# Alternative (Non-Military) Service in the Republic of Korea: Legal Regulation, Challenges and Prospects

Yaroslav Kotylko

► To cite this version:

Yaroslav Kotylko. Alternative (Non-Military) Service in the Republic of Korea: Legal Regulation, Challenges and Prospects. Naukovì perspektivi, 2025, 3 (57), pp.263-277. 10.52058/2708-7530-2025-3(57)-263-277. hal-05139892

HAL Id: hal-05139892

https://hal.science/hal-05139892v1

Submitted on 26 Jul 2025

HAL is a multi-disciplinary open access
archive for the deposit and dissemination of sci-
entific research documents, whether they are pub-
lished or not. The documents may come from
teaching and research institutions in France or
abroad, or from public or private research centers.

L'archive ouverte pluridisciplinaire HAL, est
destinée au dépôt et à la diffusion de documents
scientifiques de niveau recherche, publiés ou non,
émanant des établissements d'enseignement et de
recherche français ou étrangers, des laboratoires
publics ou privés.

<figure><img src="image_1.png" /></figure>
Котилко Ярослав Миколайович, доктор філософії з державного управління, заступник начальника Відділу юридичного забезпечення та правової аналітики Державної служби України з етнополітики та свободи совісті, м. Київ, тел.: (044) 232 59 59, e-mail: y.kotylko@gmail.com, https://orcid.org/0000-0002-3870-5431

## АЛЬТЕРНАТИВНА (НЕВІЙСЬКОВА) СЛУЖБА В РЕСПУБЛІЦІ КОРЕЯ:
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ, ВИКЛИКИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ

Анотація. Стаття присвячена аналізу правових та організаційних аспектів альтернативної (невійськової) служби в Республіці Корея. Особлива увага зосереджена на процесі її становлення, правовій еволюції та ролі Конституційного Суду Республіки Корея у визнанні права громадян на відмову від бійськової служби з мотивів совісті. Автор розглядає механізми реалізації альтернативної служби, включаючи порядок подання заяви, критерії відбору Комісії з альтернативної служби, умови проходження служби та фінансове забезпечення осіб, які обрали цей вид виконання військового обов'язку.

У статті також аналізуються особливості правового регулювання альтернативної служби, зокрема її зв'язок із системою національної безпеки. Розглядаються питання соціального статусу працівників альтернативної служби, їхніх прав та обов'язків, а також обмеження, зокрема щодо політичної діяльності. Важливим аспектом дослідження є порівняльний аналіз альтернативної служби в Південній Кореї та Україні, що дозволяє виявити спільні риси та ключові відмінності у підходах до регулювання цього інституту.

Автор приділяє увагу міжнародним стандартам захисту прав людини, рекомендаціям міжнародних організацій, таким як ООН і Венеційська комісія, щодо альтернативної служби та її відповідності принципу свободи совісті. Окремо розглядається практика перевірки мотивів відмовників, можливість її вдосконалення, а також проблематика надмірного втручання у приватне життя заявників.

Досвід Південної Кореї в аспектах правового регулювання, соціального забезпечення, фінансування та контролю за проходженням альтернативної служби є важливим для України, яка перебуває в процесі реформування власної системи альтернативної служби під час російсько-української війни. Запровадження прозорих процедур визнання сумлінних відмовників, визначення обгрунтованих критеріїв перевірки мотивів, регулювання питань соціального та матеріального забезпечення є ключовими завданнями для подальшого вдосконалення відповідного законодавства.

**Ключові слова:** релігійні організації, свобода совісті, альтернативна служба, релігійні переконання, Конституційний Суд, правове регулювання, національна безпека, військовий обов'язок, Південна Корея.
**Kotylko Yaroslav Mykolayovych**, Doctor of Philosophy in Public Administration, Deputy Head of the Department of Legal Support and Legal Analytics at the State Service of Ukraine for Ethnopolitics and Freedom of Conscience, Kyiv, tel.: (044) 232 59 59, e-mail: y.kotylko@gmail.com, https://orcid.org/0000-0002-3870-5431

**Abstract.** The article is devoted to the analysis of the legal and organizational aspects of alternative (non-military) service in the Republic of Korea. Particular attention is paid to the process of its formation, legal evolution and the role of the Constitutional Court of the Republic of Korea in recognizing the right of citizens to conscientious objection to military service. The author considers the mechanisms for implementing alternative service, including the procedure for applying, the selection criteria of the Alternative Service Commission, the conditions of service and financial support for persons who have chosen this type of military service.

The article also analyzes the features of the legal regulation of alternative service, in particular its connection with the national security system. The issues of the social status of alternative service workers, their rights and obligations, as well as restrictions, in particular regarding political activity, are considered. An important aspect of the study is the comparative analysis of alternative service in South Korea and Ukraine, which allows identifying common features and key differences in approaches to regulating this institution.

The author pays attention to international standards for the protection of human rights, recommendations of international organizations, such as the UN and the Venice Commission, regarding alternative service and its compliance with the principle of freedom of conscience. The practice of verifying the motives of conscientious objectors, the possibility of its improvement, as well as the issue of excessive interference in the private lives of applicants are separately considered.

The experience of South Korea in the aspects of legal regulation, social security, financing and control over the completion of alternative service is important for Ukraine, which is in the process of reforming its own alternative service system during the Russian-Ukrainian war. The introduction of transparent procedures for recognizing conscientious objectors, determining reasonable criteria for verifying motives, regulating issues of social and material security are key tasks for further improving the relevant legislation.

**Keywords:** religious organizations, freedom of conscience, alternative service, religious beliefs, Constitutional Court, legal regulation, national security, military service, South Korea.

## ALTERNATIVE (NON-MILITARY) SERVICE IN THE REPUBLIC OF KOREA: LEGAL REGULATION, CHALLENGES AND PROSPECTS

**Постановка проблеми.** Право на свободу совісті та віросповідання є одним із основних конституційних прав людини, закріплених у статті 35 Конституції України. В умовах воєнного стану питання реалізації цього права, зокрема через
можливість проходження альтернативної (невійськової) служби, набуває особливої актуальності.

На запит Конституційного Суду України Венеційська комісія на 142-й пленарній сесії (14–15 березня 2025 року) ухвалила Amicus Curiae Brief щодо альтернативної служби в Україні. У своєму висновку Комісія підтвердила, що відмова від військової служби з міркувань совісті є фундаментальним правом людини, яке не може бути повністю скасоване навіть у період воєнного стану.

З огляду на складність ситуації в Україні, доцільно звернути увагу на досвід інших країн, які стикаються з тривалими військовими конфліктами. Зокрема, особливий інтерес становить досвід Південної Кореї. Конституція Республіки Корея передбачає обов’язок кожного громадянина брати участь у національній обороні, а військова служба є обов’язковою для чоловіків віком від 18 років. Водночас, Конституційний Суд Республіки Корея відіграв ключову роль у запровадженні альтернативної служби для осіб, чиї релігійні переконання суперечать виконанню військового обов’язку.

Цей досвід є важливим у контексті розгляду Конституційним Судом України скарги від 29.08.2024 №18/310 щодо відповідності Конституції України Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу».

Важливо відзначити, що питання альтернативної служби є не лише юридичною, а й суспільно-політичною проблемою. Воно стосується балансу між правами людини та вимогами національної безпеки в умовах війни. В Україні необхідно розробити правові механізми, які гарантували б реалізацію права на альтернативну службу, водночас не підриваючи обороноздатність держави. У цьому контексті важливу роль можуть відіграти чіткі законодавчі критерії для надання цього права та контроль за його реалізацією.

Таким чином, аналіз практики Південної Кореї, може сприяти пошуку оптимальних правових механізмів для забезпечення права на альтернативну службу в Україні навіть у період воєнного стану.

**Аналіз останніх досліджень і публікацій.** Питання діяльності релігійних організацій під час війни досліджували такі науковці, як А. Колодний, В. Єленський, Л. Филипович, О. Саган, С. Здіорук та інші. Водночас досвід зарубіжних країн щодо впровадження альтернативної (невійськової) служби в умовах воєнного стану залишається недостатньо вивченим, що зумовлює актуальність подальших наукових досліджень у цьому напрямі.

**Мета статті** полягає в аналізі досвіду Південної Кореї у запровадженні альтернативної (невійськової) служби в умовах воєнного стану для розроблення практичних рекомендацій для України.

**Виклад основного матеріалу.** Населення Південної Кореї становить понад 51 млн осіб. Відповідно до національного перепису 2015 року, 56,1% громадян є нерелігійними, 19,7% сповідують протестантизм, 15,5% – корейський буддизм, 7,9% – католицизм. Інші релігійні течії, зокрема вон-буддизм, конфуціанство, чхондоїзм, іслам тощо, охоплюють загалом 0,8% населення [1].

Серед протестантських конфесій домінує пресвітеріанська церква, на яку припадає близько 60% усіх протестантських громад. Решта поділена між
методистською церквою (приблизно 20%) та іншими деномінаціями, такими як п'ятидесятники, баптисти, церкви святості, лютеранські та англіканські громади. Варто зазначити, що значна частина прихильників протестантських церков у Південній Кореї проходить обов'язкову строкову військову службу.

Водночас у країні існують невеликі релігійні громади адвентистів сьомого дня (близько 260 тис. осіб) та Свідків Єгови (приблизно 100 тис. осіб). До впровадження у 2020 році альтернативної (невійськової) служби щороку до 600 представників цих релігійних течій зазнавали кримінального переслідування за відмову від проходження військової служби [2].

Стаття 39 Конституції Республіки Корея передбачає, що усі громадяни несуть обов'язок національної оборони, як це передбачено законом [3].

Регулювання проходження військової служби в Республіці Корея регулюється Законом «Про військову службу». Закон визначає, що призову на військову службу підлягають чоловіки з 18 річного віку.

Стаття 5 Закону Кореї «Про військову службу» передбачає такі види військової служби: 1. Строкова військова служба; 2. Резерв; 3. Альтернативний резерв. Включає такі категорії осіб: а) Особи, визнані придатними для служби за результатами військово-лікарської комісії, але не призвані на дійсну службу через кадрові потреби; б) Особи, які проходять або завершили одну з таких форм служби: соціальна служба; артисти та спортсмени; лікарі громадського здоров'я; юристи у сфері громадського права; ветеринарні лікарі громадського здоров'я; наукові та промислові спеціалісти; 4. Підготовчий резерв. Особи, які підлягають військовому обов'язку, але не відносяться до жодної з категорій служби; 5. Трудовий резерв воєнного часу. Включає такі категорії осіб: а) Особи, визнані непридатними до служби у дійсному або альтернативному резерві, але здатні виконувати допоміжні завдання під час війни; б) Інші особи, зараховані до цієї категорії відповідно до закону; 6. Альтернативна (невійськова) служба (запроваджена у 2020 році) [4].

До 28 червня 2018 року в Південній Кореї відмова від проходження військової служби з мотивів совісті кваліфікувалася як кримінальне правопорушення відповідно до статті 88 Закону «Про військову службу» та передбачала покарання у вигляді позбавлення волі строком до трьох років.

Конституційний Суд Республіки Корея неодноразово підтверджував конституційність кримінального покарання за ухилення від військової служби з релігійних переконань (див. рішення Конституційного Суду від 26 серпня 2004 року у справі 2002Hun-Ga1; справа 2004Hun-Ba61 тощо) [5].

У 2015 році Комітет ООН з прав людини рекомендував уряду Південної Кореї звільнити осіб, засуджених за відмову від військової служби, анулювати їхні судимості та запровадити альтернативну (невійськову) службу.

Перегляд правової позиції Конституційного Суду Республіки Корея відбувся 28 червня 2018 року, приблизно через 14 років після першого рішення у цій сфері. Суд дійшов висновку, що підпункти 1 і 2 частини 1 статті 88 Закону «Про військову службу», які передбачають кримінальне покарання за відмову від військової служби, не суперечать Конституції. Водночас частина 1 статті 5 цього
Закону, яка не передбачала можливості проходження альтернативної служби для осіб, що відмовляються від військової служби з мотивів совісті, була визнана неконституційною. Суд постановив, що ця норма залишатиметься чинною до внесення відповідних змін законодавчим органом, що має бути здійснено не пізніше 31 грудня 2019 року [6].

Конституційний Суд обґрунтовував свою позицію тим, що сучасні війни потребують не лише високого рівня науково-технічних знань та інформаційного забезпечення, а й кооперації всього населення в межах концепції «тотальної війни». Поняття національної безпеки сьогодні виходить за межі виключно військових загроз і охоплює також реагування на надзвичайні ситуації, спричинені природними катастрофами, соціальними кризами, терористичними актами тощо. З огляду на це, виконання обов'язку оборони держави не може обмежуватися виключно військовою службою та виконанням суто військових функцій.

Зокрема, у разі війни, надзвичайного стану або катастрофи заходи, спрямовані на ліквідацію наслідків (рятувальні операції, відновлення інфраструктури тощо) та їхнє попередження (служби пожежної безпеки, охорони здоров'я, цивільного захисту, гуманітарної допомоги), також сприяють забезпеченню національної безпеки. Відтак, невійськові форми служби, передбачені законодавством, можуть розглядатися як складова частина обов'язку національної оборони або його важливий елемент у межах виконання військового обов'язку.

Крім того, згідно із Законом Республіки Корея «Про військову службу», соціальні службовці, що є однією з категорій осіб, залучених до альтернативної служби, проходять короткострокову військову підготовку (до 30 днів), а решту строку виконують завдання, пов'язані з громадською безпекою. Вони працюють у державних установах, органах місцевого самоврядування, громадських організаціях та соціальних службах, займаючись питаннями соціального забезпечення, охорони здоров'я, освіти, культури, екології та безпеки (ст. 26 Закону). Аналогічний характер мають й інші форми альтернативної служби, зокрема діяльність працівників мистецтва та спорту (ст. 33-7), громадських лікарів (ст. 34), а також громадських правників (ст. 34-6).

Конституційний Суд врахував, що чинне законодавство вже визнає значну частину невійськових обов'язків як складову загального обов'язку національної оборони та військового обов'язку.

На виконання рішення Конституційного Суду 31 грудня 2019 року Національні Збори Республіки Корея (Теханмінгук Кукхве) ухвалили Закон Республіки Корея «Про створення та проходження альтернативної служби» (далі – Закон про альтернативну службу). Цей нормативно-правовий акт регулює організаційні та процедурні аспекти проходження альтернативної служби як форми виконання обов'язкової військової служби на основі принципу свободи совісті (стаття 1). Закон набув чинності наступного дня після його ухвалення [7].

Закон встановлює, що громадяни, які відмовляються від проходження військової служби з мотивів совісті, мають право звернутися із заявою про
переведення на альтернативну службу. Відповідна заява подається до спеціальної комісії через обласне або місцеве відділення військового управління кадрами не пізніше ніж за п'ять днів до дати призову.

На відміну від Вірменії, де існують дві форми альтернативної служби — альтернативна (невійськова) служба в межах збройних сил та альтернативна (невійськова) цивільна служба, що передбачає виконання обов'язків у цивільних установах, — у Республіці Корея альтернативна служба в армії не передбачена [8]. Це наближає корейську модель до української, в якій також відсутня можливість проходження альтернативної служби в межах військових структур.

До заяви, поданої за встановленою формою, заявник зобов'язаний додати такі документи: копію документа, що посвідчує особу; інформацію про близьких родичів; довідку про наявність або відсутність судимості; документ про освіту; підтвердження доказу релігійних переконань за формою, затвердженою наказом Міністерством національної оборони від 09.02.2022 №1080 (Таблиця 1); інші матеріали, що можуть підтверджувати підстави для звернення щодо переведення на альтернативну службу [9].

<table><caption>Таблиця 1 (Форма)</caption><thead><tr><th colspan="4">ДОКАЗ РЕЛІГІЙНИХ ПЕРЕКОНАНЬ</th></tr></thead><tbody><tr><td rowspan="2">Контакт</td><td>Ім'я та прізвище</td><td colspan="2">Дата народження</td></tr><tr><td>Адреса</td><td colspan="2"></td></tr><tr><td rowspan="4">Релігійні<br>організації</td><td colspan="3">Назва релігійної організації</td></tr><tr><td>Адреса</td><td colspan="2">Номер телефону</td></tr><tr><td>Чи ви є юридичною особою</td><td colspan="2">Реєстраційний номер</td></tr><tr><td>Зареєстровані</td><td colspan="2">Незареєстровані</td></tr><tr><td rowspan="5">Релігійні<br>переконання</td><td rowspan="2">Заявні<br>к</td><td>Дата релігійної<br>приналежності</td><td colspan="2">Рік, місяць, день</td></tr><tr><td>Дата<br>канонізації</td><td colspan="2">Рік, місяць, день</td></tr><tr><td rowspan="3">Сім'я</td><td rowspan="2">Ім'я та прізвище</td><td>Відносини із<br>заявником</td><td>Дата<br>релігійної<br>приналежності</td></tr><tr><td></td><td>Дата<br>каноніз<br>ації</td></tr><tr><td></td><td></td><td></td><td></td></tr></tbody></table>

У Доказі релігійних переконань релігійна організація зазначає свою офіційну назву, адресу та контактні дані, а також інформацію про релігійну спільноту, до якої належить заявник. Визначається статус організації — чи зареєстрована вона як юридична особа (група) — та вказується її реєстраційний номер або унікальний ідентифікаційний код.

Датою релігійної приналежності заявника вважається день його першого приєднання до релігійної громади, а датою офіційного визнання — день, коли він став її повноправним членом, наприклад, через обряд хрещення.

У розділі «Релігійні переконання сім'ї» зазначаються батьки, брати та сестри заявника (за наявності), які сповідують ту саму релігію.

У полі «Контакт» вказується повне ім'я особи, яка видала довідку.
Довідку підписує керівник релігійної організації та скріплює печаткою.

Проблема сумлінної відмови від військової служби в Республіці Корея залишається предметом дискусій та правових суперечностей. Одним із ключових питань є критерії, за якими особу можна вважати сумлінним відмовником, а також методи перевірки її переконань.

У процесі розгляду заяв на альтернативну службу державні органи часто вдаються до оцінки особистого життя заявників. Перевіряються їхні релігійні переконання, участь у богослужіннях, а також спосіб життя, що, на думку правозахисників, є порушенням права на приватність. Зокрема, застосування таких методів, як аналіз уподобань щодо відеоігор, викликає занепокоєння у правозахисників, оскільки не існує науково обгрунтованого зв'язку між захопленням іграми зі стрільбою та відмовою від носіння зброї з мотивів сумління [10].

Варто зазначити, що міжнародний досвід свідчить, що визначення статусу сумлінного відмовника повинно грунтуватися на доведеній сталій системі переконань, яка не може бути зведена до окремих аспектів особистого життя. Наприклад, у Сполучених Штатах діє принцип, згідно з яким переконання заявника не повинні базуватися на політичних чи особистих інтересах, а їхня узгодженість із попереднім способом життя враховується як один із факторів, але не є визначальним критерієм [11].

На проходження альтернативної (невійськової) служби можуть претендувати особи, які визнані придатними до строкової військової служби або підлягають призову на соціальну службу, а також резервісти після завершення військової служби.

Особи, які були засуджені за відмову від військової служби з мотивів совісті, також можуть подати заяву на альтернативну службу, і їх негайно зарахують. В такому випадку час, відбутий у в'язниці або під вартою, зараховується до терміну альтернативної служби. Відмова від військової служби з мотивів совісті після 38 років звільняє від призову.

У разі подання заявником клопотання про переведення на альтернативну (невійськову) службу, його призов тимчасово відкладається до ухвалення відповідного рішення.

Для розгляду заяв щодо проходження альтернативної служби діє спеціальна Комісія з альтернативної служби, яка приймає рішення про схвалення, відхилення або повернення заяв через процедурні порушення, а також здійснює їх детальний розгляд.

Детальний порядок добору членів Комісії з альтернативної служби, організації її діяльності та сам порядок проходження альтернативної (невійськової) служби регулюється указом Президента Республіки Корея від 23 квітня 2024 року № 34430 «Про введення в дію Закону про створення та проходження альтернативної служби» [12].

Комісія складається з 13 членів, включно з головою, при цьому кількість постійних членів не може перевищувати трьох. До складу Комісії входять правознавці, науковці, психологи, представники неурядових організацій та
державні службовці, які мають не менше 10 років професійного досвіду у відповідних сферах.

Призначення членів Комісії здійснюється за поданням різних органів, зокрема Міністерства національної оборони, Міністерства юстиції, Національної комісії з прав людини, парламенту та Асоціації адвокатів Південної Кореї.

Рішення ухвалюються більшістю голосів за умови наявності кворуму (не менше половини складу Комісії). Термін повноважень членів становить три роки з можливістю одноразового переобрання.

Комісія розглядає такі питання:

1. Чи релігійні переконання заявника несумісні з проходженням військової служби, включаючи строкову, резервну та додаткову службу;

2. Чи є релігійні переконання заявника сталими та послідовними протягом усього його життя, зокрема під час дорослішання, навчання у школі та соціальної діяльності, а також чи його висловлювання та поведінка відповідають заявленим переконанням;

3. Чи узгоджуються відомості, зазначені у заяві та доданих підтверджуючих документах, із показами членів сім'ї, друзів і знайомих заявника;

4. Інші питання, які необхідно дослідити для всебічного розгляду заяви про переведення на альтернативну (невійськову) службу.

За необхідності Комісія може доручити своїм членам або уповноваженим державним службовцям провести додаткове розслідування для встановлення фактів. Особи, які здійснюють таке розслідування, зобов'язані негайно повідомити Комісію про його результати.

Перед ухваленням остаточного рішення щодо надання альтернативної служби може бути проведена попередня експертиза спеціальною підкомісією. Члени Комісії не можуть розглядати справи, у яких вони мають стосунок до заявника.

Комісія вивчає обставини кожної справи, заслуховуючи заявника, а також може вимагати документи, викликати свідків і запитувати дані від державних установ. Заявник має право на допомогу адвоката або довіреної особи. Рішення про надання або відмову в альтернативній (невійськовій) службі ухвалюється протягом 90 днів із можливістю продовження на 60 днів у виняткових випадках. У разі відмови заявник має право оскаржити рішення в суді або в адміністративному порядку оскарження.

Альтернативна служба може бути скасована у таких випадках: якщо особа отримала зарахування шахрайським шляхом; якщо без поважної причини залишила службу більше ніж на 8 днів; якщо неодноразово отримувала дисциплінарні стягнення; якщо була засуджена до тюремного ув'язнення або виїхала за кордон без дозволу; якщо добровільно подала заяву на скасування зарахування.

Керівник відповідального центрального органу виконавчої влади з питань релігії щороку до кінця лютого інформує Міністерство національної оборони про кількість військовослужбовців альтернативної служби, які мають бути призвані наступного року. Міністерство національної оборони, отримавши відповідне
повідомлення, ухвалює рішення щодо кількості військовослужбовців альтернативної служби для призову на наступний рік і доводить результати до відома керівників відповідних адміністративних органів у сфері управління яких знаходяться відповідні установи проходження альтернативної служби.

Обласне управління військової служби вручає повідомлення про призов особі, яка підлягає альтернативній службі, не пізніше ніж за 30 днів до дня призову. Особа, яка підлягає призову на альтернативну службу, але не може з'явитися через стихійне лихо, транспортні перебої, затримку вручення повідомлення або інші непереборні обставини, має право повідомити про затримку прибуття протягом трьох днів від дати призову. У разі інших причин вона може подати заяву до Військово-кадрової адміністрації з обґрунтуванням неможливості своєчасного прибуття.

Керівник відповідального адміністративного органу здійснює розподіл персоналу альтернативної служби між установами, враховуючи потребу в кадрах. Конкретні критерії розподілу визначає голова відповідного адміністративного органу.

Керівник центрального органу управління до 10 числа місяця, що передує місяцю закінчення строку служби, надсилає директору Військово-кадрової адміністрації список осіб, строк служби яких закінчується.

Начальник Військово-кадрової адміністрації видає наказ про звільнення в запас у перший день місяця, в якому звільняється особа з альтернативної служби, із зазначенням дати звільнення, і надсилає наказ про звільнення з альтернативної служби та довідку про проходження військової служби із зазначенням фактів керівнику відповідального центрального адміністративного органу для того, щоб посвідчення про військову службу було видано особі в день звільнення.

Альтернативна служба здійснюється за суворими правилами та детально регламентована. Керівник відповідного центрального адміністративного органу визначає стандарти одягу, зокрема уніформу, іменні знаки та головні убори для осіб, які проходять альтернативну службу під його юрисдикцією. Відповідний одяг надається за рахунок державного органу, а його носіння є обов'язковим.

Керівник установи, в якій проходять альтернативну службу, має право надавати відпустки відповідно до визначених категорій. Загальна тривалість відпустки протягом усього періоду проходження альтернативної служби становить 48 днів. Окрім цього, передбачена можливість отримання додаткової відпустки за таких підстав:

для лікування — до 60 днів на рік;

для догляду за найближчим членом сім'ї у разі його хвороби, розумової чи фізичної інвалідності — до 30 днів на рік;

у зв'язку з одруженням — 5 днів;

у разі смерті дружини — 5 днів;

у зв'язку з народженням дитини — 10 днів;

а також у випадках, визначених законодавством.

Важливим аспектом проходження альтернативної служби є питання фінансового забезпечення. На відміну від України, де заробітна плата
визначається відповідно до штатного розпису підприємства, на якому проходить службу працівник, у Республіці Корея фінансове забезпечення осіб, які проходять альтернативну службу, прирівнюється до грошового утримання військовослужбовців строкової служби з дня призову. Розмір виплат диференціюється залежно від тривалості проходження служби за такими критеріями:

з 1-го по 4-й місяць — оклад рядового;

з 5-го по 16-й місяць — посадовий оклад рядового І розряду;

з 17-го по 28-й місяць — посадовий оклад рядового ІІ розряду;

після 29-го місяця — сержантський оклад.

В українському законодавстві відсутні будь-які обмеження щодо політичної діяльності осіб, які проходять альтернативну (невійськову) службу, тоді як у Південній Кореї такі обмеження є суворими та чітко регламентованими. Відповідно до Закону та указу Президента Республіки Корея, особам, які проходять альтернативну службу, категорично заборонено здійснювати політичну діяльність, зокрема: створювати політичні партії, сприяти їхній діяльності або вчиняти будь-які дії, спрямовані на досягнення їхніх цілей; висловлювати підтримку або опозицію щодо певної політичної партії; брати участь у виборчих кампаніях з метою сприяння чи перешкоджання обранню конкретного кандидата на державних виборах; організовувати політичні заходи або брати участь у політичних маніфестаціях; проводити агітаційні кампанії щодо участі чи неучасті у виборах.

Окрім зазначених положень, законодавство передбачає й інші обмеження, спрямовані на запобігання політичному впливу осіб, які проходять альтернативну службу, під час виконання ними службових обов’язків.

Корейське законодавство визначає альтернативну службу як допоміжну діяльність у сферах харчування, матеріально-технічного забезпечення, охорони здоров’я та гігієни, корекції та реабілітації, а також управління закладом. Окрім цього, до альтернативної служби можуть бути віднесені інші завдання, визначені керівником відповідного центрального адміністративного органу, у сферу управління якого входить відповідна установа.

Указ містить вичерпний перелік місць проходження альтернативної служби, до яких належать установи виконання покарань, ізолятори, а також філіали пенітенціарних закладів і слідчих ізоляторів.

Суттєвою особливістю альтернативної служби в Республіці Корея є те, що її учасники зобов’язані спільно проживати на території спеціалізованого табору (казарми), на відміну від практики, що застосовується в Україні, де проходження альтернативної (невійськової) службу не передбачає проживання таких працівників у якихось встановлених місцях. У зв’язку з цим в Південній Кореї керівник відповідної установи зобов’язаний компенсувати працівникам альтернативної служби фактичні витрати, зокрема витрати на проїзд, необхідний для виконання службових обов’язків, а також забезпечити проживання та базові потреби під час перебування в таборі.
Положення про обов'язкове проживання у спеціальних таборах (казармах) виправних установ стало предметом конституційного розгляду. Позивачі стверджували, що такі вимоги порушують право на свободу пересування, конфіденційність приватного життя, свободу комунікації, а також право на шлюб і сімейне життя. Крім того, зазначалося, що дане положення суперечить принципу рівності та статті 10 Конституції Республіки Корея, яка гарантує людську гідність. Водночас заявники наголошували, що надмірне обмеження прав осіб, які проходять альтернативну службу, створює додаткові труднощі у виборі такої служби, що може суперечити свободі совісті.

30 травня 2024 року Конституційний Суд Республіки Корея у своєму остаточному рішенні визнав, що вимога обов'язкового проживання в місці проходження альтернативної служби становить надмірне обмеження прав громадян.

Крім того, Суд зазначив, що встановлений термін альтернативної служби, який становить 36 місяців, є вдвічі тривалішим за строкову військову службу, що суперечить конституційним принципам. Також Суд підкреслив, що обмеження альтернативної служби виключно установами пенітенціарної системи не враховує можливості більш раціонального використання трудових ресурсів та суспільної користі, що робить таке положення неконституційним.

Суд зазначив, що нинішня система спрямована не стільки на підтримку прав совісних відмовників, скільки на запобігання ухиленню від військової служби. Встановлені обмеження є настільки суворими, що можуть відштовхувати людей від вибору альтернативної служби.

Таким чином, чинні норми створюють систему альтернативної служби, яка більше схожа на покарання, ніж на справедливу альтернативу військовій службі. Це суперечить принципу мінімізації обмежень, а також балансу між правом на свободу совісті та обов'язком проходження служби [13].

У зв'язку з чим Конституційний Суд визнав цілу низку норм неконституційними. Суд зазначив, що законодавець повинен переглянути норми так, щоб вони забезпечували баланс між правом на свободу совісті та рівним виконанням військового обов'язку. Це може включати зменшення строку служби, розширення сфер її проходження, пом'якшення вимог щодо обов'язкового проживання та інші зміни.

Законодавство Республіки Корея передбачає, що норми права, визнані Конституційним Судом неконституційними, можуть залишатися чинними до закінчення строку, визначеного Судом. У зв'язку з цим законодавець зобов'язаний внести відповідні зміни, спрямовані на приведення системи альтернативної служби у відповідність до принципів справедливості та прав людини, забезпечуючи належне нормативно-правове регулювання.

**Висновки.** Альтернативна (невійськова) служба є важливим інститутом, що забезпечує баланс між обов'язком громадян щодо захисту держави та дотриманням прав людини, зокрема свободи совісті та віросповідання. Досвід Південної Кореї демонструє, що навіть у країнах із високими безпековими ризиками можливе впровадження ефективної системи альтернативної служби.
Конституційний Суд Республіки Корея відіграв ключову роль у процесі
легалізації альтернативної служби, визнавши, що виконання обов'язку оборони
держави не повинно обмежуватися виключно військовою службою. Це рішення
стало результатом багаторічного міжнародного тиску, зокрема рекомендацій
Комітету ООН з прав людини, а також еволюції підходів до національної
безпеки, що охоплюють не лише військові аспекти, а й реагування на
надзвичайні ситуації, соціальні кризи та гуманітарні виклики.

Запровадження альтернативної служби в Південній Кореї
супроводжувалося жорсткими критеріями відбору, ретельною регламентацією
порядку її проходження, обмеженнями щодо політичної діяльності, а також
встановленням фінансового забезпечення на рівні військовослужбовців
строкової служби. Ці аспекти становлять особливий інтерес для України, яка
перебуває на етапі реформування власної системи альтернативної служби.

Корейський досвід свідчить про необхідність створення прозорої процедури
підтвердження мотивів сумлінних відмовників, що базується на чітких критеріях
та міжнародних стандартах. Це дозволяє уникнути зловживань, а також
забезпечує рівність у доступі до альтернативної служби для осіб із різними
переконаннями.

Література:

1. Опитування релігійної обізнаності. Служба статистичної інформації Кореї.
https://kostat.go.kr/board.es?mid=a10301020200&bid=203&tag=&act view&list_no=358170&ref_bid=

2. На шляху до справедливості. Довгоочікуване рішення Конституційного суду Південної Кореї щодо відмови від військової служби. Свідки Єгови. (2018) https://surl.li/ulawyc

3. Конституція Республіки Корея (1987)
https://www.law.go.kr/lsEfInfoP.do?lsiSeq=61603#

4. Про військову службу: Закон Республіки Корея від 13.01.1997 № 5271.
https://surl.li/pvcdpf

5. Конституційне подання щодо статті 88, параграф 1 Закону про військову службу: Конституційний Суд Республіки Корея від 28 жовтня 2004 №Heon-Ba 61, 2004 Heon-Ba 62, 2004 Heon-Ba 75
https://casenote.kr/%ED%97%8C%EB%B2%95%EC%9E%AC%ED%8C%90%EC%86%8C/2004%ED%97%8C%EB%B0%9461

6. Подання про неконституційність статті 88 Закону про військову службу: Конституційний Суд Республіки Корея від 28 червня 2018 №Heon-ga 17, https://casenote.kr/%ED%97%8C%EB%B2%95%EC%9E%AC%ED%8C%90%EC%86%8C/2011%ED%97%8C%EB%B0%94379

7. Про створення та проходження альтернативної служби: Закон Республіки Корея від 31.12.2019 №16851. https://surl.li/mgbcha

8. Котилко Я., Гусєв О. Альтернативна (невійськова) служба у Вірменії: досвід для України. Наукові перспективи. 2025. №1 (56). С. 360-370. https://doi.org/10.52058/2708-7530-2025-2(56)-360-370

9. Правила застосування Закону про створення та службу альтернативних сил: Наказ Міністерства національної оборони від 09.02.2022 № 1080. https://surl.gd/igabeb

10. S Korea to investigate whether conscientious objectors played violent video games: SNN, 2019. https://www.cnn.com/2019/01/11/asia/conscientious-objector-south-korea-gaming-intl

11. Conscientious Objection and Alternative Service. Selective Service System (2020).
https://web.archive.org/web/20181119202919/https://www.sss.gov/consobj
12. Про введення в дію Закону про створення та проходження альтернативної служби:
Указ Президента Республіки Корея від 23.04.2024 № 34430. https://surl.li/imjcid

13. Про неконституційність пункту 6 частини першої статті 5 Закону про військову службу: Конституційний Суд Республіки Корея від 30.05.2024 №32 https://surl.li/oajiuq

References:

1. Opytuvannia relihiinoi obiznanosti. Sluzhba statystychnoi informatsii Korei [Religious Awareness Survey. Statistical Information Service of Korea]. https://kostat.go.kr. Retrieved from https://kostat.go.kr/board.es?mid=a10301020200&bid=203&tag=&act view&list_no=358170&ref _bid= [in Korean]

2. Na shliakhu do spravedlyvosti. Dovhoochikuvane rishennia Konstytutsiinoho sudu Pivdennoi Korei shchodo vidmovy vid viiskovoi sluzhby. Svidky Yehovy [On the Path to Justice: South Korea's Constitutional Court's Long-Awaited Decision on Military Service Refusal. Jehovah's Witnesses]. https://www.jw.org Retrieved from https://surl.li/ulawyc [in Ukrainian]

3. Constitution of the Republic of Korea. https://www.law.go.kr Retrieved from https://www.law.go.kr/lstEfInfoP.do?lsiSeq=61603# [in Korean]

4. Law of the Republic of Korea «About military service». https://www.law.go.kr Retrieved from https://surl.li/pvcdpf [in Korean]

5. Decision of the Constitutional Court of the Republic of Korea «Constitutional submission regarding Article 88, paragraph 1 of the Military Service Act». https://casenote.kr. Retrieved from https://casenote.kr/%ED%97%8C%EB%B2%95%EC%9E%AC%ED%8C%90%EC%86%8C/2004 %ED%97%8C%EB%B0%9461 [in Korean]

6. Decision of the Constitutional Court of the Republic of Korea «On the unconstitutionality of Article 88 of the Military Service Act: Constitutional Court of the Republic of Korea». https://casenote.kr Retrieved from Koreia https://casenote.kr/%ED%97%8C%EB%B2%95%EC%9E%AC%ED%8C%90%EC%86% 8C/2011%ED%97%8C%EB%B0%94379 [in Korean]

7. Law of the Republic of Korea «On the Establishment and Completion of Alternative Service». https://casenote.kr Retrieved from https://surl.li/mgbcha [in Korean]

8. Kotylko Y., Husiev O. Alternatyvna (neviiskova) sluzhba u Virmenii: dosvid dlia Ukrainy. Naukovi perspektyvy. №1 (56). S. 360-370 (2025). https://doi.org/10.52058/2708-7530-2025-2(56)-360-370

9. Order of the Ministry of National Defense «Rules for the Application of the Law on the Creation and Service of Alternative Forces». https://www.law.go.kr Retrieved from https://surl.gd/igabeb [in Korean]

10. S Korea to investigate whether conscientious objectors played violent video games: SNN. https://www.cnn.com Retrieved from https://www.cnn.com/2019/01/11/asia/conscientious-objector- south-korea-gaming-intl [in English]

11. Conscientious Objection and Alternative Service. Selective Service System. https://www.sss.gov Retrieved from https://web.archive.org/web/20181119202919/https://www.sss.gov/consobj [in English]

12. Decree of the President of the Republic of Korea «On the Enactment of the Law on the Establishment and Completion of Alternative Service». https://www.law.go.kr Retrieved from https://surl.li/imjcid [in Korean]

13. Decision of the Constitutional Court of the Republic of Korea «On the unconstitutionality of Clause 6, Part One of Article 5 of the Military Service Act». https://casenote.kr Retrieved from https://surl.li/oajiuq [in Korean]