná pochopit rozsah a význam nacistické anexe. V celé provincii se rozezněly zvony, byly zavřené obchody, okolo štrasburské katedrály zavlály smuteční vlajky, lidé se shromažďovali

<footnote n="391">³⁹¹ STREICHER: Histoire des Alsaciens, s. 213.</footnote>

<footnote n="392">³⁹² FOUCHÉ: J.: Oradour, Paris, 2001, s. 202n. Také viz FARMER S.: Postwar Justice in France: Bordeaux 1953, in The Politics of Retribution in Europe. World War II and its Aftermath, ed. by István Deák, Jan T. Gross and Tony Judt, Princeton, New Jersey, 2000, s. 194-211, zde 195. RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 123, s. 118n. Dalším aspektem, pro nějž zde však není prostor, jsou mezinárodněpolitické souvislosti procesu. Více ROUSSO H.: Le syndrome de Vichy de 1944 à nos jours, Paris, 1990, s. 73.</footnote>

<footnote n="393">³⁹³ FOUCHÉ: Oradour, s. 224, FARMER: Postwar Justice, s. 197.</footnote>

<footnote n="394">³⁹⁴ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 118. Více viz FOUCHÉ: Oradour, s. 225n a FARMER: Postwar Justice, s. 197, 198.</footnote>

<footnote n="395">³⁹⁵ FOUCHÉ: Oradour, s. 229. FARMER: Postwar Justice s. 199.</footnote>

<footnote n="396">³⁹⁶ Podle Henry Roussoa bylo mezi obžalovanými esesáky pouze dvanáct násilně inkorporovaných, status třináctého nebyl blíže zjištěn (s. 72). Streicher také uvádí pouze dvanáct (s. 213) i Dolliger (s. 483). O třinácti násilně inkorporovaných hovoří Rigoulot (s. 118), Farmer (s. 194) a Fouché (s. 225).</footnote>

<footnote n="397">³⁹⁷ FARMER: Postwar Justice, s. 209.</footnote>

<footnote n="398">³⁹⁸ FOUCHÉ: Oradour, s. 228. Více FARMER: Postwar Justice, s. 198, 199.</footnote>

<footnote n="399">³⁹⁹ Generál Lammerding, velitel divize SS, byl v tu dobu v britské okupační zóně, ale Britové ho odmítali vydat. Za hlavního viníka považovaný Otto Dickman padl v Normandii. Viz RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 119.</footnote>

<footnote n="400">⁴⁰⁰ STREICHER ad.: Histoire des Alsaciens, s. 213.</footnote>

<footnote n="401">⁴⁰¹ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 119.</footnote>

<footnote n="402">⁴⁰² Tamtéž, s. 119. Při čtyřicetitisícové demonstraci v Limoges 4. února kdosi vykříkoval, že to nejsou Alsasané, ale vrazi - ve francouzštině Alsaciens/assassins.</footnote>
jedenadvaceti obžalovanými, příslušníky Waffen SS, byli i Alsasané - kteří "se účastnili (aniž byli až na jednoho komplici)".<fnref n="391" />

10. června 1944 povraždili nacisté 642 oradourské obyvatele včetně žen a dětí. Krutost činu způsobila hliboký otřes. Oradour se stal nedotknutelným symbolem francouzské nevinnosti tváří v tvář nacistickému barbarství. Bylo rozhodnuto uchovat celé místo v nezměněném stavu. Podle generála de Gaulla bylo symbolem válečného údělu celé Francie. Oběti byly považovány za mučedníky a památka Oradouru měla sjednotit zemi. Proces s vrahy, který byl pozůstalými dlouho očekáván, však Francii (opět) rozdělil.<fnref n="392" />

Zločin se začal v Bordeaux projednávat 12. ledna 1953. Důvodem takového časového rozpětí mezi zločinem a trestem byla "nedostatečnost" zákonů. Původní zákon nepředpokládal účast Francouzů na válečných zločinech. Někteří z Alsasanů, podílejících se na vraždách, byli vyslýcháni v britských zajateckých táborech a svědectví byla pak předána zodpovědným osobám ve Francii. Uvězněni však byli jen dva, ostatní posloužili jako svědci a mohli být propuštěni na svobodu. Status západní části Německa zase Francii neumožňoval stíhat (německé) viníky, kteří se tam uchýlili. Začínající studená válka zvýšila "cenu" některých příslušníků SS a vyjevila jejich využitelnost proti komunistům.<fnref n="393" /> Až zákon z 15. září 1948 ustanovil, že v případě "kolektivního válečného zločinu útvaru nebo skupiny, která je součástí organizace, prohlášené za zločineckou, všichni jednotlivci náležející k tomuto útvaru nebo k této skupině mohou být považováni za pachatele nebo spolupachatele, pokud nepodají důkaz o své násilné inkorporaci a neúčasti na zločinu".<fnref n="394" /> Do francouzského trestního zákoníku byl tak zaveden princip kolektivní zodpovědnosti. Během procesu byl však zákon opět zrušen. Nejprve byli z jeho působnosti vyňati Francouzi, den nato byl zrušen celý článek ustanovující kolektivní zodpovědnost. Soud se poté opíral pouze o trestní zákoník.<fnref n="395" />

Před soudem stanulo dvacet jedna obviněných. Alsasanů bylo čtrnáct - jeden vstoupil do SS dobrovolně.<fnref n="396" /> Ten byl již od počátku souzen zvlášť, nikoli za válečný zločin, ale za zradu.<fnref n="397" /> Šest bylo členy ADEIF (viz poznámka výše). Většina z alsaských obviněných z SS nakonec dezertovala a v závěru války se dokonce podílela na bojích proti nacistům. Alsasané byli i proto vývojem procesu a samotným obžalováním spoluobčanů velmi pobouřeni a považovali jej za akt nespravedlnosti vůči celé provincii. Z jejich hlediska tak "ostatní" Francouzi dokázali, že jejich válečný osud nepochopili. Pro Alsasany bylo zraňující, že násilně inkorporovaní byli "souzeni společně se svými nacistickými vrahy",<fnref n="398" /> což dle některých interpretací legitimizovalo nacistickou anexi. Upozorňovali také na problematickou retroaktivitu zákona. V neposlední řadě byli Alsasané rozhořčeni tím, že před soudem nestáli mnozí Němci, zodpovědní za zločin.<fnref n="399" /> Plakáty v Alsasku mluvily jasně: "Místo toho, abyste nás dnes žalovali, měli jste nás ve čtyřicátém roce bránit".<fnref n="400" />

Přístup tribunálu byl však nesmlouvavý: "Dobrovolníci nebo ne, mají na rukou krev".<fnref n="401" /> Podle toho vypadal i rozsudek, vynesený 12. února téhož roku. "Alsasan-dobrovolník" byl odsouzen k trestu smrti, stejně jako několik dalších Němců. Ostatní, včetně Alsasanů, si měli odpykat pět až sedm let ve vězení nebo na nucených pracích. Výsledek neuspokojil nikoho. Limousin, tedy region, kde se Oradour nachází, požadoval "exemplární potrestání".<fnref n="402" /> Rozsudek považoval za příliš mírný. V Alsasku panoval opačný názor. Obě nespokojené skupiny neváhaly dát svůj nesouhlas hlasitě najevo. Uskutečnily se demonstrace. Alsasané se domnívali, že Francie je opět opustila, stále neschopná pochopit rozsah a význam nacistické anexe. V celé provincii se rozezněly zvony, byly zavřené obchody, okolo štrasburské katedrály zavlály smuteční vlajky, lidé se shromažďovali

<footnote n="391">³⁹¹ STREICHER: Histoire des Alsaciens, s. 213.</footnote>

<footnote n="392">³⁹² FOUCHÉ: J.: Oradour, Paris, 2001, s. 202n. Také viz FARMER S.: Postwar Justice in France: Bordeaux 1953, in The Politics of Retribution in Europe. World War II and its Aftermath, ed. by István Deák, Jan T. Gross and Tony Judt, Princeton, New Jersey, 2000, s. 194-211, zde 195. RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 123, s. 118n. Dalším aspektem, pro nějž zde však není prostor, jsou mezinárodněpolitické souvislosti procesu. Více ROUSSO H.: Le syndrome de Vichy de 1944 à nos jours, Paris, 1990, s. 73.</footnote>

<footnote n="393">³⁹³ FOUCHÉ: Oradour, s. 224, FARMER: Postwar Justice, s. 197.</footnote>

<footnote n="394">³⁹⁴ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 118. Více viz FOUCHÉ: Oradour, s. 225n a FARMER: Postwar Justice, s. 197, 198.</footnote>

<footnote n="395">³⁹⁵ FOUCHÉ: Oradour, s. 229. FARMER: Postwar Justice s. 199.</footnote>

<footnote n="396">³⁹⁶ Podle Henry Roussoa bylo mezi obžalovanými esesáky pouze dvanáct násilně inkorporovaných, status třináctého nebyl blíže zjištěn (s. 72). Streicher také uvádí pouze dvanáct (s. 213) i Dolliger (s. 483). O třinácti násilně inkorporovaných hovoří Rigoulot (s. 118), Farmer (s. 194) a Fouché (s. 225).</footnote>

<footnote n="397">³⁹⁷ FARMER: Postwar Justice, s. 209.</footnote>

<footnote n="398">³⁹⁸ FOUCHÉ: Oradour, s. 228. Více FARMER: Postwar Justice, s. 198, 199.</footnote>

<footnote n="399">³⁹⁹ Generál Lammerding, velitel divize SS, byl v tu dobu v britské okupační zóně, ale Britové ho odmítali vydat. Za hlavního viníka považovaný Otto Dickman padl v Normandii. Viz RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 119.</footnote>

<footnote n="400">⁴⁰⁰ STREICHER ad.: Histoire des Alsaciens, s. 213.</footnote>

<footnote n="401">⁴⁰¹ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 119.</footnote>

<footnote n="402">⁴⁰² Tamtéž, s. 119. Při čtyřicetitisícové demonstraci v Limoges 4. února kdosi vykříkoval, že to nejsou Alsasané, ale vrazi - ve francouzštině Alsaciens/assassins.</footnote>
k protestům. Příslušníci asociací sdružujících *Malgré-Nous* vyvěsili na veřejných prostranstvích seznam odsouzených Alsasanů. Grafická úprava plakátů odpovídala formě, v jaké nacisté ohlašovali rozsudky smrti nad alsaskými členy odboje.<fnref n="403" />

Proces Francii rozdělil v několika rovinách. Moselané tentokrát nestáli po boku Alsaska, neboť nejen že se nikdo z nich nevyskytoval mezi pachateli, ale naopak čtyřicet čtyři byli mezi oběťmi. Jednalo se zde o část válečných uprchlíků, v tomto případě z obce Charly, jež uctila jejich památku změnou názvu na Charly-Oradour.<fnref n="404" /> Hluboká nesmiřitelnost obou táborů významně zneklidnila vedoucí státní představitele. Celá událost dalece přesahovala význam "jednoho" procesu s válečnými zločinci a zapadala do kontextu stále ještě aktuálního francouzského vyrovnávání se s druhou světovou válkou. Ve Francii pozvolna doznívala debata o trestání válečné kolaborace. Zdálo se, že je nutno volit mezi potrestáním zločinců a národní jednotou - to bylo přesné pojmenování jádra věci.<fnref n="405" /> Nedovolit, aby se obyvatelstvo Alsaska cítilo ukřivděno a začalo hledat kompenzaci v autonomismu. Jaké řešení nakonec státní představitelé zvolili? Byla navržena amnestie pro všechny násilně inkorporované. Návrh byl záměrně předložen nealsaskými poslanci, zastupujícími až na komunisty všechny politické strany, aby bylo čitelné, že se jedná o poselství směřující k Alsasku od celého národa. Ostře proti se stavěly okruhy spojené s pozůstalými a s nimi komunistická strana. Dodejme, že alsaští komunisté se v této věci s ostatními členy strany rozcházeli, protože s násilnou inkorporací měli vlastní zkušenost. Museli se však podřídit hlavní stranické linii. Vedle přístupu k návratu *Malgré-Nous* to byla pro postavení komunistů v Alsasku-Lotrinsku druhá "přitěžující okolnost". I ta se promítla do jejich nízkých volebních výsledků.

Noviny vzešlé z nelegálních odbojových tiskovin vyjadřovaly k rozsudku rezervovaný přístup. Sami příslušníci odboje nesouhlasili s argumenty, prokazujícími nevinu násilně inkorporovaných. Dle jejich soudu byla tak relativizována závažnost kolaborace a zpochybňována možnost odporu. Poukazovalo se na zasahování moci zákonodárné do moci soudní. Nadto "uspokojit Alsasko" znamenalo "odmítnout Limousin", který byl zřejmě oceněn jako politicky méně důležitý.<fnref n="406" />

Národní shromáždění odhlasovalo amnestii pro násilně inkorporované v poměru 300 proti 228. Návrh byl přijat díky většinové podpoře MRP a RPF (*Rassemblement du peuple Français*), negativní hlasy vzešly především od komunistů, socialistů a třetiny radikálů.<fnref n="407" /> Za několik dní, 21. února 1953, byli odsouzení propuštěni na svobodu. Neboť "čemu je především nutno předejít, to je, aby Francie, poté co bylo v oradourské tragédii zavražděno rukou nepřítele tolik jejích dětí, nechala nadto zasadit hořkou ránu národní jednotě".<fnref n="408" /> Zatímco u pozůstalých obětí (v konkrétním případě Oradouru) se nezmenšovala touha po spravedlivé odplatě, političtí představitelé se ve své většině přikláněli ke smíření. Bordeauxským procesem se zde zabýváme z pohledu Alsaska. Pro ně byla amnestie zadostiučiněním. Potvrdila, že Alsasko je obětí, a zbavila je tak (?) viny. Nezbavila je však vzpomínek, po léta živých.<fnref n="409" />

Jak hodnotit výsledek? Nabízí se pohodlná jednoznačnost: můžeme zvolit buď stranu Limousinu a prohlásit všechny obviněné Alsasany bez výjimky za vrahy. Nebo se identifikujeme s Alsaskem a budeme zdůrazňovat nejednoduchou válečnou situaci a prošlé utrpení, které zúčastněné zbavilo veškeré viny. Dostupná literatura navíc neuvádí přesný podíl obžalovaných na masakru. Obecně o násilně inkorporovaných platilo, že - coby méně spolehliví - nebyli připouštěni k "nejdůležitějším úkolům" a byly jim přidělovány jen "pomocné práce" - nelze však zapomínat, že i tento banální termín má v případě masakru nevinných hrozivý význam. Jenže v bezpečí domova člověk upřímně přísahá na svou odhodlanost hájit právo a neustupovat násilí. Hůř už se předsevzetí dostojí tváří v tvář ohrožení vlastnímu či rodiny. Vyvažovat zničené životy v Oradouru zachráněnými životy v Alsasku? Kam až může jít strach o rodinu? Nebo je to zbabělost? Přijměme černobílý obrázek Alsasanů tím nejhrubším způsobem donucených narukovat proti svému nejhlubšímu přesvědčení. I poté zůstává otázka, jestli opravdu museli zajít tak daleko a jak se vyrovnávají s krví, která ulpěla na jejich rukou. Podobné úvahy nás mohou přivést k obecnější rovině zodpovědnosti za činy, ve válečných souvislostech k otázce poslušnosti a neuposlechnutí rozkazu. Jednoznačného,

<footnote n="403">⁴⁰³ STREICHER ad.: Histoire des Alsaciens, s. 113. FOUCHÉ: Oradour, s. 231, 232. FARMER: Postwar Justice, s. 201, 202.</footnote>

<footnote n="404">⁴⁰⁴ FARMER: Postwar Justice, s. 209.</footnote>

<footnote n="405">⁴⁰⁵ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 120. Byla tak zdůvodňována nezbytnost amnestie i při samotném jejím projednávání. Viz FOUCHÉ: Oradour, s. 231, FARMER: Postwar Justice, např. s. 206.</footnote>

<footnote n="406">⁴⁰⁶ FARMER: Postwar Justice, s. 203n.</footnote>

<footnote n="407">⁴⁰⁷ ROUSSO: Le syndrome, s. 74.</footnote>

<footnote n="408">⁴⁰⁸ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 120. Formulace umožňovala aplikovat amnestii na všechny násilně inkorporované. Viz FOUCHÉ: Oradour, s. 231.</footnote>

<footnote n="409">⁴⁰⁹ FOUCHÉ: Oradour, s. 233, FARMER: Postwar Justice, s. 195n.</footnote>
k protestům. Příslušníci asociací sdružujících *Malgré-Nous* vyvěsili na veřejných prostranstvích seznam odsouzených Alsasanů. Grafická úprava plakátů odpovídala formě, v jaké nacisté ohlašovali rozsudky smrti nad alsaskými členy odboje.<fnref n="403" />

Proces Francii rozdělil v několika rovinách. Moselané tentokrát nestáli po boku Alsaska, neboť nejen že se nikdo z nich nevyskytoval mezi pachateli, ale naopak čtyřicet čtyři byli mezi oběťmi. Jednalo se zde o část válečných uprchlíků, v tomto případě z obce Charly, jež uctila jejich památku změnou názvu na Charly-Oradour.<fnref n="404" /> Hluboká nesmiřitelnost obou táborů významně zneklidnila vedoucí státní představitele. Celá událost dalece přesahovala význam "jednoho" procesu s válečnými zločinci a zapadala do kontextu stále ještě aktuálního francouzského vyrovnávání se s druhou světovou válkou. Ve Francii pozvolna doznívala debata o trestání válečné kolaborace. Zdálo se, že je nutno volit mezi potrestáním zločinců a národní jednotou - to bylo přesné pojmenování jádra věci.<fnref n="405" /> Nedovolit, aby se obyvatelstvo Alsaska cítilo ukřivděno a začalo hledat kompenzaci v autonomismu. Jaké řešení nakonec státní představitelé zvolili? Byla navržena amnestie pro všechny násilně inkorporované. Návrh byl záměrně předložen nealsaskými poslanci, zastupujícími až na komunisty všechny politické strany, aby bylo čitelné, že se jedná o poselství směřující k Alsasku od celého národa. Ostře proti se stavěly okruhy spojené s pozůstalými a s nimi komunistická strana. Dodejme, že alsaští komunisté se v této věci s ostatními členy strany rozcházeli, protože s násilnou inkorporací měli vlastní zkušenost. Museli se však podřídit hlavní stranické linii. Vedle přístupu k návratu *Malgré-Nous* to byla pro postavení komunistů v Alsasku-Lotrinsku druhá "přitěžující okolnost". I ta se promítla do jejich nízkých volebních výsledků.

Noviny vzešlé z nelegálních odbojových tiskovin vyjadřovaly k rozsudku rezervovaný přístup. Sami příslušníci odboje nesouhlasili s argumenty, prokazujícími nevinu násilně inkorporovaných. Dle jejich soudu byla tak relativizována závažnost kolaborace a zpochybňována možnost odporu. Poukazovalo se na zasahování moci zákonodárné do moci soudní. Nadto "uspokojit Alsasko" znamenalo "odmítnout Limousin", který byl zřejmě oceněn jako politicky méně důležitý.<fnref n="406" />

Národní shromáždění odhlasovalo amnestii pro násilně inkorporované v poměru 300 proti 228. Návrh byl přijat díky většinové podpoře MRP a RPF (*Rassemblement du peuple Français*), negativní hlasy vzešly především od komunistů, socialistů a třetiny radikálů.<fnref n="407" /> Za několik dní, 21. února 1953, byli odsouzení propuštěni na svobodu. Neboť "čemu je především nutno předejít, to je, aby Francie, poté co bylo v oradourské tragédii zavražděno rukou nepřítele tolik jejích dětí, nechala nadto zasadit hořkou ránu národní jednotě".<fnref n="408" /> Zatímco u pozůstalých obětí (v konkrétním případě Oradouru) se nezmenšovala touha po spravedlivé odplatě, političtí představitelé se ve své většině přikláněli ke smíření. Bordeauxským procesem se zde zabýváme z pohledu Alsaska. Pro ně byla amnestie zadostiučiněním. Potvrdila, že Alsasko je obětí, a zbavila je tak (?) viny. Nezbavila je však vzpomínek, po léta živých.<fnref n="409" />

Jak hodnotit výsledek? Nabízí se pohodlná jednoznačnost: můžeme zvolit buď stranu Limousinu a prohlásit všechny obviněné Alsasany bez výjimky za vrahy. Nebo se identifikujeme s Alsaskem a budeme zdůrazňovat nejednoduchou válečnou situaci a prošlé utrpení, které zúčastněné zbavilo veškeré viny. Dostupná literatura navíc neuvádí přesný podíl obžalovaných na masakru. Obecně o násilně inkorporovaných platilo, že - coby méně spolehliví - nebyli připouštěni k "nejdůležitějším úkolům" a byly jim přidělovány jen "pomocné práce" - nelze však zapomínat, že i tento banální termín má v případě masakru nevinných hrozivý význam. Jenže v bezpečí domova člověk upřímně přísahá na svou odhodlanost hájit právo a neustupovat násilí. Hůř už se předsevzetí dostojí tváří v tvář ohrožení vlastnímu či rodiny. Vyvažovat zničené životy v Oradouru zachráněnými životy v Alsasku? Kam až může jít strach o rodinu? Nebo je to zbabělost? Přijměme černobílý obrázek Alsasanů tím nejhrubším způsobem donucených narukovat proti svému nejhlubšímu přesvědčení. I poté zůstává otázka, jestli opravdu museli zajít tak daleko a jak se vyrovnávají s krví, která ulpěla na jejich rukou. Podobné úvahy nás mohou přivést k obecnější rovině zodpovědnosti za činy, ve válečných souvislostech k otázce poslušnosti a neuposlechnutí rozkazu. Jednoznačného,

<footnote n="403">⁴⁰³ STREICHER ad.: Histoire des Alsaciens, s. 113. FOUCHÉ: Oradour, s. 231, 232. FARMER: Postwar Justice, s. 201, 202.</footnote>

<footnote n="404">⁴⁰⁴ FARMER: Postwar Justice, s. 209.</footnote>

<footnote n="405">⁴⁰⁵ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 120. Byla tak zdůvodňována nezbytnost amnestie i při samotném jejím projednávání. Viz FOUCHÉ: Oradour, s. 231, FARMER: Postwar Justice, např. s. 206.</footnote>

<footnote n="406">⁴⁰⁶ FARMER: Postwar Justice, s. 203n.</footnote>

<footnote n="407">⁴⁰⁷ ROUSSO: Le syndrome, s. 74.</footnote>

<footnote n="408">⁴⁰⁸ RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 120. Formulace umožňovala aplikovat amnestii na všechny násilně inkorporované. Viz FOUCHÉ: Oradour, s. 231.</footnote>

<footnote n="409">⁴⁰⁹ FOUCHÉ: Oradour, s. 233, FARMER: Postwar Justice, s. 195n.</footnote>
všeobecně platného rozřešení se dobrat nedá - rozsudek bezprostředně následovaný politicky podmíněnou amnestií jej v žádném případě nemůže poskytnout.

Proces v Bordeaux je tématem, které se znovu vynořovalo, aniž by ztrácelo na intenzitě. Objevil se názor, že Alsasané měli být pokornější. Přese všechno zde totiž bylo několik stovek zavražděných lidí, na jejichž smrti se opravdu podíleli. Měli postupovat jinak - nejprve projevit upřímnou, hlubokou lítost, a až poté se starat o své očištění. Už během procesu nabyli někteří Francouzi dojmu, že na oběti, kvůli kterým se soud koná, se vlastně zapomnělo. Jiní poukazovali na to, že Alsasané si zvykli pohlížet na sebe jako na oběť, obraz doprovázený dvěma charakteristickými atributy - násilnou inkorporací a Tambovem. Cožpak ale ve Waffen SS a Wehrmachtu nebyli i dobrovolníci? A co další jevy - například hospodářská kolaborace? Vytvořil se mýtus, že pohnutá historie Alsasko "zbavila povinnosti skládat účty".<fnref n="410" />

## ZÁVĚR

Hodnotíme-li poválečnou alsasko-lotrinskou (re)integraci do Francie, lze říci, že francouzské věci nakonec paradoxně posloužil nejlépe Hitler.<fnref n="411" /> Za prvé smazal jakékoliv pozitivní asociace spojené s německou správou. Od této chvíle Německo symbolizovalo teror a utrpení, nepřipadalo v úvahu nejen jakékoliv napojení na ně, ale samotné "němectví" se stalo politickým pojmem,<fnref n="412" /> tedy synonymem pro nacismus. Obhajovat autonomii a bilingvismus bylo naprosto vyloučeno, protože někteří jejich předváleční stoupenci je zdiskreditovali svou spoluprací s nacisty. Anexe "svou brutalitou definitivně zahnala Alsasko zpět k Francii a zabila veškeré autonomistické choutky".<fnref n="413" /> Jiná možnost než existence v rámci francouzského státu prostě nebyla - a Francie by ji jistě ani nepřipustila. Za druhé Francie - byť viděna jako nechápající, lhostejná a provinivší se rokem 1940 - byla obklopena aureolou vítězství. Její obraz nebyl v dotyčných departementech "nikdy tak zářivý".<fnref n="414" /> Po opadnutí prvotního nadšení se sice situace začala jevit trochu jinak a bylo možné najít důvody k nespokojenosti, rozličné opoziční proudy ale nebyly tak silné, aby měly moc něco podstatného změnit. Poučeni, otřeseni nacistickou zkušeností, vystupovali jejich představitelé mnohem umírněněji. V Alsasku-Lotrinsku také postupně slábl vliv tradice. Náboženské rozdíly se začínaly stírat a vnitřní homogenizací se Alsasko-Lotrinsko přibližovalo Francii. Ilustrací proměny budiž i fakt, že po válce nevznikla žádná regionální strana - na rozdíl od meziválečných let.<fnref n="415" /> V kontrastu s touto dobou pak poválečný přístup někteří historici dokonce neváhali označit za "nohsledství" a snahu "zalíbit se".<fnref n="416" />

Francouzský stát si tentokrát chtěl být jist, že Alsasko-Lotrinsko už neztratí. Již předválečná "benevolence" v podobě ústupků například v jazykové otázce byla v rozporu s francouzskou unitární tradicí a centralismem. Ustupovat i po zkušenosti s nacismem by (v tehdejší optice) znamenalo položit základy nějaké další "páté koloně" a dalšímu "Hitlerovi", který by opět zneužil argument příslušnosti k německému kulturnímu prostoru. Je otázkou, nakolik byla poválečná "francouzská cesta", tak jak byla zvolena, opravdu nutná. Ani před válkou neexistovala všeobecná vůle obyvatelstva Alsaska-Lotrinska k odtržení či připojení se k Německu, tím méně po zkušenostech s nacismem. Situace se po válce pozvolna zklidňovala - proces v Bordeaux znamenal poslední velké vzepětí. Lze předpokládat, že určitá větší vstřícnost francouzských úřadů především v jazykové otázce by mnohé usnadnila. Totéž do určité míry platí také o denacifikačních opatřeních a *Malgré-Nous*. Není však možné opomíjet poválečnou realitu, stejně jako problematičnost "celofrancouzského" osudu během druhé světové války. Obyvatelé anektovaných provincií trpěli i projevy nepochopení či zášti ze strany některých "běžných" Francouzů - zde byla možnost nápravy složitější a nebylo možno ji jednoduše nařídit.

Rok 1953 znamenal určitý přelom v odstupu, který Alsasko-Lotrinsko zachovávalo vůči Francii z důvodu poválečného vývoje. Alsasku se dostalo alespoň částečného zadostiučinění. K vyřešení "alsasko-lotrinské otázky" v dlouhodobém horizontu přispěl také proces francouzsko-německého

<footnote n="410">410 RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 122, více viz tamtéž, s. 120n. FARMER: Postwar Justice, s. 199.</footnote>

<footnote n="411">411 MAUGUÉ: Le Particularisme, s. 117.</footnote>

<footnote n="412">412 A autonomismus splýval s germanofilstvím. MAUGUÉ: Le Particularisme, s. 134n a s. 169n. WAHL, RICHEZ: L'Alsace entre France et l'Allemagne, s. 256.</footnote>

<footnote n="413">413 MAUGUÉ: Le Particularisme, s.124.</footnote>

<footnote n="414">414 SCHAEFFER: L'Alsace et l'Allemagne, s. 351.</footnote>

<footnote n="415">415 Po válce krátce existovala Lidová republikánská strana (Parti Républicain Populaire). Viz STREICHER ad.: Histoire des Alsaciens, s. 215.</footnote>

<footnote n="416">416 Tamtéž, s. 215 resp. SCHAEFFER: L'Alsace et l'Allemagne, s. 351.</footnote>
všeobecně platného rozřešení se dobrat nedá - rozsudek bezprostředně následovaný politicky podmíněnou amnestií jej v žádném případě nemůže poskytnout.

Proces v Bordeaux je tématem, které se znovu vynořovalo, aniž by ztrácelo na intenzitě. Objevil se názor, že Alsasané měli být pokornější. Přese všechno zde totiž bylo několik stovek zavražděných lidí, na jejichž smrti se opravdu podíleli. Měli postupovat jinak - nejprve projevit upřímnou, hlubokou lítost, a až poté se starat o své očištění. Už během procesu nabyli někteří Francouzi dojmu, že na oběti, kvůli kterým se soud koná, se vlastně zapomnělo. Jiní poukazovali na to, že Alsasané si zvykli pohlížet na sebe jako na oběť, obraz doprovázený dvěma charakteristickými atributy - násilnou inkorporací a Tambovem. Cožpak ale ve Waffen SS a Wehrmachtu nebyli i dobrovolníci? A co další jevy - například hospodářská kolaborace? Vytvořil se mýtus, že pohnutá historie Alsasko "zbavila povinnosti skládat účty".<fnref n="410" />

## ZÁVĚR

Hodnotíme-li poválečnou alsasko-lotrinskou (re)integraci do Francie, lze říci, že francouzské věci nakonec paradoxně posloužil nejlépe Hitler.<fnref n="411" /> Za prvé smazal jakékoliv pozitivní asociace spojené s německou správou. Od této chvíle Německo symbolizovalo teror a utrpení, nepřipadalo v úvahu nejen jakékoliv napojení na ně, ale samotné "němectví" se stalo politickým pojmem,<fnref n="412" /> tedy synonymem pro nacismus. Obhajovat autonomii a bilingvismus bylo naprosto vyloučeno, protože někteří jejich předváleční stoupenci je zdiskreditovali svou spoluprací s nacisty. Anexe "svou brutalitou definitivně zahnala Alsasko zpět k Francii a zabila veškeré autonomistické choutky".<fnref n="413" /> Jiná možnost než existence v rámci francouzského státu prostě nebyla - a Francie by ji jistě ani nepřipustila. Za druhé Francie - byť viděna jako nechápající, lhostejná a provinivší se rokem 1940 - byla obklopena aureolou vítězství. Její obraz nebyl v dotyčných departementech "nikdy tak zářivý".<fnref n="414" /> Po opadnutí prvotního nadšení se sice situace začala jevit trochu jinak a bylo možné najít důvody k nespokojenosti, rozličné opoziční proudy ale nebyly tak silné, aby měly moc něco podstatného změnit. Poučeni, otřeseni nacistickou zkušeností, vystupovali jejich představitelé mnohem umírněněji. V Alsasku-Lotrinsku také postupně slábl vliv tradice. Náboženské rozdíly se začínaly stírat a vnitřní homogenizací se Alsasko-Lotrinsko přibližovalo Francii. Ilustrací proměny budiž i fakt, že po válce nevznikla žádná regionální strana - na rozdíl od meziválečných let.<fnref n="415" /> V kontrastu s touto dobou pak poválečný přístup někteří historici dokonce neváhali označit za "nohsledství" a snahu "zalíbit se".<fnref n="416" />

Francouzský stát si tentokrát chtěl být jist, že Alsasko-Lotrinsko už neztratí. Již předválečná "benevolence" v podobě ústupků například v jazykové otázce byla v rozporu s francouzskou unitární tradicí a centralismem. Ustupovat i po zkušenosti s nacismem by (v tehdejší optice) znamenalo položit základy nějaké další "páté koloně" a dalšímu "Hitlerovi", který by opět zneužil argument příslušnosti k německému kulturnímu prostoru. Je otázkou, nakolik byla poválečná "francouzská cesta", tak jak byla zvolena, opravdu nutná. Ani před válkou neexistovala všeobecná vůle obyvatelstva Alsaska-Lotrinska k odtržení či připojení se k Německu, tím méně po zkušenostech s nacismem. Situace se po válce pozvolna zklidňovala - proces v Bordeaux znamenal poslední velké vzepětí. Lze předpokládat, že určitá větší vstřícnost francouzských úřadů především v jazykové otázce by mnohé usnadnila. Totéž do určité míry platí také o denacifikačních opatřeních a *Malgré-Nous*. Není však možné opomíjet poválečnou realitu, stejně jako problematičnost "celofrancouzského" osudu během druhé světové války. Obyvatelé anektovaných provincií trpěli i projevy nepochopení či zášti ze strany některých "běžných" Francouzů - zde byla možnost nápravy složitější a nebylo možno ji jednoduše nařídit.

Rok 1953 znamenal určitý přelom v odstupu, který Alsasko-Lotrinsko zachovávalo vůči Francii z důvodu poválečného vývoje. Alsasku se dostalo alespoň částečného zadostiučinění. K vyřešení "alsasko-lotrinské otázky" v dlouhodobém horizontu přispěl také proces francouzsko-německého

<footnote n="410">410 RIGOULOT: L'Alsace-Lorraine, s. 122, více viz tamtéž, s. 120n. FARMER: Postwar Justice, s. 199.</footnote>

<footnote n="411">411 MAUGUÉ: Le Particularisme, s. 117.</footnote>

<footnote n="412">412 A autonomismus splýval s germanofilstvím. MAUGUÉ: Le Particularisme, s. 134n a s. 169n. WAHL, RICHEZ: L'Alsace entre France et l'Allemagne, s. 256.</footnote>

<footnote n="413">413 MAUGUÉ: Le Particularisme, s.124.</footnote>

<footnote n="414">414 SCHAEFFER: L'Alsace et l'Allemagne, s. 351.</footnote>

<footnote n="415">415 Po válce krátce existovala Lidová republikánská strana (Parti Républicain Populaire). Viz STREICHER ad.: Histoire des Alsaciens, s. 215.</footnote>

<footnote n="416">416 Tamtéž, s. 215 resp. SCHAEFFER: L'Alsace et l'Allemagne, s. 351.</footnote>
sbližování a počátky evropské integrace. Pomohly překonat francouzsko-německý antagonismus, jehož průsečíkem i částečným zdrojem bylo Alsasko-Lotrinsko po dlouhá léta.
sbližování a počátky evropské integrace. Pomohly překonat francouzsko-německý antagonismus, jehož průsečíkem i částečným zdrojem bylo Alsasko-Lotrinsko po dlouhá léta.
# Seznam pramenů a použité literatury

## Knihy a odborné publikace / literatura

ADLER – RUDEL, S.: The Evian Conference on the Refugee Question. In: Leo Baeck Institute Yearbook 13 (1968), s. 235–273

AMOUROUX, H.: La grande histoire des Français après l'occupation. La page n'est pas encore tournée. Janvier-Octobre 1945. Paris, 1993

d'APPOLLONIA, A. Ch.: Histoire politique des intellectuels en France 1944-1954. Bruxelles, 1991

BAUER, J.: Jews for Sale? Nazi – Jewish negotiations, 1933-1945. New Haven and London, 1994

BECKER, J.-J.: Histoire politique de la France depuis 1945. Paris, 1992

BECKER, J.-J.: Le Parti communiste français veut-il prendre le pouvoir? La stratégie du PCF de 1930 à nos jours. Paris, 1981

BERENBAUM, M.: Witness to the Holocaust. New York, 1997

BLOCH, Ch.: La place de la France dans les différents stades de la politique extérieure du Troisième Reich (1933-1940). In: Les relations franco-allemandes entre 1933 et 1939. Paris, 1977, s. 15-31

BON, F.: Les élections en France. Paris, 1978

BOND, M., SMITH, J., WALLACE, W.: Význační Evropané. Praha, 1998

BONNEFONT, J.-C. (dir.): Histoire de la Lorraine de 1900 à nos jours. Toulouse, 1979

BONNEFOUS, M., SEYDOUX, M.: L'année politique 1944-1945. Paris, 1946

BONNET, J.-C.: De Washington au Quai d'Orsay; Défense de la paix. Paris, 1946

BONNET, J.-C.: Les pouvoirs publics français et l'immigration dans l'entre-deux-guerres. Lyon, 1976

BOSSUAT, G.: Le plan Marshall dans la modernisation de la France. In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 45-73.

BRAUDEL, F., LABROUSSE, E.: Histoire économique et sociale de la France, 2. díl. Paris, 1980

BURRIN, P.: La France à l'heure allemande 1940-1944. Paris, 1995

BUTON, P.: L'éviction des ministres communistes. In: BERNSTEIN, S., MILZA, P. (eds.), L'Année 1947. Paris, 2000, s. 339-355

COURTOIS, S., LAZAR, M.: Histoire du Parti communiste français. Paris, 1995

DEWITTE, P. (dir.): Immigration et intégration. Paris, 1999

DOLLINGER, P. (dir.): Histoire de l'Alsace. Toulouse, 1970

DREYFUS, M. (dir.): Le siècle des communismes. Paris, 2000

DREYFUS, M.: PCF. Crises et dissidences. De 1920 à nos jours. Bruxelles, 1990

DUBY, G.: Histoire de la France de 1852 à nos jours. Paris, 1987

DUHAMEL, E.: Histoire politique de la IVᵉ République. Paris, 2000

DUPAQUIER, J. (ed.): Histoire de la population française de 1914 à nos jours. Paris, 1988

DUROSELLE, J-B.: Politique étrangère de la France. La décadence 1932-1939. Paris, 1979

ELGEY, G.: Histoire de la IVᵉ République. Première partie: La République des illusions 1945-1951. Paris, 1993
# Seznam pramenů a použité literatury

## Knihy a odborné publikace / literatura

ADLER – RUDEL, S.: The Evian Conference on the Refugee Question. In: Leo Baeck Institute Yearbook 13 (1968), s. 235–273

AMOUROUX, H.: La grande histoire des Français après l'occupation. La page n'est pas encore tournée. Janvier-Octobre 1945. Paris, 1993

d'APPOLLONIA, A. Ch.: Histoire politique des intellectuels en France 1944-1954. Bruxelles, 1991

BAUER, J.: Jews for Sale? Nazi – Jewish negotiations, 1933-1945. New Haven and London, 1994

BECKER, J.-J.: Histoire politique de la France depuis 1945. Paris, 1992

BECKER, J.-J.: Le Parti communiste français veut-il prendre le pouvoir? La stratégie du PCF de 1930 à nos jours. Paris, 1981

BERENBAUM, M.: Witness to the Holocaust. New York, 1997

BLOCH, Ch.: La place de la France dans les différents stades de la politique extérieure du Troisième Reich (1933-1940). In: Les relations franco-allemandes entre 1933 et 1939. Paris, 1977, s. 15-31

BON, F.: Les élections en France. Paris, 1978

BOND, M., SMITH, J., WALLACE, W.: Význační Evropané. Praha, 1998

BONNEFONT, J.-C. (dir.): Histoire de la Lorraine de 1900 à nos jours. Toulouse, 1979

BONNEFOUS, M., SEYDOUX, M.: L'année politique 1944-1945. Paris, 1946

BONNET, J.-C.: De Washington au Quai d'Orsay; Défense de la paix. Paris, 1946

BONNET, J.-C.: Les pouvoirs publics français et l'immigration dans l'entre-deux-guerres. Lyon, 1976

BOSSUAT, G.: Le plan Marshall dans la modernisation de la France. In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 45-73.

BRAUDEL, F., LABROUSSE, E.: Histoire économique et sociale de la France, 2. díl. Paris, 1980

BURRIN, P.: La France à l'heure allemande 1940-1944. Paris, 1995

BUTON, P.: L'éviction des ministres communistes. In: BERNSTEIN, S., MILZA, P. (eds.), L'Année 1947. Paris, 2000, s. 339-355

COURTOIS, S., LAZAR, M.: Histoire du Parti communiste français. Paris, 1995

DEWITTE, P. (dir.): Immigration et intégration. Paris, 1999

DOLLINGER, P. (dir.): Histoire de l'Alsace. Toulouse, 1970

DREYFUS, M. (dir.): Le siècle des communismes. Paris, 2000

DREYFUS, M.: PCF. Crises et dissidences. De 1920 à nos jours. Bruxelles, 1990

DUBY, G.: Histoire de la France de 1852 à nos jours. Paris, 1987

DUHAMEL, E.: Histoire politique de la IVᵉ République. Paris, 2000

DUPAQUIER, J. (ed.): Histoire de la population française de 1914 à nos jours. Paris, 1988

DUROSELLE, J-B.: Politique étrangère de la France. La décadence 1932-1939. Paris, 1979

ELGEY, G.: Histoire de la IVᵉ République. Première partie: La République des illusions 1945-1951. Paris, 1993
ELGEY, G.: Histoire de la IVᵉ République. Première partie: La République des Illusions 1945-1951. Paris, 1992

ELISCHER, D.: Tripartismus v kontextu rodící se IV. republiky, bakalářská práce IMS FSV UK, Praha, 2002

FARMER, S.: Postwar Justice in France: Bordeaux 1953. In: DEÁK, I., GROSS, J. T. and JUDT, T. (eds.): The Politics of Retribution in Europe. World War II and its Aftermath, New Jersey, 2000, s. 194-211

FAUVET, J.: Histoire du Parti communiste français 1920-1976. Paris, 1977

FEINGOLD, H. L.: The Politics of Rescue. The Roosevelt Administration and the Holocaust 1938-1945. New Jersey, 1970

FOUCHÉ, J. J.: Oradour. Paris, 2001

GEORGE, P.: L'immigration en France – faits et problèmes. Paris, 1986

GROSSER, P.: L'entrée de la France en Guerre froide. In: BERNSTEIN, S., MILZA, Pierre (eds.): L'Année 1947. Paris, 2000, s. 167-188

GRYNBERG, A.: L'accueil des réfugiés d'Europe centrale en France (1933 – 1939). In: Les Cahiers de la Shoah. Conférences et séminaires sur l'histoire de la Shoah, Université de Paris I 1993-1994. Paris, 1994, s. 68-100

HABE, H.: Tajné poslání. Praha, 1967

HOGAN, M. J.: The Marshall Plan, America, Britain, and the Reconstruction of Western Europe, 1947-1952. New York, 1995

HONZÁK, F., PEČENKA, M., STELLNER, F., VLČKOVÁ, J.: Evropa v proměnách staletí. Praha, 2001

CHADEAU, E.: Aide étrangère et politique économique. In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 149-166

JÄCKEL, E.: Hitlerův světový názor. Praha – Litomyšl, 1999

JUNGUA, D., LAZAR, M.: L'Histoire au jour le jour 1944-1991. Paris, 1992

KENRICK, D., PUXON, G.: Destins gitans. Des origines à la "solution finale". Paris, 1974.

KRIEGEL, A.: Les communistes français dans leur premier demi-siècle 1920-1970. Paris, 1985

KUNCOVÁ, I.: Dějiny Francie. Praha, 1988

LACOSTE, Y. (dir.): Dictionnaire de géopolitique. Paris, 1995

LAPYERONNIE, D. (dir.): Immigrés en Europe, Politique locales d'integration. La documentation française, Paris, 1992

LAVABRE, M.-C.: Le fil rouge. Sociologie de la mémoire communiste. Paris, 1994

LAVAU, G.: Le parti communiste dans le système politique français. In: kol., Le communisme en France, Cahier de la FNSP. Paris, 1969, s. 7-82

LAZAR, M.: Communisme français et communisme international. In: BERNSTEIN, S., MILZA, P. (eds.): L'Année 1947. Paris, 2000, s. 357-372

LEQUIN, Y. (ed.): La mosaique France (histoire des étrangers et de l'immigration en France). Paris, 1988.

LUŇÁK, P.: Západ. Spojené státy a západní Evropa ve studené válce. Praha, 1997

MARGAIRAZ, M.: La reconstruction matérielle: crise, infléchissement ou ajustement? In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 17-44

MASSON, P.: La IVᵉ République 1944/1958. Paris, 1985
ELGEY, G.: Histoire de la IVᵉ République. Première partie: La République des Illusions 1945-1951. Paris, 1992

ELISCHER, D.: Tripartismus v kontextu rodící se IV. republiky, bakalářská práce IMS FSV UK, Praha, 2002

FARMER, S.: Postwar Justice in France: Bordeaux 1953. In: DEÁK, I., GROSS, J. T. and JUDT, T. (eds.): The Politics of Retribution in Europe. World War II and its Aftermath, New Jersey, 2000, s. 194-211

FAUVET, J.: Histoire du Parti communiste français 1920-1976. Paris, 1977

FEINGOLD, H. L.: The Politics of Rescue. The Roosevelt Administration and the Holocaust 1938-1945. New Jersey, 1970

FOUCHÉ, J. J.: Oradour. Paris, 2001

GEORGE, P.: L'immigration en France – faits et problèmes. Paris, 1986

GROSSER, P.: L'entrée de la France en Guerre froide. In: BERNSTEIN, S., MILZA, Pierre (eds.): L'Année 1947. Paris, 2000, s. 167-188

GRYNBERG, A.: L'accueil des réfugiés d'Europe centrale en France (1933 – 1939). In: Les Cahiers de la Shoah. Conférences et séminaires sur l'histoire de la Shoah, Université de Paris I 1993-1994. Paris, 1994, s. 68-100

HABE, H.: Tajné poslání. Praha, 1967

HOGAN, M. J.: The Marshall Plan, America, Britain, and the Reconstruction of Western Europe, 1947-1952. New York, 1995

HONZÁK, F., PEČENKA, M., STELLNER, F., VLČKOVÁ, J.: Evropa v proměnách staletí. Praha, 2001

CHADEAU, E.: Aide étrangère et politique économique. In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 149-166

JÄCKEL, E.: Hitlerův světový názor. Praha – Litomyšl, 1999

JUNGUA, D., LAZAR, M.: L'Histoire au jour le jour 1944-1991. Paris, 1992

KENRICK, D., PUXON, G.: Destins gitans. Des origines à la "solution finale". Paris, 1974.

KRIEGEL, A.: Les communistes français dans leur premier demi-siècle 1920-1970. Paris, 1985

KUNCOVÁ, I.: Dějiny Francie. Praha, 1988

LACOSTE, Y. (dir.): Dictionnaire de géopolitique. Paris, 1995

LAPYERONNIE, D. (dir.): Immigrés en Europe, Politique locales d'integration. La documentation française, Paris, 1992

LAVABRE, M.-C.: Le fil rouge. Sociologie de la mémoire communiste. Paris, 1994

LAVAU, G.: Le parti communiste dans le système politique français. In: kol., Le communisme en France, Cahier de la FNSP. Paris, 1969, s. 7-82

LAZAR, M.: Communisme français et communisme international. In: BERNSTEIN, S., MILZA, P. (eds.): L'Année 1947. Paris, 2000, s. 357-372

LEQUIN, Y. (ed.): La mosaique France (histoire des étrangers et de l'immigration en France). Paris, 1988.

LUŇÁK, P.: Západ. Spojené státy a západní Evropa ve studené válce. Praha, 1997

MARGAIRAZ, M.: La reconstruction matérielle: crise, infléchissement ou ajustement? In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 17-44

MASSON, P.: La IVᵉ République 1944/1958. Paris, 1985
Les archives secrètes de la Wilhelmstrasse (1937-1941), livre II. Paris

Les relations franco-allemandes entre 1933 et 1939, ouvrage collectif. Paris, 1977

Les relations franco-britanniques entre 1933 et 1939, ouvrage collectif. Paris, 1977

MARRUS, M. R.: Les exclus. Les réfugiés européens au XXe siècle. Paris, 1986

MAUGUÉ, P.: Le Particularisme alsacien 1918-1967. Paris, 1970

MAUROIS, A: Dějiny Francie. Praha, 1994

MAUROIS, A.: Dějiny Francie. Praha, 2000

MAYER, N.: Ces Français qui votent Le Pen. Paris, 2002

MEYER, Ahlrich: Die deutsche Besatzung in Frankreich 1940-1944. Darmstadt, 2000

MIQUEL, P.: La Quatrième République. Hommes et pouvoirs. Paris, 1982

NÁLEVKA, V.: Světová politika ve 20. století, 1. díl. Praha, 2000

NICAULT, C.: L'abandon des Juifs avant la Shoah: La France et la conférence d'Evian In: Les Cahiers de la Shoah. Conférences et séminaires sur l'histoire de la Shoah, Université de Paris I 1993-1994. Paris, 1994, s. 101-130

NOIN, D., CHAUVIRÉ, Y.: La population de la France. Paris, 1995

NOUSCHI, A., AGULHON, M.: La France de 1940 à nos jours. Paris, 1990

ORY, P.: Les collaborateurs 1940-1945. Paris, 1976

PAXTON, R. O.: La France de Vichy 1940 - 1944. Paris, 1973

PEČENKA, M., LUŇÁK, P. a kol.: Encyklopedie moderní historie. Praha, 1999

PESCHANSKI, D.: La France des camps (L'internement 1938-1946). Paris, 2002

PETRUF, P.: Marshallov plán. Bratislava, 1993

POLONI, B.: Der französische Fall. In MÖLLER, H., KNITTLER, H., PEŠEK, J., TŮMA, O. (eds.), sborník Poválečná nouzová justice. Praha, 2003

PORTER, D.: A Conspiracy of Complicity and Complacency. An Anatomy of Evils of Our Century. New York, 1966

REITEL, F.: La Lorraine. Paris, 1982

RIGOULOT, P.: L'Alsace-Lorraine pendant la guerre 1939-1945. Paris, 1997

RIOUX, J.-P.: La France de la Quatrième République. L'ardeur et la nécessité 1944-1952, 1. Díl. Paris, 1980

RITTER, J.: L'Alsace. Paris, 1985

ROUSSO, H.: Le syndrome de Vichy de 1944 à nos jours. Paris, 1990

SCHAEFFER, P. J.: L'Alsace et l'Allemagne de 1945 à 1949. Metz, 1976

SCHOR, R.: L'opinion française et les étrangers, 1919-1939. Paris, 1985

SIRINELLI, J.-F. (ed.): Dictionnaire historique de la vie politique française au XXe siècle. Paris, 1995

STREICHER, J.-C., FISCHER, G., BLEZE, P.: Histoire des Alsaciens, de 1789 à nos jours. Paris, 1979

The Holocaust Encyclopedy. Yale University Press, 2001

TOUCHARD, J.: Introduction à l'idéologie du Parti communiste français. In: kol., Le communisme en France, Cahier de la FNSP. Paris, 1969, s. 83-87
Les archives secrètes de la Wilhelmstrasse (1937-1941), livre II. Paris

Les relations franco-allemandes entre 1933 et 1939, ouvrage collectif. Paris, 1977

Les relations franco-britanniques entre 1933 et 1939, ouvrage collectif. Paris, 1977

MARRUS, M. R.: Les exclus. Les réfugiés européens au XXe siècle. Paris, 1986

MAUGUÉ, P.: Le Particularisme alsacien 1918-1967. Paris, 1970

MAUROIS, A: Dějiny Francie. Praha, 1994

MAUROIS, A.: Dějiny Francie. Praha, 2000

MAYER, N.: Ces Français qui votent Le Pen. Paris, 2002

MEYER, Ahlrich: Die deutsche Besatzung in Frankreich 1940-1944. Darmstadt, 2000

MIQUEL, P.: La Quatrième République. Hommes et pouvoirs. Paris, 1982

NÁLEVKA, V.: Světová politika ve 20. století, 1. díl. Praha, 2000

NICAULT, C.: L'abandon des Juifs avant la Shoah: La France et la conférence d'Evian In: Les Cahiers de la Shoah. Conférences et séminaires sur l'histoire de la Shoah, Université de Paris I 1993-1994. Paris, 1994, s. 101-130

NOIN, D., CHAUVIRÉ, Y.: La population de la France. Paris, 1995

NOUSCHI, A., AGULHON, M.: La France de 1940 à nos jours. Paris, 1990

ORY, P.: Les collaborateurs 1940-1945. Paris, 1976

PAXTON, R. O.: La France de Vichy 1940 - 1944. Paris, 1973

PEČENKA, M., LUŇÁK, P. a kol.: Encyklopedie moderní historie. Praha, 1999

PESCHANSKI, D.: La France des camps (L'internement 1938-1946). Paris, 2002

PETRUF, P.: Marshallov plán. Bratislava, 1993

POLONI, B.: Der französische Fall. In MÖLLER, H., KNITTLER, H., PEŠEK, J., TŮMA, O. (eds.), sborník Poválečná nouzová justice. Praha, 2003

PORTER, D.: A Conspiracy of Complicity and Complacency. An Anatomy of Evils of Our Century. New York, 1966

REITEL, F.: La Lorraine. Paris, 1982

RIGOULOT, P.: L'Alsace-Lorraine pendant la guerre 1939-1945. Paris, 1997

RIOUX, J.-P.: La France de la Quatrième République. L'ardeur et la nécessité 1944-1952, 1. Díl. Paris, 1980

RITTER, J.: L'Alsace. Paris, 1985

ROUSSO, H.: Le syndrome de Vichy de 1944 à nos jours. Paris, 1990

SCHAEFFER, P. J.: L'Alsace et l'Allemagne de 1945 à 1949. Metz, 1976

SCHOR, R.: L'opinion française et les étrangers, 1919-1939. Paris, 1985

SIRINELLI, J.-F. (ed.): Dictionnaire historique de la vie politique française au XXe siècle. Paris, 1995

STREICHER, J.-C., FISCHER, G., BLEZE, P.: Histoire des Alsaciens, de 1789 à nos jours. Paris, 1979

The Holocaust Encyclopedy. Yale University Press, 2001

TOUCHARD, J.: Introduction à l'idéologie du Parti communiste français. In: kol., Le communisme en France, Cahier de la FNSP. Paris, 1969, s. 83-87
VOGLER, B.: Histoire de l'Alsace. Rennes, 2002

VOLDMAN, D.: Une année charnière pour la reconstruction des villes? In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 115-125

WAHL, A., RICHEZ, J.-C.: L'Alsace entre France et Allemagne 1850-1950. Paris, 1994

WALTEROVÁ, H.: Francouzština známá i neznámá. Praha, 1993

WEIL, P.: Qu'est-ce qu'un Français? (Histoire de la nationalité française depuis la Révolution). Paris, 2002

WEINBERG, D., H.: Les Juifs étrangers à Paris de 1933 à 1939. Paris, 1974

WINOCK, M. a kol.: Historie extrémní pravice ve Francii. Praha, 1998

WISTRICH, R. S.: Hitler a holocaust. Bratislava, 2002

## Periodický tisk / odborná periodika

BAUDY, N.: L'histoire Invisible. Le prix d'un Juif: 250 dollars. In: Plančte, n. 24 Paris, Sept/Oct. 1965, s. 118-129

BOURGEOIS, D.: La porte se ferme: la Suisse et le problème de l'immigration juive en 1938. In: Relations internationales, n. 54, été 1988, s. 181-204

CARON, V.: Prelude to Vichy: France and the Jewish Refugees in the Era of Appeasement. In: Journal of Contemporary History, vol. 20, 1985, s. 157-176

GRANDHOMME, J.-N.: Une mémoire double. In: Les Saisons d'Alsace n. 14, printemps 2002, s. 41-45

KLEINSCHMAGER, R.: La paix européenne. In: Les Saisons d'Alsace n. 14, printemps 2002, s. 78-79

LAZAR, M.: Le communisme français et italien fut-il un totalitarisme? In: Communisme, n°47/48, Paris, 1996, s. 115-125

MAGA, T. P.: Closing the Door: The French Government and Refugee Policy, 1933-1939. In: French Historical Studies, vol. 12, n. 3 (printemps 1982), s. 424-442

MOURREAU, J.-J.: La double tragédie des malgré-nous. In: Historia n. 621, 1998, s. 24-31

PESCHANSKI, D.: Les camps français d'internement. In: L'Histoire n. 129, 1990, s. 104-109

STEIN, J. B.: Great Britain and the Evian Conference. The Wiener Library Bulletin 1976, vol. XXIX new series, n. 3 37/38, s. 40-52

WAHL, A.: Lendemains de guerres. In: Les Saisons d'Alsace n. 14, printemps 2002, s. 47-49

WEIL, P.: La politique de la France. In: Politique étrangère 3/94, Automne 1994

WIHTOLD DE WENDEN, C.: Ouverture et fermeture de la France aux étrangers (un siècle de l'évolution). In: Vingtième Siècle, 73, janvier-mars 2002

ZÍDEK, P.: Proti nelidským zákonům. In: Respekt 03. 03. 1997, s. 14

La Croix, březen - srpen 1938.

Le Figaro, březen - srpen 1938.

L'Humanité, březen - srpen 1938.

## Prameny, dokumenty

Convention concernant le statut de réfugiés provenant d'Allemagne. Genčve, le 10 février 1938
VOGLER, B.: Histoire de l'Alsace. Rennes, 2002

VOLDMAN, D.: Une année charnière pour la reconstruction des villes? In BERNSTEIN, S., MILZA, P.: L'année 1947, s. 115-125

WAHL, A., RICHEZ, J.-C.: L'Alsace entre France et Allemagne 1850-1950. Paris, 1994

WALTEROVÁ, H.: Francouzština známá i neznámá. Praha, 1993

WEIL, P.: Qu'est-ce qu'un Français? (Histoire de la nationalité française depuis la Révolution). Paris, 2002

WEINBERG, D., H.: Les Juifs étrangers à Paris de 1933 à 1939. Paris, 1974

WINOCK, M. a kol.: Historie extrémní pravice ve Francii. Praha, 1998

WISTRICH, R. S.: Hitler a holocaust. Bratislava, 2002

## Periodický tisk / odborná periodika

BAUDY, N.: L'histoire Invisible. Le prix d'un Juif: 250 dollars. In: Plančte, n. 24 Paris, Sept/Oct. 1965, s. 118-129

BOURGEOIS, D.: La porte se ferme: la Suisse et le problème de l'immigration juive en 1938. In: Relations internationales, n. 54, été 1988, s. 181-204

CARON, V.: Prelude to Vichy: France and the Jewish Refugees in the Era of Appeasement. In: Journal of Contemporary History, vol. 20, 1985, s. 157-176

GRANDHOMME, J.-N.: Une mémoire double. In: Les Saisons d'Alsace n. 14, printemps 2002, s. 41-45

KLEINSCHMAGER, R.: La paix européenne. In: Les Saisons d'Alsace n. 14, printemps 2002, s. 78-79

LAZAR, M.: Le communisme français et italien fut-il un totalitarisme? In: Communisme, n°47/48, Paris, 1996, s. 115-125

MAGA, T. P.: Closing the Door: The French Government and Refugee Policy, 1933-1939. In: French Historical Studies, vol. 12, n. 3 (printemps 1982), s. 424-442

MOURREAU, J.-J.: La double tragédie des malgré-nous. In: Historia n. 621, 1998, s. 24-31

PESCHANSKI, D.: Les camps français d'internement. In: L'Histoire n. 129, 1990, s. 104-109

STEIN, J. B.: Great Britain and the Evian Conference. The Wiener Library Bulletin 1976, vol. XXIX new series, n. 3 37/38, s. 40-52

WAHL, A.: Lendemains de guerres. In: Les Saisons d'Alsace n. 14, printemps 2002, s. 47-49

WEIL, P.: La politique de la France. In: Politique étrangère 3/94, Automne 1994

WIHTOLD DE WENDEN, C.: Ouverture et fermeture de la France aux étrangers (un siècle de l'évolution). In: Vingtième Siècle, 73, janvier-mars 2002

ZÍDEK, P.: Proti nelidským zákonům. In: Respekt 03. 03. 1997, s. 14

La Croix, březen - srpen 1938.

Le Figaro, březen - srpen 1938.

L'Humanité, březen - srpen 1938.

## Prameny, dokumenty

Convention concernant le statut de réfugiés provenant d'Allemagne. Genčve, le 10 février 1938
Documents diplomatiques français 1932-1939, 2ᵉ série (1936-1939), tome XVII. Imprimerie Nationale, Paris 1984, str. 453-455

Peignard, Emmanuel: *L'immigration en France, La documentation française, červenec 2001.*

Frémont, Armand: *Portrait de la France, villes et régions, Edition Flammarion, Paris 2001.*

Les immigrés dans l'ensemble de la population totale. Récensement, Rapport du Haut Conseil
r l'intégration, La Documentation Française, Paris 1992.

INSEE. Fabienne Daguet, Suzanne Thave: *La Population immigrée, le résultat d'une longue histoire*, Département de la démographie, INSEE, červen 1996.
http://www.insee.fr/FR/FFC/DOCS_FFC/ip458.pdf

La documentation française. Julien Boeldieu, Catherine Borrel: *Recensement de la population 1999*, INSEE Premiere, No 748, listopad 2000.
http://www.ladocumentationfrancaise.fr/dossier_polpublic/immigration/chiffres/ip748.pdf

FN. 300 mesures pour la renaissance de la France. Programme de gouvernement, březen 2003
http://www.frontnational.com/programme, 29. 1. 2003.

INSEE. l'Institut de la statistique et des études économiques. Récensement de la population:
http://www.insee.fr

HCI. Haut conseil r l'intégration. Synthèse de son rapport.
http://www.ladocumentationfrancaise.fr/BRP/014000758/synth.htm

Archivy

Archive du ministère des Affaires étrangères, Paris.

Série SDN 1815

Série SDN 1816

Série SDN 1817

Série SDN 1818
Documents diplomatiques français 1932-1939, 2ᵉ série (1936-1939), tome XVII. Imprimerie Nationale, Paris 1984, str. 453-455

Peignard, Emmanuel: *L'immigration en France, La documentation française, červenec 2001.*

Frémont, Armand: *Portrait de la France, villes et régions, Edition Flammarion, Paris 2001.*

Les immigrés dans l'ensemble de la population totale. Récensement, Rapport du Haut Conseil
r l'intégration, La Documentation Française, Paris 1992.

INSEE. Fabienne Daguet, Suzanne Thave: *La Population immigrée, le résultat d'une longue histoire*, Département de la démographie, INSEE, červen 1996.
http://www.insee.fr/FR/FFC/DOCS_FFC/ip458.pdf

La documentation française. Julien Boeldieu, Catherine Borrel: *Recensement de la population 1999*, INSEE Premiere, No 748, listopad 2000.
http://www.ladocumentationfrancaise.fr/dossier_polpublic/immigration/chiffres/ip748.pdf

FN. 300 mesures pour la renaissance de la France. Programme de gouvernement, březen 2003
http://www.frontnational.com/programme, 29. 1. 2003.

INSEE. l'Institut de la statistique et des études économiques. Récensement de la population:
http://www.insee.fr

HCI. Haut conseil r l'intégration. Synthčse de son rapport.
http://www.ladocumentationfrancaise.fr/BRP/014000758/synth.htm

Archivy

Archive du ministère des Affaires étrangères, Paris.

Série SDN 1815

Série SDN 1816

Série SDN 1817

Série SDN 1818
# Publikace CEFRES

## Éditions du CEFRES

- Miroslav NOVÁK - „Une transition démocratique exem-plaire? L'émergence d'un système de partis dans les Pays tchèques“, 1997, 190 str.

- Laurent BAZAC-BILLAUD - „Kroměříž '98: Pour une Moravie nouvelle/Budoucnost zatopených území“, 1997, 90 str.

- Mauriel BLAIVE, Georges MINK (dir.) - „Benešovy dekrety. Budoucnost Evropy a vyrovnávání se s minulostí.“, 2003, 123 str.

- Maxime FOREST, Georges MINK (dir.) - „Post-communisme: les sciences sociales à l'épreuve“, 2003, 221 str.

## Cahiers du CEFRES

- „Sociální a politická proveditelnost ekonomické reformy v Československu“. Cahiers du CEFRES n °1, 1992, 70 str.

- „La faisabilité socio-politique de la réforme économique en Tchécoslovaquie“. Cahiers du CEFRES n °1f, 1992, 72 str.

- Jean-Marc SIROËN - „Nacionalismus v ekonomických vztazích“, Michel AGLIETTA - „Měna a centrální banky“, Yves BOURDEL, Inge PERSSON - „Dlouhodobá nezaměstnanost“. Cahiers du CEFRES n °2, 1993, 80 str.

- „Politická a ekonomická transformace v zemích střední a východní Evropy“. Cahiers du CEFRES n °3, 1993, 154 str.

- „Transition politique et transition économique dans les pays d'Europe centrale et orientale“. Cahiers du CEFRES n °3f, 1994, 228 str.

- Olivier BOUIN - „La privatisation par coupons dans l'ex-Tchécoslovaquie : analyse du mécanisme d'enchères et de ses résultats“. Cahiers du CEFRES n °4f, 1993, 108 str.

- „Modernismus před a po/Le modernisme ante et post“. Cahiers du CEFRES n °5, 1994, 48 str.

- „Dějiny a paměť - odboj a kolaborace za druhé světové války“. Cahiers du CEFRES n °6, 1995, 96 str.

- „Histoire et mémoire : résistance et collaboration pendant la Seconde Guerre mondiale“. Cahiers du CEFRES n °6f, 1997, 112 str.

- „Questions urbaines : Prague et ses nouveaux quartiers“. Cahiers du CEFRES n °7f, 1994, 158 str.

- „Problematika města: Praha a její nové čtvrtě“, Cahiers du CEFRES n °7, 1995, 142 str.

- „Antologie francouzských společenských věd: antropologie, sociologie, historie“. Cahiers du CEFRES n °8, 1995, 236 str.

- „Území v procesu změn“. Cahiers du CEFRES n °9, 1995, 240 str.
# Publikace CEFRES

## Éditions du CEFRES

- Miroslav NOVÁK - „Une transition démocratique exem-plaire? L'émergence d'un système de partis dans les Pays tchèques“, 1997, 190 str.

- Laurent BAZAC-BILLAUD - „Kroměříž '98: Pour une Moravie nouvelle/Budoucnost zatopených území“, 1997, 90 str.

- Mauriel BLAIVE, Georges MINK (dir.) - „Benešovy dekrety. Budoucnost Evropy a vyrovnávání se s minulostí.“, 2003, 123 str.

- Maxime FOREST, Georges MINK (dir.) - „Post-communisme: les sciences sociales à l'épreuve“, 2003, 221 str.

## Cahiers du CEFRES

- „Sociální a politická proveditelnost ekonomické reformy v Československu“. Cahiers du CEFRES n °1, 1992, 70 str.

- „La faisabilité socio-politique de la réforme économique en Tchécoslovaquie“. Cahiers du CEFRES n °1f, 1992, 72 str.

- Jean-Marc SIROËN - „Nacionalismus v ekonomických vztazích“, Michel AGLIETTA - „Měna a centrální banky“, Yves BOURDEL, Inge PERSSON - „Dlouhodobá nezaměstnanost“. Cahiers du CEFRES n °2, 1993, 80 str.

- „Politická a ekonomická transformace v zemích střední a východní Evropy“. Cahiers du CEFRES n °3, 1993, 154 str.

- „Transition politique et transition économique dans les pays d'Europe centrale et orientale“. Cahiers du CEFRES n °3f, 1994, 228 str.

- Olivier BOUIN - „La privatisation par coupons dans l'ex-Tchécoslovaquie : analyse du mécanisme d'enchères et de ses résultats“. Cahiers du CEFRES n °4f, 1993, 108 str.

- „Modernismus před a po/Le modernisme ante et post“. Cahiers du CEFRES n °5, 1994, 48 str.

- „Dějiny a paměť - odboj a kolaborace za druhé světové války“. Cahiers du CEFRES n °6, 1995, 96 str.

- „Histoire et mémoire : résistance et collaboration pendant la Seconde Guerre mondiale“. Cahiers du CEFRES n °6f, 1997, 112 str.

- „Questions urbaines : Prague et ses nouveaux quartiers“. Cahiers du CEFRES n °7f, 1994, 158 str.

- „Problematika města: Praha a její nové čtvrtě“, Cahiers du CEFRES n °7, 1995, 142 str.

- „Antologie francouzských společenských věd: antropologie, sociologie, historie“. Cahiers du CEFRES n °8, 1995, 236 str.

- „Území v procesu změn“. Cahiers du CEFRES n °9, 1995, 240 str.
– „Territoires en mutation“.

Cahiers du CEFRES n°9f, 1995, 288 str.

– „Antologie francouzských společenských věd: Město“.

Cahiers du CEFRES n°10, 1996, 126 str.

– „Původní a noví vlastníci - strategie nabývání majetku ve střední a východní Evropě“.

Cahiers du CEFRES n°11, 1996, 278 str.

– „Anciens et nouveaux propriétaires : stratégies d'appropriation en Europe centrale et orientale“.

Cahiers du CEFRES n°11f, 1997, 310 str.

– „Antologie francouzských společenských věd: Zprostřed-kování a prostředníci v kultuře“.

Cahiers du CEFRES n°12, 1997, 182 str.

– „Antologie francouzských společenských věd: Politika paměti“.

Cahiers du CEFRES n°13, 1998, 198 str.

– „Společné pohledy na Evropu“.

Cahiers du CEFRES n°14, 1998, 120 str.

– „Regards communs sur l'Europe“.

Cahiers du CEFRES n°14f, 1998, 128 str.

– „Transmise kultury a škola“.

Cahiers du CEFRES n°15, 1998, 220 str.

– „Vznikání demokratické praxe v České republice. Lokální politika, neziskový a výrobní sektor“.

Cahiers du CEFRES n°16, 1999, 130 str.

– „Émergence des pratiques démocratiques en République tchèque. Politique locale, secteur associatif et entreprises“.

Cahiers du CEFRES n°16f, 1999, 130 str.

– „Antologie francouzských společenských věd. Úvahy nad 20. stoletím“.

Cahiers du CEFRES n°17, 1999, 89 str.

– „Slova Města“.

Cahiers du CEFRES n°18, 2000, 239 str.

– „Antologie francouzských společenských věd. Úvahy nad 20. stoletím: Problém a výzva pro společenské vědy (historie - antropologie - sociologie)“.

Cahiers du CEFRES n°19, 2000, 214 str.

– „Co nevíme o první Československé republice“.

Cahiers du CEFRES n°20, 2000, 114 str.

– „Historie vědy a techniky. Historiografie vědy a techniky, komparace vývoje oboru ve Francii a v České republice“.

Cahiers du CEFRES n°21, 2001, 138 str.

– „Česko - francouzský dialog o dějinách evropské rodiny“.

Cahiers du CEFRES n°22, 2001, 118 str.

– „Padesát let francouzské filosofie“.

Cahiers du CEFRES n°23, 2001, 113 str.

– „L'enseignement supérieur en France et en République tchèque : perspectives européennes.“

„Vysoké školství v České republice a ve Francii: evropské perspektivy.“

Cahiers du CEFRES n°24, 2001, 158 str.

– „Les politiques étrangères des États satellites des l'URSS 1945-1989“

Cahiers du CEFRES n°25, 2001, 143 str.

– „Mémoires du communisme en Europe centrale“
– „Territoires en mutation“.

Cahiers du CEFRES n°9f, 1995, 288 str.

– „Antologie francouzských společenských věd: Město“.

Cahiers du CEFRES n°10, 1996, 126 str.

– „Původní a noví vlastníci - strategie nabývání majetku ve střední a východní Evropě“.

Cahiers du CEFRES n°11, 1996, 278 str.

– „Anciens et nouveaux propriétaires : stratégies d'appropriation en Europe centrale et orientale“.

Cahiers du CEFRES n°11f, 1997, 310 str.

– „Antologie francouzských společenských věd: Zprostřed-kování a prostředníci v kultuře“.

Cahiers du CEFRES n°12, 1997, 182 str.

– „Antologie francouzských společenských věd: Politika paměti“.

Cahiers du CEFRES n°13, 1998, 198 str.

– „Společné pohledy na Evropu“.

Cahiers du CEFRES n°14, 1998, 120 str.

– „Regards communs sur l'Europe“.

Cahiers du CEFRES n°14f, 1998, 128 str.

– „Transmise kultury a škola“.

Cahiers du CEFRES n°15, 1998, 220 str.

– „Vznikání demokratické praxe v České republice. Lokální politika, neziskový a výrobní sektor“.

Cahiers du CEFRES n°16, 1999, 130 str.

– „Émergence des pratiques démocratiques en République tchèque. Politique locale, secteur associatif et entreprises“.

Cahiers du CEFRES n°16f, 1999, 130 str.

– „Antologie francouzských společenských věd. Úvahy nad 20. stoletím“.

Cahiers du CEFRES n°17, 1999, 89 str.

– „Slova Města“.

Cahiers du CEFRES n°18, 2000, 239 str.

– „Antologie francouzských společenských věd. Úvahy nad 20. stoletím: Problém a výzva pro společenské vědy (historie - antropologie - sociologie)“.

Cahiers du CEFRES n°19, 2000, 214 str.

– „Co nevíme o první Československé republice“.

Cahiers du CEFRES n°20, 2000, 114 str.

– „Historie vědy a techniky. Historiografie vědy a techniky, komparace vývoje oboru ve Francii a v České republice“.

Cahiers du CEFRES n°21, 2001, 138 str.

– „Česko - francouzský dialog o dějinách evropské rodiny“.

Cahiers du CEFRES n°22, 2001, 118 str.

– „Padesát let francouzské filosofie“.

Cahiers du CEFRES n°23, 2001, 113 str.

– „L'enseignement supérieur en France et en République tchèque : perspectives européennes.“

„Vysoké školství v České republice a ve Francii: evropské perspektivy.“

Cahiers du CEFRES n°24, 2001, 158 str.

– „Les politiques étrangères des États satellites des l'URSS 1945-1989“

Cahiers du CEFRES n°25, 2001, 143 str.

– „Mémoires du communisme en Europe centrale“
Cahiers du CEFRES n°26, 2001, 254 str.

– „Spotřebitelská legislativa EU a její implementace do práva členského a kandidátského státu (na příkladu Francie a České republiky“
*Cahiers du CEFRES n°27, 2001, 170 str.*

– „Le droit communautaire de la consommation et sa transposition dans les États membres et dans les pays candidats (les exemples français et tchèque)“
*Cahiers du CEFRES n°27f, 2001, 190 str.*

– „Matematik Pierre de Fermat“
*Cahiers du CEFRES n°28, 2002, 209 str.*

– „Francouzská inspirace pro společenské vědy v českých zemích“
*Cahiers du CEFRES n°29, 2003, 246 str.*

– „L'inspiration française dans les sciences sociales en Pays tchèques“
*Cahiers du CEFRES n°29f, 2004, 270 str.*

Documents de travail

– Ariane Pailhé : „Inégalités professionnelles selon le sexe dans les pays d'Europe centrale en transition : une approche théorique“.
*Documents de travail n°1, říjen 1995.*

– Muriel Blaive : „Le Parti communiste tchécoslovaque et la société entre 1948 et 1951 : actions et réactions“.
*Documents de travail n°2, prosinec 1995.*

– Daphné Bouteillet : „Une approche critique de la politique tchèque en matière d'accord de réadmission“.
*Documents de travail n°3, leden 1996.*

– Marlène Laruelle : „'Střední Evropa': une autre écriture de la nation?“
*Documents de travail n°4, únor 1996.*

– Catherine Perron : „Engagement et itinéraires politiques dans la commune est-allemande de Hoyerswerda“.
*Documents de travail n°5, duben 1996.*

– Magdaléna Hadjiisky : „La Fin du Forum civique et la naissance du Parti civique démocratique (janvier 1990 - avril 1991)“.
*Documents de travail n°6, květen 1996.*

– Thomas Kergall - Pavel Hroboň : „Economic Evaluation of Health Care Services: Potential for Reforms in the Czech Republic. Where Do We Stand Today?“
*Documents de travail n°7, červen 1996.*

– Anne Madelain : „Les Revues culturelles *samizdat* tchèques (1968-1989): enjeux d'une 'culture parallèle'“.
*Documents de travail n°8, červenec 1996.*

– Anne Bazin : „Le Retour de la question allemande dans la vie politique tchèque: du discours dissident ř la réalité politique (1968-1994)“.
*Documents de travail n°9, únor 1997.*

– Jitka Malečková : „La perception de la femme dans le contexte inégalitaire de l'évolution mondiale“.
*Documents de travail n°10, květen 1997.*

– Angèle Postolle : „Vers la constitution d'un ordre juridique européen des Tsiganes : les éléments de la protection internationale des Roms d'Europe centrale“.
*Documents de travail n°11, červen 1997.*
Cahiers du CEFRES n°26, 2001, 254 str.

- „Spotřebitelská legislativa EU a její implementace do práva členského a kandidátského státu (na příkladu Francie a České republiky“
Cahiers du CEFRES n°27, 2001, 170 str.

- „Le droit communautaire de la consommation et sa transposition dans les États membres et dans les pays candidats (les exemples français et tchèque)“
Cahiers du CEFRES n°27f, 2001, 190 str.

- „Matematik Pierre de Fermat“
Cahiers du CEFRES n°28, 2002, 209 str.

- „Francouzská inspirace pro společenské vědy v českých zemích“
Cahiers du CEFRES n°29, 2003, 246 str.

- „L'inspiration française dans les sciences sociales en Pays tchèques“
Cahiers du CEFRES n°29f, 2004, 270 str.

## Documents de travail

- Ariane Pailhé : „Inégalités professionnelles selon le sexe dans les pays d'Europe centrale en transition : une approche théorique“.
*Documents de travail n°1*, říjen 1995.

- Muriel Blaive : „Le Parti communiste tchécoslovaque et la société entre 1948 et 1951 : actions et réactions“.
*Documents de travail n°2*, prosinec 1995.

- Daphné Bouteillet : „Une approche critique de la politique tchèque en matière d'accord de réadmission“.
*Documents de travail n°3*, leden 1996.

- Marlène Laruelle : „'Střední Evropa': une autre écriture de la nation?“
*Documents de travail n°4*, únor 1996.

- Catherine Perron : „Engagement et itinéraires politiques dans la commune est-allemande de Hoyerswerda“.
*Documents de travail n°5*, duben 1996.

- Magdaléna Hadjiisky : „La Fin du Forum civique et la naissance du Parti civique démocratique (janvier 1990 - avril 1991)“.
*Documents de travail n°6*, květen 1996.

- Thomas Kergall - Pavel Hroboň : „Economic Evaluation of Health Care Services: Potential for Reforms in the Czech Republic. Where Do We Stand Today?“
*Documents de travail n°7*, červen 1996.

- Anne Madelain : „Les Revues culturelles *samizdat* tchèques (1968-1989): enjeux d'une 'culture parallèle'“.
*Documents de travail n°8*, červenec 1996.

- Anne Bazin : „Le Retour de la question allemande dans la vie politique tchèque: du discours dissident ř la réalité politique (1968-1994)“.
*Documents de travail n°9*, únor 1997.

- Jitka Malečková : „La perception de la femme dans le contexte inégalitaire de l'évolution mondiale“.
*Documents de travail n°10*, květen 1997.

- Angèle Postolle : „Vers la constitution d'un ordre juridique européen des Tsiganes : les éléments de la protection internationale des Roms d'Europe centrale“.
*Documents de travail n°11*, červen 1997.
- Christine Vendredi : „Le verre dans l'architecture tchécoslovaque - Les pavillons des expositions".
*Documents de travail* n° 12, září 1997.

- Etienne Boisserie : „Évolution relative à la question des droits culturels des minorités nationales et groupes ethniques en Slovaquie depuis l'indépendance“.
*Documents de travail* n°13, říjen 1997.

- Etienne Boisserie : „Les élections présidentielles en Slovaquie en 1998 dans le contexte des élections législatives de septembre“.
*Documents de travail* n°14, červen 1998.

- Marlène Laruelle : „L'histoire en Pays tchèques : pratique et discours chez Kamil Krofta (1876-1945)“.
*Documents de travail* n°15, červenec 1998.

- Laure Neumayer : „Opinions publiques et partis politiques face à l'intégration européenne en Hongrie, Pologne et République tchèque“.
*Documents de travail* n°16, září 1998.

- Françoise Noirant : „Passages de l'Est de Danièle Sallenave : une vision française (et marxiste) des Démocraties Populaires en 1992“.
*Documents de travail* n°17, říjen 1998.

- Birgit Müller (project leader) : „The Council of Europe after Enlargement: an Anthropological Enquiry“.
*Documents de travail* n°18, červenec 1999.

- Sandrine Devaux : „Les organisations de jeunesse en République tchèque : illustration d'un phénomène de reconversion-adaptation“.
*Documents de travail* n°19, listopad 2001.

- Michel Perottino : „Partis politiques, État de partis, système de partis et pluralisme sous la Première république tchécoslovaque, ou les vicissitudes d'un modèle tchécoslovaque' surestimé“.
*Documents de travail* n°20, listopad 2001.

## Études du CEFRES

- Cyrille Billaud et François Richard : *Les élections européennes de juin 2004 en Pologne, République tchèque et Slovaquie, Étude du CEFRES n° 1*
disponible en ligne : http://www.cefres.cz/publications/etude1.pdf

- Carole Pommois, *La consommation à Prague : impacts sur l'espace urbain*, Étude du CEFRES
n°2
disponible en ligne : http://www.cefres.cz/publications/etude2.pdf

- Proměny „sladké Francie“. Otázky francouzských dějin 30. a 40. let 20. století, Étude du
CEFRES n°3
disponible en ligne : http://www.cefres.cz/publications/etude3.pdf
- Christine Vendredi : „Le verre dans l'architecture tchécoslovaque - Les pavillons des expositions".
*Documents de travail* n° 12, září 1997.

- Etienne Boisserie : „Évolution relative à la question des droits culturels des minorités nationales et groupes ethniques en Slovaquie depuis l'indépendance“.
*Documents de travail* n°13, říjen 1997.

- Etienne Boisserie : „Les élections présidentielles en Slovaquie en 1998 dans le contexte des élections législatives de septembre“.
*Documents de travail* n°14, červen 1998.

- Marlène Laruelle : „L'histoire en Pays tchèques : pratique et discours chez Kamil Krofta (1876-1945)“.
*Documents de travail* n°15, červenec 1998.

- Laure Neumayer : „Opinions publiques et partis politiques face à l'intégration européenne en Hongrie, Pologne et République tchèque“.
*Documents de travail* n°16, září 1998.

- Françoise Noirant : „Passages de l'Est de Danièle Sallenave : une vision française (et marxiste) des Démocraties Populaires en 1992“.
*Documents de travail* n°17, říjen 1998.

- Birgit Müller (project leader) : „The Council of Europe after Enlargement: an Anthropological Enquiry“.
*Documents de travail* n°18, červenec 1999.

- Sandrine Devaux : „Les organisations de jeunesse en République tchèque : illustration d'un phénomène de reconversion-adaptation“.
*Documents de travail* n°19, listopad 2001.

- Michel Perottino : „Partis politiques, État de partis, système de partis et pluralisme sous la Première république tchécoslovaque, ou les vicissitudes d'un modèle tchécoslovaque' surestimé“.
*Documents de travail* n°20, listopad 2001.

## Études du CEFRES

- Cyrille Billaud et François Richard : *Les élections européennes de juin 2004 en Pologne, République tchèque et Slovaquie, Étude du CEFRES n° 1*
disponible en ligne : http://www.cefres.cz/publications/etude1.pdf

- Carole Pommois, *La consommation à Prague : impacts sur l'espace urbain*, Étude du CEFRES
n°2
disponible en ligne : http://www.cefres.cz/publications/etude2.pdf

- Proměny „sladké Francie“. Otázky francouzských dějin 30. a 40. let 20. století, Étude du
CEFRES n°3
disponible en ligne : http://www.cefres.cz/publications/etude3.pdf